NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Bartoloměje (Krumvíř)

Kostel svatého Bartoloměje je římskokatolický chrám v obci Krumvíř v okrese Břeclav. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem farnosti Krumvíř. Popis Jde o podélnou jednolodní stavbu postavenou v letech 1869-1870. Zařízení Hlavní oltář z roku 1890 byl původně umístěn v kostele v Kloboukách. Dva novobarokní boční oltáře a kazatelna pocházejí z doby výstavby kostela. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons
Kostel svatého Osvalda (Milovice)

Kostel svatého Osvalda je římskokatolický chrám v obci Milovice v okrese Břeclav. Jednolodní kostel z konce 15. století byl barokně rozšířen zřejmě roku 1742. Je chráněn jako kulturní památka. Jde o filiální kostel farnosti Mikulov na Moravě – sv. Václav. Dříve byl farním kostelem farnosti Milovice u Mikulova, která byla zrušena v roce 2024. Historie Milovický kostel zasvěcený svatému Osvaldovi vznikl pravděpodobně již koncem 15. století. Byla to orientovaná stavba s nevelkou plochostropou lodí obdélného půdorysu a kněžištěm na východní straně. K západnímu průčelí přiléhala mohutná věž. Během třicetileté války byl zpustošen. Opraven a znovu vysvěcen byl roku 1672. Do současné podoby byl upraven údajně roku 1742, nebo snad již dříve, kolem poloviny 17. století. Během této přestavby došlo ke zboření kněžiště a následně k vybudování nové velké obdélné lodi, která navazovala na východní stranu původní lodi. Ta následně získala funkci kněžiště, tím došlo ke obrácení dispozice kostela. Nová i stará loď byly zaklenuty valenou klenbou. Popis Kostel svatého Osvalda stojí v centru obce, uprostřed silnicové návsi. Jedná se o jednolodní západo-východně situovanou stavbu. Loď kostela obdélný půdorys, k její západní straně navazuje šikmo odsazené kněžiště obdélného půdorysu. K západnímu průčelí kněžiště přiléhá hranolová věž. Východní nároží lodi jsou zaoblená. V ose východního průčelí je umístěn vstup do kostela, nad ním se tyčí trojúhelníkový štít. Fasády kostela jsou členěné vpadlými výplněmi, nachází se v nich segmentově zakončená okna. V podvěží se nachází sakristie, krytá valenou klenbou. Loď i kněžiště jsou zaklenuty valenou klenbou se styčnými výsečemi. V jižní části kněžiště se nachází fragment pravděpodobně pozdně gotické nástěnné malby. Ve východní části lodi je umístěna hudební kruchta, nesená toskánskými pilíři. V interiéru kostela se nachází retabulární hlavní oltář z doby okolo roku 1800, údajně pocházející ze zbořeného lednického kostela. Obsahuje novodobý obraz svatého Osvalda. V bočních koutech lodi stojí klasicistní retabulární oltáře se štukovými figurami svaté Barbory a Notburgy. V lodi je zavěšen klasicistní korunový lustr. Zvonice nese zvon „umíráček“ z roku 1831 od Karla Strechera z Brna. Odkazy Reference Literatura SAMEK, Bohumil. Umělecké památky Moravy a Slezska (J–N). Praha: Academia, 1999. 780 s. ISBN 80-200-0695-8. S. 521. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Osvalda na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jakuba Staršího (Moravská Nová Ves)

