NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vojnice (zámek)

Vojnice je tvrz přestavěná na zámek ve stejnojmenné vesnici u Volenic v okrese Strakonice. Vojnická tvrz existovala už ve čtrnáctém století, ale během sedmnáctého století byla přestavěna na zámek, který upravovala řada majitelů během devatenáctého století. Zámecký areál je chráněn jako kulturní památka. Historie Počátky vesnice jsou nejasné. Podle Karla Třísky patřila roku 1384 Johanitům ze Strakonic, ale August Sedláček uvádí v roce 1385 jako majitelku Kateřinu, vdovu po Janovi z Nalžov. Už ve čtrnáctém století ve vsi stávala tvrz, na níž roku 1401 sídlil Oldřich řečený Ohnice a roku 1413 je připomínán Petr z Vojnic, jehož erbovním znamením byl páv. Na počátku šestnáctého století vesnice patřila Václavu Sádlovi z Kladrubce. Za něj roku 1520 tvrz nejspíše vypálilo vojsko vypravené z Prahy proti spojencům Zdeňka Malovce, kteří loupili na cestách. Václav však tvrz nechal opravit a roku 1543 (podle Augusta Sedláčka už před rokem 1540) ji prodal i s tvrzí dvorem, mlýnem a dvěma lesy Adamu Kocovi z Dobrše. Od té doby statek patřil k Ohrazenicím. Samostatným statkem se Vojnice znovu stala až v sedmnáctém století, kdy vesnici získali Branišovští z Branišova. Prvním z nich byl Jan Kašpar Vojslav z Branišova, který zemřel roku 1663. Statek převzal jeho syn Václav Markvart Vojslav, zakladatel vojnického kostela. Dalším majitelem se stal Markvartův syn Václav Vojslav z Branišova, kterého vlastní poddaní roku 1698 zabili. Někdy v průběhu sedmnáctého století byla stará tvrz přestavěna na zámek. Roku 1729 prodal tehdejší majitel Bernard Deym ze Stříteže vesnici se dvorem a zámkem ovdovělé Markétě z Běšin, rozené Varlejchové z Bubna. Markéta neměla dostatek peněz na zaplacení smluvené ceny, a proto jej roku 1756 vydražila kněžna Marie Karolína Löwenstein-Wertheimová. Statek po ní roku 1796 zdědil syn z prvního manželství Jan Bernard z Rumerskirchu. Za nich Vojnice patřila k horažďovickému panství. Samostatným statkem se opět stala roku 1802 (1803), kdy ji koupila Žofie Villanyová, po níž se zde vystřídala řada majitelů. Roku 1883 statek zakoupil František Wellner. Ve dvacátém století byl zámek upraven na byty. Stavební podoba Zámecká budova má dvě jednopatrová křídla s půdorysem ve tvaru písmene L. Fasády jsou prosté, bez slohových znaků. Přízemím západního křídla vede arkádová chodba s křížovými klenbami. Druhá arkádová chodba v prvním patře byla zazděna v devatenáctém století. Přízemní místnosti jsou zaklenuté valenými klenbami s výsečemi a prostory v patře mají stropy ploché. K památkově chráněným objektům v areálu patří také hospodářské budovy a přilehlý park, v němž stojí pavilon, oranžérie, dřevěné altány a skleník. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Jihočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Vojnice na Wikimedia Commons
Kostel svatého Václava (Votice)

Kostel svatého Václava ve Voticích je římskokatolický farní kostel v barokní podobě z poloviny 18. století. Nachází se na Kaplířově náměstí v blízkosti starého zámku ve středočeských Voticích v okrese Benešov. Původně gotický kostel je nejstarší stavbou ve městě. Chrám spravuje římskokatolická farnost Votice, vikariát Benešov. Historie Votický kostel vznikl na počátku 13. století v gotickém slohu. Po požáru v roce 1731 se zachovala pouze křtitelnice ze 14. století a dva náhrobní kameny z roku 1572. Následně byl kostel barokně přestavěn a na severní straně byla v roce 1755 přistavěna kaple sv. Jana Nepomuckého. Současná dominantní věž kostela s vyhlídkou, byla původně nižší, v horní části dřevěná. Byla zvýšena v roce 1894, současně byly instalovány hodiny a cibulová střecha. Na 35 metrů vysokou věž místními zvanou "Václavka" vede 135 schodů. Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek VI. Vikariát Sedlčanský a Votický; část XV. Vikariát Votický. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1912. 227 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 10. Votice (Otice), fara, s. 178 – 196. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Václava ve Voticích na Wikimedia Commons
Kostel svatého Bartoloměje (Červená)

