NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dominikánský dvůr

Bývalý Dominikánský dvůr je barokní architektonická památka nacházející se na území pražské čtvrti Braník a jeho adresa je Branická 44. Podél celého severního průčelí areálu prochází ulice Jiskrova. Dějiny Areál pochází ze 3. čtvrtiny 17. století. Z původních čtyř křídel s arkádami se do současnosti dochovaly tři, včetně zvonice z roku 1761. Součástí původního areálu byla rovněž kaple, která sloužila svému účelu až do roku 1899. Nedlouho po bělohorské bitvě, roku 1625, byla část Braníku darována císařem Ferdinandem II. dominikánskému řádu od svatého Jiljí v rámci rekatolizace. Dominikánům připadl i zdejší dvorec s tvrzí. Do Braníku tento řád přišel za účelem správy majetku v roce 1625. V roce 1626 zde založili pivovar. Jelikož Braník nebyl chráněn pražskými hradbami, utrpěl v době třicetileté války značné škody. Po skončení války začali dominikáni s přestavbou hospodářského dvora. Podle kresby z roku 1689 zde již opět stála patrová budova, nicméně přestavba byla dokončena zřejmě až v roce 1761. Během této rekonstrukce objekt získal i nárožní dvoupatrovou věž se zvonicí, v jejíž spodní části byla kaple se štukovou výzdobou, která se dodnes částečně zachovala. 20. století Roku 1899 dvůr zakoupil spolek pražských sládků, který zde provozoval pivovar až do roku 1907. Poté spolek zřídil jiný pivovar v blízkosti a dominikánský dvůr sloužil jiným účelům. Na počátku 20. století fungovalo v objektu kino (kino Eden od roku 1919 až do roku 1969, kdy byla jižní část areálu zbořena). Měla zde také být policejní služebna. Od konce druhé světové války ve dvoře sídlily drobné řemeslné dílny, a později byl dvůr opuštěný a chátral. V padesátých letech hrozilo zboření, nicméně objekt byl zapsán na seznam památkově chráněných staveb. Současnost Památka je v současné době ve špatném technickém stavu, obklopena novodobou zástavbou. Je ve vlastnictví hlavního města Prahy a byla částečně využívána městskou částí Praha 4, která ji spravuje. V roce 2019 bylo městskou částí navrženo, aby tuto barokní památku magistrát zpátky převzal a opravil. Ve dvoře by pak mohla působit například waldorfská škola, která nabízí alternativní přístup ke středoškolskému vzdělávání. Reference Literatura Pavel Vítek – zdroj: Pavel Vlček a kol. Umělecké památky Prahy. Velká Praha A-L, , Academia, Praha 2012 LAŠŤOVKOVÁ, Barbora. Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 66 – 68. Související články Seznam pražských usedlostí Seznam pivovarů v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dominikánský dvůr v Braníku na Wikimedia Commons http://www.hrady.cz/index.php?OID=2143 Archivováno 15. 9. 2019 na Wayback Machine. Historické pivovary území dnešní Prahy na Pivovary.info
Dománovický les

Dománovický les je přírodní rezervace vyhlášená s účinností od 1. ledna 1989. Důvodem ochrany je výskyt chráněných a ohrožených druhů rostlin a živočichů. Popis lokality Les je ojedinělým zbytkem přirozeného původního dubohabrového lesa. Na území žije kriticky ohrožený hnědásek osikový (Euphydryas maturna) nebo roháč obecný (Lucanus cervus). Z rostlin to je žluťucha jednoduchá svízelovitá, kriticky ohrožený druh (poslední 4 lokality v Česku), silně ohrožené střevíčník pantoflíček (Cypripedium calceolus), vstavač nachový (Orchis purpurea), okrotice červená (Cephalanthera rubra), okrotice bílá (Cephalanthera damasonium), mařinka barvířská (Asperula tinctoria) či ohrožený medovník meduňkolistý (medovník meduňkolistý). V roce 2016 zde žila stabilizovaná, ale stále velice zranitelná populace hnědáska osikového okolo 150 dospělců. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dománovický les na Wikimedia Commons Popis na Cesty a památky Hnědásek vymírá, má nárok na záchranu[nedostupný zdroj]
Hipódromo de Velká Chuchle

