NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Jana Křtitele (Pravonín)

Kostel svatého Jana Křtitele v Pravoníně je původně románská rotunda s věží z počátku 13. století, která byla přestavěna v baroku a 19. století. Kostel je kulturní památkou. Historie První písemná zmínka o kostele pochází z roku 1350. Rozbor zdiva ale naznačuje až o dvě stě let větší stáří, přičemž nejpozdější doba výstavby rotundy byla první třetina 13. století. Podle archeologického výzkumu lze výstavbu rotundy datovat na přelom 12. a 13. století, pravděpodobněji na začátek 13. století. Stavební podoba Základem kostela je kruhová loď rotundy, na východě je apsida, na západě hranolová věž s dřevěnou horní částí, na severu je sakristie přistavená v 17. století, v patře nad sakristií je oratoř krytá mansardovou střechou. Pozůstatek původního vstupního portálu rotundy je zachován u vchodu do sakristie. Interiér má plochý strop, jen u barokního přístavku jsou lunetové valené klenby. Vnitřní zařízení je z první poloviny 18. století (kazatelna) nebo novější. Původní kostel tvořila rotunda s nižší apsidou postavená z malých, pravidelně řádkovaných kamenů. Věž je románského původu, ale byla postavena později. Kameny v jejím zdivu jsou větší, jednotlivé zdi byly stavěny samostatně a provázány jen ve vnějších nárožích. Při barokních úpravách byla apsida zvýšena na úroveň lodi a zároveň byl zbořen vítězný oblouk. Stabilitu zdí založených původně 45 centimetrů pod povrchem zajišťovala tloušťka zdí, která byla u lodi 1–1,2 metru a u věže činila 1,4 metru. Odkazy Reference Související články Seznam románských rotund ve Středočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons Kostel na stránkách obce Pravonín
Kostel svaté Barbory (Pročevily)

Kostel svaté Barbory je raně barokní filiální kostel v Pročevilech, části obce Volenice v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Kostel je chráněn jako kulturní památkou České republiky. Historie Na místě dnešního kostela stála původně poutní kaple, která byla vystavěna podle plánů architekta Carla Luraga zřejmě mezi léty 1650–1660, a to jezuity z nedaleké Březnice. Jezuité o původní kapli i nadále pečovali a kolem roku 1730 ji nechali obklopit ambity. Poutě, které se ke kapli konaly, si v následujících letech vyžádaly další rozšíření kaple a byla také vystavěna věž zvonice, kde jsou umístěny dva zvony. Větší zvon (z roku 1782) nese nápis Fudit me Josephus Perner Budwicii 1782 a druhý, menší zvon pochází z roku 1850, ale i on byl ulit firmou Perner z Českých Budějovic. V 18. století byla nedaleko kostela postavena fara, kde sídlil stálý správce, později kněz. Jezuité spravovali kostel až do roku 1773, kdy byl stejně jako veškerý ostatní majetek tohoto řádu na základě buly papeže Klementa XIV. zabaven a následně připojen k Bubovické farnosti. V souvislosti s těmito změnami došlo k postupnému útlumu a nakonec k úplnému konci tradičních poutí k pročevilskému kostelu, který tak ztratil svůj status poutního kostela. Po komunistickém převratu v roce 1948 došlo k postupné destrukci kostela a jeho stav po revoluci v roce 1989 byl již havarijní, přesto k nákladné rekonstrukci došlo až v roce 2013. Součástí této rekonstrukce byla jak samotná obnova kostela, tak jeho nejbližšího okolí. Kostel byl také několikrát vykraden, takže z jeho původního vybavení se příliš nedochovalo. Odcizena byla i velmi vzácná pozdně gotická socha sv. Barbory. Stavební podoba Kostel stojí na vrchu pod nímž se nachází obec Pročevily. Vchody kostela jsou umístěny na sever a jih a dveře zvonice, jež je umístěna přímo za hlavním oltářem, pak vedou na východ, směrem k Březnici a zároveň jsou v přímé ose s březnickým kostelem sv. Ignáce, původním sídlem jezuitského řádu. Tvar kostela je osmiúhelník a střechu tvoří rozměrná kupole. Uvnitř se nachází dva oltáře, menší oltář sv. Máří Magdalény a hlavní oltář sv. Barbory, kde byla původně umístěna pozdně gotická socha svaté Barbory. Na severní straně je kostela je umístěn hřbitov. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Barbory na Wikimedia Commons
Dům U Svatého Rocha (Prostějov)

