NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Abisso di Macocha

L'abisso di Macocha è una voragine calcarea che si trova al centro del complesso carsico moravo, nei pressi della Grotta di Punkva. È profonda 138 metri e si è creata in seguito al crollo del tetto roccioso di un'immensa caverna. La voragine è coperta da una fitta vegetazione grazie alla temperatura favorevole ed al microclima umido. L'abisso è visibile dal basso nel corso della visita guidata alla grotta di Punkva. Nel fondo della voragine la temperatura è relativamente bassa anche nei periodi estivi e spesso è presente una leggera foschia che crea un'atmosfera particolare. È possibile ammirare la Macocha anche dall'alto, raggiungendone la cima in auto, per mezzo della teleferica o affrontando la risalita con la lunga ma suggestiva scalinata. Sull'orlo del precipizio è presente una ringhiera metallica dalla quale è possibile affacciarsi per guardare il fondo dell'abisso e il fiume Punkva che vi scorre nel mezzo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Abisso di Macocha Collegamenti esterni (CS) Sito ufficiale, su propast-macocha.cz. (EN) Macocha Gorge, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Macocha (przepaść)

Macocha – najgłębszy lej krasowy w Czechach, położony na obszarze Krasu Morawskiego w granicach gminy Vilémovice u Macochy. Głębokość przepaści wynosi 138,5 metra. Na dole przepaści znajduje się małe jeziorko – pod jego taflą przepaść sięga kolejnych 50 metrów. Na szczycie południowej ściany w 1882 roku umieszczono czynną do dziś platformę obserwacyjną. Dnem przepaści przepływa rzeka – niewielki dopływ podziemnej rzeki Punkvy. Z górnej krawędzi przepaści można zejść lub zjechać koleją linową na dół, do wejścia do jaskini Punkevní i przejść jaskiniami do jej dna, skąd można podziwiać ją z zupełnie innej perspektywy. Legenda Według legendy nazwa przepaści pochodzi od macochy, która próbowała zrzucić w tym miejscu ze skały swojego pasierba, tak aby cały majątek przypadł w udziale jej własnemu synowi. Chłopiec jednak zdołał uczepić się gałęzi wystającej ze zbocza i uniknął śmierci. Kiedy we wsi rozeszła się wiadomość o niecnym czynie macochy, ta skoczyła w przepaść.
Prăpastia Macocha

Prăpastia Macocha (în cehă: Propast Macocha, literal Prăpastia Mamei Vitrege), cunoscută și sub numele de Cheile Macocha, este o dolină de prăbușire în sistemul de peșteri carstice al Moraviei din Republica Cehă, situată la nord de orașul Brno, în apropierea orașului Blansko. Ea este o parte a Peșterii Punkva, iar râul subteran Punkva curge prin interiorul ei. Dolina are aproximativ 138,7 metri adâncime și este cea mai adâncă gaură montană de suprafață din Europa Centrală. Este o atracție turistică populară pentru turiștii ocazionali în regiune, ca și pentru speologi și scafandri profesioniști. Descriere În partea de început a canionului Pustý Žleb (Jgheabul Pustiu), sub orașul Sloup, apele pârâului Sloupský, unul dintre afluenții râului subteran Punkva, a ajutat la formarea unui sistem extins de pasaje, domuri și prăpăstii subterane, ce măsoară aproximativ 6500 de metri și este cunoscut sub numele Sloupsko-šošůvské jeskyně (Peșterile Sloup-Šošůvka). Circuitul turistic cu lungimea de 3.000 de metri este cel mai lung traseu subteran deschis publicului în Republica Cehă. În timp ce partea dinspre Sloup are cupole mari și abisuri adânci, secțiunea dinspre Šošůvka, ceva mai mică, se remarcă prin prezența unor formațiuni din gheață colorate și uimitor de fragile. Una dintre stalagmite, numită "Svícen" (Lumânarea), are un guler ca de dantelă, efect creat prin sinterizare. O parte a circuitului include peștera-tunel cunoscută sub numele de „Kůlna”, care a făcut obiectul mai multor cercetări arheologice. Vezi și Carst Referințe Legături externe Information on ShowCaves.com Tourist information Arhivat în 25 mai 2003, la Wayback Machine.
Мацоха

