NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Novoměstská sokolovna

Novoměstská sokolovna je budova s tělocvičnou vystavěná Tělovýchovnou jednotou pražskou (později TJ–Sokol) v pražské Sokolské ulici č. 1437/43 na Novém Městě v městské části Praha 2. Novorenesanční budova vznikla podle návrhu architekta Vojtěcha Ignáce Ullmanna realizovaného v letech 1862–1863, většinovou část nákladů hradil spoluzakladatel Sokola Jindřich Fügner. Budova je sídlem Sokola pražského a historicky první postavenou sokolovnou, svébytným typem budovy sportovny využitelné k pořádání společenských akcí, který začal být realizován na celém území zemí Koruny české a později i první republiky. Historie Tělovýchovná jednota pražská (roku 1864 přejmenovaná na Tělovýchovná jednota Sokol) založená roku 1862 usilovala o stavbu vlastní budovy s tělocvičnou, doposud využívala prostory tělocvičného ústavu Jana Malýpetra v Panské ulici. V roce 1862 bylo získáno místo v místě bouraných městských hradeb na pozdější Sokolské třídě kolmé na Žitnou ulici, při jedné z hlavních spojnic Nového Města a Vinohrad, poblíž Petrova náměstí. Byl vybrán projekt architekta Vojtěcha Ignáce Ullmanna, který čerstvě dokončil stavbu budovy Prozatímního divadla, jeho angažmá mělo též vlastenecký podtext. Sokolské cvičení s hloubením základů sokolovny proběhlo 15. března 1862, roku 1863 byla pak stavba dokončena a otevřena jako hlavní sídlo Sokola pražského. Malířskou výzdobu vytvořili malíři Jan Preisler a František Ženíšek. Hlavní část nákladů na stavbu a koupi pozemku nesl Jindřich Fügner, který byl spolu s Miroslavem Tyršem jednou ze dvou z klíčových postav Sokola. Zbylé potřebné prostředky byly získány ze sokolské sbírky. Po Fügnerově smrti roku 1865 nesla tělocvična v sokolovně jeho jméno. Za budovou ve vnitrobloku vznikla tělocvičná zahrada podle projektu stavitele Františka Beránka. Architektonický vzor sokolovny byl následně používán po celých Čechách, kde začaly tyto stavby vznikat. Roku 1912 byla přistavěna druhá cvičebna pojmenovaná po Miroslavu Tyršovi. Roku 1937 byl s pozemkem propojen bytový dům postavený v Žitné ulici. K výrazné přestavbě došlo v 60. a 70. letech 20. století, budova byla navýšena a byl zastavěn přilehlý dvůr. Architektura stavby Budova byla vystavěna z letech 1862 až 1863 na pozemku orientovaném do Sokolské ulice v neovorenesančním slohu. Nese bohatou štukovou fasádou a střešním zábradlím a maskarony Jindřicha Fügnera a Miroslava Tyrše, a u nich jejich motta Ni zisk ni slávu (Fügner) a Tužme se (Tyrš). Průčelí stavby tvoří původní patrová vstupní část budovy, tělocvična je svou delší stranou orientována do vnitrobloku. Odkazy Reference Literatura PETRASOVÁ, Taťána. Budova bývalé Tělocvičné jednoty pražské (Sokol Pražský). In: PLATOVSKÁ, Marie. Slavné stavby Prahy 2. Praha: Foibos Books, 2011. ISBN 978-80-87073-35-3. S. 106–109. Související články Seznam sokoloven v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Novoměstská sokolovna na Wikimedia Commons Sokol pražský
Burg Andělská Hora

