NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vila Adalberta Plumerta

Vila Adalberta Plumerta, která se nachází na severním okraji města Frýdlantu v okrese Liberec ve stejnojmenném kraji, je autenticky dochovanou ukázkou historizující architektury druhé poloviny 19. století, ovlivněné romantismem. Stavba je od roku 2018 zapsaná v Ústředním seznamu nemovitých kulturních památek České republiky. Historie Romantickou vilu, připomínající historické panské sídlo, si nechal postavit na návrší na severním okraji Frýdlantu vysoký rakousko-uherský poštovní úředník Adalbert Plumert. Výstavba probíhala v letech 1898–1899. Původní dokumentace se nedochovala, ale podle podobnosti s vilou frýdlantského továrníka Rolffse se usuzuje, že provedením stavby byla pověřena frýdlantská stavební firma Appelt a Hampel. Za zmínku stojí, že výstavba vily probíhala v této lokalitě v době, kdy zhruba jen o 150 metrů jižněji pod návrším byla na pravém břehu Řasnice budována regionální železniční trať z Frýdlantu do Jindřichovic pod Smrkem, jejíž provoz byl slavnostně zahájen v roce 1902. Vila prošla částečnou modernizací v roce 1975. Postupem doby se zde střídali majitelé, prostřednictvím realitní kanceláře byla nemovitost nabízena ke koupi v roce 2017. Dle katastru nemovitostí je vila v majetku soukromého vlastníka (stav na počátku roku 2023). Popis Vila stojí na návrší nad městem asi 300 metrů od jeho severního okraje, přibližně o 50 metrů níže, než je nadmořská výška vrcholu Frýdlanské výšiny s místní rozhlednou, která je od vily vzdálená vzdušnou čarou zhruba jeden kilometr severozápadním směrem. Pozemky, na nichž se vila nachází, mají celkovou výměru 4 724 metrů čtverečních, užitná plocha samotné nemovitosti je 500 m². Vila je postavená ve svahu, takže nejnížeji položená zděná část přechází na severu v suterén. Průčelí v nadzemní části suterénu je ozdobeno bosováním. Půdorys domu má tvar nerovnoramenného kříže. Členitosti půdorysu odpovídá i členění sedlových střech s polovalbou, krytých pálenými glazovanými taškami.Do domu se vchází po schodišti s balustrádou. Vstup je krytý přístřeškem s arkádami. Ve sklepích je celkem šest místností, včetně spíže, dílny a kotelny. Interiér obytné části přízemí, které se při pohledu od jihu jeví jako první patro, se dochoval v původní autentické podobě s dřevěným obložením stěn a stropů, lodžie má původní štukovou výzdobu. Nachází se zde kuchyně, obývací pokoj, jídelna s rizalitem, obloženým dřevem, zasklená veranda, ložnice a koupelna.Nad touto hlavní obytnou částí se nachází dekorativní hrázděné patro s jehlanovitou hrázděnou věžičkou. V hrázděném podkrovním patře je další kuchyně, ložnice, pokoj, koupelna a komory. V interiéru domu se dochovala celá řada původních dřevěných, kovových, keramických a zděných prvků, včetně unikátního souboru čtyř funkčních kachlových kamen. Dřevěná okna a dveře jsou původní, zdobená umělecky zpracovaným kováním. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek ve Frýdlantu Vila Theodora Liebiega mladšího Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Adalberta Plumerta na Wikimedia Commons Frýdlant: Soupis památek
Kostel Všech svatých (Probluz)

