NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Neuberg (castle)

Neuberg (also Neuberk) is a ruins of castle in Podhradí, Cheb District in the Karlovy Vary Region of the Czech Republic. History The castle was built by the Neuberg probably in late 13th century, and was first mentioned in 1288. In that year, after Albrecht von Neuberg's death, King Rudolph I of Bohemia handed Neuberg and the whole village to the lords of Plauen as a fief. Later, the castle was damaged by the army of Charles IV. In 1392, the village and the castle were inherited by Zedtwitz, and became the centre of the whole Aš region. After a big fire in 1610, the castle was seriously damaged. The House of Zedwitz divided into several lines that moved to new chateaus in Aš, Kopaniny, Doubrava, Smrčina and two chateaus in Podhradí. Since then, the castle has been uninhabited. Nowadays there is only the castle tower, 22 metres (72 ft) high. The local council tries to save it, but due to lack of finances it is a big problem. References
Burg Opárno

Die Burg Opárno, auch Opáren (deutsch Wopparn) befindet sich auf einer Anhöhe über dem Milleschauer Bach nahe der Gemeinde Opárno (Wopparn) im linkselbischen Böhmischen Mittelgebirge in Tschechien. Die Burg war vom seltenen Typ einer Burg ohne Bergfried oder Wohnturm; nur die mächtige, zinnenbekrönte Mantelmauer übte die Wehrfunktion aus. Heute sind nur noch die Außenmauern und Reste der Gebäude im Inneren erhalten. Begründet wurde die Burg um das Jahr 1344 durch Smil von Vchynice, einem Vorfahren derer von Kinsky. 1536 wurde sie als wüst bezeichnet. Literatur Tomáš Durdík: Burgen Nordböhmens. Propagační tvorba, Praha 1992, ISBN 80-85386-50-X. Siehe auch Liste der Burgen und Schlösser in Tschechien Weblinks Beschreibung von Opárno (tschechisch)
Burg Pecka

Die Burg Pecka liegt in Pecka im Okres Jičín in Tschechien. Geschichte Die gotische Burg aus dem 14. Jahrhundert wurde vermutlich vom Geschlecht der Herren von Železnice, deren Linie sich nachfolgend von Pecka nannte, erbaut. Als erster Besitzer der Burg ist 1322 Budivoj von Pecka erwähnt. 1365 folgten die Brüder Hereš, Mutina und Jan von Pecka. Jarek von Železnice und Pecka, der die Herrschaft seit 1417 besaß, konnte bis 1432 auf seinem Gebiet die katholische Konfession aufrechterhalten. Im August 1432 begann die Belagerung der Burg durch die Waisen, die bis Februar 1433 anhielt. Nach einem ausgehandelten Waffenstillstand konnte Jarek von Pecka seine Güter behalten, musste sich jedoch den Waisen anschließen und den Utraquismus in seiner Herrschaft zulassen. 1475 kauften die Herren Horšický z Horšic die Burg, die die ursprüngliche im Süden sich befindliche Burg umbauten. Im 16. Jahrhundert fanden weitere Umbauten im Stil der Renaissance statt. 1603 erwarb Christoph Harant von Polschitz und Weseritz die Herrschaft Pecka. Nach dessen Hinrichtung im Jahre 1621 wurde sein Besitz konfisziert und an Albrecht von Waldstein verkauft. Dieser schenkte die Herrschaft Pecka dem von ihm gestifteten Kartäuserkloster Karthaus. Um/vor 1844 besuchte Franz Alexander Heber die Burgruine, beschrieb und zeichnete sie. In der Burg gibt es eine Dauerausstellung über das Leben des Christoph Harant Freiherr von Polschitz und Weseritz, der ein bedeutender Humanist, Reisender, Soldat und Politiker war. Weblinks Homepage (tschechisch, englisch, deutsch) online (tschechisch), Archivlink abgerufen am 12. Oktober 2022 Virtuelle Besichtigung (Rundumblick) Einzelnachweise
Pecka (zamek)