Die Ruine Burg Andělská Hora (deutsch Engelsburg) befindet sich in Andělská Hora (Engelhaus) im Okres Karlovy Vary in Tschechien. Sie liegt südöstlich von Karlsbad. Geschichte Die Engelsburg wurde gegen Ende des 14. Jahrhunderts von den Herren von Riesenburg errichtet, die u. a. auch Burg und Herrschaft Petschau besaßen. Ihre erste schriftliche Erwähnung stammt aus dem Jahr 1402, als sie im Besitz des Boresch/Borso von Riesenburg (Boreš z Oseka) war. 1406 gelangte sie an Ulrich Zajíc von Hasenburg (Oldřich Zajíc z Házmburka), nach dessen Tod spätestens 1414 an die Böhmische Kammer. 1430 wurde die Burg vom Hussitenhauptmann Jakob von Wrzessowitz eingenommen, der von hier aus Eroberungszüge nach Elbogen, Eger und nach Bayern unternahm. Ab 1434 war die baufällige Burganlage an den kaiserlichen Kanzler Kaspar Schlick verpfändet, der ihre Instandsetzung veranlasste. 1461 verpfändete König Georg von Podiebrad die Burg an Zbynko Zajíc von Hasenburg (Zbyněk Zajíc z Házmburka), 1463 an den königlichen Kämmerer Johann von Steinbach. 1467 wurde sie von Heinrich II. von Plauen erobert, der sich dort nur ein Jahr lang behaupten konnte. 1480 gelang es Heinrich III. von Plauen, die Engelsburg erneut zu besetzen. Er baute die Burg zur zeitweiligen Residenz der Burggrafen von Plauen aus. Anfang August 1532 zog Heinrich IV. mit seiner jungen Gemahlin Margarethe von Salm-Neuburg auf die Engelsburg. Seine Mutter Barbara begleitete das junge Paar. Heinrich sicherte ihr in einer Urkunde vom 10. August 1532 zu, falls es ihr auf der Engelsburg nicht gefallen sollte, könne sie nach Neuhartenstein, Theusing oder anderswohin gehen. War Neuhartenstein 1532 noch eine eigene Herrschaft, so vereinigte Heinrich kurz nach seinem Umzug die beiden Herrschaften zur Herrschaft Engelsburg-Neuhartenstein, wie aus einem Zins- und Einkommensregister von 1537/38 hervorgeht. 1567 war die Burg in Besitz des Niklas Lobkowitz von Hassenstein. Nach der Schlacht am Weißen Berg wurde sie 1621 vom Kaiser konfisziert und dem Grafen Hermann Czernin von Chudenitz übergeben. Im Dreißigjährigen Krieg wurde die Burg 1635 von den Schweden eingenommen. Danach war sie nicht mehr regelmäßig bewohnt. Nach einem Feuer 1718 wurde sie nicht wieder aufgebaut. Eigentümer der Ruine ist die Gemeinde Andělská Hora. Literatur F. Bernau: Die Ruine Engelsburg bei Carlsbad, Hanns Feller’s Verlag, Karlsbad, 1874 Otto Piper: Engelhaus (Böhmen) in Österreichische Burgen, Erster Theil (Band 1), Verlag Alfred Hölder, Wien 1902, mit Grundrißzeichnung, S. 74–78 (Digitalisat) Weblinks Homepage der Gemeinde mit Informationen zur Burg Burg Andělská Hora auf Burgenwelt.org (deutsch) Einzelnachweise
Andělská Hora Castle

Andělská Hora, also called Engelsburg in the Germanic form of the name, is a castle above the village of Andělská Hora, about 7 kilometres (4 mi) southeast of Karlovy Vary, in the Karlovy Vary Region of the Czech Republic. The translation of "Andělská Hora" and "Engelsburg" is "Angel's Mountain." The ruins of Andělská Hora Castle stands upon a rock overlooking the village of Andělská Hora which lies just below. It was founded at the turn of the 14th to the 15th century by Boreš z Rýznburk, a noblemen from the Rýznburk family, as protection for their estates. The castle was destroyed by fire during the Thirty Years' War and abandoned in the 17th century. See also List of castles in the Karlovy Vary Region References
Château d'Andělská Hora

