NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vlára (arie protejată)

Vlára este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Republica Cehă întinsă pe o suprafață de 9,57 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Vlára este situat la coordonatele 49.048889°N 18.028056°E﻿ ()49.048889; 18.028056. Înființare Situl Vlára a fost declarat sit de importanță comunitară în aprilie 2005 pentru a proteja 1 specie de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iulie 2012. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată nu include niciun habitat protejat. La baza desemnării sitului se află o specie protejată de pești: dunăriță (Sabanejewia aurata). Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Republica Cehă Vlára (râu) Listă de râuri din Cehia
Hradiště sv. Hypolita

Hradiště svatého Hypolita, auch Hradiště (deutsch: Pöltenberg) ist ein dörfliches Stadtviertel am westlichen Stadtrand von Znojmo in Tschechien. Geschichte Aufgrund seiner strategisch günstigen Lage auf einem Bergsporn über dem Fluss Thaya befand sich hier eine bedeutende Burgstätte des Großmährischen Reiches. Die gleichnamige Kirche am Pöltenberg in Znaim soll vom gleichnamigen Ort St. Pölten (Niederösterreich) aus gegründet worden sein, da von Niederösterreich ausgehende Missionarstätigkeiten vor allem im Großmährischen Reich vermutet werden. Später existierte hier als bedeutende Kommende des Ordens der Kreuzherren mit dem Roten Stern die Propstei St. Hypolit, die während der Hussitenkriege erlosch. Noch heute ist die Kirche St. Hippolyt ein Zeitzeuge der Ortsgeschichte. Pöltenberg bildete ab 1850 eine Gemeinde in der Bezirkshauptmannschaft Znaim. Der Ort gehört seit 1918 als Stadtteil Hradiště zur Bezirksstadt Znaim (Znojmo). Bevölkerungsentwicklung Persönlichkeiten Martin Medek von Müglitz (1538–1590), Erzbischof von Prag, 1577–1581 Propst in Pöltenberg. Moritz Adolph von Sachsen-Zeitz († 20. Juni 1759 in Pöltenberg), röm.-kath. Bischof von Königgrätz und von Leitmeritz Einzelnachweise
Skalické alúvium Moravy

Skalické alúvium Moravy este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 251,45 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Skalické alúvium Moravy este situat la coordonatele 48.856111°N 17.176111°E﻿ ()48.856111; 17.176111. Înființare Situl Skalické alúvium Moravy a fost declarat sit de importanță comunitară în aprilie 2004 pentru a proteja 15 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2004. Biodiversitate Situată în ecoregiunea panonică, aria protejată conține 4 habitate naturale: Râuri cu maluri nămoloase cu vegetație de Chenopodion rubri p.p. și Bidention p.p., Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri mixte riverane de Quercus robur, Ulmus laevis și Ulmus minor, Fraxinus excelsior sau Fraxinus angustifolia, de-a lungul marilor râuri (Ulmenion minoris). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (5): gâscă de semănătură (Anser fabalis), rața moțată (Aythya fuligula), lebădă de vară (Cygnus olor), egretă albă (Egretta alba), lișiță (Fulica atra) amfibieni (2): buhai de baltă cu burta roșie (Bombina bombina), triton cu creastă dobrogean (Triturus dobrogicus) mamifere (1): castor (Castor fiber) nevertebrate (4): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Cucujus cinnaberinus, rădașcă (Lucanus cervus), Ophiogomphus cecilia pești (3): avat (Aspius aspius), boarță (Rhodeus sericeus amarus), Romanogobio albipinnatus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 5 specii de plante, 6 specii de amfibieni, 3 specii de mamifere, 12 specii de nevertebrate, 10 specii de pești, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Žalostiná