Ма́цоха (чеш. Macocha, с чеш. — «Мачеха») — карстовый провал, пещера-пропасть в карстовом массиве Моравский карст, Чехия. Первым на дно пропасти спустился в 1723 году монах Лазарь Шоппер, и это стал первый в истории спелеологии зафиксированный рекорд мира по глубине пещер. Примечания Литература Ма́цоха (Macocha) // Ломбард — Мезитол. — М. : Советская энциклопедия, 1974. — С. 527. — (Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров ; 1969—1978, т. 15). Ссылки Пропасть Мацоха.
Macocha

Macocha är en ravin i Tjeckien. Den ligger i regionen Södra Mähren, i den östra delen av landet, 190 km öster om huvudstaden Prag. Macocha ligger 514 meter över havet. Terrängen runt Macocha är platt österut, men västerut är den kuperad.Runt Macocha är det ganska tätbefolkat, med 124 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Blansko, 6,6 km väster om Macocha. I omgivningarna runt Macocha växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Macocha.
Мацоха

Мацоха (чеськ. Macocha, досл. «Мацоха») — карстове провалля, печера-прірва в карстовому масиві Моравський карст, Чехія. Першим на дно провалля спустився в 1723 році чернець Лазар Шоппер, і це став перший в історії спелеології зафіксований рекорд світу по глибині печер[уточнити]. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Мацоха Information on ShowCaves.com [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] Tourist information Пропасти Мацоха [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.].
Rohlíčky (Librantice)

Rybník Rohlíčky je rybník o rozloze vodní plochy asi 2,9 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 190 x 160 m, nalézající se polích na bezejmenném potoce na východním okraji obce Librantice v okrese Hradec Králové. Je zakreslen již na mapovém listě č. 96 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rohlíčky na Wikimedia Commons
Frešle

Rybník Frešle je rybník o rozloze vodní plochy asi 2,4 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru, nalézající se polích na bezejmenném potoce na severním okraji obce Librantice v okrese Hradec Králové. Je zakreslen již na mapovém listě č. 96 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Frešle na Wikimedia Commons
Čičánek

Rybník Čičánek je rybník o rozloze vodní plochy asi 1,8 ha, zhruba lichoběžníkovitého tvaru tvaru, nalézající se v polích na bezejmenném potoce asi 1,5 km severně od centra obce Nepasice v okrese Hradec Králové. Je zakreslen již na mapovém listě č. 96 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čičánek na Wikimedia Commons
Návesní rybník (Kostelní Lhota)

Návesní rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 0,5 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 50 x 60 m nalézající se na návsi vesnice Kostelní Lhota v okrese Nymburk. Je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Návesní rybník na Wikimedia Commons
Červený kostel (Litoměřice)