El Hipódromo de Velká Chuchle​ (en checo: Dostihové závodiště Velká Chuchle) es una pista de carreras donde se celebran carreras de caballos a galope y con arnés. Se encuentra en las afueras del sur de Praga, en el distrito administrativo Velká Chuchle. Las carreras se celebran allí desde abril hasta mediados de noviembre. La pista mide 2.180 m de longitud. La pista de carreras Praha-Velká Chuchle es el centro de las carreras de caballos de primera clase en la República Checa. Alberga más carreras que cualquier otro hipódromo Checo, y sus carreras incluyen las tres carreras a galope de mayor prestigio en el país; el Derby Checo, San Leger R. Checa, y Guineas Checo 2000. Véase también Hípica Instalación deportiva Hipódromo Referencias
Hippodrome de Prague-Velká Chuchle

L'hippodrome de Prague-Velká Chuchle (en tchèque : Dostihové závodiště Velká Chuchle) est une piste de courses hippiques où se tiennent des courses de galop. Histoire Créé dès 1906, il se trouve dans la banlieue sud de Prague, dans l'arrondissement administratif Velká Chuchle. Les courses se tiennent d'avril jusqu'à novembre. La piste mesure 2 180 m de longueur. L'hippodrome de Velká Chuchle est le centre des courses de chevaux de première classe en République tchèque. Il héberge plus de courses que n'importe quel autre hippodrome tchèque et ses épreuves comprennent les trois courses de galop les plus prestigieuses du pays : le Derby tchèque, le San Leger R. Checa, et le Guineas tchèque 2000. Autres évènements La piste a été utilisée pour des événements autres que les courses de chevaux, comme des festivals de musique country ou rock, des journées pour enfants et des carnavals. De plus, les installations sont à la disposition des entreprises pour organiser leurs événements d’entreprise. Pendant les mois d’hiver, lorsqu’il n’y a pas de courses de chevaux, l’hippodrome se transforme en un parc de ski pour le ski de fond, appelé Ski Park Velká Chuchle. Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du sport Portail du monde équestre Portail de Prague
Cairn of Peace Memorial

The Cairn of Peace Memorial (Czech: Mohyla míru, 'Mound of Peace') is the memorial to the fallen in the Battle of Austerlitz, the first peace memorial in Europe. It is located by the village of Prace, Czech Republic on the Prace Hill, one of the key points of the battle. It was designed by Josef Fanta in 1910–1912. World War I postponed the monument's dedication until 1923. monument is 26 m (85 ft) high, square, with four female statues symbolizing France, Austria, Russia and Moravia. Within is a chapel with an ossuary. Near the monument there is a branch of the Brno Museum with a permanent multimedia exhibition dedicated to the battle, as well as temporary exhibitions. See also Žuráň, another memorial place related to the battle nearby References
Pomnik Pokoju na Wzgórzu Prackim