Pecka – zamek w Czechach, w miejscowości Pecka (powiat Jiczyn, kraj hradecki), na wzgórzu o tej samej nazwie (461 m n.p.m.). Historia i architektura Zamek wzniesiono w początku XIV wieku na miejscu wcześniejszego grodu. W 1322 był wymieniany jako własność Budivojów. Od 1407 pozostawał w posiadaniu panów z Železnic, a potem często zmieniał właścicieli: od 1543 był to Jindřích Škopka z Bílých Otradovic, od 1603 Kryštof Harant z Polžic (rozbudował obiekt i ozdobił go niezachowanymi do dziś malowidłami), od 1624 Albrecht von Wallenstein, a od 1627 do 1782 klasztor z Valdic. Od wieku XVIII zamek popadał w stopniowe zaniedbanie, a po pożarze w 1830 został całkowicie opuszczony. Został częściowo wyremontowany i zabezpieczony w 1940. Pierwotny zamek z początku XIV wieku był założony w większości w miejscu obecnej lokalizacji (z wyjątkiem części zachodniej). Miał mury grubości 4-5 metrów i dużą, walcowata wieżę, której górną część rozebrano w 1664. W południowej części znajdował się pałac mieszkalny chroniony drugą, mniejszą wieżą, dziś w większości zniszczoną. W pierwszej połowie XVI wieku ufortyfikowana brama wjazdowa z przedbramiem została ozdobiona arkadami, otwartymi od podwórza. Zachodni mur obronny pierwotnej twierdzy został rozebrany i pomiędzy bramą wjazdową, a i starym pałacem wzniesiono około 1600 nowy pałac renesansowy zwany Harantowskim (obecnie jest to muzeum rzeźbiarza Bohumila Kafki). Pałac ten jest dwupiętrowy i ma pozostałości sgraffita. Miał on figuralne i ornamentalne malowidła w pokojach, które się nie dochowały do czasów obecnych. W trakcie tej przebudowy rozszerzono bramę o część zewnętrzną. Obecnie zamek Pecka jest jedynym udostępniony do zwiedzania wewnątrz zamkiem w całym regionie Karkonoszy i Podkarkonoszy. Możliwe jest zwiedzanie obiektu z użyciem dwóch tras (wstęp do wnętrz płatny). Zamek jest miejscem imprez kulturalnych i rozrywkowych. Przypisy
Burg Perštejn

Die Burg Perštejn (deutsch Pürstein, aber auch Pürstenstein, Borschenstein, Birsenstein, Pirsinstein, Piršenštejn) befindet sich bei Perštejn (Pürstein) im Erzgebirge in Tschechien. Von der einst recht stattlichen Burg sind auch heute noch größere Teile der Außenmauern, des Palases und der runde Bergfried erhalten. Geschichte Begründet wurde Perštejn Ende 13. Jahrhundert vermutlich durch die Herren von Schönburg oder Hrabischitz. Bilder Siehe auch Liste der Burgen und Schlösser in Tschechien Schloss Purschenstein Literatur Tomáš Durdík: Burgen Nordböhmens. Propagační tvorba, Praha 1992, ISBN 80-85386-50-X. Otto Piper: Österreichische Burgen (Band 7), Verlag Alfred Hölder, Wien 1909, "Pürstein" S. 167 (deutschsprachige Detailbeschreibung der böhmischen Burgruine) Josef Stocklöw: Geschichte der Burg Pürstein. In: Mitteilungen der Geschichte der Deutschen in Böhmen. Band 14, Prag 1876, S. 157–190. Viktor Karell: Burgen und Schlösser des Erzgebirges und Egertales. Band 1, Vinzenz Uhl Verlagsbuchhandlung, Kaaden 1935 (Burg Pürstein S. 29–34). Einzelnachweise Weblinks
Potštát (hrad)