Dům U Svatého Rocha (také Dům Pavláta z Olšan nebo U Goliáše) je od 3. května 1958 památkově chráněný objekt na adrese nám. T. G. Masaryka čp. 121 v Prostějově, stojící na Žižkově náměstí. Historie Po polovině 16. století si nechal Pavlát z Olšan přestavět starší stavbu na honosný pozdně gotický městský dům. Dále byl objekt přestavěn v době renesance a roku 1895. Během 18. století byl dům majetkem italského kupce Rocha Prestinaria, po kterém nese své jméno. Nadzemní poschodí sloužila dříve k bytovým účelům, později byla adaptována na kancelářské prostory. Popis Gotická dispozice podsklepeného domu se projevuje v přízemí. Je zde mázhaus zaklenutý žebrovou klenbou, již podpírají osmiboké pilíře z bosovaných kvádrů s profilovanou hlavicí. V klenebním svorníku je erb Pavláta z Olšan. Plochostropá patra nesou známky četných přestaveb. Průjezdem se vchází do menšího dvora. Fasáda o čtyřech a sedmi okenních osách je bohatě zdobena prvky historizujících stylů a je zakončena balustrovou atikou a sedlovou střechou. Nachází se v ní také výklenek s baldachýnem a sochou svatého Rocha. Na nároží stojí válcový arkýř se střešní kupolí. V úrovní prvního patra ho zdobí karyatidy. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům čp. 121 na Wikimedia Commons
Barokní sýpka (Prostřední Lhota)

Barokní sýpka, která se nachází ve Prostřední Lhotě, části obce Chotilsko v okrese Příbram ve Středočeském kraji, je pro svou kulturní a historickou hodnotu zapsaná v Ústředním seznamu nemovitých kulturních památek České republiky. Od roku 2004 je tato budova sídlem jedné z poboček Hornického muzea v Příbrami. Muzejní expozice v Prostřední Lhotě je věnována životu venkovského obyvatelstva středního Povltaví. Historie Prostřední Lhotu a sousední Zábornou Lhotu založil ve 14. století Kucman z Hohenstollenu, měšťan z Nového Knína, který zbohatl na těžbě zlata ve zdejším regionu. Prostřední Lhota se nachází na severním okraji zlatorudního revíru Psí hory, který se rozkládá na levém břehu Vltavy v prostoru mezi vesnicemi Smilovice, Čelina a Mokrsko. V roce 1669 odkoupil rytířský řád Křižovníků s červenou hvězdou od Petra Vratislava z Mitrovic panství Starý Knín, jehož součástí byla i ves Prostřední Lhota. Čtyřpodlažní objekt špýcharu byl vybudován v roce 1770 jako součást zdejšího hospodářského statku řádu Křižovníků s červenou hvězdou. V druhé polovině 20. století bývalý křižovnický špýchar využívalo jako skladiště Hospodářské družstvo skladištní a výrobní z Dobříše. Na počátku 21. století byla díky podpoře obce Chotilsko historicky cenná barokní sýpka rekonstruována a 2. července 2004 zde bylo otevřeno Muzeum života venkovského obyvatelstva středního Povltaví. Popis Monumentální budova barokní sýpky se nachází na jižním okraji Prostřední Lhoty v místech, kde ze silnice č. 102 odbočuje místní komunikace směrem na západ do Libčic. Čtyřpodlažní budova se zaoblenými nárožími a sedlovou střechou má dva štíty, hlavní, západní štít je obrácený směrem k silnici. Západní štít je z boku prohnutě volutový, vodorovně členěný ozdobnými římsami a zakončený zvonovitě formovanou vrcholovou částí. Uprostřed horní části štítu je obdélná kartuše s křižovnickou hvězdou a letopočtem 1770. Budova špýcharu ohraničuje z jihu areál někdejšího hospodářského dvora. Jižní i severní podélné strany budovy mají pět okenních os. Na východní průčelí navazovala stodola se sedlovou střechou, u severozápadního roku sýpky je menší přístavek. Sýpka je převážně vystavěna z lomového kamene, jen místy je zdivo doplněné cihlami, střecha je kryta pálenými taškami. Původně byla uprostřed hřebene střechy malá dřevěná větrací věžička, která však byla v průběhu rekonstrukce odstraněna. Interiér špýcharu je rozdělen do tří pater a podkroví, všechna podlaží mají trámové stropy s prkenným záklopem, podlahy jsou prkenné. Jednotlivá podlaží jsou propojena příkrými dřevěnými schodišti. Odkazy Reference Související články Váchův špejchar Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sýpka v Prostřední Lhotě na Wikimedia Commons
Kostel svatého Mikuláše (Prostiboř)