Le château d'Andělská Hora (originellement appelé Engelsburg) est un château en ruines située dans le village homonyme à 7 km au sud-est de Karlovy Vary, en République tchèque. Historique Les ruines se trouvent sur un rocher qui domine le village juste au-dessous. Il a été fondé à la fin du XIVe siècle par Boreš z Rýznburk, un noble de la famille de Rýznburk pour défendre ses territoires. Le château a été détruit pendant la guerre de Trente Ans et abandonné au XVIIe siècle. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Andělská Hora Castle » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Liste des châteaux tchèques par région Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de la Tchéquie Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Dům Bílý kříž

Dům Bílý kříž, původně Militärkurhaus, Stiftung zum weißen Kreuz, později lázeňský dům Bílý kříž, od roku 2005 domov péče o válečné veterány Bílý kříž, stojí v ulici Krále Jiřího 2d, č. p. 1017, ve čtvrti Westend v Karlových Varech. Historie Dům Bílý kříž byl postaven v roce 1895 v Eduard Knollstrasse (ulici Krále Jiřího). Projekt vypracoval stavební rada Alois Maria Wurm von Arnkreuz. Hlavním stavitelem byl Josef Waldert, karlovarský stavební mistr a průmyslový podnikatel (též např. stavebník vlastní vily Hohenburg). Prvním uživatelem domu byla Gesellschaft von Weisser Kreuz, rakouská vídeňská Společnost Bílého kříže, předchůdce Červeného kříže. Slavnostní otevření domu se uskutečnilo dne 19. července 1896. V roce 1929 předal československý stát objekt do vlastnictví vojenské správy. Současnost Roku 1989 byl úpraven interiér a v období let 1989–2005 objekt sloužil jako komerční lázeňský dům. Po přestavbě byl v roce 2005 otevřen jako druhý domov péče o válečné veterány v České republice. K slavnostnímu zahájení provozu došlo 20. května 2005 za účasti i tehdejšího ministra obrany Karla Kühnla. Termín zprovoznění souvisel s oslavami 60. výročí konce druhé světové války. V současnosti (únor 2021) je dům evidován jako objekt k bydlení ve vlastnictví České republiky. Příslušnost hospodařit s majetkem státu zde má státní firma Vojenská lázeňská a rekreační zařízení (VOLAREZA). Popis Dům svojí polohou patří do rezidenční vilové čtvrti Westend, postaven byl v Eduard Knollstrasse, dnešní ulici Krále Jiřího 2d, č. p. 1017. Lůžková kapacita domova je 28 míst. Ta jsou rozdělena do 16 jednolůžkových pokojů a šesti dvoulůžkových bytů. Byt pro manželské páry je samostatnou dvoupokojovou jednotkou. Dům je celkově přizpůsoben potřebám válečných veteránů. Odkazy Poznámky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu dům Bílý kříž na Wikimedia Commons Domov péče o válečné veterány Karlovy Vary Archivováno 9. 11. 2020 na Wayback Machine. – článek na stránkách Army.cz, Ministerstvo obrany ČR, autorka Mira Třebická, 2012-05-14 [cit. 2020-11-01] Senioři mají šanci na místo v domě pro válečné veterány – článek na stránkách Karlovarský deník.cz, autor Vladimír Meluzín, 2017-04-01 [cit. 2020-11-01] V Karlových Varech se otvírá domov pro válečné veterány – článek na stránkách Český rozhlas, Radio Prague International, autorka Milena Štráfeldová, 2005-05-20 [cit. 2020-11-02] Bílý kříž – to je název nového domova pro válečné veterány – článek na stránkách iROZHLAS, autoři Zdeněk Trnka, Veronika Malá, Markéta Hýlová, 2005-05-20 [cit. 2020-11-02]
Burg Blansko