Kostel Všech svatých se nalézá ve vesnici Probluz, místní části obce Dolní Přím v okrese Hradec Králové. Barokní kostel tvoří zdaleka viditelnou krajinnou dominantu celého okolí. Historie Původně farní kostel z let 1690–1691 byl postavený představeným jezuitů a současně stavitelem K. Labuškou. Během bitvy u Hradce Králové dne 3. července 1866 byla poškozena původní báň kostelní věže. Ve fasádě kostelní věže jsou dodnes zazděny dvě dělové koule. Poškozená věž byla při následných opravách snížena. Okolo kostela je starý již nepoužívaný hřbitov, na kterém se nacházejí pomníky připomínající padlé v bitvě u Hradce Králové. Na kostelní zdi jsou zvenčí umístěny náhrobní kameny – figurální, pocházející z roku 1566, a erbovní, pocházející z roku 1575. Kostel je v současnosti filiálním kostelem farnosti Nechanice. Popis Barokní kostel Všech svatých je jednolodní kostel s obdélnou lodí členěnou pilíři se sdruženými pilastry, pravoúhlým presbytářem, obdélnou sakristii na severní straně a s hranolovou věží na západní straně. Strop kostelní je sklenut dvěma poli valené klenby. Zařízení kostela je raně barokní z konce 17. století. Hlavní oltář je pravoúhlý a rozvilinový s obrazem Všech svatých z roku 1690. Na konzolách jsou na hlavním oltáři umístěny sochy svatého Václava a Ludmily (z let 1730–1740). Oltář doplňuje rokoková dřevořezba představující Smrt sv. Ignáce z Loyoly se dvěma donátory. Vedle hlavního oltáře se nalézají dva vedlejší oltáře s akantovými oválnými rámci. V pravém je umístěn obraz svatého Ignáce a na levém obraz Svaté rodiny se svatou Annou. Kazatelna má boltcové ornamenty a na stříšce sochu Krista jako Salvatora mundi, pocházejícího z roku 1690. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Všech svatých na Wikimedia Commons kostel na hrady.cz kostel na turistika.cz
Hotel Máj

Hotel Máj (též Interhotel Máj) je bývalé ubytovací zařízení v Ústí nad Labem. s tehdější kapacitou 121 dvojlůžkových pokojů , tří apartmá a jedním pokojem pro tělesně postižené. Dále nabízel téměř 400 míst u stolů v restauraci, vinárně, snack-baru, salóncích a ve specializovaném středisku zvaném „Zlatý kohout", které připravovalo speciality z drůbežího masa. Byl dokončen a předán veřejnosti před termínem dokončení výstavby ve středu 11. května 1988 na ústeckém sídlišti Severní Terasa v ulici Hoření dle návrhu architekty Jitky Pacákové. Na interiérech se podílel významný brněnský architekt Ivan Ruller ve spolupráci s Jindřichem Kumpoštem ml. Uměleckou hodnotu vnitřních prostor dotvářela zakázková díla předních výtvarníků: Skleněná svítidla od Jaroslava Bejvla st. (z n. p. Lustry Kamenický Šenov) Zrcadlová stěna ve foyer od Vladimíra Procházky Keramická stěna od Oldřicha Rujbra Na výstavbě se podílely Pozemní stavby Ústí nad Labem, celková původní hodnota hotelu byla ve výši 57 milionů korun českých (Kč). Hotel vlastnila společnost Interhotely Liberec a.s., v privatizaci jej v roce 1998 získal Jaromír Houžvička od dnes již neexistujícího fondu národního majetku (FNM). Houžvička s hotelem ekonomicky neuspěl a v době prodeje v roce 2001 měl hotel pohledávky 155 tis. Kč. V té době se budova přestala využívat k hotelovým službám. Podle Houžvičky mohla za jeho neúspěch ústecká mafie propojená s policií i dalšími složkami státní správy. K roku 2026 budova stále chátrá a je pořád obývána bezdomovci a je označována za největší squat v Čechách. Město Ústí nad Labem by rádo objekt zbouralo, právní situace je však bohužel nepříznivá. Majitel ruiny totiž její demolici odmítá. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hotel Máj na Wikimedia Commons
DEPO2015