Žalostiná este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 219,5 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Žalostiná este situat la coordonatele 48.817778°N 17.440278°E﻿ ()48.817778; 17.440278. Înființare Situl Žalostiná a fost declarat sit de importanță comunitară în aprilie 2004 pentru a proteja 1 specie de plante și 15 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2004. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 8 habitate naturale: Păduri de fag Asperulo-Fagetum, Mlaștini alcaline, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Izvoare petrifiante cu formare de travertin (Cratoneurion), Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): Klasea lycopifolia păsări (6): înăriță (Carduelis flammea), erete vânăt (Circus cyaneus), presură sură (Emberiza calandra), Locustella naevia, potârniche (Perdix perdix), mărăcinar negru (Saxicola torquatus) amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) nevertebrate (8): albilița portocalie (Colias myrmidone), fluturele de noapte (Eriogaster catax), Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus), fluturele purpuriu (Lycaena dispar), phengaris nausithous (Maculinea nausithous), Maculinea teleius, Vertigo angustior Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 23 de specii de plante, 3 specii de amfibieni, 11 specii de mamifere, 1 specie de nevertebrate, 1 specie de pești, 5 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Nebrová

Nebrová este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 27,77 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Nebrová este situat la coordonatele 49.119858°N 18.123402°E﻿ ()49.119858; 18.123402. Înființare Situl Nebrová a fost declarat sit de importanță comunitară în aprilie 2004 pentru a proteja 8 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2004. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 6 habitate naturale: Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Mlaștini alcaline, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (2): Locustella naevia, mărăcinar negru (Saxicola torquatus) amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) nevertebrate (5): fluturele de noapte (Eriogaster catax), Euplagia quadripunctaria, fluturele purpuriu (Lycaena dispar), phengaris nausithous (Maculinea nausithous), Maculinea teleius Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 16 specii de plante, 7 specii de amfibieni, 14 specii de mamifere, 3 specii de nevertebrate, 2 specii de pești, 4 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Dolné Branné

Dolné Branné este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 1,34 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Dolné Branné este situat la coordonatele 49.023889°N 18.08°E﻿ ()49.023889; 18.08. Înființare Situl Dolné Branné a fost declarat sit de importanță comunitară în octombrie 2011 pentru a proteja 8 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în august 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 4 habitate naturale: Mlaștini alcaline, Izvoare petrifiante cu formare de travertin (Cratoneurion), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (6): fâsă de pădure (Anthus trivialis), cristeiul de câmp (Crex crex), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), sturz-cântător (Turdus philomelos) amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) nevertebrate (1): Vertigo moulinsiana Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 6 specii de plante. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Stehlíkovské

Stehlíkovské este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 7,47 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Stehlíkovské este situat la coordonatele 48.988333°N 17.910278°E﻿ ()48.988333; 17.910278. Înființare Situl Stehlíkovské a fost declarat sit de importanță comunitară în octombrie 2011 pentru a proteja 8 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în august 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 4 habitate naturale: Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Izvoare petrifiante cu formare de travertin (Cratoneurion), Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (5): fâsă de pădure (Anthus trivialis), prepeliță (Coturnix coturnix), presură galbenă (Emberiza citrinella), cinteză (Fringilla coelebs), silvie porumbacă (Sylvia nisoria) nevertebrate (3): Euplagia quadripunctaria, phengaris nausithous (Maculinea nausithous), Maculinea teleius Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 3 specii de plante. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Malý Polom