Kostel svatého Mikuláše v Prostiboři je obklopený bývalým hřbitovem, jehož plocha je po obvodu vymezena kamennou ohradní zdí. Jihovýchodně od kostela se nalézá barokní kaple sv. Jana Nepomuckého, která pochází z poloviny 18. století. Mezi kostelem a kaplí, u vnější stěny hřbitovní zdi, stojí kamenný smírčí kříž. Podle pověsti připomíná dívku, která měla v hostinci vyřknout lehkomyslný slib o přinesení věnce z nového hrobu. Poté co se k němu vydala, byla vyrušena hrobníkem a strachem zemřela. Areál kostela je situovaný v dominantní poloze na mírném návrší v západním závěru místní návsi. Stavební fáze Výstavba původně gotického kostela je kladena do první čtvrtiny 14. století. První zmínky o raně středověkém osídlení obce pochází z roku 1115, kdy byla odebrána z majetku kladrubského kláštera. Samotný kostel bývá někdy datován do 1. čtvrtiny 14. století podle vzniku hradu Kopec. Písemně je připomínán až ve 2. polovině 14. století v souvislosti s patronátním právem. Z gotické stavby se dochovalo pětiboké presbyterium o dvou polích křížové klenby a přilehlé úseky podélných stěn lodi. Současná podoba kostela je výsledkem rozsáhlejší barokní přestavby v letech 1753 až 1756. Tehdy patrně došlo k prodloužení a zaklenutí lodi, připojení sakristie k severní straně presbyteria a ke vztyčení hranolové věže. Součástí barokní přestavby byla rovněž úprava oken, vítězného oblouku a zřízení kruchty a štítu. Poslední opravy krovů a fasády proběhly v 90. letech 20. století. Stavební podoba Jedná se o jednolodní kostel s polygonálním kněžištěm, k němuž na severovýchodě přiléhá čtyřboká věž se sakristií v jejím přízemí. Průčelí kostela je členěno pilastry s římsovitými hlavicemi. Nad římsou je vyzdvižen trojúhelný štít s volutovými křídly zdobený výklenkem se sochou sv. Mikuláše a oválnými okny. Portál průčelí je pravoúhlý s prohnutým nástavcem a nad ním je umístěné půlkruhové okno. Obdélná loď kostela je osvětlená třemi páry půlkruhových oken v bocích a dvěma menšími okny nad kruchtou. Loď klenutá valenou klenbou s lunetami je pokrytá štukovou výzdobou. Kruchta stojící na dvou žulových sloupech je rovněž podklenutá valeně. Vstup do presbyteria vyznačuje segmentový vítězný oblouk. Presbyterium je klenuté křížovou žebrovou klenbou a paprsčitou žebrovou klenbou v pětibokém závěru. V jeho prostoru se zachoval gotický sanktuář a čtyři původní hrotitá okna s kružbami, páté na jižní straně bylo rozšířeno. V severní stěně je prolomen vchod do sakristie neboli přízemí věže. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Mikuláše na Wikimedia Commons
Torre campanaria di Pístovice