Kostel svatého Jakuba Staršího je římskokatolický chrám v Moravské Nové Vsi v okrese Břeclav. Jde o farní kostel farnosti Moravská Nová Ves. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Moravská Nová Ves byla založena ve druhé polovině 13. století cisterciáky z Velehradu. Současný kostel byl postaven v roce 1773 na místě staršího gotického kostela stejného zasvěcení, který byl zbořen o tři roky dříve. Stavbu z větší části hradil majitel břeclavského panství Josef Václav z Lichtenštejna. Hlavní oltář Jakuba Staršího pochází z roku 1780. Roku 1785 byly pořízeny dva boční oltáře – Neposkvrněného početí Panny Marie s postranními sochami sv. Rozálie a sv. Barbory a oltář sv. Josefa se sochami sv. Vendelína a sv. Isidora jako patrony zemědělců. Křtitelnice je se sousoším křtu Páně a sv. Jana Křtitele, na kazatelně je zase vyobrazeno Desatero s andělem, který troubí k Poslednímu soudu. Kostel vysvětil brněnský biskup Vincenc Josef ze Schrattenbachu 2. května 1807. V roce 1894 byla pořízena křížová cesta. Dne 24. června 2021 byla střecha kostela i s krovy téměř celá zničena tornádem, které se ve večerních až nočních hodinách obcí prohnalo. Střecha zůstala jen na věži, částečně nad presbytářem, a téměř všechna okna byla vybitá či poškozena. Kříž na věži se naklonil, ale nespadl. Na věžních hodinách, rovněž poničených silným větrem, zůstal čas 19:27, tedy čas, kdy tornádo v obci udeřilo nejvíce. V té době probíhající mše byla ukončena a všichni v kostele přítomní se postupně evakuovali. Nikomu se nic nestalo. Popis Jedná se o jednolodní obdélníkový kostel s půlkruhově zakončeným kněžištěm, jenž byl vystavěn neorientovaně v ose sever – jih. Na východní straně kostela ke kostelu přiléhá čtyřboká sakristie. V úrovni vstupního průčelí stojí hranolovitá věž. Kněžiště i kostelní loď jsou zaklenuty valeně se sníženými čely. Parapet hudební kruchty nese pilířovité arkády. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jakuba Většího na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jakuba Staršího (Nikolčice)

Kostel svatého Jakuba Staršího je římskokatolický kostel v obci Nikolčice v okrese Břeclav. Jednolodní barokní chrám byl vystavěn v letech 1777–1779. Je farním kostelem farnosti Nikolčice a je chráněn jako kulturní památka. Historie Kostel v Nikolčicích je poprvé zmiňován již k roku 1351. Současný kostel vznikl v rámci obnovy sítě farností na ditrichštejnském panství během posledních desetiletí 18. století. Projekt kostela zpracoval ditrichštejnský architekt Jan Karel Hromádko v roce 1775. Samotná výstavba proběhla v letech 1777–1779. Popis Kostel svatého Jakuba Staršího stojí v severní části obce, na zakončení silnicové návsi. Kostel je 26 m dlouhý a 12 m široký. Jedná se o neorientovanou, severojižně situovanou jednolodní stavbu s odsazeným, půlkruhově zakončeným kněžištěm. Osově k němu přiléhá sakristie obdélného půdorysu se zaoblenými rohy. Obdélná loď kostela je na jižní straně ukončena vstupním útvarem s vystupující hranolovou věží a zaoblenými nárožími. Konkávní křídla mezi věží a lodí skrývají točitá schodiště. Fasády jsou členěny vpadlými výplněmi, obsahujícími segmentově zaklenutá okna se šambránami. Vstup do kostela je podvěžím zaklenutým plackou. Kněžiště má klenbu plackou mezi pasy a konchu, také loď je zaklenuta plackami. V jižní části lodi je hudební kruchta, podklenutá plackami. Parapet kruchty nesou pilířové arkády. Dvoudílný hlavní oltář kostela je původní, se zděným retabulem a obrazem sv. Jakuba Většího od Jana Chambreze. U paty sloupů stojí sochy sv. Šebestiána a sv. Rocha. Boční oltáře sv. Cyrila a Metoděje a Panny Marie pochází z roku 1881. Součástí výzdoby jsou čtyři cínové klasicistní svícny. Barokní kazatelna je původní. Varhany postavil Josef Hauka z Uherského Hradiště. Kostel byl roku 1899 vymalován bratry Jarošovými. Kostel původně nesl tři zvony, nejstarší z nich ze 14. století. Ty byly rekvírovány za první světové války. Po válce byly zakoupeny dva nové bronzové zvony, které však byly v roce 1942 opět zabaveny. V současné době ve zvonici visí zvony Jakub a Marie z roku 1968, jejich autorem je zvonařská dílna Dytrychová. Odkazy Reference Literatura SAMEK, Bohumil. Umělecké památky Moravy a Slezska (J–N). Praha: Academia, 1999. 780 s. ISBN 80-200-0695-8. S. 669–670. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jakuba Většího na Wikimedia Commons
Kostel svatého Michaela archanděla (Nový Přerov)