Kostel svatého Bartoloměje je původně románský jednolodní kostel. Nachází se u chatové osady Červená II. na břehu Vltavy, vzdálené necelé dva kilometry od obce Vůsí (část obce Květov) v okrese Písek. Vznik kostela je spojován se Zdislavou, matkou Jiřího Milevského. Před rokem 1190 byl na pravém vltavském břehu vystavěn kostel v románském slohu, který soudobé prameny označovaly jako Ruffa nebo Ecclesia Ruffa (Červený kostel). K roku 1251 je připomínán jako majetek premonstrátského kláštera v Milevsku. Kolem kostela postupně vznikla vesnice Červená. Jedná se o jednolodní obdélníkovou stavbu s presbytářem sklenutým křížovou žebrovou klenbou. Roku 1960 byl kvůli výstavbě orlické přehrady rozebrán a přenesen nad zátopovou čáru, čímž ztratil svůj románský charakter. Místo původní barokní zvonice stojí v současnosti u kostela pouze její replika. Na hřbitově při kostele byl v roce 1937 pohřben bývalý zemský prezident Podkarpatské Rusi Antonín Rozsypal. Galerie Odkazy Reference Literatura Cacák František, Rybák Jaroslav (2007). Vltava v zrcadle dobových pohlednic. Pistorius & Olšanská, Příbram. ISBN 978-80-87053-03-4 Čáka Jan. Zmizelá Vltava (1996, 2002). 1. vyd. BAROKO & FOX, Beroun. ISBN 80-85642-26-3; 2. vyd. Paseka, Praha. ISBN 80-7185-491-3 Hanesch Josef (1969). Velkostatek Orlík nad Vltavou. Třeboň. Kytka Josef (1940, 2003). Milevsko a jeho kraj: turistika, památky, historie. 1. vyd. Nákladem odboru klubu českých turistů v Milevsku, Milevsko; 2. vyd. Spolek pro rozvoj kultury v Milevsku, Milevsko. Merhautová Anežka (1971). Raně středověká architektura v Čechách. Academia, Praha. Související články Vůsí Červená nad Vltavou (zaniklá vesnice) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons
Kaple svatého Vojtěcha (Vrčeň)

Kaple svatého Vojtěcha stojí v severovýchodní části lesa Chlumce v obci Vrčeň v okrese Plzeň-jih. Kaple je v majetku obce a od 26. listopadu 1963 je kulturní památkou. V kapli je každoročně nepomuckým knězem sloužena mše první neděli po svátku svatého Vojtěcha. Historie Zděná kaple poblíž Vrčně měla nahradit starší dřevěný svatostánek. Jejím stavitelem byl Adam starší ze Šternberka a její výstavba je datována do předbělohorské doby. Současný objekt nechal v chlumeckém lese vystavět roku 1684 Adamův vnuk Václav Vojtěch ze Šternberka, majitel zelenohorského panství. Jeho choť Marie Maxmiliána z Hohenzollernu ji nechala vyzdobit obrazy českých zemských patronů. Kaple byla spravována poustevníky, žijících z milodarů poutníků. V době josefínských reforem byla uzavřena a znovu otevřena až 25. dubna 1819, na svátek patrona kaple. Noví majitelé Colloredo-Mansfeldové ji nechali vybavit novým mobiliářem. Roku 1884 prošla gotizující přestavbou. Kaple byla cílem mnoha poutí. V době národního obrození v ní kázali ku příkladu František Jaroslav Vacek Kamenický či Josef Schmidinger. Popis Kaple stojí na osmiúhelníkovém půdoryse a je kryta jehlancovou střechou. Na jejím vrcholu se nachází lucerna s křížem, pocházející z roku 1941. V nárožích fasády jsou umístěny toskánské sloupy a ve špaletách odstupňovaná okna. V interiéru se v blízkosti oltáře signovaným Františkem Horčičkou nachází balvan s prohlubní, na kterém dle legendy spočíval svatý Vojtěch, vracevší se z cesty do Říma. Jiná legenda vypráví o tom, že svatý Vojtěch žil v chlumeckém lese jako poustevník. Tím kaple navazuje na tradici jiných svatovojtěšských svatostánků, stavěných při vodních pramenech nebo balvanech. Na jeho počast tu taktéž vznikly lázně, které v 18. století vyhořely. Odkazy Reference Literatura HOSTAŠ, Karel; VANĚK, Ferdinand. Soupis památek historických a uměleckých v království Českém od pravěku do počátku XIX. století. XXV, Politický okres Přeštický. Praha: Archaeologická kommisse při Čes. akad. císaře Fr. Josefa, 1907. 131 s. S. 103. Poznámky Související články Seznam kulturních památek v okrese Plzeň-jih Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svatého Vojtěcha na Wikimedia Commons
Kostel svatého Augustina (Vrchlabí)