La torre campanaria di Pístovice (in ceco Zvonice Pístovice) si trova nell'omonima frazione del comune di Račice-Pístovice nel Distretto di Vyškov, Moravia Meridionale in Repubblica Ceca. Si tratta di un edificio considerato monumento culturale nazionale che risale al XVIII secolo. Storia Il campanile storico è stato edificato verso la fine del XVIII secolo. Descrizione Esterni La torre si trova nella parte orientale dell'abitato di Pístovice, frazione del comune di Račice-Pístovice nella Moravia Meridionale, Repubblica Ceca. Si tratta di un importante edificio storico-culturale e punto di riferimento del paese. La struttura è tozza ed isolata a pianta quadrata in mattoni. L'ingresso rettangolare è architravato. Il piano della cella campanaria è caratterizzato, su ciascun lato, da una finestra ad arco ribassato. Le facciate sono semplici ed intonacate e nella parte alta, sotto il tetto, c'è un triplice profilo sporgente. La copertura del tetto è a forma di piramide quadrata bassa con lastre quadranglari di ardesia e si conclude con una croce a due bracci. Interni Spazio interno presenta un soffitto piatto con travi a vista. Vi si trova una piccola nicchia rettangolare in un muro. gli arredi risalgono al 1800 circa. Monumento culturale della Repubblica Ceca La tutela dei monumenti della Repubblica Ceca considera la torre campanaria di Pístovice un monumento culturale nazionale tutelato col numero di catalogo 1000130645. Note Voci correlate Pístovice Račice-Pístovice Distretto di Vyškov Moravia Meridionale Castello di Račice Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Torre campanaria di Pístovice Collegamenti esterni (CS) Zvonice v Pístovicích, su drobnepamatky.cz. URL consultato il 3 giugno 2024. (EN) Bell tower in Pístovice - Zvonice, su en.mapy.cz. URL consultato il 3 giugno 2024.
Kostel svaté Markéty (Radenín)

Kostel svaté Markéty v Radeníně, s přilehlým hřbitovem obehnaným zdí, je kulturní památka České republiky. Je filiálním kostelem římskokatolické farnosti Chýnov. Historie Kostel byl původně kostelem farním. První písemná zmínka o farním kostele v Radeníně pochází z roku 1369. Kostel byl postaven ve 14. století, a to v gotickém slohu. Současná podoba kostela je výsledkem barokních stavebních úprav ve druhé polovině 16. století, kdy bylo zaklenuto kněžiště. V roce 1732 byla ke kostelu přistavěna kaple svaté Barbory. V roce 1785 byl převeden z farnosti Choustník do farnosti Hroby, Od roku 2020 patří do farnosti Chýnov. Popis Hlavní stavba kostela je gotická. Klenuté kněžiště je zvenčí podepřeno dvěma opěráky. Šestiboká kaple svaté Barbory je barokní; jsou v ní hodnotné nástěnné malby, Obraz na hlavním oltáři kostela znázorňuje svatou Markétu, obraz je portrétem šlechtičny. Deskový oltářní obraz v kapli svaté Barbory pochází z 1. poloviny 18. století. V kostele je větší množství náhrobníků Černínů z Chudenic a též rodiny Homuta z Harassova. Kazatelna je rokoková. Varhany z 1. poloviny 18. století vyrobil varhanář Jakub Krajíček z Počátek. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Markéty v Radeníně na Wikimedia Commons
Kostel svatého Martina (Radomyšl)