Die Burg Blansko (deutsch Blankenstein, auch Plankenstein) befindet sich bei Mírkov auf der Spitze einer Bergkuppe im linkselbischen Böhmischen Mittelgebirge in Tschechien. Von der mittelalterlichen Höhenburg sind heute noch größere Teile der mächtigen Außenmauern erhalten. Der einst noch teilweise erhaltene Palas wurde beim Bau einer Aussichtsplattform in den 30er Jahren weitgehend zerstört. Geschichte Erstmals urkundlich erwähnt wurde Blansko 1401 als Verwaltungssitz von den Wartenbergern aus Tetschen. 1527 geht die Burg durch Kauf in den Besitz des sächsischen Adelsgeschlechtes von Bünau über. Ab Mitte des 16. Jahrhunderts wird die Burg nicht mehr bewohnt, dafür erbauen sich die Bünaus bei Schönpriesen ein neues Schloss. Als militärischer Stützpunkt wird Blansko jedoch weiter ausgebaut, zusätzliche Befestigungen mit zwei halbrunden Basteien und einem kleinen vorgelagerten Turm am Burgtor zeugen auch heute noch davon. Ende des 16. Jahrhunderts baute man eine weitere Bastion im Renaissance-Stil hinzu, das Eingangstor wurde ausgebaut. 1628 wurde die Burg an die Herren von Thun verkauft. Von diesen wurde die Anlage jedoch nicht mehr genutzt. In den Wirren des Dreißigjährigen Krieges wurde die Burg wüst und verfiel danach allmählich. Ende des 19. Jahrhunderts ließ der Aussiger Gebirgsverein in den Resten des Palases einen Aussichtsturm errichten. In den 30er Jahren wurde dieser nochmals umfangreich instand gesetzt, dabei wurde der Palas vollständig zerstört. Literatur Tomáš Durdík: Burgen Nordböhmens. Propagační tvorba, Praha 1992, ISBN 80-85386-50-X. František Šuman (Red.): Die Herren von Bünau in Sachsen und Böhmen. Iniciativa pro Děčínský Zámek, Děčín 2006, ISBN 80-239-6852-1. Vlastimil Pažourek (Red.): Burgen im Grenzraum Sachsen – Böhmen. Iniciativa pro Děčínský Zámek, Děčín 2012, ISBN 978-80-905025-1-2, S. 32–36. Prof. Franz Josef Umlauft: Die Burg Blankenstein. 2. Geschichte der Burg. In: Arbeitsgemeinschaft für Heimatforschung in Aussig, geleitet von Prof. Franz Josef Umlauft (Hrsg.): 9. Jahrgang, Heft Nr. 4. Selbstverlag, 1929, S. 152. Weblinks Beschreibung von Blansko (tschechisch)
Burg Budyně

Die Burg Budyně (deutsch Burg Budin) befindet sich bei Budyně nad Ohří in Nordböhmen in Tschechien. Geschichte Die ursprünglich hölzerne Burg liegt im Okres Litoměřice im sumpfigen Gelände rechts der Eger. Im 13. Jahrhundert ließ König Ottokar I. die Burg durch einen Wassergraben erweitern. Bis zur Herrschaft des Königs Johann von Luxemburg gehörte die Burg böhmischen Herrschern. 1336 erhielt Budin von Hasenburg vom König das Anwesen. Im 15. Jahrhundert wurden die Befestigungen und Gebäude zum heutigen Aussehen erneuert. Die Wehrmauern hatten Schießscharten. Die vorgelagerten Schutzmauern waren von runden Türmen geschützt, in denen die Artillerie untergebracht war. Die Feste galt gleichzeitig als Anlage zum Einlass in die Stadt. Das hintere Tor war mit einem halbrunden, basteiartigen Vortor gesichert. Das Haupttor war der Einlass zur Vorburg. 1585 wurde die Burg erneut im Renaissance-Stil umgebaut. Spätere Umbauten, im Barock-Stil geplant, kamen nicht mehr zustande. 1614 kaufte der böhmische Kämmerer und Burggraf Adam II. („der Ältere“) von Sternberg (1575–1623) die Burg. 1759 zerstörte ein Feuer große Teile und im nachfolgenden Jahrhundert wurde ein Teil abgerissen. 1900 kam es zur Generalüberholung. Der letzte Eigentümer war bis 1945 die Familie der Grafen Herberstein. Seit 1946 gehört die Burg im Zuge der staatlichen Enteignung der Stadt. Da unter dem kommunistischen Regime keine Umbauten und Restaurierungen stattfanden, verfiel die Burg zusehends. Erst gegen Ende des 20. Jahrhunderts wurden Teile der Anlage restauriert. Sehenswürdigkeiten Besuchenswert ist die Ausstellung der alchimistischen Werkstatt des Johann Zbinco von Hasenburg (* um 1560–1616). Ihn ereilte damals das gleiche Schicksal wie viele seiner Kollegen. Interessant ist auch der Drachen von Budyň (ein Krokodil), der 1518 von diesem Alchimisten mitgebracht wurde. Literatur Tomáš Durdík: Burgen Nordböhmens. Propagační tvorba, Praha 1992, ISBN 80-85386-50-X. Weblinks