Das DEPO2015 ist ein Kultur- und Kreativzentrum im tschechischen Pilsen, das im Rahmen des Projektes „Pilsen – Kulturhauptstadt Europas 2015“ auf dem Areal des ehemaligen Straßenbahndepots des Pilsener Verkehrsbetriebes errichtet wurde. Geschichte des Areals Die Geschichte des Komplexes reicht zurück auf eine 1869 dort unter Leitung des Chemikers Hugo Jelínek errichtete Zuckerfabrik. Nach deren Zusammenbruch wurde das ursprüngliche Haus zum Kochen der Rohstoffe für die ab Ende des 19. Jahrhunderts verkehrende Straßenbahn Pilsens als Straßenbahndepot genutzt. 1929 wurde das Areal um weitere Stellflächen erweitert und 1934 mit einem großen Werkstattgebäude ergänzt. Bis Herbst 2014 wurde das Gelände von den Verkehrsbetrieben genutzt. Die offizielle Eröffnung der „Kreativzone DEPO2015“ als zentraler „Pilsen – Kulturhauptstadt Europas 2015“-Ausstellungsort erfolgte mit einem Konzert am 24. April 2015. 2015, im ersten Jahr seines Bestehens, verbuchte der Komplex 115.000 Besucher. Neben der Nutzung als Veranstaltungsgelände bietet das DEPO2015 unter anderem Flächen für Hightech-Start-ups und Kreativwerkstätten. Weblinks Offizielle Website Einzelnachweise
Hotel Opatov

Hotel Opatov je výškový panelový dům nacházející se na pražském sídlišti Jižní Město nedaleko stanice metra Opatov. Spolu s vedlejší identickou ubytovnou Sandra tvoří dvojici atypických výškových budov. Má 21 podlaží a výšku 68 metrů. Mezi lety 2022 a 2026 byla budova kompletně zrekonstruována a konvertována na městské byty. Majitelem budovy je Magistrát hlavního města Prahy. Historie Obě budovy (hotel Opatov a ubytovna Sandra) byly postaveny v 80. letech 20. století. Hotel Opatov byl dokončen kolem roku 1988. V pražských Modřanech se nachází identická budova, která se jmenuje Hotel Dum. Rekonstrukce Majitelem domu je magistrát hlavního města Prahy. Ten v roce 2018 rozhodl, že léta prázdný dům zrekonstruuje a bude v něm 342 bytových jednotek. Proti navrhovaným malometrážním bytům se kvůli budoucím možným sociálním problémům ohradila městská část Praha 11, která vlastní sousední ubytovnu Sandra. Magistrát tak projekt přepracoval na 291 bytových jednotek, aby zde mohla být různorodá skladba obyvatel. Pražský radní Adam Zábranský přidal 1. září 2021, na 50. výročí nastěhování prvních obyvatel na Jižní Město, na svůj Facebookový profil informaci, že je vybrán zhotovitel rekonstrukce. V budově by po rekonstrukci mělo být dostupných 275 městských bytů. Úřad městské části Praha 11, odbor výstavby, vydal dne 12. ledna 2026 kolaudační rozhodnutí, kterým povoluje užívání stavby nazvané “Dům pro sociální začlenění Chodov”, které nabylo právní moci dne 31.1.2026. V květnu 2026 je však budova stále prázdná. Odkazy Reference Související články Ubytovna Sandra Hotel Dum Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hotel Opatov na Wikimedia Commons Detailní prohlídka hotelu Opatov na panelaky.info
Restaurace U jezírka