Pomnik Pokoju (czes. Mohyla míru, niem. Grabhügel des Friedens) – monument upamiętniający poległych podczas bitwy pod Austerlitz, znajdujący się na Wzgórzu Prackim (Pracký kopec, Pratzeberg), kilometr od morawskiej wsi Prace. Na wzgórzu podczas bitwy znajdował się sztab wojsk sprzymierzonych przeciw Napoleonowi – Rosjan i Austriaków. Inicjatorem budowy pomnika, wiek po krwawej bitwie, był Alois Slovák, ksiądz i pedagog z Brna. Autorem projektu był znany czeski architekt Josef Fanta, a sfinansowały go państwa, których żołnierze zginęli w bitwie – Francja, Austria oraz Rosja. Budowa rozpoczęła się w 1910 i trwała dwa lata; planowano jej otwarcie w 1914, ale wskutek wybuchu I wojny światowej oficjalne otwarcie nastąpiło dopiero w 1923. W 1925 pomnik uzyskał status muzeum. W pobliżu pomnika działa niewielkie muzeum, w którym można obejrzeć znaleziska z pola walki oraz makiety bitwy. W sierpniu przy pomniku odbywają się tzw. Dni Napoleońskie, a w grudniu rekonstrukcja historyczna bitwy pod Austerlitz. Architektura pomnika Pomnik wybudowano w secesyjnym stylu, ale 26-metrowa konstrukcja przypomina starosłowiańskie kopce. Wieńczy ją 10-metrowy starochrześcijański krzyż, spoczywający na wyobrażeniu kuli ziemskiej. Po bokach znajdują się 4 rzeźby z tarczami herbowymi, reprezentującymi Austrię, Rosję, Francję (przedstawioną już jako Republikę) oraz Morawy. Ich autorem jest rzeźbiarz Čeňek Vosmík. Pod krzyżem wmontowano 4 tablice z napisami, które zastąpiły oryginalne z motywem hymnu Dies irae. Przy wejściu umieszczono także kolejne tablice pamiątkowe w czterech językach (po czesku, niemiecku, rosyjsku i francusku). Wewnątrz pomnika umieszczono kaplicę o wymiarach 10 na 10 metrów z ołtarzem z marmuru oraz karner z kośćmi poległych żołnierzy, znalezionymi podczas budowy. Kaplica charakteryzuje się znakomitą akustyką. Przypisy Bibliografia S. Adamczak, K. Firlej, Czechy na weekend, Bielsko-Biała 2006
Doubí u Žíšova

Doubí u Žíšova je přírodní památka v okrese Tábor. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Jihočeského kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je přirozený lužní porost, převážně dubový. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 435. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Doubí u Žíšova na Wikimedia Commons
Letiště Benešov

Letiště Benešov (ICAO: LKBE) je veřejné vnitrostátní a neveřejné mezinárodní letiště v okrese Benešov ve Středočeském kraji. Leží 5,6 km jihojihozápadně od Benešova u silnice III/11459 mezi Bystřicí a Nesvačily, v katastrálním území Nesvačily u Bystřice. Má tři travnaté vzletové a přistávací dráhy, jeho rozloha je 50,4 ha. Provozovatelem letiště je příspěvková organizace města Bystřice s názvem Letiště Benešov, okres Benešov. Na benešovském letišti působí několik leteckých škol, například F-Air, Bemoair, Plachtařský klub GAC nebo Aviatický klub. Historie Výstavba letiště začala v roce 1937. Jako záložní vojenské letiště bylo dokončeno roku 1938. Mezi lety 1939 až 1945 sloužilo coby výcviková základna pro piloty německé Luftwaffe. Roku 1945 zde zahájil činnost místní aeroklub. Vojenským letištěm zůstalo až do roku 1992, kdy se stalo civilním vnitrostátním. Roku 2000 získalo status mezinárodního letiště. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Benešov na Wikimedia Commons Oficiální stránky www.bemoair.cz – Létání na letišti Benešov www.gac-ramert.eu – Plachtění na letišti Benešov www.minfo.cz/nesvacily/index.php – Modelářské letiště Nesvačily (součást pozemků letiště) při vstupu mimo soutěže pro veřejnost nutno se hlásit na AFIS.
Doupský a Bažantka

Doupský a Bažantka je přírodní rezervace poblíž obce Doupě v okrese Jihlava v nadmořské výšce 593–598 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany jsou cenná rostlinná společenstva údolního a přechodového rašeliniště a stanoviště řady ohrožených druhů rostlin a živočichů, zachovalá vodní a mokřadní společenstva podhorského rybníka s výskytem kriticky ohroženého druhu stulíku malého (Nuphar pumila). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jihlava Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Doupský a Bažantka na Wikimedia Commons
Letiště Kladno