Kostel svatého Martina v Radomyšli je římskokatolický farní kostel v radomyšlské farnosti v okrese Strakonice. Původní románský kostel byl založen ve dvanáctém století, ale dochovaná podoba je výsledkem barokní přestavby z let 1716–1717. Kostel je chráněn jako kulturní památka. Historie Románský kostel svatého Martina v Radomyšli byl postaven ve druhé polovině dvanáctého století na okraji staršího pohřebiště. První písemná zmínka o něm pochází z roku 1284, kdy je uváděn jako farní. V období gotiky byl dvakrát přestavěn. Podruhé se tak stalo v období 1372–1388. Radomyšl patřila nejprve Bavorům ze Strakonice, z nichž Vilém Bavor ze Strakonic radomyšlský kostel i s farou věnoval johanitům. Ti později získali i vesnici a zůstali jejími majiteli až do roku 1848. Stavební podoba V románské podobě kostel tvořila loď zaklenutá dvěma poli křížové klenby, kterou na východě uzavíralo čtverhranné kněžiště. V lodi se nacházela panská empora přístupná ze sousedního šlechtického sídla. Při raně gotické přestavbě byl původní presbytář prodloužen a rozšířen na šířku románské lodi a postavena věž. Emanuel Poche uvádí věž už v románské fázi stavby. Po roce 1372 byly přistavěny dvě boční lodi. V patnáctém století byla postavena křížová klenba presbytáře a přistavěna sakristie. Poslední velká přestavba v barokním slohu proběhla v letech 1716–17178 za velkopřevora Ferdinanda Leopolda Dubského z Třebomyslic. V dochované podobě je kostel trojlodní pseudobazilikou s pravoúhlým presbytářem, patrovou sakristií na severní straně, hranolovou věží v západním průčelí a barokními předsíněmi bočních lodí, z nichž jižní je otevřená a v jejím trojúhelníkovém štítu členěném pilastry je znak velkopřevora johanitů a nápis s letopočtem 1717. Původní románský vchod s půlkruhovým tympanonem se nachází na jižní straně lodi. Na severní straně lodi se dochovala torza románských půlkruhových okének. Z presbytáře vede sedlový pozdně gotický portál do sakristie. Přízemí sakristie je sklenuté jedním polem křížové klenby, zatímco v patře je použita valená klenba. Presbytář je od lodi oddělen původně půlkruhovým vítězným obloukem, který byl při gotických úpravách mírně zahrocen. V hlavní lodi se klenby dělí do tří polí. V západních dvou jsou románské křížové klenby a ve východním poli je křížová klenba gotická. Boční lodě jsou zaklenuté trojicemi polí křížových kleneb a od hlavní lodi je oddělují dvojice lomených oblouků nesených masivními pilíři. K areálu kostela patří také bývalý hřbitov ohrazený kamennou zdí, bývalá kostnice z let 1822–1834, kaple svatého Jana Nepomuckého v jižní ohradní zdi a kalvárie se sochami u východního průčelí presbytáře. Vybavení Hlavní oltář s rokajovou výzdobou pochází z let 1733–1745. Oltářní obraz doplňují sochy svatého Jana Nepomuckého a svatého Jana Křtitele. Dvojice bočních protějškových oltářů je z roku 1899. K vybavení patří také novogotická kazatelna z devatenáctého století a dvojice křtitelnic. Starší polygonální gotická křtitelnice je umístěna v předsíni a v severní lodi se nachází křtitelnice rokoková. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Martina na Wikimedia Commons
Mariánský sloup (Rakovník)

Mariánský sloup v Rakovníku stojí ve východní části centrálního Husova náměstí. Postaven byl roku 1749 kamenickým mistrem Kryštofem Knopfem podle nákresu Václava Ettla, a to výjimečně ne kvůli moru, ale pro poutníky směřující zdejším krajem na Svatou Horu u Příbrami. Mariánský sloup je chráněn jako kulturní památka České republiky. Popis Barokní sloup je vysoký celkem 12 metrů a je proveden z novohradského pískovce. Střední pilíř je tvořen čtyřmi pilastry a stojí na třímetrovém podstavci, z nějž vystupují čtyři volutové konzoly, na nichž stojí sochy světců v nadživotní velikosti: sv. Václava, sv. Víta, sv. Prokopa a sv. Vojtěcha. (Původně byly umístěny na kamenném zábradlí okolo sloupu, ale v roce 1829 poté, co jednu sochu porazila sousedka Kalíková, která chtěla lépe vidět na odsouzence vedeného na popravu, a ta zabila její dítě stojící pod ní, byly přemístěny výše a zábradlí bylo nahrazeno patníky spojenými řetězy.) Vlastní sloup je ozvláštněn stylizovanými obláčky s hlavičkami andělíčků, zakončen je čtyřhrannou hlavicí, nesoucí přes prohýbané kladí profilovanou římsu, na níž mezi andělíčky stojí také v nadživotní velikosti Panna Maria s Ježíškem. Podstavec sloupu kromě konzol obsahuje z jedné strany schránku s železnými dvířky, nad níž je znak města, a ze zbývajících tří latinské nápisy, které vyjadřují prosby, aby Bohorodička vyprosila pro Rakovník mír. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu mariánský sloup v Rakovníku na Wikimedia Commons
Pražská brána (Rakovník)