Červený kostel v Litoměřicích, bývalý Evangelický kostel v Litoměřicích je novogotickým kostelem ze začátku 20. století, který v průběhu dějin sloužil několika nekatolickým církvím. Nachází se v Litoměřicích-Předměstí v Jiráskových sadech. Historie Kostel byl vystavěn v letech 1901–1902 litoměřickým stavitelem Mannem podle plánu lipského architekta Paula Langeho jako filiální pro potřebu litoměřických německých luteránů spadajících pod farní sbor v Habřině. Nesl název Kostel Vykupitele (Erlöserkirche). Pozemek pro stavbu věnoval Ferdinand Kutscher. Základní kámen byl položen 21. dubna 1901; dostavěný kostel byl posvěcen 1. června 1902. Od roku 1906 byl farním kostelem nově ustaveného sboru v Litoměřicích. Po rozpadu Rakousko-Uherska náležel Německé evangelické církvi v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Po jejím zrušení a konfiskaci majetku církve po 2. světové válce kostel krátce užívala Českobratrská církev evangelická a následně jej získala do vlastnictví Církev československá. Kostel chátral a dokonce sloužil jako skladiště při výstavbě nedalekého sídliště Kocanda. V období politického uvolnění tzv. pražského jara převzal zchátralý kostel sbor Bratrské jednoty baptistů, který jej začal po opravě užívat od roku 1970. Od roku 1973 jsou baptistický sbor a husitská náboženská obec spoluvlastníky objektu. V letech 1986–1989 byl interiér kostela komplexně rekonstruován pod vedením Ing. Slavomíra Slámy, kdy byla loď horizontálně přepažena. Popis Jeden z typických tzv. červených kostelů v dříve německy mluvícím pohraničí. Kostel s hranolovou lodí, odsazeným polygonálně ukončeným presbytářem a věží v čele západního průčelí. Postaven z režného cihelného zdiva v novogotických formách. V původním evangelickém kostele bylo kolem 350 míst k sezení. Po úpravě z 80. let 20. století je interiér předělen patrem. V horní části vznikl bohoslužebný prostor a v přízemí bylo vybudováno zázemí (místnost pro děti a dorost, kancelář, kuchyňka a sociální zařízení). Nad vstupním portálem je reliéf Krista. Odkazy Literatura Nešpor, Z. R. a Vojtíšek, Z.: Encyklopedie menších křesťanských církví v České republice. Praha 2016, s. 144. Evangelische Kirchen-Zeitung für Österreich, 15. Mai 1901, s. 158; 1. Juli 1902, s. 202-203. Související články Bratrská jednota baptistů Litoměřice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Červený kostel na Wikimedia Commons Informace na webu Noc kostelů Informace na webu hrady.cz
Evangelische Kirche (Litoměřice)

Die Evangelische Kirche war die evangelisch-lutherische Pfarrkirche von Litoměřice (deutsch Leitmeritz) in der Aussiger Region in Nordböhmen in Tschechien. Bis 1918 gehörte sie der Evangelischen Superintendentur A. B. Westböhmen, danach der Deutschen Evangelischen Kirche in Böhmen, Mähren und Schlesien an. Seit 1945 dient sie als Kirche der örtlichen Baptistengemeinde. Geschichte Die Stadt Leitmeritz spielte eine frühe wichtige Rolle in der Reformationsgeschichte. 1363 war Konrad von Waldhausen, einer der ersten Vorläufer der deutschen Hussiten, zum Pfarrer in Leitmeritz ernannt worden. Um 1500 hatten sich die Kalixtiner fest etabliert, während sich die verbliebenen Katholiken sich auf den Domhügel um St. Stephan konzentrierten. Bis zum protestantischen Ständeaufstand in Böhmen (1618) gehörte die Stadt mehrheitlich dem evangelisch-lutherischen Glauben an. Erst mit dem Beginn des Dreißigjährigen Kriegs und dem Einsetzen der Gegenreformation kam die reformatorische Bewegung in Leitmeritz zu ihrem Ende, wobei 1627 500 Personen, darunter der Leitmeritzer Rat und Literat Pavel Stránský (1583–1657), wegen ihres Glaubens die Stadt verlassen mussten. Erst die Toleranzpatente Kaiser Josephs II. ermöglichten ab 1780 wieder die Rückkehr von protestantischen Glaubensflüchtlingen sowie die städtischerseits geförderte Einwanderung protestantischer Bürger aus Sachsen und Preußen. Architektur Bereits 1899 hatte der Gablonzer Architekt Arwed Thamerus, der Erbauer der Evangelischen Kirche in Deutsch-Gablonz, den Entwurf für einen evangelischen Kirchenneubau vorgelegt, den der Leipziger Architekt Paul Lange unter Wahrung von Grundriss und Fassadengestaltung überarbeitete. Nach seinem Entwurf wurde die Leitmeritzer Kirche 1901 bis 1902 als dreijochiger Saalbau mit vorgesetztem Westturm im Stil der norddeutschen Backsteingotik ausgeführt. Das Portal zeigt das Relief Jesus heilt den Gichtbrüchigen (Mk 2,1–12 ). Nach Fertigstellung des Kirchenbaus und dem Bau der evangelischen Kirche im benachbarten Lobositz, ebenfalls durch Paul Lange, wurde die Gemeinde 1906 zur selbständigen Pfarrei erhoben, der Lobositz als Filialgemeinde zugeordnet wurde. Weblinks Einzelnachweise
Place Przemysł Ottokar II