Potštát (též Puchart, Sudetský zámek nebo Pustý zámek) je zřícenina hradu jihovýchodně od stejnojmenného města v okrese Přerov. Nachází se na ostrožně nad soutokem Kouteckého potoka s Veličkou v jižním cípu katastrálním území Kyžlířov (na jižním konci Potštátského skalního města), přibližně 0,5 kilometru severně od Boňkova. Zřícenina je od roku 1963 chráněna jako kulturní památka ČR. Historie Hrad, původně zvaný pravděpodobně Potštát, byl na počátku devatenáctého století Josefem Heřmanem Gallašem mylně označen jako Purchart. Založen byl jako centrum kolonizace Oderských vrchů na počátku čtrnáctého století a kromě dalších funkcí kontroloval cestu ze Slezska ke Hranicím. První písemná zmínka o něm pochází z doby okolo roku 1320, kdy se po hradě psal Záviš z Potštátu. Přibližně v polovině čtrnáctého století hrad získali páni z Kunštátu, za nichž je připomínán roku 1377, kdy na něm Boček z Kunštátu zapsal věno své manželce Elišce. Hrad byl nejspíše roku 1394 dobyt markrabětem Prokopem a poté již nebyl obnoven. Když Tas z Prusinovic roku 1408 kupoval městečko Potštát, je v kupní smlouvě místo hradu uváděno pouze hradiště Potštát. Stavební podoba Podoba hradu tvořeného dvěma samostatnými a plně funkčními jádry byla určena terénní dispozicí, protože obě jádra jsou spojena jen úzkým skalnatým hřebenem, jehož přizpůsobení by pro stavebníka bylo příliš nákladné. Větší přední hrad měl lichoběžníkový půdorys s rozměry až 37 × 28 metrů. Na přístupné západní straně ho chránil val a 20–25 metrů široký příkop. Vzhledem ke svému rozsahu a velikosti obytné plochy neplnil jen funkci pouhého předsunutého opevnění. Východní cíp předního hradu byl od skalního hřebenu oddělen dvanáct metrů širokou rozsedlinou. Podél jižní strany hřebenu vedla přístupová cesta k zadnímu hradu. Jeho dominantní stavbou byla obytná věž s půdorysem 12 × 10 metrů, která stála na malém nádvoří. Z architektonických detailů věže se dochovaly špalety dveřního a okenního otvoru v přízemí. Na západní straně byla věž chráněna až 6,5 metrů silnou štítovou zdí, v jejímž zeslabeném jihozápadním cípu se nacházela brána. Přístup Okolo hradu vede žlutě značená turistická trasa z Potštátu do Hranic. Další informace Nedaleko, přibližně severním směrem se nachází bývalá Železná rozhledna. Pod hradem se nachází rozcestí a hostinec U Tlustého Jana. Odkazy Reference Související články Seznam hradů v Olomouckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Potštát na Wikimedia Commons Potštát na stránkách Hrady.cz
Burg Puchart

Die Burg Puchart, auch bekannt als Hrad Potštát (Feste Puchard), Zighart, Pustý zámek (Wüstes Schloss), Sudetský zámek (Sudetenburg), liegt über dem Tal der Velička bei Boňkov in der Gemeinde Olšovec südlich von Potštát im Olomoucký kraj, Mähren, Tschechien. Geschichte Der genaue Zeitraum der Gründung der Burg ist nicht bekannt. Sie entstand vermutlich im Zusammenhang mit der Kolonisierung der Umgebung im 13./14. Jahrhundert. Im Jahre 1241 wurde die Burg angeblich von Tataren oder 1252/53 von Kumanen verwüstet. Zum ersten Mal wird die Burg in einer Urkunde im Jahre 1318 als Besitz des Záviš von Potštát erwähnt, dem 1322 auch Potštát gehörte. Die Burg wurde entweder im Zuge der Besetzung Potštáts durch den Markgrafen Prokop von Mähren im Jahre 1394 oder während des ungarisch-böhmischen Kriegs 1475 durch Matthias Corvinus zerstört. Die Burganlage bestand aus der vorderen und der hinteren Burg (přední hrad, zadní hrad), die etwa 150 Meter voneinander entfernt sind. Auf dem Gelände selbst befindet sich heute ein Ausflugsrestaurant (pohostinství U tlustého Jana). Der Name bezieht sich auf einen früheren Wirt, der so beleibt gewesen sein soll, dass er eine Spezialstuhl brauchte, aus dem er sich nur mit Hilfe eines Flaschenzugs erheben konnte. Auch um die Ruine reihen sich Sagen von Raubrittern und Schätzen. Die Burgruine Puchard/Potštát sollte nicht mit dem etwa 6 Kilometer nördlich gelegenen Schloss Potštát verwechselt werden, das durch Umbau einer Feste im 17. Jahrhundert in Potštát (Bodenstadt) errichtet wurde und sich in einem ruinösen Bauzustand befindet. Weblinks Foto der Ruine Beschreibung (tschechisch) PDF-Dokument mit ausführlichem, tschechischen Beitrag von Ivan Krška (2,00 MB) Einzelnachweise
Burg Rokštejn