Letiště Kladno je veřejné vnitrostátní civilní letiště poblíž obce Velká Dobrá, 4 km jižně od města Kladna, na jihozápadní straně nevýrazného návrší Kožovy hory (456 m). K letišti vede krátká odbočka ze silnice II/118 Kladno-Beroun. Bylo vybudováno v 50. letech a v minulosti plnilo též funkci záložního letiště vojenského. Jeho jediná vzletová a přistávací dráha je 30 m široká a 980 m dlouhá, travnatá, mírně se svažující směrem na severozápad. Letiště je domovem Aeroklubu Kladno, který zde pořádá kurzy a vyhlídkové lety v malých letadlech a kluzácích. Rovněž zde sídlí letecká škola Blue Sky Aviation, poskytující výcvik na letadla a vrtulníky, a škola Franair, poskytující výcvik na ultralehkých letadlech. Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Kladno na Wikimedia Commons Aeroklub Kladno (plán letiště a základní informace) Ceskeletiste.cz: Letiště Kladno
Vliegveld Olomouc

Vliegveld Olomouc (Tsjechisch: Letiště Olomouc, ter onderscheiding van het voormalige vliegveld Olomouc-Holice soms Olomouc-Neředín genoemd) is een Tsjechisch vliegveld 3,6 kilometer ten westen van het centrum van de stad Olomouc gelegen in de wijk Neředín. Het vliegveld is in 1918 geopend, waarmee het samen met vliegveld Kbely in Praag een van de oudste nog in gebruik zijnde vliegvelden van het land is. Vliegveld Olomouc wordt voornamelijk gebruikt voor binnenlandse burgerluchtvaart, al heeft het officieel sinds 2001 de status van internationaal vliegveld. Tussen 2009 en 2016 bevond zich op het vliegveld het Letecké muzeum Olomouc, het museum is tegenwoordig onder de naam Letecké muzeum Koněšín gevestigd in de Zuid-Moravische gemeente Koněšín. Externe links (cs) Officiële website (cs) Vliegveld Olomouc op Olomouc.eu (cs) Vliegveld Olomouc op de website van Hanacký Aeroklub Olomouc
Port lotniczy Ołomuniec

Port lotniczy Ołomuniec (cz.: Letiště Olomouc, kod IATA: OLO, kod ICAO: LKOL) – port lotniczy położony w czeskim Ołomuńcu. Linki zewnętrzne Informacje na stronie Great Circle Mapper. [dostęp 2009-11-14].
Aeroportul Olomouc

Aeroportul Olomouc (IATA: OLO, ICAO: LKOL) este un aeroport din Olomouc, okres Olomouc⁠(d), Regiunea Olomouc, Cehia ce deservește zona Olomouc. A fost deschis în 1918. Situat la o altitudine de 265 m, aeroportul dispune de 3 piste. Este operat de Olomouc. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 3 piste: pista 10/28 din asfalt, cu dimensiunile 420 m × 40 m pista 09L/27R din Iarbă, cu dimensiunile 760 m × 30 m pista 09R/27L din Iarbă, cu dimensiunile 760 m × 30 m Terminale Note Vezi și
Olomoucs flygplats

Olomoucs flygplats (tjeckiska: Letiště Olomouc) är en flygplats i staden Olomouc i Tjeckien. Den ligger i regionen Olomouc, i den östra delen av landet, 210 km öster om huvudstaden Prag. Olomoucs flygplats ligger 252 meter över havet. Källor
Letiště Přerov