Kostel svatého Michaela archanděla je římskokatolický chrám v Novém Přerově v okrese Břeclav. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Jde o filiální kostel farnosti Drnholec. Dříve byl farním kostelem farnosti Nový Přerov, která byla zrušena v roce 2024. Obec Přerov, poprvé připomínaná roku 1350, původně ležela na jiném místě, kde je dnes na rakouské straně hranic dvůr Alt Prerau (Starý Přerov). Za česko-uherských válek ve druhé polovině 15. století zpustla na celé jedno století. Kolem roku 1570 vznikl na novém místě Nový Přerov. Kostel v obci byl přebudován koncem 17. století z původní kaple pocházející z roku 1600. Kostel byl v letech 1746-1748 přestavěn a rozšířen. Do dnešní podoby byl upraven v roce 1855. Celkovým restaurováním prošel kostel na konci 20. století. V interiéru kostela se nachází kamenný kříž s Kristem z roku 1834. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Michaela archanděla na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiří (Starovice)

Kostel svatého Jiří je římskokatolický chrám ve Starovicích v okrese Břeclav v Jihomoravském kraji. Jde o farní kostel římskokatolické farnosti Popice u Starovice. Je chráněn od roku 1964 jako kulturní památka České republiky. Historie a popis Kostel je jednolodní orientovaná stavba. Vznikl přestavbou původní kaple zmiňované v 15. století. Roku 1592 jí byla přistavěna hranolovitá věž, ve které byly umístěny čtyři zvony. Kaple tak získala statut kostela. Na konci 18. století byl kostel přestavěn. Roku 1885 byl kostel podstatně rozšířen. Během první světové války byly zrekvírovány původní zvony, které roku 1924 nahradily tři nové zvony. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons
Kostel svaté Kateřiny (Starovičky)

Kostel svaté Kateřiny je římskokatolický chrám ve Starovičkách okrese Břeclav. Jde o farní kostel římskokatolické farnosti Starovičky. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o kostele pochází z 13. století, to ostatně připomíná románský tvar kostelíku. V 15. století byla na románském jádře postavena gotická stavba a po roce 1848 byla provedena barokní úprava. Stavební podoba Kostel je částečně orientovaná jednolodní zděná stavba obdélného půdorysu s odsazeným kněžištěm s polygonálním závěrem. K jižní straně kněžiště je přistavěna sakristie na obdélném půdoryse. K jižní mu okapovému průčelí je přisazena kaple. V průčelí je osově přisazena románská hranolová věž zakončena stanovou střechou ukončenou hrotnicí s makovicí a dvojitým křížem. Vstup s kamenným ostěním je veden plochostropým podvěžím do podkruchtí. Loď a kněžiště jsou zastřešeny sedlovou střechou, nad závěrem kněžiště je zvalbená. Sakristie má střechu valbovou, kaple má střechu sedlovou. Nad věžovým vchodem je segmentově zaklenuté okno a ve zvonovém patře po obvodě je po jedné okenní ose. nad oknem je kruhový hodinový ciferník. Věž i loď mají profilovanou korunní římsu. Kněžiště, které je zaklenuto křížovou žebrovou klenbou, je otevřené vítězným obloukem s půlkruhovým zaklenutím do lodi. Žebra jsou klínová vyžlabená a sbíhají se do kruhových svorníků s reliéfy. Loď je zaklenuta třemi poli valené klenby s lunetovými výsečemi s vytaženými hřebínky, také v podkruchtí je valená klenba. Kruchta je nasazena na trojici arkádových oblouků, které jsou neseny dvojicí toskánských sloupů a postranními pilíři s římsovou hlavicí. kaple má křížovou klenbu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Kateřiny na Wikimedia Commons
Kostel svatého Oldřicha a svatého Metoděje

Kostel svatého Oldřicha a svatého Metoděje je římskokatolický chrám ve Strachotíně okrese Břeclav. Jde o farní kostel římskokatolické farnosti Strachotín. Je chráněn jako kulturní památka. Kostel stojí na jižním okraji obce. Vznikl již ve 13. století a patří k nejstarším gotickým kostelům v okrese Břeclav. Byl podstatně upravován v letech 1575 a 1872, kdy dostal nynější podobu. Jde o jednolodní stavbu s kněžištěm ukončeným pěti stranami osmiúhelníka, s obdélníkovou sakristií při jeho severní straně a čtyřhrannou věží s jehlanem v západním průčelí. Na výzdobě interiéru se podíleli malíř Franz Anton Maulbertsch a sochař Ondřej Schweigl. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Oldřicha a svatého Metoděje na Wikimedia Commons
Kaple svatého Bartoloměje (Hrušky)