Malý Polom este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 208,62 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Malý Polom este situat la coordonatele 49.498333°N 18.604444°E﻿ ()49.498333; 18.604444. Înființare Situl Malý Polom a fost declarat sit de importanță comunitară în octombrie 2011 pentru a proteja 50 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în august 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 5 habitate naturale: Mlaștini împădurite, Păduri acidofile de Picea de la nivel montan la nivel alpin (Vaccinio-Piceetea), Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Păduri de fag Asperulo-Fagetum. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (46): uliu porumbar (Accipiter gentilis), uliu păsărar (Accipiter nisus), minunița (Aegolius funereus), fâsă de pădure (Anthus trivialis), lăstunul mare (Apus apus), cucuvea (Athene noctua), cocoșul de mesteacăn (Bonasa bonasia), șorecarul comun (Buteo buteo), scatiu (Carduelis spinus), cojoaica de pădure (Certhia familiaris), barză neagră (Ciconia nigra), botgros (Coccothraustes coccothraustes), porumbel gulerat (Columba palumbus), corb (Corvus corax), cuc (Cuculus canorus), ciocănitoare cu spate alb (Dendrocopos leucotos), Dendrocopos major canariensis, ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), ciuvică (Glaucidium passerinum), forfecuță gălbuie (Loxia curvirostra), codobatură galbenă (Motacilla alba), codobatură de munte (Motacilla cinerea), alunar (Nucifraga caryocatactes), pițigoi de brădet (Parus ater), pițigoi moțat (Parus cristatus), Parus montanus, codroș de munte (Phoenicurus ochruros), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), pitulice sfârâitoare (Phylloscopus sibilatrix), pitulice-fluierătoare (Phylloscopus trochilus), ciocănitoare de munte (Picoides tridactylus), brumăriță de pădure (Prunella modularis), mugurarul (Pyrrhula pyrrhula), aușel cu cap galben (Regulus regulus), țiclete (Sitta europaea), huhurez mic (Strix aluco), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), cocoș de munte (Tetrao urogallus), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), mierlă gulerată (Turdus torquatus), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus) amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) mamifere (3): lupul (Canis lupus), râs eurasiatic (Lynx lynx), urs brun (Ursus arctos) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 14 specii de plante, 1 specie de păsări, 11 specii de mamifere. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Pod Bradelským

Pod Bradelským este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 0,91 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Pod Bradelským este situat la coordonatele 49.013717°N 18.07615°E﻿ ()49.013717; 18.07615. Înființare Situl Pod Bradelským a fost declarat sit de importanță comunitară în decembrie 2021. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 1 habitat natural: Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis). La baza desemnării sitului se află un număr nedeclarat de specii protejate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Horusický rybník

Horusický rybník je třetí největší rybník nejen v Jihočeském kraji, ale i v celé České republice. Prostírá se na jižně od vlastní zástavby na území vsi Horusice, části města Veselí nad Lužnicí v okrese Tábor, 3 až 5 km jihozápadně od Veselí nad Lužnicí na levé straně hlavní silnice č. 3 a železniční trati č. 220 z Prahy do Českých Budějovic, nedaleko jihozápadně od rybníka se nachází ves Bošilec, již v okrese České Budějovice. Hráz, po které vede silnice z Veselí nad Lužnicí do Třeboně, je dlouhá 714 m, vysoká 11 m a rostou na ní staré duby. Kromě nejhlubšího místa u hráze (6 m) je rybník mělký (1,6 m), což svědčí chovu ryb. Vodní plocha má rozlohu 415 ha. Vodní režim Jedná se o poslední rybník na Zlaté stoce, která o necelý kilometr dále vtéká do Lužnice. Rybník leží na Bukovském potoce, který do něj vtéká jako největší přítok i z něj vytéká, do rybníka se dále vlévá Bošilecký potok, což je přítok od Bošileckého rybníka, související z větší části se Zlatou stokou. Do rybníka ústí též odbočný kanál přímo ze Zlaté stoky. Výpust tvoří tři dřevěné trouby hrazené dřevěnými lopatkami. Ochrana přírody Na rybníku se v zimě vyskytuje orel mořský. V jihovýchodní části rybníka byla zřízena národní přírodní památka Ruda na ochranu rozsáhlého rašeliniště. V západní části rybníka je pak přírodní rezervace Horusická blata. Historie Rybník byl podle návrhu Štěpánka Netolického vybudován na Bukovském potoce v roce 1512. V místech dnešního rybníka bývala ves Oslov. Jakub Krčín dále zdokonalil hráz, ale rybník nerozšiřoval ani jinak neupravoval, jak bylo pro něj typické. Rybník se jmenuje podle vesnice Horusice (dnes část města Veselí nad Lužnicí) na jeho severním břehu. Odkazy Poznámky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horusický rybník na Wikimedia Commons Spolek pro popularizaci jižních Čech, Horusický rybník
Horusický rybník

