Bazilika svaté Markéty (Břevnov)

Bazilika svatého Vojtěcha a Markéty Antiochijské (dříve také sv. Markyty) v Praze 6-Břevnově je vrcholně barokní kostel, bazilika minor a hlavní chrám břevnovského kláštera. Bazilika zasvěcená svatému Vojtěchu a svaté Markétě Antiochijské je společně s celým klášterem a stavbami klášterní zahrady od roku 1964 zapsána do státního seznamu kulturních památek, od roku 1991 do seznamu národních kulturních památek. Dějiny kostela Dějiny klášterního kostela jsou úzce spjaty s vývojem zdejšího benediktinského konventu, prvního mužského kláštera v českých zemích. V místě současného chrámu stávala románská bazilika sv. Vojtěcha a Benedikta z poloviny 11. století, přestavěná v době gotické a po roce 1400 zasvěcená svaté Markétě. Středověký chrám je vyobrazen na olejomalbě patronů kláštera sv. Vojtěcha, Benedikta a Alexia ze 60. let 17. století, kdy začal opat Tomáš Sartorius s přestavbou kláštera, ale vystavěl jen konvent, a na vedutě z doby kolem roku 1700. Stavbu kostela pod lešením zachytila freska Karla Kováře z roku 1740 v chodbě kláštera. Barokní bazilika svaté Markéty Antiochijské měla dva projekty. První objednal opat Otmar Zinke asi roku 1702 u Pavla Ignáce Bayera, který do roku 1705 dodal i varianty projektu celého kláštera a 30. května 1708 se zúčastnil slavnostního položení základního kamene, ale Zinke s jeho pracovní liknavostí nebyl spokojen a roku 1709 ho vyhodil. Proto povolal ke stavbě architekta a stavitele Kryštofa Dientzenhofera, který stavbu vedl podle smlouvy od roku 1710. Ve stejném období byly na severní straně založeny budovy nového konventu s kapitulním sálem, refektářem a knihovnou, prelatury a na jižní straně při starém Sartoriově konventu hospodářské budovy s pivovarem a rybníkem, a to v letech 1708–1713. Roku 1713 byla dokončena hrubá stavba kostela a poté, co ji vysvětil superior Kryštof Welack, v ní byly zahájeny bohoslužby. Pokračování veškeré stavební činnosti na rok přerušila morová epidemie. 10. srpna 1714 byl položen a vysvěcen základní kámen kostela. Po smrti Kryštofa Dientzenhofera v roce 1722 jeho syn Kilián Ignác pokračoval v dostavbě areálu a dostavěl také prelaturu s Tereziánským sálem. V roce 1948 ji papež Pius XII. (listinou datovanou 8. dubna) na žádost pražského arcibiskupa Josefa Berana a břevnovského (Breunov) opata jmenoval bazilikou minor. Popis Zvlněná fasáda kostela odpovídá utváření hmoty architektury, která je konstruována na půdorysu šesti protínajících se elipsoidů. Na třech, přibližně stejně velkých je vystavěna loď s podkruchtím, menší základ presbytáře (se vstupem do krypty, po roce 1990 zazděným). Ze severní strany k presbytáři kostela přiléhá věž s cibulovitou bání, na jejíž makovici byl 7. června 1715 osazen železný kříž a do makovice vložena cínová pamětní schránka s relikviemi, mincí a tabulkou se jmény všech řeholníků. Na atice jsou sochy řádových světců od Matěje Václava Jäckla a na jižní stěně kopie náhrobku blahoslaveného Vintíře zasazená do barokní iluzivní malby. Interiér Vnitřní mobiliář a výzdobu kostela navrhl Kryštofův syn Kilián Ignác Dientzenhofer. Hlavní oltář má dřevěnou architekturu s tordovanými sloupy, ve střední nice je vsazena dřevěná pozlacená socha patronky chrámu, sv. Markéty s křížem v pravici a s drakem na řetězu, dílo lužického sochaře