Kostel svatého Augustina ve Vrchlabí je klášterní chrám někdejšího konventu obutých augustiniánů ve Vrchlabí, okrese Trutnov v Královéhradeckém kraji. Kostel je v současné době v majetku města a není veřejně přístupný. V kostele se nachází též rodová hrobka hraběcího rodu Morzinů, kde je pochován i hlavní mecenáš stavby Václav z Morzinu. Historie Kostel je postaven v jednotném barokním stylu současně s přilehlým klášterem augustiniánů ve Vrchlabí. Výstavba kláštera s kostelem byla zahájena roku 1705 z iniciativy hraběte Maxmiliána Františka z Morzinu (1673–1706), dokončena však byla až v roce 1725 za Václava z Morzinu. Stavební projekt byl svěřen dvornímu morzinskému architektovi a staviteli Matyáši Auerovi z Rakouska. Popis Kostel byl postaven v barokním stylu, hlavní oltář je však spíše rokokový. Vnitřní zařízení kostela spolu s architekturou a prostorovým členěním chrámové lodi vytváří mimořádně harmonický, stylově jednotný a emotivně působící celek. Kostel vysvětil královéhradecký biskup Mauricius Adolf Karel z Pharsalu teprve 27. září roku 1733. Kostel je koncipován jako trojlodní bazilika s hranolovou věží v západním průčelí. Stavba konventního kostela započala výrazně později než samotného konventu – až v roce 1712, dokončen a vysvěcen až roku 1725, kdy také Ignaz a Gottfried Tauchmannové dokončili nástropní fresky s výjevy z legendy o sv. Augustinovi (v lodi) a Apoteózu církve (v presbytáři). Hlavní oltář s obrazem pražského malíře Františka Dallingera byl vztyčen roku 1760, sochy vytvořili laičtí bratři Kilián Wagner, Isaiáš Housar a Makarius Drechsler. Roku 1895 postihl kostel nový požár, opět při klempířských opravách v rámci generální rekonstrukce celého areálu pro potřeby muzea. Tehdy zahořela západní část střechy včetně zastřešení věže, následující řadu let pak byl kostel obestavěn lešením a úplného dokončení oprav včetně omítek a nátěrů se dočkal až roku 1989. Disponuje totiž dvojími varhanami: po požáru kostela v roce 1895 byly roku 1898 na kůru vztyčeny varhany Opus 666 od krnovské firmy bratří Riegerů, zrekonstruované dvoumanuálové varhany Amanda Hanische z roku 1872 byly v presbytáři postaveny roku 2008. Varhaníkem je Radek Hanuš. Od roku 1991 je kostel majetkem města Vrchlabí, bohoslužby se zde konají velmi zřídka a kostel je využíván především jako obřadní a koncertní síň. Interiér kostela je přístupný jen při zvláštních příležitostech, jako jsou svatby či koncerty, např. festival klasické hudby Vrchlabské hudební léto. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Augustina na Wikimedia Commons Klášterní kostel sv. Augustina: Turistický portál Vrchlabí. www.mestovrchlabi.cz [online]. [cit. 2020-05-24]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-06-24. VALENTA, Aleš. Rodinný archiv Černínů-Morzinů, Vrchlabí (1535) 1562-1944 [online]. Zámrsk: STÁTNÍ OBLASTNÍ ARCHIV V ZÁMRSKU, 2012 [cit. 2020-05-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-06-24.
St. Laurentius (Vrchlabí)