La place Přemysl Ottokar II (en tchèque : Náměstí Přemysla Otakara II) est la place centrale du centre historique de České Budějovice, en Tchéquie. Elle est nommée d'après le fondateur de la ville, le roi tchèque Přemysl Ottokar II. D'une superficie de 1,7 ha, c'est la deuxième plus grande place de République tchèque après la place de Vysoké Mýtě. Les attractions les plus importantes de la place sont : l'Hôtel de ville baroque et la fontaine de Samson. Notes et références Source de traduction (pl) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en polonais intitulé « Rynek Przemysła Ottokara II » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Tchéquie
Rynek Przemysła Ottokara II

Rynek Przemysła Ottokara II (czeski: Náměstí Přemysla Otakara II.) – centralny plac w historycznym centrum Czeskich Budziejowic, obecnie nazwany na cześć założyciela miasta, króla czeskiego Przemysła Ottokara II. Z powierzchnią 1,7 ha jest drugim co do wielkości placem o kształcie kwadratu w Czechach po placu w Vysokém Mýtě. Do najważniejszych atrakcji w rynku należy: Bludný kámen i Fontanna Samsona. Przypisy
Synagoga v Českém Krumlově

Synagoga, neboli Templ, stojí ve městě Český Krumlov (německy Böhmisch Krumau) v Jihočeském kraji. Byla postavena roku 1909 v novorománském slohu se secesními prvky. Jednalo se o první stavbu v Rakousko-Uhersku, na jejíž stavbu byla použita železobetonová konstrukce. Historie Židovské obce Přítomnost Židů v Českém Krumlově je prvně písemně doložena ve 14. století. Jan Lucemburský dovolil, aby se ve městě usadily 4 židovské rodiny. Jeho syn, Karel IV., povolení rozšířil na šest rodin. Vztahy s vrchností ale nebyly zdaleka ideální a všichni Židé byli roku 1494 z města vypovězeni. Zákaz pobytu platil až do 18. století, kdy však nebyl úplně zrušen, několik židovských rodin se zde mohlo usadit pouze za určitých podmínek. Zlom přináší až revoluční rok 1848, definitivní zrovnoprávnění Židů na roveň ostatního obyvatelstva Rakouska-Uherska je zajištěno až tzv. Prosincovou ústavou z roku 1867. Roku 1855 je založen Židovský náboženský spolek, který je roku 1893 přeměněn na samostatnou ŽNO. Před postavením synagogy v Krumlově zřejmě nepůsobil rabín, obec se scházela k modlitbám ve větší modlitebně, bohoslužby vedl kantor. Synagoga Byla postavena v letech 1908–1909 místní Židovskou obcí na západním vršku města zvaném Plešivec. Plány navrhl pražský architekt působící ve Vídni Victor Kafka. Stavba byla z velké části financována místní bohatou továrnickou rodinou Spiro a realizována pod vedením stavitele Sosny. Pozemek byl zakoupen v místní zahradnické kolonii, nacházející se v katastru obce č. p. 208. Zabírá plochu 883 m2, stavba samotná pak plochu 505 m2. Architekt Kafka navrhl templ jako jednoduchou jednolodní stavbu se sedlovou střechou a zdálky dominující osmibokou věží v novorománském slohu s patrnými prvky secese. Při západním průčelí se nachází vstup. Klenba byla vymalována modře, bima je v duchu neologického ritu posunuta k východní zdi s aron ha-kodeš, které dominuje velké pseudorozetové okno s vitráží Davidovy hvězdy. V lodi byly dvě řady lavic dohromady pro 140 – 180 věřících, levá řada pro muže, pravá pro ženy a děti. K bohoslužebným účelům byla synagoga využívána do roku 1938, kdyměla místní židovská obec asi sto členů. Po válce sloužila Církvi československé husitské a po roce 1969 jako skladiště kulis hradního barokního divadla. Po roce 1990 byla navrácena ŽNO Praha. Na jaře 2006 zde uspořádala dvoudenní program Česká unie židovské mládeže. Šlo o úklid synagogy, která tehdy ještě byla před generální rekonstrukcí, oslavy svátku šabat s čtením z Tóry, přednášky, a bar micva chlapce z USA, jehož dědeček pocházel z Českého Krumlova. Odkazy Reference Související články Židovský hřbitov v Českém Krumlově Seznam židovských památek Jihočeského kraje Seznam synagog v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga v Českém Krumlově na Wikimedia Commons Synagoga v Českém Krumlově Popis židovské synagogy v Českém Krumlově Facebooková stránka synagogy Český Krumlov
Synagoge (Český Krumlov)