Matěje Václava Jäckela, který je také autorem soch světců na postranních oltářích. Oltářní menzu čelem k lidu navrhl sochař a restaurátor Karel Stádník, je odlita z betonu a stojí na zazděném vchodu do krypty. V chóru jsou dvě řady barokních mnišských lavic, tzv. stally, s řezanými figurami benediktinských patronů v nástavcích. Na jižní straně presbytáře stojí dřevěná architektura pozdně barokního oltáře Panny Marie benediktinských rozkoší (Deliciae benedictinae) s obrazem této řádové patronky benediktinů s Ježíškem v náručí. Do predelly téhož oltáře je vsazen zasklený rokokový relikviář s ramenní kostí sv. Markéty Antiochijské, jež byla uctívána jako patronka deště a dobré úrody, každoročně 14. července se zde konala pouť s procesím. Stříbrný gotický plenář svaté Markéty je uložen v trezoru. Za benediktinským oltářem je do stěny vsazen kamenný, raně gotický náhrobek šumavského poustevníka a diplomata svatého Vintíře, který zemřel roku 1045 a byl uctíván jako patron českých a bavorských benediktinů. Kopie náhrobku je vsazena do chrámové stěny z vnější strany. V chrámové lodi je šest postranních oltářů s šesti dvojiemi dřevěných zlacených soch benediktinských svatých patronů či patronek z dílny Matěje Václava Jäckela na pozadí iluzivně malované architektury z 19. století s přimalovanými dvojicemi postav světců. Oltářní obrazy Petra Brandla pocházejí z let 1715–1719: Na severní (levé) straně od vchodu Obraz Smrt sv. Václava, po stranách sochy benediktinských světic Gertrudy a Scholastiky. Ukřižování s bolestnou Pannou Marií a sv. Janem Evangelistou, při restaurování obrazu byla objevena Brandlova autorská pžemalba, projevující se v odlišném záklonu Mariina těla a výrazu její tváře.. Po stranách oltáře na konzolách sochy sv. Jana Evangelisty a sv. Maří Magdalény. Setkání sv. Vojtěcha s knížetem Boleslavem II. u studánky. v oblacích nejsvětejší Trojice přijímá do nebes Vojtěchovy druhy: bratra Radima/Gaudentia a Radlu/Anastáze. Za oltářem sv. Vojtěcha stojí opatská lavice s dřevěnou sochou sv. Vojtěcha od Richarda Prachnera Na jižní straně (blíže je vchodu) Přenesení ostatků sv. Otmara z exilu na ostrově Ward, se dvěma typickými atributy: soudkem opakovaně zázračně naplňovaným vínem, a s plápolající loučí. Na predel je obrázek je drobná olejomalba Dětství Panny Marie. Na konzolách po stranách oltáře sochy sv. Bonifáce a Alexia. Smrt sv. Benedikta mezi řeholníky jeho kláštera , po stranách sochy sv. Placida a sv. Maura. Smrt poustevníka Vintíře (za účasti knížete Břetislava I. a biskupa Šebíře), v nástavci menší obraz sv. Prokopa, rovněž Brandlův. Fresky Fresky jsou na klenbách odděleny pasy do tří polí, zachycují tři výjevy z dějin kláštera a ve cviklech jeho patrony. Vymaloval je pražský malíř Jan Jakub Stevens, dokončil je 26. července 1721 a 31. července již bylo demontováno lešení. Varhany Na kůru je cenný barokní prospekt varhan s figurálními dřevořezbami hrajících andílků z roku 1724. Do staré skříně byl roku 2010 vsazen nový varhanní stroj. Krypta Pod chórem kostela byla při archeologickém průzkumu Vladimíra Píši v letech 1965–1968 odkryta část opukového kvádříkového zdiva s polosloupy a podlaha krypty trojlodní románské baziliky z poloviny 11. století. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu bazilika svaté Markéty na Wikimedia Commons