Horusický rybník (deutsch Horusitzer Teich) ist ein Teich in Tschechien. Gemessen an der Wasserfläche ist er nach dem Rosenberg-Weiher der zweitgrößte Teich des Landes; an Katasterfläche wird er außerdem noch vom Bezdrev übertroffen. Er liegt im Wittingauer Becken, 3–5 Kilometer südwestlich der Stadt Veselí nad Lužnicí, und gehört zum Okres Tábor. Auf seiner Nordseite verläuft die Straße E55 und die Eisenbahnstrecke 220 von Prag nach České Budějovice. Sein Damm ist 730 Meter lang, 11 Meter hoch und mit alten Eichen bewachsen. Über den Damm führt die Straße Nr. 24 von Veselí nad Lužnicí nach Třeboň. Vor dem Damm befindet sich mit sechs Metern die tiefste Stelle des Teiches; ansonsten ist er mit durchschnittlich 1,6 Metern sehr flach, was sich günstig auf die Fischzucht auswirkt. Die Wasserfläche liegt in einer Höhe von 416 m n.m. und hat eine Ausdehnung von 415 Hektar; die Katasterfläche beträgt 438 Hektar, das Volumen 3,97 Mio. m³. Das Einzugsgebiet ist 61,5 km² groß. Der Teich wurde in den Jahren 1511–1512 nach dem Entwurf des Rosenberger Teichbaumeisters Štěpánek Netolický an dem Bach Bukovský potok erbaut. Seinen Namen erhielt er von dem Dorf Horusice – heute ein Teil der Stadt Veselí nad Lužnicí –, das an seinem Nordufer liegt. Horusický rybník ist der letzte Teich am Goldenen Kanal, der die Fischteiche des Wittingauer Beckens verbindet und mit Frischwasser versorgt. Einen knappen Kilometer weiter mündet der Kanal in die Lainsitz. Horusický rybník ist einer der ertragreichsten Fischteiche Tschechiens. 2009 brachte er einen Ertrag von 300 Tonnen Fisch, hauptsächlich Karpfen. Darüber hinaus handelt es sich um ein ökologisch wertvolles Gebiet. Der Teich dient als Brut- und Rastplatz für Wasservögel, im Winter können hier Seeadler beobachtet werden. Zwischen dem südöstlichen Ufer des Teiches und dem Goldenen Kanal liegt das Nationale Naturreservat Ruda, ein großes Quellmoor. In dem Moor wurde im 19. Jahrhundert Eisen und bis zur Mitte des 20. Jahrhunderts Torf gewonnen. Seit 1950 steht es wegen seiner borealen Relikt-Vegetation unter Naturschutz, gegenwärtig auf 14,65 Hektar (Stand 2009). Seit dem Ende des Torfabbaus wird es der natürlichen Entwicklung überlassen, menschliche Eingriffe beschränken sich auf die Beseitigung der Sukzession. Im westlichen Teil befindet sich das 54 Hektar große Naturreservat Horusická blata, der Rest eines einst ebenfalls ausgedehnten Quellmoores, das bei der Anlage des Teiches größtenteils überflutet wurde. Siehe auch Liste der Naturschutzgebiete im Jihočeský kraj Einzelnachweise Weblinks jiznicechy.org trebonskykapr.cz Informationen zu den Schutzgebieten
Horusický Rybník

Horusický Rybník är en sjö i Tjeckien. Den ligger i regionen Södra Böhmen, i den centrala delen av landet, 110 km söder om huvudstaden Prag. Horusický Rybník ligger 413 meter över havet. Arean är 3,5 kvadratkilometer. Omgivningarna runt Horusický Rybník är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 3,0 kilometer i öst-västlig riktning. Följande samhällen ligger vid Horusický Rybník: Bošilec (205 invånare) Kommentarer Källor
Castelul Vartenberk

Castelul Vartenberk (în cehă Zámek Vartenberk sau Vartemberk, în germană Wartenberg sau Warttenberg) este situat la nord-est de orașul Stráž pod Ralskem din Boemia de Nord, pe Zámecký vrch (352 m) deasupra văii râului Ploučnice. A fost construit la sfârșitul secolului al XV-lea ca un castel renascentist pe fundațiile unui castel gotic din secolele XII-XIII. Istoric Imagini Bibliografie Note Vezi și Legături externe Materiale media legate de Vartenberk la Wikimedia Commons Vartenberk na Hrady.cz
Szent Benedek-templom (Prága)