Die Burgruine Rokštejn, auch Rukštejn bzw. Rokštýn (deutsch Ruckstein) befindet sich fünf Kilometer nordöstlich von Brtnice in Tschechien. Die Doppelburg ist eine der ältesten in der Bauweise des Donaugebiets errichteten Burgen in Mähren. Geographie Die aus einem mächtigen Bergfried, den Mauern des dreigeschossigen Palas und den Burgmauern bestehende Ruine der Spornburg thront auf einem Felssporn rechtsseitig über dem Tal der Brtnice zwischen den Dörfern Malé, Střížov, Přímělkov, Horní Smrčné, Dolní Smrčné und Panská Lhota. Geschichte Das Gebiet gehörte zu den Ländereien, die Konstanze von Ungarn 1233 bei der Stiftung des Klosters Porta Coeli diesem übergab. Wenig später entriss ihr Sohn Wenzel I. dem Zisterzienserkloster die Gegend um Brtnice wieder, weil er dort Silberlagerstätten vermutete. Nach vergeblichen Bergbauversuchen überließ Wenzel den Pirnitzer Gau an Hrut von Kněžice (1213–1259). Der aus den Adelsgeschlecht von Hrutovice entstammende Hrut ließ über dem Tal des Pirnitzer Baches eine Schutzburg errichten. Erstmals urkundlich erwähnt wurde die Burg 1289 als Besitz der Brüder Bernart, Zdislav und Vrš von Rukstein. Die Herren von Hrutovice überließen die Herrschaft Ruckstein einschließlich der zugehörigen Dörfer Stařeč, Slavice, Římov, Okříšky, Číchov, Petrovice, Jestřebí, Přibyslavice, Čáslavice, Dolní Smrčné, Panská Lhota, Uhřínovice und Malé 1360 an Markgraf Johann Heinrich. Dieser vermachte die Güter 1371 seinem Sohn Johann Sobieslaus, der sie 1378 an Hynko von Waldstein verpfändete. Ruckstein wurde zum Ende des 14. Jahrhunderts zu einer Bastion der mährischen Markgrafen Jobst und Prokop von Mähren im Machtkampf mit der prosperierenden Stadt Iglau, der 1402 im Überfall Prokops auf die Stadt kulminierte. Zu Ruckstein gehörte auch eine kleine Wachtburg auf dem Sporn über der Mündung der Brtnice in die Jihlava bei Přímělkov. Hynkos Sohn Heinrich von Waldstein war in den Hussitenkriege ein Anhänger Kaiser Sigismunds und unterstützte die Stadt Iglau. Dessen Söhne Heinrich und Zdenko schlugen sich auf die Seite der Hussiten und schädigten Iglau wesentlich. 1444 wurde bei einem Vergleich die Unterburg Ruckstein genannt, so dass zu diesem Zeitpunkt zwei Burganlagen bestanden. Während des böhmisch-ungarischen Krieges kämpfte Hynko von Waldstein auf Seiten Georg von Podiebrads. In dieser Zeit wurde Ruckstein von den Truppen Matthias Corvinus erobert und ruiniert. Seit dem 16. Jahrhundert gilt die Burg als wüst. Seit 1981 finden auf der Burg ausgedehnte archäologische Untersuchungen statt, die bis zu seinem Tod von Zdeněk Měřínský (Ústav archeologie a muzeologie FF MU Brno) geleitet wurden. Literatur Zdeněk Měřínský: Hrad Rokštejn. Dějiny, stavební vývoj a výsledky čtvrtstoletí archeologického výzkumu 1981–2006. Městský úřad v Brtnici u. a., Brtnice 2007, ISBN 978-80-2399340-0 (Zusammenfassung in deutscher Sprache: Burg Rokštejn, mittelalterliche Burg bei Panská Lhota (Stadtgemeinde Brtnice, Mähren): Geschichte, Bauentwicklung und Ergebnisse eines Vierteljahrhunderts archäologische Forschungen 1981–2006.). Weblinks http://www.hrady.cz/index.php?OID=265 http://wiki.mapy.cz/index.php/Rokštejn_(zřícenina)
Rokštejn