Restaurace U jezírka (Na Jezírkách) je bývalá restaurace v Praze na Smíchově, která stojí v horní části Kinského zahrady (parc. č. 3127). Spolu s letohrádkem je chráněna jako nemovitá kulturní památka České republiky. Stavba je v torzálním stavu. Historie Bývalý zahradní pavilon (sala terrena) byl jako součást klasicistní kompozice areálu postaven kolem roku 1830. Původně rozsáhlá stavba měla arkádový portik do zahrady, vstupní arkádu, boční prostory a přístavky. Počátkem 20. století byl adaptován na zahradní restauraci. V květnu roku 1902 ji zde pro návštěvníky otevřel Josef Černohorský, původně číšník na Žofíně. Těšila se značné oblibě pro své umístění v zeleni s vyhlídkou na Prahu. Pavilon se později dostal do majetku podniku Restaurace a jídelny, od kterého jej po roce 1990 koupil hudebník Karel Svoboda se záměrem otevřít zde Rádio Vox. Stavba rekonstruována nebyla a chátrala, komplikací bylo i to, že k ní nevedly příjezdové cesty. Svoboda v roce 2001 nabídl pavilon k odkoupení Praze 5, která to odmítla (nebyla vlastníkem okolních pozemků, tím byl Magistrát hl. m. Prahy). V roce 2002 objekt vyhořel. Z pavilonu se dochovaly obvodové zdi, místy s římsami; nad ústředním prostorem zbyly pouze zbytky krovu. Na fasádě lze rozeznat původní nápis „RESTAURACE KAVÁRNA“ a dobře znatelná je také původní dispozice letní terasy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Restaurace U jezírka na Wikimedia Commons Orientační plán Prahy a obcí sousedních. Mapový list č. 15. Vydáno 06/1911. Měřítko 1:5000. Reprodukce Unie v Praze. Nákladem obce pražské. Nakreslil Stavební úřad odbor II. Vlastník: Národní technické muzeum
Evangelický hřbitov v Karlovicích

Evangelický hřbitov v Karlovicích se nachází ve svahu, severozápadním směrem od centra obce Karlovice; v jeho horní části je zbudována zvonice (kaple). Hřbitov má zhruba půdorys obdélníku; jeho rozloha činí 2421 m² (i s pozemkem pod zvonicí). V současnosti je hřbitov ve vlastnictví obce Karlovice. Historie V roce 1858 byl vybudován evangelický hřbitov se zvonicí. Byli zde pohřbíváni nejen obyvatelé Karlovic, ale od roku 1892 až do roku 1927 na něm byli pohřbíváni i evangelíci z Adamova, Suché Rudné, Andělské Hory a Karlovy Studánky. Hřbitov byl několikrát zvětšován. Zpočátku byl na hřbitově postaven dřevěný kříž, na kterém byla socha Krista. Po 34 letech byl dřevěný kříž nahrazen mramorovým. Celkově je na hřbitově pohřbeno přibližně 1000 zesnulých. V roce 1979 byly náhrobky ze hřbitova odstraněny. V současnosti je na místě hřbitova pietní park, obehnaný ohradou. Vstupní brána je osazena pamětními deskami. Roku 1992 financovali němečtí krajané žijící v zahraničí opravu areálu evangelického hřbitova spolu se zvonicí. Roku 2017 věnoval karlovický rodák Emil Harnisch obci finanční obnos, z něhož měla být financována nová brána a oplocení hřbitova. Související články Evangelický hřbitov v České Vsi Seznam protestantských hřbitovů v Česku Evangelická fara v Holčovicích Odkazy Kateřina Mikulášková: Historie obce Karlovice. (2017) Reference
Velvyslanectví Španělského království v Česku

Velvyslanectví Španělského království v České republice (španělsky Embajada de España en la República Checa) je nejvyšším právním zastoupením Španělského království v České republice. Oficiální sídlo je v Badeniho ulici 401/4, Praze 7-Holešovicích. Současným velvyslancem je Alberto Moreno Humet, který byl jmenován vládou Pedra Sáncheze 7. září 2022. Historie Pražská pobočka Instituto Cervantes Zastoupení Španělského království v Česku soustřeďuje své zastoupení na velvyslanectví v Praze. Zdejší ambasáda byla založena v roce 1977, kdy začaly vztahy mezi Španělskem a tehdejší ČSSR, v návaznosti na španělské vyslanectví v Československu, které fungovalo v letech 1919 až 1938. Španělského velvyslanectví v Praze je přímým nástupce Španělského velvyslanectví v Československu po rozdělení v roce 1993. Ekonomické a obchodní oddělení španělského velvyslanectví se nachází v Klimentské ulici v Praze 1 a další pobočka je na Novém Městě v Praze 2 v ulici Na Rybníčku 6 (v budově Institutu Miguela Cervantese). Související články Zahraniční vztahy Španělska Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu velvyslanectví Španělského království v Česku na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Embajada de España en la República Checa na španělské Wikipedii.
Embajada de España en la República Checa