Letiště Přerov (též Letiště Přerov-Bochoř) je vnitrostátní veřejné a mezinárodní neveřejné letiště, které vzniklo 1. října 2013 z původního vojenského letiště Přerov-Bochoř. Nachází se v katastrálním území obce Bochoř, 4,5 km od Přerova. Provozovatelem je státní podnik LOM Praha. Letiště bezprostředně navazuje na terminál kombinované přepravy a veřejné logistické centrum v Přerově a má také zásadní význam z hlediska dopravní dostupnosti a zvyšování konkurenceschopnosti celé střední Moravy, vč. napojení na strategickou průmyslovou zónu Holešov ve Zlínském kraji. Charakter letiště by se k 31. prosinci 2024 měl změnit na neveřejné vnitrostátní a neveřejné mezinárodní v souvislosti s dalším využitím pro výcvik pilotů v rámci CLV. Historie V minulosti na letišti působily například bojové vrtulníky Mil Mi-24, které jsou od roku 2008 dislokovány rovněž na letišti v Náměšti nad Oslavou. Ještě dříve zde také létaly proudové Mig-21. Letiště už také hostilo i Antonov An-124 Ruslan, Iljušin Il-76, C-130 Hercules a další. Letiště Přerov-Bochoř bylo sídlem 23. základny vrtulníkového letectva „Edvarda Beneše“, která byla zrušena 31. prosince 2013, načež její úkoly i techniku převzala nově vytvořená 22. základna vrtulníkového letectva na letišti Náměšť nad Oslavou. Přestože armáda usilovala o zachování základny, politické rozhodnutí o jejím opuštění padlo již v roce 2002 a proto se ani neinvestovalo do její další modernizace. V únoru 2016 se sněmovní výbor pro obranu a bezpečnost obrátil na vládu se žádostí, aby bylo přerovské letiště nadále využíváno pro potřeby ministerstva obrany a ministerstva vnitra. Podle mluvčího ministerstva obrany armáda požaduje zachování letiště kvůli zhoršené mezinárodní bezpečnostní situaci. Současný provoz Provozní doba letiště je od 1. dubna do 31. října (MON-FRI 7:00 – 14:00 UTC, SAT-SUN,HOL 9:00-16:00 UTC). Pro všechny přílety a odlety prováděných mimo provozní dobu, je třeba obdržet písemné povolení provozovatele letiště. Písemné žádosti o povolení se zasílají nejméně 24 hodin předem na e-mail, který je uvedený na oficiálních stránkách letiště www.prerov-airport.cz. Vzletová a přistávací dráha (RWY): 06/24 o délce 2500 m a šířce 60 m (beton); 05/23 o délce 840 a šířce 30 metrů (tráva). Palivo Letiště Přerov zajišťuje v provozní době prodej leteckého benzínu AVGAS 100LL a leteckého petroleje JET A1. Mimo provozní dobu je nutné kontaktovat provozovatele 24 hodin předem. Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy 23. základna vrtulníkového letectva v Přerově „Edvarda Beneše“ VÚ 4574 (oficiální stránky). www.prerov-airport.cz World Aero Database: LKPO Archivováno 29. 1. 2018 na Wayback Machine. (anglicky)
Port lotniczy Przerów

Port lotniczy Przerów (cz.: Letiště Přerov, kod IATA: PRV, kod ICAO: LKPO) – port lotniczy wojskowo-cywilny położony w czeskim Przerowie. Linki zewnętrzne Informacje na stronie World Aero Data. worldaerodata.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-01-29)]. (ang.) Informacje na stronie Great Circle Mapper (ang.)
Aeroportul Přerov

Aeroportul Přerov (IATA: PRV, ICAO: LKPO) este un aeroport din Přerov⁠(d), Přerov⁠(d), Regiunea Olomouc, Cehia ce deservește zona Přerov⁠(d)​. Situat la o altitudine de 206 m, aeroportul dispune de 2 piste. Este operat de LOM Praha⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 2 piste. Pista 06/24 are suprafața de beton și dimensiunile 2.500 m × 60 m. Pista 05/23 are suprafața de Iarbă și dimensiunile 840 m × 30 m. Terminale Note Vezi și
Шпилберк (замък)