Rotškejn – ruiny gotyckiego zamku, zlokalizowane w Czechach w powiecie Igława (kraj Wysoczyna), około 15 kilometrów na południowy wschód od Igławy, w dolinie rzeki Brtnicy. Do zamku prowadzi wąska, asfaltowa szosa ze wsi Přímělkov (parking na miejscu). Zamek należy do najstarszych na Morawach. Wybudowano go w latach 80. XIII wieku, a inwestorami był ród Hrutoviców. Od 1360 należał do margrabiego Jana Henryka Luksemburskiego i miał poważne znaczenie strategiczne (Jan Henryk był przeciwnikiem królewskiego miasta Igława). Od 1378 jego właścicielami stali się Valdštejnové (Waldsteinowie). Uległ poważnej przebudowie w początku XV wieku. Oprócz Hynka z Valdštejna zamieszkiwał tutaj mąż jego córki - Zikmund z Křižanova. W tym okresie zamek stał się głównym punktem operacyjnym husyckiej szlachty na Morawach. Pogłębiał się także spół z królewską Igławą. W 1468 zamek został zdobyty i zniszczony przez wojska katolickie pod dowództwem Macieja Korwina. Od tego momentu nie był już remontowany, bądź odnawiany. Obecnie można tutaj zwiedzać część dwupiętrowych wież obronnych, częściowo zachowane elementy pałacu głównego i resztki murów. Prace archeologiczne prowadzone na zamku pozwoliły odnaleźć liczne fragmenty ceramiki, kości i ułomki przedmiotów z metalu. Przypisy
Dačice

Dačice (tjekkisk udtale: [ˈdatʃɪtsɛ] ; tysk: Datschitz) er en by i distriktet Jindřichův Hradec i regionen Sydbøhmen i Tjekkiet med omkring 7.200 indbyggere. Den historiske bymidte er velbevaret og er beskyttet ved lov som en urban monumentzone. Byen er kendt som hjemsted for sukkerknalden, der blev opfundet her i 1843 af Jakob Christof Rad (en). Dačice består af bydelene Dačice I–V og landsbyerne Bílkov, Borek, Chlumec, Dolní Němčice, Hostkovice, Hradišťko, Lipolec, Malý Pěčín, Prostřední Vydří, Toužín og Velký Pěčín. Prostřední Vydří udgør en eksklave af det kommunale område. Geografi Dačice ligger omkring 31 km øst for Jindřichův Hradec og 36 km syd for Jihlava. På trods af administrativt at være en del af regionen sydbøhmen, ligger byen i det historiske land Mæhren. Den ligger i Křižanov højlandet. Det højeste punkt er bakken Plec på 608 m over havets overflade. Byen ligger ved floden Moravian Thaya. Dens biflod er Rybniční-strømmen, som forsyner en lang række damme inden for kommunens område. Historie Den første skriftlige omtale af Dačice er fra 1183, hvor det var en bosættelse på kryds og tværs af to handelsruter. I 1377 blev Dačice forfremmet til en by. Efter Dačice blev erhvervet af familien Krajíř fra Krajek i 1459, oplevede byen en rivende udvikling. I det 16. århundrede inviterede Krajíř italienske arkitekter til byen og forvandlede den enkle gotiske by til en renæssanceby. Det nye rådhus, to slotte, nyt kvarter omkring slottet og kirkens tårn blev bygget. I 1660 opførtes et franciskanerkloster, og i 1672-1677, da barokkirken Sankt Antonius af Padua blev bygget ved siden af klostret. Dačice led af en pest i 1680, og af omfattende brand og flere mindre brande, som forårsagede ødelæggelse af renæssance- og barok- udseendet af byen. I det 19. århundrede blev byen industrialiseret. I 1833 blev det første sukkerraffinaderi i Mähren grundlagt. I 1902 blev byen forbundet med Telč og Slavonice med jernbane. Indtil 1918 var Datschitz – Dačice en del af Østrig-Ungarn i distriktet med samme navn, en af de 34 Bezirkshauptmannschaften i Mähren. Referencer Officiel hjemmeside Dačice Castle
Dačice