La Embajada de España en la República Checa es la máxima representación legal del Reino de España en la República Checa. Embajador El actual embajador es Alberto Moreno Humet, quien fue nombrado por el gobierno de Pedro Sánchez el 7 de septiembre de 2022. Misión Diplomática El Reino de España concentra su representación en el país en la embajada en la capital del país,​ Praga , establecida en 1977 al iniciarse las relaciones entre España y la entonces República Socialista de Checoslovaquia.​ Esta embajada era heredera de la legación española en Checoslovaquia, que funcionó desde 1919 a 1938. Historia La República Checa es uno de los dos estados, junto con Eslovaquia, en los que se dividió Checoslovaquia tras su desaparición en 1991, aunque el país se mantuvo como una República Federativa entre ambos países hasta 1993. La representación española en Chequia continuó a través de la Embajada española en Praga, sucesora de la Embajada de España en Checoslovaquia. Véase también Anexo:Relaciones bilaterales de España Anexo:Embajadores de España Misiones diplomáticas de España Referencias
Evangelický hřbitov v Hnojníku

Evangelický hřbitov v Hnojníku na Frýdeckomístecku se nachází v obci Hnojník u silnice I/68. Má rozlohu 2890 m² (bez pozemků s kaplí a sociálním zařízením). Hřbitov je ve vlastnictví obce Hnojník; vlastníkem hřbitovní kaple a sociálního zařízení je Farní sbor SCEAV v Komorní Lhotce. Historie Evangelický (luterský) hřbitov v Hnojníku byl založen roku 1883 na pozemku věnovaném baronem Beesem. Roku 1935 byla zvonice rozšířena na kapli. K dalšímu rozšíření kaple došlo po 2. světové válce. Roku 2013 došlo k opravě vjezdu na hřbitov. Významnou osobností, pohřbenou na evangelickém hřbitově v Hnojníku, je polský básník a buditel Jan Kubisz. Galerie Související články Seznam protestantských hřbitovů v Česku Farní sbor SCEAV v Komorní Lhotce Evangelický hřbitov v Řece Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický hřbitov v Hnojníku na Wikimedia Commons
Spektrum (obchodní centrum)

Spektrum je obchodní centrum v obchodní zóně v Čestlicích u Prahy. Existovalo mezi roky 1998 až do roku 2019, kdy byla zahájena jeho demolice. Jejím důvodem byla zastaralost. Ihned po demolici byla zahájena výstavba nového Spektra, které bylo otevřeno v roce 2021. Nově funguje jako tzv. strip mall, za jeho návrhem stojí mezinárodní architektonický ateliér Chapman Taylor. Majitelem a investorem rekonstrukce je CPI Property Group, která do výstavby investovala přibližně 300 milionů korun. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Spektrum na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Hrstkova chata

Hrstkova chata, také chata Dr. Hrstky, se nachází v areálu hradu ve Štramberku v okrese Nový Jičín. Byla zapsána do Ústředního seznamu kulturních památek ČR před rokem 1988. Historie Hrstkova chata, dříve Rašínova, byla postavena v roce 1925 jako turistická ubytovna podle plánů Františka Grossmanna z Ostravy. Roubená stavba byla postavena na místě dolního paláce hradu Štramberk v době druhé etapy úpravy hradu. Stavbu provedl J. Gregor ze Zubří. Popis Chata je volně stojící přízemní roubená stavba obdélného půdorysu postavená na vysoké kamenné podezdívce, která vyrovnává terénní nerovnost. V podezdívce jsou sklepní a restaurační patra. Vchod je na pravé okapové straně. Chata je roubena z ostře hraněných trámů, má sedlovou střechu, krytou šindelem. Nad svisle bedněným štítem je polovalba, vespod podlomenice. V severovýchodním tříosém štítovém průčelí se nachází vstup. V sedmdesátých letech 20. století byla postavena k východní straně zděná přístavba sociálního zařízení s pultovou střechou. V okapové straně je deset oken. Místnosti mají trámové stropy. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek ve Štramberku Literatura ŠMÍRA, Pavel, et al.I Štramberk: zastavený okamžik. Ostrava: Šmíra-Print, 2012. 408 s. ISBN 978-80-87427-39-2
Jaroňkova útulna