Břecštejn

Břecštejn (německy Bröckstein, česky též Břečtejn, Bruštejn či Silberštejn) je zřícenina hradu asi šest kilometrů západně od podkrkonošského města Trutnov. V podhradí se rozkládá malá ves Hrádeček, nejbližší obcí jsou Vlčice. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Historie Podle Tomáše Šimka byl předchůdcem Břecštejna starší hrad zvaný Stein, na kterém měl sídlit Otto ze Steinu, který roku 1336 věnoval tři lány v Oblanově zderazskému klášteru. Samotný Břecštejn byl založen v první polovině patnáctého století. První písemná zmínka o něm pochází z roku 1455 a nachází se v trutnovských manských deskách, podle nichž na hradě sídlil Mikuláš Zilvár. V šestnáctém století Zilvárové označovali hrad jako Silberstein (poprvé roku 1532). V roce 1522 dosáhl Adam Zilvár u krále Ludvíka Jagellonského propuštění hradu z manství. Po Adamovi se stal pánem hradu jeho bratry Kryštof, ale stísněné sídlo nevyhovovalo potřebám majitelů, kteří se proto přestěhovali na vlčickou tvrz. Od sedmnáctého století je Břecštejn uváděn jako pustý hrad. Jan František Theer nechal po roce 1790 zříceninu vyčistit, stavebně zajistit a roku 1794 na místě paláce vybudoval dřevěný osmiboký altán. Stavební podoba Staveništěm hradu se stal výrazný skalní útvar, přístup k němuž chránila dvojice valů a příkopů. Vnější val byl vybudován prostým nasypáním zeminy, zatímco na koruně vnitřního valu stála kamenná zeď široká osmdesát centimetrů. Samotné hradní jádro patří mezi hrady s plášťovou zdí, jejichž hlavní obranou stavbou byla mohutná hradba, za níž se skrývaly všechny budovy. Z paláce se dochovala jen přízemní úroveň zaklenutá valenou klenbou. Druhá, menší budova stála v sousedství brány. Na nádvoří se nachází vstup do sklepa vytesaného ve skále. Přes archeologický výzkum provedený v roce 1992 se nepodařilo zjistit podobu vstupu do předhradí. Vstup do hradního jádra není původní. Přístup Z Trutnova na hrad vede modře značená turistická trasa. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Břecštejn na Wikimedia Commons
Burg Choustník

Die Ruine der Burg Choustník (deutsch: Chaußnik) liegt 11 km südöstlich von Tábor in Tschechien. Geschichte Die Burg Choustník wurde vor 1282 von Beneš von Choustník errichtet. Die zweite Bauetappe erfolgte hundert Jahre später durch die Herren von Rosenberg, die sie derart stark befestigten, dass diese Burg während der Hussitenkriege allen Eroberungsversuchen standhielt. Seit dem Ende des 15. Jahrhunderts wurde Südböhmen kaum von Kriegsereignissen betroffen, so dass die Burg an Bedeutung verlor, und seit der zweiten Hälfte des 16. Jahrhunderts nicht mehr instand gehalten wurde. Heute sind ihre äußeren Mauern zum größten Teil erneuert, genauso wie einige Innenmauern und der Turm, von dem sich eine schöne Aussicht auf die Landschaft bietet. Weblinks Choustník na webu Hrady.cz
Burg Dívčí Kámen