Dačice (deutsch Datschitz) ist eine Stadt im Süden Tschechiens mit 7611 Einwohnern (1. Januar 2014). Die Stadt gehört historisch zu Mähren. Geographie Dačice liegt in 577 m ü. M. an der Einmündung der Vápovka in die Mährische Thaya im böhmischen Kanada. Geschichte Die älteste erhaltene urkundliche Erwähnung von Dačice stammt von 1183, als der Fürst von Znaim und Markgraf von Mähren Konrad III. Otto die Kirche im Ort vom Olmützer Bischof Pilgrim einweihen ließen. Der Name bedeutet „Dorf der Daker oder Dačer Leute“. Das Dorf stieg im 15. Jahrhundert zur Stadt auf. Datschitz war der namensgebende Ort für die Herrschaft Datschitz, die 1728 vom Grafen Heinrich Karl von Ostein gekauft wurde. Friedrich Karl Anton von Dalberg erbte sie 1809, womit sie an die Familie der Freiherren von Dalberg fiel. Als diese Familie mit Johannes Evangelist von Dalberg 1940 ausstarb, ging das Erbe an dessen Cousine Maria Anna von und zu Dalberg (1891–1979), die mit Prinz Franz Emanuel Konstantin zu Salm und Salm-Salm (1876–1965) verheiratet war über, wurde aber kurz darauf durch die Tschechoslowakei 1945 enteignet. In der von 1831 bis 1852 bestehenden Zuckerfabrik wurde weltweit der erste Würfelzucker hergestellt, den ihr Leiter Jacob Christoph Rad erfunden hatte. Gemeindegliederung Die Stadt Dačice besteht aus den Ortsteilen Bílkov (Bilkau), Borek (Borken), Dačice I, Dačice II, Dačice III, Dačice IV, Dačice V, Dolní Němčice (Unter-Niemtschitz), Hostkovice (Hostes), Hradišťko (Pastreichs), Chlumec (Chlunz), Lipolec (Lipolz), Malý Pěčín (Kleinpantschen), Prostřední Vydří (Mitterwiedern), Toužín (Thusing) und Velký Pěčín (Großpantschen). Zu Dačice gehören außerdem die Wohnplätze Borecký Dvůr (Helenenhof), Karlov (Karlshof), Podcestný Mlýn, Tomáškův Mlýn (Tomaschker Mühle) und Zahrádky (Friedrichshof). Grundsiedlungseinheiten sind Bílkov, Borek, Červený vrch, Dačice-střed, Dolní Němčice, Hostkovice, Hradišťko, Chlumec, Lipolec, Malý Pěčín, Na drahách, Péráček, Pod Kleničním, Prostřední Vydří, Toužín, U jemnické silnice, U nemocnice, Velký Pěčín und Za Dyjí. Das Gemeindegebiet gliedert sich in die Katastralbezirke Bílkov, Borek u Dačic, Dačice, Dolní Němčice, Hostkovice u Dolních Němčic, Hradišťko u Dačic, Chlumec u Dačic, Lipolec, Malý Pěčín, Prostřední Vydří und Velký Pěčín. Der Ortsteil Prostřední Vydří bildet – abgetrennt vom übrigen Gemeindegebiet durch die Gemeinde Kostelní Vydří – eine Exklave. Schloss Eine Dominante der Stadt stellt das Schloss Datschitz dar, das an Stelle eines Renaissance-Schlosses der Kraiger von Kraigk steht. Im Barock, Klassizismus und Jugendstil mehrfach umgebaut, dient es heute als Museum. Persönlichkeiten Wenzel Krimer (1795–1834), deutscher Arzt und Anatom Maria Anna von und zu Dalberg (1891–1979), Adelige, Winzerin Johannes Evangelist von Dalberg (1909–1940), Adeliger Miloš Vystrčil (* 1960), Politiker (ODS) Eduard Kubelík (* 2002), Sprinter Weblinks Homepage der Stadt Dačice Museum Dačice: Würfelzucker Dačice im Registr územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Einzelnachweise
Dačice