St. Laurentius (auch Dekanatskirche des hl. Laurentius, tschechisch Kostel svatého Vavřince) ist die bedeutendste Kirche in Vrchlabí (Hohenelbe) in Tschechien. Geschichte Das ehemalige Dorf nannte sich zu gleicher Zeit Wrchlab und Goswinsdorf, letzteres von 1359 bis 1435 erwähnt. An der Stelle der heutigen Kirche befand sich ein mittelalterlicher Vorgängerbau. Dieser wurde während der Hussitenzeit 1424 nicht zerstört, aber im Laufe der Zeit öfter umgebaut und erhielt mit dem Ausbau des Turmes (1599), dem Umgang für den Turmwächter (1693) und dem Anbau der St.-Anna-Kapelle (1749) die aus alten Bildern ersichtliche Gestalt. 1694 fand man unter dem Schiff einen Zinn- und mehrere Kupfersärge. Das Metall wurde zur neuen Orgel (1695) verwendet. 1709 wurde eine Glocke mit lateinischer Inschrift beschafft und 1781 ein neuer Turmknopf angebracht. Die alte Kirche wurde 1886 abgetragen und der Gottesdienst während der Bauzeit in der Klosterkirche gehalten. Die neue Kirche wurde nach den Plänen des Prager Architekten Stefan Tragel vom Baumeister Eduard Zirm erbaut. Am 29. Juni 1889 konnte die neue Dekanatskirche geweiht werden. 1889 wurde die Orgel von der Fa. Rieger in Jägerndorf aufgestellt. Bauwerk Der Kirchenbau ist eine Hallenkirche in neugotischem Stil aus rotem und gelbem Sandstein, mit fünfjochigem Langhaus, dreischiffigem Querschiff und im Fünfeck abschließendem Chor. Zwischen Chor und Querschiff befinden sich Sakristei und Oratorium. Die Joche sind mit Querdächern versehen, das Hauptdach ziert über der Vierung ein schlankes Sanktustürmchen. Im Westen ist der 60 m hohe viereckige, dreigeschossige Turm mit dem Hauptportal angebaut, wobei der Turmkern von der alten Kirche stammt. Der Turm ist mit einem steilen gotischen Helm abgeschlossen, der sich aus einer mit vier Ecktürmchen gekrönten Galerie mit gotischen Giebeln erhebt. Innengestaltung Im Innern tragen schlanke Bündelpfeiler die gotischen Gewölbe mit Rippen. Hochaltar und Kreuzweg sind Arbeiten der Firma Stuflesser in St. Ulrich, Südtirol. Der Hauptaltar wird von der Statue des Gottvaters mit Engeln und der Statue Jesu Christi beherrscht. Über dem Tabernakel zeigt ein turmartiger Aufbau die Hl. Dreifaltigkeit. Im Chor haben sieben Fenster Glasbilder. Im Querschiff befinden sich vier Seitenaltäre. Auch die Kanzel mit dem Schalldeckel ist reich geschnitzt. Altarbilder der hl. Anna und des hl. Laurentius stammen aus der Vorgängerkirche. Das Taufbecken trägt den Spruch „Wer glaubt und getauft ist, wird selig.“ Im Mittelschiff ruht der Orgelchor auf zwei Rundsäulen mit drei Spitzbogen und einer Steinbalustrade. Literatur Franz Schöbel, Beda Menzel: Gotteshäuser der Heimat: ein Heimatbuch des Riesengebirges und Braunauer Ländchens. Riesengebirgs-Heimatverlag Renner, Kempten, S. 64. Weblinks Einzelnachweise
Kostel svatého Martina (Vrchotovy Janovice)

Filiální kostel svatého Martina ve Vrchotových Janovicích na Benešovsku má románský původ, patrně byl postaven v konci 12. století. Je to orientovaná jednolodní stavba s hranolovou věží opatřenou hodinami a zakončenou jehlancovitou věžicí. Loď je obdélná, kněžiště výrazně užší s pětibokým závěrem. K severní straně lodi přiléhá předsíň téměř čtvercového půdorysu. Přístavba sakristie z 18. století u severní strany kněžiště je patrová, v patře je panské oratorium. Kostel je chráněn jako kulturní památka spolu s hřbitovní zdí, márnicí, čtyřmi kamennými kříži na vnější straně presbytáře a dvěma náhrobníky u boku předsíně. Náhrobníky na vnějších zdech předsíně původně pokrývaly podlahu do krypty, roku 1887 byly přemístěny na dnešní místo. Nástěnné malby se svatováclavskými motivy pocházejí z roku 1929. Románský kostel prošel ve 14. století gotickou přestavbou, při které byl rozšířen. Z románské stavby se zachoval jihozápadní roh lodi a věž. Vrchotovy Janovice byly zařazeny do V. zóny a v dubnu 1944 vysídleny. V zámku se usadila tanková škola SS, kostel byl vyklizen a ve věži byla zřízena pozorovatelna. Současná podoba kostelní věže pochází z 80. let 20. století, kdy prošla rekonstrukcí, do té doby byla zakryta provizorně. Do 30. června 2009 byl kostelem farním, od té doby je jako filiální ve správě farnosti votické. Mše svatá se koná v neděli v lichém týdnu od osmi hodin. Kostel obkružuje užívaný hřbitov, na kterém je umístěn pomník francouzským zajatcům s hrobem Charlese Audiffreda (1905–1945). Žulový pomníček s hrobovou obrubou je evidován v Centrální evidenci válečných hrobů vedené ministerstvem obrany. Odkazy Reference Literatura Vrchotovy Janovice. Příprava vydání Čadilová, Olga. Praha: Maroli, 2001. 101 s. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-06-16. ISBN 80-86453-07-3. Kapitola Církevní stavby: Kostel sv. Martina. PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek VI. Vikariát Sedlčanský a Votický; část XV. Vikariát Votický. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1912. 227 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 3. Janovice (Janovice Vrchotovy), fara, s. 111 – 121. ŠAMÁNKOVÁ, Eva. Vrchotovy Janovice, zámek a okolí. 1. vyd. Praha: Národní muzeum, 1985. 48 s. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Martina na Wikimedia Commons Kostel sv. Martina na stránkách votické farnosti kostel sv. Martina na webu hrady.cz kostel sv. Martina na webu turistika.cz
Kostel svatého Bartoloměje (Vráž)