Jaroňkova útulna se nachází v areálu hradu ve Štramberku v okrese Nový Jičín. Byla zapsána do Ústředního seznamu kulturních památek ČR před rokem 1988. Historie Na místě útulny (turistické noclehárny) u paty štramberské věže byla postavena v roce 1903 malá dřevěná restaurace s terasou. V roce 1906 jarní větrná smršť tento objekt zničila. Na jejím místě byla postavena a slavnostně otevřena nová útulna už 24. června 1906. Nesla název U Mědínků. Architektem útulny byl Josef Pokorný z Ostravy, architekt turistické chaty na Ondřejníku. V roce 1924 bylo Klubem československých turistů ve Štramberku rozhodnuto o výstavbě nové útulny. Stavbu navrhl malíř Bohumír Jaroněk. V útulně je pokladna pro věž, prodejna suvenýrů a informační centrum. V roce 2016 proběhla rekonstrukce útulny v hodnotě 4,2 milionu Kč. Útulně byla navrácena dobová výzdoba interiéru. Zpřístupněna byla 14. dubna 2016. Popis Útulna je volně stojící přízemní hrázděná stavba na obdélníkovém půdorysu se sedlovou střechou krytou šindelem. Na vysokou omítanou podezdívku nasedá hrázděné zdivo; mezi nosnými trámy byly prostory vyzděny režným zdivem, později omítnuté. Zadní část je zděná. Severozápadní (levá) okapová strana má tři velká pětiúhelná okna (pravoúhlá obdélná okna s trojúhelníkovým závěrem). Jihovýchodní okapová strana je členěna opět pětiúhelnými okny mezi nimi je předsíň se dvěma vstupy do útulny. Předsíň má pultovou střechu krytou šindelem. Před jihozápadní štítové průčelí předstupuje tříosý arkýř s valbovou střechou krytou šindelem. Nad prostředním oknem je nápis U Jaroňků. Jihozápadní štít je v horní části paprskovitě bedněný, ve vrcholu je kabřinec krytý šindelem. Vnitřek útulny, jeho stěny, jsou zdobeny bohatou dekorativní malbou s lidovými motivy. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek ve Štramberku Literatura ŠMÍRA, Pavel, et al.I Štramberk: zastavený okamžik. Ostrava: Šmíra-Print, 2012. 408 s. ISBN 978-80-87427-39-2
Chmelař (rybník)

Rybník Chmelař (též zvaný jezero Chmelař) se nachází na Českém Předměstí nedaleko od centra města Úštěk v okrese Litoměřice v Ústeckém kraji,. Vedle Máchova jezera jde o zřejmě nejznámější vodní plochu kraje. Historie V minulosti byl několikrát zrušen a obnoven. Založen byl zřejmě za dob vlády Karla IV., který zakládal rybníky v sousedním Českolipsku. Jediný zachovalý původně středověký rybník poblíž je úštěcký rybník Barvíř. Předchůdce Chmelaře, Velký rybník, byl v minulosti vysušen a na jeho místě vyrostla vesnice Zelená Ves, která se nyní nachází pod hladinou rybníka. Vodní plocha byla obnovena na počátku šedesátých let 20. století a pojmenována Chmelař. Název pravděpodobně odkazuje na tradici pěstování chmele v této oblasti. Sypaná hráz dlouhá 400 metrů se nachází na jižní straně rybníka podél železniční trati Lovosice – Česká Lípa. Rybník je napájen Červeným potokem a částí průtoku Loubního potoka, který je nadlepšován díky náhonu postavenému z Levínského potoka. V rámci výstavby náhonu bylo upraveno i koryto Červeného potoka před vtokem do Chmelaře. Přes rybník Barvíř je voda odváděna do Úštěckého potoka. Rybník je užíván především k rekreaci. Kromě několika kempů k němu přiléhá chatová oblast Habřinská stráň, k dispozici turistům jsou dvě pláže a tradiční kulturní program. Chmelař obhospodařuje Rybářství Doksy, výlovy se konají každoročně na přelomu října a listopadu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chmelař na Wikimedia Commons Literatura KOUTEK, Tomáš. Nejkrásnější české rybníky. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Brána, 2008. 440 s. ISBN 978-80-7243-376-6.
Janákova vila