Die Synagoge in Český Krumlov, deutsch Krumau, einer Stadt im Jihočeský kraj in Tschechien, wurde 1908/09 errichtet. Die profanierte Synagoge ist seit 1958 ein geschütztes Kulturdenkmal und heute ein Kulturraum mit Buchladen und einem Café. Geschichte Die Synagoge wurde in der südlichen Vorstadt nach den Plänen des Prager Architekten Victor Kafka (1880–1942?) erbaut. Der Papierindustrielle Ignaz Spiro hatte im 19. Jahrhundert dafür gesorgt, dass der Synagogen-Fonds gegründet wurde. Das Gebäude im neuromanischen Stil bot etwa 180 Personen Platz. Bis 1938 wurden hier Gottesdienste abgehalten. In den beiden ersten Jahrzehnten nach Ende des Zweiten Weltkriegs wurde das Synagogengebäude, das während der Zeit des Nationalsozialismus ausgeplündert worden war, von der tschechischen Hussitenkirche genutzt. Danach diente es als Lagerraum für Kulissen des Theaters. Nach 1990 hat das Egon Schiele Art Centrum in Zusammenarbeit mit der Jüdischen Gemeinde in Prag die Renovierung der Synagoge durchgeführt. Das Café Synagoga empfängt die Gäste im Sommer auch im Garten. Ein permanenter Ausstellungsraum ist der Familie Spiro gewidmet. Siehe auch Liste von Synagogen in Tschechien Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Ausgabe). Leopold Hirsch: Geschichte der Juden in Böhm. Krumau. In: Hugo Gold: Die Juden und Judengemeinden Böhmens in Vergangenheit und Gegenwart. Jüdischer Buch- und Kunstverlag, Brünn und Prag 1934, S. 49–50 (mit Fotos auf Seite 50, u. a. von Rabbiner Hirsch) (Online) bei der Landesbibliothek Oberösterreich. Weblinks synagoga 1. ÚSKP 51035/3-6215. In: pamatkovykatalog.cz. Národní památkový ústav; abgerufen am 1. Januar 1900 (tschechisch). Geschichte der Synagoge in Český Krumlov. In: data.ckrumlov.cz (PDF; abgerufen am 15. Januar 2015).
Synagogue de Český Krumlov

La synagogue de Český Krumlov, en allemand Krumau, une ville de Bohême du Sud en République tchèque, a été construite en 1908-1909. La synagogue, profanée sous l'ère nazie, est un monument culturel protégé depuis 1958. Histoire La synagogue a été construite selon les plans de l'architecte pragois Viktor Kafka (1880-1942). Ignaz Spiro avait au XIXe siècle assuré la création du Fonds-Synagogue. Le bâtiment de style néo-roman offrait environ 180 places. Les offices y ont eu lieu jusqu'en 1938. Au cours des deux premières décennies après la fin de la Seconde Guerre mondiale, le bâtiment de la synagogue, qui avait été pillé pendant l'ère nazie, a été utilisé par l'Église hussite tchécoslovaque. Il servait alors de salle de stockage pour les décors du théâtre. Après 1990, l'Egon Schiele Art Centrum a réalisé la rénovation de la synagogue en coopération avec la communauté juive de Prague. Voir aussi Bibliographie Klaus-Dieter Alicke : Lexique des communautés juives de l'espace germanophone. Tome 1 : Aach - Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, (ISBN 978-3-579-08077-2) ( édition en ligne ). Rabbin Prof. Dr. Léopold Hirsch : Histoire des Juifs à Böhm. Krumlov. In : Hugo Gold, Les Juifs et les communautés juives de Bohême d'hier et d'aujourd'hui. Jüdischer Buch- und Kunstverlag, Brno / Prague 1934, pp. 49–50 (avec photos à la page 50, u. une. par le rabbin Hirsch) (en ligne ) à la Bibliothèque d'État de Haute-Autriche. Liens externes Ressource relative à la religion : Znicenekostely Ressource relative à l'architecture : MonumNet Beschreibung als Kulturdenkmal Histoire de la synagogue de Český Krumlov. Dans : data.ckrumlov.cz (PDF ; consulté le 15. janvier 2015). Portail du patrimoine mondial Portail de la Tchéquie Portail du judaïsme Portail du XXe siècle Portail de la protection du patrimoine
Prezidentský domek