Шпилберк (на чешки: Špilberk) e средновековен замък, разположен в град Бърно, Чехия. Той е основан през 13 век от чешкия крал Пржемисъл Отокар II като резиденция и крепост за защита на кралския град Бърно. История Средновековие Първото писмено споменаване на крепостта е от 1277 г. Издигната е за защита на Моравия от юг. Златният си век преживява по времето на люксембургските маркграфове, които управляват оттук цяла Моравия. През 1560 г. е купен от моравски съсловия, които знаят значението на Шпилберк за областта, и веднага го продават на град Бърно. Като собственост на града замъкът остава до 1621 г., когато Бърно е наказан за участието си в антихабсбургското въстание — крепостта е конфискувана и отново става държавна, тоест кралска, собственост. По време на хуситските войни се доказва като непристъпна крепост. Звездният час на Шпилберк като военен обект, настъпва в края на Тридесетгодишната война. През 1645 г., въпреки недоброто си състояние, крепостта удържа почти четиримесечна обсада от страна на шведските войски, многократно превъзхождащи защитниците по брой и въоръжение. Тази победа изменя хода на войната, а Шпилберк доказва стратегическото си значение. Нова история Днешно време От 1960 г. Шпилберк е превърнат в резиденция на Музея на град Бърно. През 1962 г. е обявен за национален културен паметник. Подложен е на значителна реконструкция и се превръща в забележителност на града. През летните месеци, в дворовете на крепостта-замък се провеждат множество различни културни мероприятия: театрални представления, концерти и др. Външни препратки Замък Шпилберк Virtual show Сайт на музея Литература Н. Н. Малютин. „Замки и крепости Чехии“. ISBN 978-5-9533-3945-2
Špilberk

Špilberk je srednjovjekovni dvorac na vrhu brda u gradu Brnu, u Češkoj. Povijest Dvorac je sagrađen sredinom 13. stoljeća. Izgradio ga je češki kralj Otakar II. Nalazi se na brdu iznad povijesnoga središta Brna. Dvorac je vremenom prerastao u tvrđavu koja je služila kao najutvrđeniji zatvor u Austro-Ugarskoj. Austrijski car Franjo Josip I. je 1855. godine ukinuo zatvor i od tada je dvorac služio kao vojna zgrada. Vojska se zadržala u njemu preko 100 godina. 1959. godine Češka vojska je napustila dvorac i od tada se u Špilberku nalazi sjedište muzeja grada Brno. U podnožju dvorca, na zapadnoj strani, nalazi se pravoslavni hram posvećen Svetom Vjenceslavu. Izvori
Špilberk vár