Dačice (en allemand : Datschitz) est une ville du district de Jindřichův Hradec, dans la région de Bohême-du-Sud, en République tchèque. Sa population s'élevait à 7 228 habitants en 2024. Géographie Dačice est arrosée par la Thaya morave (en tchèque : Moravská Dyje) et se trouve à 33 km à l'est-sud-est de Jindřichův Hradec, à 71 km à l'est-nord-est de České Budějovice et à 133 km au sud-sud-est de Prague. La commune est limitée par Volfířov, Kostelní Vydří, Zadní Vydří et Černíč au nord, par Hříšice, Budíškovice et Dobrohošť à l'est, par Staré Hobzí, Cizkrajov et Peč au sud, et par Český Rudolec à l'ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1183. C'est dans cette ville que la première raffinerie de sucre a été construite en 1841. Le premier morceau de sucre créé dans le monde a été breveté ici par Jacob Kristoph Rad, en 1843. Un monument en granit, situé devant le clocher de l'église paroissiale, commémore cette invention. Un château de style Empire est construit en 1831 qui appartint à la maison de Dalberg, puis par alliance à la maison de Salm qui en fut expulsée en 1945 lors de l’expulsion des Allemands de Tchécoslovaquie après la Seconde Guerre mondiale. Galerie Jumelages Groß-Siegharts (Autriche) Urtenen-Schönbühl (Suisse) Notes et références Liens externes Portail de la Tchéquie Portail de la Moravie
Dačice

Dačice település Csehországban, a Jindřichův Hradec-i járásban. Dačice Český Rudolec, Hříšice, Cizkrajov, Budíškovice, Dobrohošť, Třebětice, Volfířov, Staré Hobzí, Peč, Kostelní Vydří, Zadní Vydří, Černíč és Mysletice településekkel határos. Lakosainak száma 7157 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (cseh)
Dačice

Dačice è un comune ceco di 7 785 abitanti. Dačice è una città della Repubblica Ceca facente parte del distretto di Jindřichův Hradec, in Boemia Meridionale. Monumenti e luoghi d'interesse Architetture religiose Cimitero ebraico di Velký Pěčín Architetture militari e civili Castello nuovo di Dačice. È un castello in stile impero, di proprietà della famiglia Dalberg, costruito negli 1816-1832 dove sorgeva il castello (in stile rinascimentale) della famiglia Krajíř di Krajk, risalente alla fine del XVI secolo. Gli interni storici conservano la galleria di famiglia, un raro complesso di mobili in stile impero e la biblioteca in stile liberty. Catello vecchio. È un palazzo in stile tardo-rinascimentale, edificato negli 1572-1579 dalla famiglia dei conti Krajířové z Krajku (in tedesco Kraiger von Kraigk, famiglia originaria della Carniola). È protetto come monumento culturale della Repubblica Ceca e oggi ospita il municipio della città, il museo cittadino e la polizia locale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Dačice Collegamenti esterni (CS) Sito ufficiale, su dacice.cz. Město Dačice (canale), su YouTube.
Dačice

Dačice (niem. Datschitz) − miasto w Czechach, w kraju południowoczeskim. Według danych z 31 grudnia 2003 powierzchnia miasta wynosiła 6 696 ha, a liczba jego mieszkańców 7 958 osób. W miejscowości jest stacja kolejowa Dačice. Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Miasta partnerskie Urtenen-Schönbühl, Szwajcaria Przypisy Linki zewnętrzne Strona miasta