Pražská brána je jedním ze symbolů města Rakovníku. Nachází se na východním okraji jeho historického jádra a spolu se severní branou Vysokou, západní Svatojilskou a jižní Lubenskou tvořila součást středověkého městského opevnění. Pražská brána je chráněna jako kulturní památka České republiky a spravuje ji Muzeum T. G. M. Rakovník. Historie Postavena byla roku 1516 kamenickým mistrem Janem podobně jako ostatní na místě starší dřevěné brány, která se nazývala Zákostelská, protože stála v Zákostelí, opevněném okolí kostela sv. Bartoloměje, kde se kromě zvonice nacházela také původní fara, rychta nebo stará škola. Zatímco Vysoká brána byla znatelně vyšší a vystavěná odlišně, ostatní brány byly navzájem velmi podobné, ačkoli bránám Svatojilské a Lubenské chyběly typické nárožní věžičky. Tyto dvě pak byly pro svou zchátralost a kvůli rozvoji Rakovníka roku 1837 spolu s větší částí městských hradeb zbořeny. Pražská brána byla naopak roku 1903 zrekonstruována podle návrhu architekta Ludvíka Láblera. Popis Pozdně gotická brána má podobu hranolu o výšce 12,3 m, stojího na půdorysu o rozměrech 9,8 x 9,47 m, zdi jsou silné 1,4 až 1,6 m a jejich vnější podobu utváří hrubě tesané pískovcové kvádříky. Vysokou sedlovou střechu doplňují čtyři výrazné nárožní věžičky na vyložených konzolách. Přízemní průjezd s valenou klenbou mezi dvěma jednoduchými zkosenými portály býval z obou stran uzavírán dvoukřídlými vraty, z vnější strany se spouštěl i padací most. Věž má dvě plochostropá patra s vnitřním dřevěným schodištěm, která jsou ze všech stran osvětlena malými okénky, v prvním patře pěti, ve druhém třemi. Ve druhém patře je směrem z historického města také jedna klíčová střílna. Zajímavostí je, že na této straně brány býval svého času ve výklenku nad vjezdem umístěn kalich jako symbol husitství a částečně se dochoval i už opršalý latinský nápis na omítce (jde o výzvu císaře Rudolfa II., aby sem přijíždějící obchodníci živili královskou komoru, která se roku 1599 kvůli moru přestěhovala z Prahy do Rakovníka). Interiér Pražské brány je přístupný v prvním patře přes schodiště z pozemku muzea, které zde prezentuje vývoj městského opevnění a historii spolku rakovnických ostrostřelců. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pražská brána na Wikimedia Commons
Церква святого Матвія (Ратай)

Це́рква свято́го Матві́я (чеськ. Kostel svatého Matouše) — римо-католицька церква в Чехії, в місті Ратай-над-Сазавою. Названа на честь апостола Матвія. Збудована у XIV ст. Перебудована у бароковому стилі в 1657—1691 роках коштом Максиміліана Талмберкського. Пам'ятка культури Чехії (3 травня 1958; № 46251/2-1153). Поховання Гануш Липський (1415) Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Церква святого Матвія (Ратай) Kostel sv. Matouše // Národní památkový ústav Kostel sv. Matouše
Kostel svatého Vojtěcha (Ratibořské Hory)

Kostel svatého Vojtěcha v Ratibořských Horách je kulturní památka a farní kostel římskokatolické farnosti Ratibořské Hory. Historie kostela Kostel pochází z druhé poloviny 14. století, byl postaven v gotickém stylu. Je zde shoda s půdorysem kostela v sousedních Ratibořicích. V letech 1720-1722 byl přestavěn v barokním stylu – stavebníkem byl Adam František ze Schwarzenbergu). Do roku 1786 Ratibořské Hory patřily pod farnost Chýnov. Popis kostela Stavba kostela je orientovaná. Chrámová loď má plochý strop; vstup do kostela v jižní stěně lodi má klenutý vchod (segmentově). Pravoúhlý presbytář má křížovou klenbu. Sakristie má valenou klenbu s výsečemi; do sakristie je zvenku samostatný vchod. Věž kostela je třípatrová, přistavená k západnímu průčelí chrámové lodi. Věž má cibulovou báň. Hlavní vchod do kostela přes předsíňku, umístěnou vespodu chrámové věže, má klenutý vchod (segmentově). Zařízení kostela Zařízení kostela je pseudobarokní. Obraz svatého Vojtěch na hlavním oltáři, obrazy Panny Marie a svatého Jana Nepomuckého na bočních oltářích a obraz Piety v chrámové lodi byly namalovány Bedřichem Kamarýtem. Varhany vyrobil Vincenc Skopek. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vojtěcha na Wikimedia Commons