Kaple svatého Bartoloměje v Hruškách je římskokatolická kaple zasvěcená sv. Bartoloměji. Spadá do farnosti Moravská Nová Ves. Historie Novogotická kaple byla dostavěna roku 1861. Dne 24. června 2021 večer kaple i její okolí těžce poničilo tornádo. Chrám přišel o horní část věže a poškozena byla též střecha. Do roku 2023 byla kaple obnovena, přičemž na věž byly instalovány nové věžní hodiny. Dne 29. září 2024 byly P. Zdeňkem Fučíkem požehnány nové zvony, které byly poté zavěšeny do věže. Interiér Nejstarším vybavením kaple je věžní zvon s českým nápisem, odlitý roku 1683 zvonařem Václavem Malým. V kněžišti je zavěšen oltářní obraz sv. apoštola Bartoloměje. Vitráže pocházejí z první poloviny 20. století. Exteriér Před vchodem do kaple stojí kříž. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons
Kostel Panny Marie Vítězné (Moravský Žižkov)

Kostel Panny Marie Vítězné je římskokatolický chrám postavený v moderním slohu v roce 2002. Nachází se u křižovatky ve středu obce Moravský Žižkov v okrese Břeclav v Jihomoravském kraji. Je filiálním kostelem farnosti Velké Bílovice. Historie Ačkoli místní obyvatelstvo o výstavbu vlastního kostela usilovalo již od roku 1875, svatostánku se dočkali až po roce 2000. Tomu však již předcházelo požehnání základního kamene rukou samotného papeže Jana Pavla II. při jeho návštěvě v Olomouci v roce 1997. Na výstavbu chrámu přispěli především místní obyvatelé z vlastních zdrojů získaných ve sbírce a část prostředků poskytla obec, byla zahájena v roce 2000 a stavba byla dokončena o dva roky později. Vysvěcení jménem Panny Marie Vítězné proběhlo 17. srpna 2002. Popis Stavba kostela, která tvoří zajímavou dominantu obce, vznikla v místě někdejšího obecního hřbitova. Stavbu tvoří vlastní kostelní loď a samostatně stojící věže se třemi zvony a s křížem na severovýchodní straně kostela v jedné přímce. Hlavní průčelí kostela na jižní straně je bez oken. Nad jeho portálem s masivními dveřmi s reliéfem kříže byla v roce 2006 umístěna socha Panny Marie Vítězné. V zadní části kostela jsou okna od země až pod střechu, která zajišťují dostatek světla v interiéru. Interiér je prostý až strohý vyvedený v bílé barvě jen s dřevěným provedením lavic, zábradlí na kůru s varhanami a křížem nad oltářem z barevného skla. Oltářní část pak osvěžují živé květiny. Do kostela je bezbariérový přístup. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Panny Marie Vítězné na Wikimedia Commons Historie kostela na turistika.cz Bohoslužby v kostele na bohosluzby.cirkev.cz Historie kostela na hrady.cz
Kostel Všech svatých (Nové Město nad Metují)