Die Burgruine Dívčí Kámen (deutsch Maidstein) befindet sich 10 km westlich von Český Krumlov bei Třísov in der Gemeinde Křemže, Okres Český Krumlov, Tschechien. Sie liegt auf einem Felssporn an der Einmündung des Křemžský potok in die Moldau. Die Anlage ist 210 Meter lang und 45 Meter breit. Lage Zur Burg führt ein steiniger Weg aus dem Tal des Baches Křemžský potok, das von hohen Abhängen und Felsen umschlossen ist. An der Mündung des Baches in die Moldau ragt die schon teilweise mit Bäumen bewachsene Burgruine empor. Von ihrem Gemäuer besteht Ausblick auf das Moldautal und in die umliegende Landschaft. Geschichte Die Burg Dívčí Kámen gehört zu den wenigen Burgen in Böhmen, deren Gründungsurkunde erhalten ist. 1349 gestattete König Karl IV. der Familie von Rosenberg, die Burg zu errichten. Die Burg hatte nicht nur eine militärische Funktion, sondern war auch Verwaltungszentrum der umliegenden Region. 1394 wurde sie für eine kurze Zeit Aufenthaltsort des böhmischen Königs Wenzel IV., als ihn Heinrich von Rosenberg in die Gefangenschaft auf Burg Wildberg in Oberösterreich brachte. Zur Zeit der Hussitenkriege musste Ulrich II. von Rosenberg die Burg Dívčí Kámen kurzzeitig an Wilhelm von Pottenstein (Vilém z Potštejna) abtreten. Zu Beginn des 16. Jahrhunderts beschloss Peter IV. von Rosenberg, die Burg zu verlassen. Die Inneneinrichtung wurde nach Krumau (Český Krumlov) gebracht, und die verlassene Burg begann zu verfallen. Schon 1541 wird sie als zerstört bezeichnet. Beschreibung Die Burg bestand aus drei Teilen, nämlich der eigenen Wohnburg, der oberen Vorburg und der später aufgebauten Vorburg (Latran) auf der südlichen Seite. Dívčí Kámen war ein typisches Beispiel der gotischen Burgarchitektur zur Zeit von Kaiser Karl IV. Der Burghügel weist sehr steile, teilweise senkrechte Hänge auf und ist mit einem Reliktwald bestanden. Der Wald steht seit 1952 auf 4,82 Hektar als Naturreservat Dívčí Kámen unter Schutz. Das Areal der Burgruine ist in das Schutzgebiet einbezogen. Erhaltungswürdig ist nicht nur die Ruine der mittelalterlichen Burg, sondern auch die darunter liegende Kulturschicht, die Spuren einer bronzezeitlichen Besiedlung enthält und archäologisch untersucht wird. Der an der Burgruine vorbeiführende Lehrpfad Naučná stezka Třísov – Dívčí Kámen – Holubov wurde 1999 eröffnet. Siehe auch Oppidum Třísov: die keltische Höhensiedlung auf der gegenüberliegenden Seite des Křemžský potok spielte im Fernverkehr am Linzer Steig eine bedeutende Rolle. Liste der Naturschutzgebiete im Jihočeský kraj Weblinks Beschreibung des Naturreservats auf ckrumlov.cz (in tschechischer Sprache). hrad Maidštejn auf hrady.cz (in tschechischer Sprache). Einzelnachweise
Burg Helfenburk (Südböhmen)

Die Burg Helfenburk (deutsch: Helfenburg) ist eine Burgruine fünf Kilometer westlich der Stadt Bavorov im Okres Strakonice in Tschechien. Sie liegt auf dem 683 m hohen Berg Malošín. Geschichte Die Burg Helfenburk wurde nach 1355 mit Genehmigung des böhmischen Königs Karl IV. von den Brüdern Peter, Jobst, Johann und Ulrich von Rosenberg errichtet. Sie war Sitz der gleichnamigen Herrschaft, die die Städtchen Bavorov und Strunkovice sowie die Dörfer Hracholusky, Vitějovice, Žernovice, Nebahovy, Svojnice, Žíchovec, Lhota Nová, zwei Dörfer namens Lhota, Leskovec, Blanice, Svinětice, Budyně, Netonice, Radějovice, Kváskovice, Skály, Zaluží, Měkynec, Krajníčko, Štětín, Útěšov und Hájek umfasste, und wurde in der zweiten Hälfte des 15. Jahrhunderts um eine Ansiedlung erweitert. Wok II. von Rosenberg verkaufte 1475 einen Teil der Herrschaft für 5500 Ungarische Gulden erblich an Johann von Schwanberg, Peter IV. von Rosenberg kaufte diesen 1503 von Ulrich und Heinrich Prüschenck von Stettenberg zurück und vereinigte ihn wieder mit der Helfenburg. 