Tzv. Prezidentský domek (též Vila Dr. Eduarda Beneše) je budova v jihozápadní části Královské zahrady Pražského hradu. Na tomto místě původně stála barokní oranžérie. Z té se v podobě altánu dochovala střední, zděná část, která byla pojata v letech 1937–38 do novostavby vily pro tehdejšího prezidenta československé republiky Edvarda Beneše. Novostavbu vily s využitím fragmentu starší, barokní stavby projektoval Pavel Janák. Jde o pozoruhodnou ukázku jeho osobního pojetí památkových rekonstrukcí. Prezidenti státu v této vile bydleli až do poloviny devadesátých let 20. století, ačkoli Václav Havel ji už příliš nevyužíval. Přítomnost prezidentského sídla v Královské zahradě byla v době reálného socialismu důvodem postupného uzavírání širokého okolí vily. Na konci osmdesátých let proto byla veřejnosti přístupna pouze malá část zahrady se Zpívající fontánou před Letohrádkem královny Anny. Z téhož důvodu byla i zaslepena veškerá okna hradu směřující do Královské zahrady a uzavřen vstup na věž katedrály. V 90. letech 20. století bylo okolí postupně zpřístupněno veřejnosti. Prezident Václav Klaus si nechal v roce 2005 upravit k obývání Lumbeho vilu v severozápadní části areálu Hradu. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prezidentský domek na Wikimedia Commons
Museum of Eastern Bohemia

The Museum of Eastern Bohemia (Czech: Muzeum východních Čech) is a museum and historic landmark in Hradec Králové, Czech Republic. It was designed by Jan Kotěra, a prominent Czech architect of the early 20th century. The East Bohemian Museum was built in 1909–1912. Kotěra's initial design, presented in 1907, was criticized for its exaggerated decoration and luxurious design. Moreover, the city did not have sufficient funds for such a grandiose design. Consequently, Kotěra created a new design that was finished in 1908. Architecture The museum is modeled on a classic temple. "…The groundplan [is] in the form of a Latin cross, [with a] polygonal nave, a dome above the intersection, [and] a monumental side entrance…" Regarding decoration, the entrance is decorated by two sculptures next to the entrance door. These female figures are said to be an allegory of History and Industry. These two are accompanied by a third figure made from bronze. This one is supposed to be a young František Ulrich, who became mayor of Hradec Králové at the age of 36. Although he was young, people hoped that he would lead the city to progress. Kotěra also designed the interior of the museum. Visitors can see furniture in the director's office, a library, seats made by Thonet Company and wood linings in the lecture hall, lighting and a fountain in front of the main entrance to the museum. The museum interiors are designed in the functionalist style. The building of the Museum of Eastern Bohemia was awaited with mixed feeling of the whole public. Kotěra was known as a young and progressive architect, and he confirmed this statement in his works. The asymmetrical design of the building was rejected by Kotěra's teacher, Otto Wagner, but Kotěra prevailed. In 1995 the building was declared a national cultural monument. It was extensively reconstructed in 1999–2002. References External links Official website Museum of Eastern Bohemia in Hradec Králové at Google Cultural Institute