Janákova vila je vlastní rodinná vila architekta Pavla Janáka, která stojí v Praze 6-Dejvicích v Osadě Baba v ulici Nad Paťankou. Historie Funkcionalistickou vilu postavil architekt Pavel Janák pro svoji rodinu v roce 1932. Původně roku 1931 vypracoval tři varianty, z nichž realizoval nejskromnější verzi. Stavba o rozměrech přibližně 10 x 10 metrů byla povolena 6. října 1931 a znovu 25. července 1932. Výstavbu provedla firma MOK, kolaudace proběhla 29. listopadu 1932. Roku 1963 vdova po architektovi dům prodala. V letech 1996–1998 prošel celkovou rekonstrukcí podle projektu architekta Daniela Špičky. Údaje Konstrukce: masivní cihelné zdivo, 8 cm cihelné příčky, železobetonové stropní desky s křížovou výztuží Rok výstavby: 1932 Stavební firma: MOK, Praha II, Hybernská 6 Pozemek: 674 m² Zastavěná plocha: 101 m² Obestavěný prostor: 828 m² Popis Vila stojí ve spodní, první řadě kolonie a má nerušený výhled na Prahu. Odsazené horní patro prostého bílého kubusu se otevírá na terasu. Je členěno pouze okenními a dveřními otvory a plochou stříškou, která kryje přístup do zahrady v bočním průčelí. Úprava terénu umožňuje vstup z ulice do polozapuštěného suterénu. Vnitřní dispozice se vyznačuje stupňovitou prostorovou koncepcí s náznakem „Raumplanu“. Hlavní vertikální komunikační osou je zde centrální točité schodiště. V suterénu původně byly umístěny provozní místnosti domu s garáží. Přízemí s neděleným prostorem obývacího pokoje a jídelny má přímý vstup na zahradní terasu. Na severní straně přízemí je vyčleněná část pro malou kuchyni. V prvním patře se nacházely ložnice, na severní straně šatna a koupelna. Pozemek ve svahu byl upraven pomocí výkopů a násypů v zahradní terasu v úrovni přízemí domu. Odkazy Poznámky Reference Literatura ŠENBERGER, Tomáš et al. Osada Baba: plány a modely = Baba housing estate: plans and models. V Praze: Fakulta architektury Českého vysokého učení technického, 2000. 237 s. ISBN 80-01-02282-X. VARYŠOVÁ, Eliška. Osada Baba - historie a současnost (4.2.8 Janákova vila, s. 57-60). 2013 [cit. 2021-05-28]. Bakalářská práce. Univerzita Karlova, Filozofická fakulta. Vedoucí práce Richard Biegel. Dostupné online. VEVERKA, Přemysl et al. Slavné pražské vily. 3., rozš. a přeprac. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos, 2007. 238 s. Slavné vily. ISBN 978-80-87073-01-8. Kapitola 40/Janákova vlastní vila, s. 141 VLČEK, Pavel a kol. Umělecké památky Prahy. Velká Praha. Vydání první. Praha: Academia, 2012-2017. 3 svazky. ISBN 978-80-200-2107-6. S. 318 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Janákova vila na Wikimedia Commons Orientační plán hlavního města Prahy s okolím (1938), list č. 29. Archivováno 27. 4. 2021 na Wayback Machine. Městská knihovna v Praze