1593 verkaufte der letzte Rosenberger Peter Wok von Rosenberg die Herrschaft Helfenburg mit der damals bereits verlassenen Helfenburg der Stadt Prachatice. Ab 1622 war die Burg im Besitz des böhmischen Adelsgeschlechts Schwanberg, denen 1719 die Fürsten Schwarzenberg folgten. Nach der Landreform von 1919 gelangte die Burg an die 1918 gegründete Tschechoslowakei. Nachfolgend wurden in den 1920er-Jahren die Befestigungen erneuert. 1977 wurde der Bergfried zu einem Aussichtsturm umgebaut. Einzelnachweise Weblinks Geschichte der Burg (CZ) Ansicht der Ruine Webseite zur Burg (CZ) virtual show
Hněvín Castle

Hněvín (German: Landeswarte) is a castle in Most in the Ústí nad Labem Region of the Czech Republic. History Hněvín Castle was named after the hill it was built upon. Archaeological investigations have uncovered the remains of a castle that was there in the 9th century, but a stone castle was probably built by the Hrabišics, the owners of Most, while Wenceslaus I granted Most royal city status in the 12th century, with the castle becoming the seat of the district administrator. In the 13th century, the castle was brought by Wenceslaus II to the Brandenburgs, in the time of disputes of Wenceslaus IV with aristocracy, the castle came to the Meissens. Only in 1406, Wenceslaus gained the castle back. In 1459, the castle was given into the hands of George of Poděbrady on the basis of the Cheb peace contract. The son of George of Poděbrady Jindřich sold the castle in 1480 to Beneš of Veitmile and in 1482 the famous meeting of Saxony princess with king Vladislaus II took place in Most. Here it came to settlement of relation Czechs and Saxony people from many years. During the reign of Rudolf II on his order it was on Most castle Hněvín the alchemists Edward Kelley and Marek Mamugny. Rudolf ordered to city people to care about them well at the claims of both adventurers caused to city much expense. In 1595 Rudolf II sold the castle to city Most. From rather quiet holding of castle and its remains the Most people enjoyed up to the Thirty Years' War. In 1646 Swedes obtained it by guile and gave to Most people great penalties and charges. For one and a half years, the emperor's army besieged the castle but it remained in the Swedes hands. They also held it after concluding the Westphalian peace. The blame for its unfortunate the Most people gave to the castle which always attracted by its significance the enemies. Emperor Ferdinand II for that reason permitted pulling down the castle, destruction beginning in 1651. The castle mountain desolated, at the foot there were vineyards and gardens. In year 1879 it was stopped the restaurant, in 1889 the tower with outlook which was later destroyed by a great wind. In 1896, it was stated the group of friends of Castle mountain and it was begun with the construction of city with outlook. It was finished in September 1900. Lookout tower The lookout tower of the rebuilt Hněvín offers views over the former and current mining areas, the Church of the Assumption of the Virgin Mary, as well as over the new town. References