Hřbitovní Kostel Všech svatých v Novém Městě nad Metují je římskokatolický filiální kostel. Od 3. května 1958 je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie kostela V roce 1555, kdy už hřbitov u tehdejšího kostela sv. Máří Magdalény (na místě současného kostela Narození Panny Marie) kapacitou nepostačoval, byl vybudován nový hřbitov. Z iniciativy utrakvistů byl na hřbitově v letech 1560-1562 vybudován stavitelem Andreou Vlachem goticko-renesanční kostel. Kostel byl vybudován na náklady obce a z menší části i dobrodinců. Byl původně nazýván kostelem Proměnění Páně, ale poté, co jej v 17. století převzala katolická církev, je uváděn pod patrociniem Všech svatých. Roku 1570 byla vystavěna kostnice s věží, opatřenou dvěma zvony a kryptou. Oprava byla provedena v roce 1821 a do současné podoby byl kostel i s kostnicí přestavěn v letech 1867-1870. Ve dvacátých letech 20. století byl kostel zapůjčen vlastníkem – obcí – nově vzniklé Církvi československé. V roce 1933, kdy Církev československé dokončila výstavbu svého Husova sboru podle projektu Jindřicha Freiwalda, byl uvolněný kostel Všech svatých dán k dispozici římskokatolické církvi, ale zůstal ve vlastnictví obce. Po roce 2000 byl kostel prodán obcí novoměstské farnosti církve římskokatolické za symbolickou jednu korunu. Na hřbitově jsou pohřbeni rodiče Bedřicha Smetany. Architektura Prostá jednolodní stavba s úzkými malými okny a trojosým průčelím. Interiér Na jednoduchém oltáři je obraz Všech svatých z 19. století. Do stěn byly na počátku 20. století vsazeny kamenné náhrobní desky z přilehlého hřbitova. Malý kůr je osazen menšími varhanami z druhé poloviny 19. století od Josefa Černého a Josefa Rejny z Prahy z roku 1887. Bohoslužby Bohoslužby se konají pouze o svátku Všech svatých, Dušičkách a při pohřbech. Reference Související články Seznam kulturních památek v Novém Městě nad Metují Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Všech svatých na Wikimedia Commons Památkový katalog Kostel Všech svatých Archivováno 28. 10. 2016 na Wayback Machine. Hřbitovní kostel Všech svatých na stránkách královéhradecké diecéze Archivováno 8. 1. 2015 na Wayback Machine. Nové Město nad Metují Archivováno 19. 9. 2017 na Wayback Machine. Turistika.cz Atlas česka[nedostupný zdroj]
Kostel svatého Jiljí (Vrbice)

Kostel svatého Jiljí je římskokatolický chrám ve Vrbici v okrese Břeclav. Jde o farní kostel římskokatolické farnosti Vrbice u Břeclavi. Historie Kostel ve Vrbici byl již ve 14. století (v roce 1343 bylo rozhodnuto, že desátek z obce má náležet čejkovickému kostelu a kobylský kostel má právo užívat desátek z 6 prostředních lánů ze všech dvaceti v obci). Od roku 1749 obec patřila do farnosti Kobylí. V roce 1909 vznikla Jednota svatého Jiljí, jejíž náplní byla příprava stavby kostela. Po čtyřech letech nejrůznějších peripetií byl v říjnu 1913 položen základní kámen kostela a již na jaře 1914 byl kostel zastřešen. Stavbu pak ale bylo nutné přerušit kvůli první světové válce, do které narukovalo sedm desítek mužů z obce včetně stavitele kostela. Kostel vysvětil 10. října 1920 brněnský biskup Norbert Klein. Věž je vysoká 35 metrů. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons
Kaple Panny Marie Sněžné (Sněžné)

Kaple Panny Marie Sněžné je římskokatolická kaple v Sněžném. Vlastníkem kaple je farnost Nový Hrádek. Historie Kaple pochází z roku 1892. Bohoslužby Bohoslužby se konají jednou týdně, střídavě v sobotu od 15:00 (během zimního času), nebo 18:00 (během letního času), či v neděli od 15:00. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Sněžné na Wikimedia Commons Kaple Panny Marie Sněžné na stránkách královéhradecké diecéze Archivováno 22. 6. 2020 na Wayback Machine. [1] Katastr nemovitostí
Krematorium Motol