A Špilberk vár (németül: Spielberg) egy régi vár Brnóban, Dél-Morvaországban. Már a 13. század első felében elkezdték építtetni a Přemysl-királyok, és II. Ottokár cseh király uralkodása alatt lett kész. A 13. század közepe táján létrehozott királyi vár a 14. században morva őrgrófok székhelye lett, és később fokozatosan vált az Osztrák–Magyar Monarchia legszigorúbb börtöneként szolgáló hatalmas barokk erőddé, majd laktanyává. Ez a börtön mindig is része volt a Špilberk várnak. Történet Az 1620-as fehér-hegyi csata elvesztése után, a Habsburg-ellenesek morva vezetőit a Špilberk börtönben tartották fogva több éven át. Brno város vásárolta meg a várat 1560-ban és kormányzati erőddé tette meg. A Špilberk vár falai és bástyái segítettek Brnónak a svéd támadások elleni védekezésben a harmincéves háború során, majd a sikeres védekezés további megerősítéshez és a vár katonai funkciójának megszilárdulásához vezetett. Ugyanakkor a várat börtönként is használták. Az első foglyok protestánsok voltak, majd később az 1848–49-es forradalom és szabadságharc résztvevői, bár bűnözőket és tolvajokat is tartottak itt. Franz von der Trenck osztrák katona, a kor egyik legellentmondásosabb személye is itt raboskodott és itt halt meg 1749. október 4-én. Később több jelentős francia forradalmárral együtt a várban tartották fogva Jean-Baptiste Drouet-t, a korábbi sainte-menehouldi postamestert, aki letartóztatta XVI. Lajost. Kazinczy Ferenc és tizenöt magyar jakobinus is raboskodott itt. Több mint negyed évszázaddal később, 1822-től kezdve külön „állami foglyok” számára a vár északi szárnyában épített cellákat az olasz carbonari mozgalom tagjaival töltötték meg, akik hazájuk egyesítéséért, szabadságáért és függetlenségéért harcoltak. Silvio Pellico költő, aki nyolc évet raboskodott itt, egész Európában híressé tette a Špilberk börtönt Le mie prigioni – A börtöneim című könyvével. Az politikai foglyok utolsó nagyobb csoportja a Špilberkben közel 200 lengyel forradalmár volt, legtöbben az 1846-os krakkói felkelés résztvevői. Ezt követően 1855-ben Ferenc József császár felszámolta a Špilberk börtönt, majd három évvel később az utolsó foglyok szabadon engedése után, a helyiségeket laktanyává alakították át és a következő száz évben az is maradt. Špilberk még két további alkalommal került be a köztudatba az elnyomás központjaként: először az első világháború során tartottak fogva itt hadifoglyokat és az Osztrák–Magyar Monarchia ellenzőit, majd Csehszlovákia náci megszállásának első évében. Több ezer cseh hazafi szenvedett a Špilberk várban ekkor, közül egyeseket halálra ítéltek. A többségüknek azonban a Špilberk csak egy állomás volt más német börtönök és koncentrációs táborok felé. 1939 és 1941 között a német hadsereg és a Gestapo kiterjedt rekonstrukciót végzett a váron, hogy átalakítsák a Harmadik Birodalom romantikus historizmusa szellemében. A csehszlovák hadsereg 1959-ben hagyta el Špilberk várát, amivel katonai használata végleg véget ért. A következő évben a Brnói Városi Múzeum székhelye lett. Források Külső hivatkozások Hivatalos honlap Virtual show
Spielberg (burcht)

De Spielberg (Tsjechisch: Špilberk en Hantec: Špilas) is de burcht op de gelijknamige heuvel in de Moravische stad Brno. Het gebouw is vooral bekend als gevangenis uit de tijd van het keizerrijk Oostenrijk, waar politieke opponenten van de Habsburgers werden opgesloten. In 1620 werden de belangrijkste Moravische leiders van de opstand tegen de Habsburgers in de Spielberg opgesloten. Franz Freiherr von der Trenck was er opgesloten. In de napoleontische tijd werden Franse revolutionairen in de Spielberg opgesloten. De bekendste van hen was Jean-Baptiste Drouet. Vanaf 1822 werden speciale cellen voor "staatsgevangenen" ingericht in de noordvleugel voor Italiaanse Carbonari. De dichter Silvio Pellico, die acht jaar lang opgesloten was in de Spielberg, maakte de gevangenis bekend met zijn boek "Le mie prigioni" (Nl. vertaling Mijn Gevangenissen). De laatste grote groep politieke gevangenen in de Spielberg waren ongeveer 200 Poolse huurlingen, van wie velen hadden deelgenomen aan de opstand in Krakau in 1846. Onder Frans Jozef I van Oostenrijk werd de gevangenis in 1855 gesloten; de laatste gevangene ging drie jaar later weg. De Spielberg werd alleen nog gebruikt als kazerne. Tijdens de Duitse bezetting werd de gevangenis heropend, om na de Tweede Wereldoorlog definitief gesloten te worden. De Spielberg biedt sinds 1960 onderdak aan een museum gewijd aan de geschiedenis van Oostenrijk, Tsjechië, Brno en de Spielberg zelf.