A prágai Hradzsin téri Szent Benedek-templomot (csehül kostel svatého Benedikta) a középkorban itt állt hradzsini plébániatemplom helyén emelték. Többször átépítették és az 1541-es nagy tűzvészben le is égett. Mai, kéthajós barokk formáját a 17. század végén kapta. 1626-tól a mellette álló kolostorral együtt a barnabita szerzetesek tulajdona volt, amíg II. József fel nem oszlatta a szerzetesrendeket; az ő halála után, 1792-ben a karmelitáké lett. Címe: Prága, Hradčanské náměstí 16. Források Szombathy Viktor: Prága (Panoráma, Külföldi városkalauz, Franklin Nyomda, Bp., 1971) További információk
Église Saint-Procope de Žižkov

L'Église Saint-Procope de Prague 3 - Žižkov est une église paroissiale catholique romaine. Edifiée de 1898 à 1903, elle est de style néo-gothique, et figure parmi les monuments architecturaux du quartier de Žižkov, en particulier sa tour élancée de 73 mètres de haut. Histoire La première pierre fut posée le 30 octobre 1898, à l'emplacement de la chapelle Saint-Jean de Népomucène sur le vignoble Reismonka à l'occasion du 50e anniversaire du règne de l'empereur François-Joseph Ier et consacrée par le cardinal François Schönborn. Pour cette raison, dans les premières années de son existence, elle s'appelait aussi l'église du Jubilé. Les architectes Josef Mocker et František Mikš ont élaboré les plans pour la construction de l'église à trois nefs. La construction de l'église a duré cinq années complètes jusqu'à ce que, finalement, le 27 septembre 1903 , l'archevêque de Prague, le cardinal Lev Skrbenský de Hříště, puisse consacrer la nouvelle église néo-gothique en présence du vice-roi du Royaume de Bohême, le comte Ferdinand Karl Coudenhov. Extérieur L'église mesure plus de 51 mètres de long et peut accueillir jusqu'à deux mille personnes. La hauteur de la voûte croisée atteint 16 mètres, la tour mesure 73 mètres de haut. Sa largeur est de 17 mètres. Intérieur Parmi le mobilier intérieur, le tableau le plus célèbre de Karel Škréta est Saint Venceslas, le défenseur de Prague contre les Suédois en 1649, originaire du Monastère d'Emmaüs. Le maître-autel est néo-gothique, également conçu par l'architecte František Mikš. Il a quatre ailes comme une arche, au milieu de laquelle se trouve une statue de St Procope, entouré des saints Cyrille et Méthode du sculpteur Štěpán Zálešák. Huit peintures sur panneau, dédiées à d'importantes familles nobles tchèques, représentent des scènes de la vie de Saint-Procope, patron de l'église. Les peintures ont été peintes par Karel Ludvík Klusáček. Le sommet de l'autel est orné d'un groupe de la Crucifixion du Seigneur. Un lustre vénitien baroque a été offert à l'église par le prince Auersperg. La chaire avec des marches en granit a été construite selon les plans de l'architecte Mikš, l'orgue sur la chaire spacieuse a été construit par la firme Žižkov d'Emanuel Petra en 1912. Leur emplacement se trouve dans le cabinet gothique de l'architecte František Mikš. Plus tard, en 1979, ils ont été reconstruits et agrandis aux 52 registres actuels par la société Igra. Entre 1992 et 1997, l'église est restaurée et reconstruite. Références (cs) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Kostel svatého Prokopa (Žižkov) » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Římskokatolická farnost u kostela sv. Prokopa Praha 3 - Žižkov: Kostel sv. Prokopa Portail de l’architecture chrétienne Portail de Prague
Szent Prokop-templom (Prága)

A Prága Žižkov városrészében, a Sladkovského náměstí-n található római katolikus Szent Prokop-templom a neogótikus egyházi építészet szép példája. A Josef Mocker és František Mikš által tervezett templom alapkövét 1898-ban I. Ferenc József császár uralkodásának 50. évfordulója alkalmából rakták le. A 73 méter magas tornyú templom építése 1903-ra fejeződött be. 1992 és 1997 között került sor a Szent Prokop tiszteletére szentelt templom restaurálására.