Krematorium v Motole v Praze 5 se nachází v Plzeňské ulici na louce pod zalesněným návrším. Je ve vlastnictví hlavního města Prahy a provozováno Pohřebním ústavem hl. m. Prahy. Má vlastní hřbitov s urnovým hájem. Krematorium včetně vstupní brány se sochou "Bol" a sochou Dohasínající krása jsou od 6. října 2021 zapsány v Ústředním seznamu nemovitých kulturních památek České republiky. Historie Již roku 1937 vznikl návrh na výstavbu krematoria v Motole od architekta Aloise Mezery, nebyl však přijat. Vzrůstající počet kremací v Praze přiměl radní se k myšlence výstavby druhého krematoria na levém břehu Vltavy vrátit. Pozemky v Motole byly získány a město vyhlásilo soutěž na projekt. Z pěti posouzených získal cenu návrh architekta Josefa Karla Říhy. Výstavba započala roku 1951, provoz byl zahájen roku 1954. Zároveň bylo založeno kolumbárium a urnový háj, koncipovaný jako lesní hřbitov s loučkou rozptylu okolo jezírka. Výzdoba V roce 1955 byly osazeny dvě sochy k jeho výzdobě: kamenná socha ženy Bol od Miloslava Hejného před bránou do areálu krematoria a hřbitova v Plzeňské ulici vznikla na přímou objednávku projektanta. Bronzová socha Vilíma Amorta Dohasínající krása byla do parku před obřadní síní přenesená z depozitáře Galerie hl. m. Prahy. Nahé ženské tělo vzbuzovalo v pietním prostředí rozpaky, proto byl kolem sochy vysazen keř a strom, který ji z větší části zakrývá. V 60. letech byla doplněna výzdoba interiéru obřadní síně o nástěnnou malbu "Život a smrt". V roce 1986 byla osazena leptaná kompozice truchlících pozůstalých na dvoudílné skleněné stěně, která je posuvná a při jejím otevření se překrytím motivů dociluje nového výtvarného efektu. Po roce 1989 Dokumentační středisko Konfederace politických vězňů nalezlo roku 1999 dokument o ukládání popela popravených politických vězňů z padesátých let v urnovém háji. Tyto informace byly uchovány v evidenci o společných hrobech a z nich bylo zjištěno, ve kterém společném hrobě byl popel uložen. Rada hlavního města Prahy poté finančně zajistila vybudování čestného pohřebiště. Dne 20. května 2000 Konfederace politických vězňů uspořádala jeho otevření a vysvěcení, kterého se zúčastnili představitelé státu, zástupci hlavního města Prahy a velké množství bývalých spoluvězňů. Galerie Odkazy Reference Literatura SVOBODOVÁ, Markéta. Krematorium v procesu sekularizace českých zemí 20. století: ideové, stavební a typologické proměny. 1. vyd. Praha: Artefactum, 2013. 182 s. Epigraphica & sepulcralia. Monographica; 2. ISBN 978-80-86890-51-7. S. 125-127. VEVERKA, Přemysl: Stavby, sochy a plastiky… in: Památky Prahy 5. Praha 2006, s. 83. ISBN 80-903661-7-1 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Krematorium Motol na Wikimedia Commons Památkový katalog ÚKSP rejstř. č. 106763
Krematorium Motol

Krematorium Motol – krematorium w praskiej dzielnicy Motol. Razem z przyległym terenem i cmentarzem urnowym zajmuje 12 hektarów na wzniesieniu przy ulicy Plzeňskiej. Całość jest własnością zakładu usług pogrzebowych urzędu miasta. Historia Pierwszy projekt krematorium powstał na zamówienie władz miasta w 1937, jego autorem był architekt Aloiss Meser, projekt ten nie uzyskał akceptacji. Po zakończeniu II wojny światowej rosnąca liczba kremacji w Pradze spowodowała, że radni powrócili do idei budowy drugiego krematorium na lewym brzegu Wełtawy. Pod koniec lat 40. władze miasta nabyły teren w dzielnicy Motol, a następnie ogłosiły konkurs na projekt architektoniczny. Nagrodę otrzymał architekt Josef Karel Říhy. Budowa rozpoczęła się w 1951 i trwała trzy lata. W tym samym czasie powstał cmentarz urnowy, pomyślany jako leśna nekropolia z ogrodem pamięci wokół stawu. Po 1989 Centrum Dokumentacji Konfederacji Więźniów Politycznych Republiki Czeskiej (Konfederace politických vězňů České republiky) odkryło w 1999 dokument dotyczący tajnych pochówków spopielonych zwłok popiołów straconych więźniów politycznych z lat 50. XX wieku, których dokonywano w gaju urnowym. Informacja ta była przechowywana w rejestrach pochówków grobów zbiorowych. Rada miasta Pragi przeznaczyła środki finansowe na budowę honorowego cmentarza, jego uroczyste otwarcie miało miejsce w dniu 20 maja 2000, uczestniczyli w nim przedstawiciele Konfederacji Więźniów Politycznych Republiki Czeskiej, urzędnicy państwowi, przedstawicieli miasta Pragi oraz liczni byli więźniowie polityczni. Bibliografia Markéta Svobodová. „Krematorium v procesu sekularizace českých zemí 20. století: ideové, stavební a typologické proměny” Praha: Wyd. Artefactum, 2013 Epigraphica & sepulcralia. Monographica; 2. ISBN 978-80-86890-51-7 s. 125–127. (cz.).