Kostel svatého Bartoloměje ve Vráži je původně gotický kostel situovaný na návsi ve Vráži v okrese Beroun. Historie Kostel je poprvé zmiňován ve vizitačních aktech pražského arcibiskupství v roce 1380. Prý byl postaven na místě staršího kostela z 10. století. Barokní náhrobek na severní straně je z roku 1686. Stavba byla upravována v roce 1822 a znovu v letech 1909–10. Od roku 1958 je stavba chráněnou kulturní památkou. K poslední rekonstrukci došlo v roce 1992. Kostel původně spadal pod karlštejnskou farnost, aktuálně je součástí berounské farnosti. Bohoslužby se konají každou sobotu od 18:00, mimo ně je kostel pro veřejnost nepřístupný. Architektura Kostel je situován na vyvýšenině v oblasti bývalého hřbitova. Jde o jednolodní stavbu obdélníkového půdorysu s presbytářem a sakristií. Nejnápadnějším prvkem objektu je mohutná hranolová věž s dlátovou střechou, umístěná před západním průčelím stavby. Věž je od roku 1909 osazena hodinami. Fasády kostela jsou hladké, pouze s profilovanou korunní římsou. V jižní stěně lodi je jediné hrotité okno v hluboké špaletě, zde se také nachází hlavní vstup do kostela, severní stěna je bez oken. Další okno v hluboké špaletě vede do presbytáře. Loď má plochý strop, presbytář je zaklenutý křížovou žebrovou klenbou. Střecha kostela je valbová. Oltář kostela je opatřen dvěma obrazy z poloviny 18. století: Umučení svatého Bartoloměje a Svatá rodina. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons
Kaple svatého Josefa (Vyšší Brod)

Kaple svatého Josefa ve Vyšším Brodě je památkově chráněná kaple, původně z roku 1347. Stojí u silnice II/163 z Černé v Pošumaví do Dolního Dvořiště, naproti klášterní zahradě, tj. ve vyšebrodské městské památkové zóně. Historie V roce 1347 Petr z Rožmberka založil ve Vyšším Brodě špitál, spolu s tímto špitálem nechal v gotickém slohu vybudovat i tuto kapli. Ta byla původně zasvěcena svaté Alžbětě, vysvěcena byla v roce 1371. V roce 1678 byla kaple barokně přestavěna a rozšířena o dva přístavky. Během josefinských reforem byla kaple zrušena a přeměněna na sýpku. V roce 1816 byla kaple opravena a nově vysvěcena a zasvěcena svatému Josefovi. V roce 1974, během tzv. normalizace, byla kaple znovu zrušena a přeměněna na loutkové divadlo. Inventář, např. barokní oltář a varhany z roku 1671, podlehl zkáze. V roce 1990 byla kaple vrácena vyšebrodskému klášteru a opravena. Reference
Kubistický dům v Neklanově ulici

Kubistický činžovní dům Neklanova 30 (někdy též Hodkův činžovní dům) je obytný pětipatrový kubistický dům v Neklanově ulici č. 98/30 v Praze 2-Vyšehradě. Jedná se o jedno z nejvýznamnějších a nejoriginálnějších staveb české kubistické architektury i svého autora Josefa Chochola. Dům je od roku 1964 památkově chráněn. Poloha Jedná se o jedno z nejvýznamnějších děl české kubistické architektury zachované ve hmotě, dispozici i detailu. Dům je vystavěn na mírně lichoběžníkovité, svažité parcele na nároží ulic Neklanova a Přemyslova na úpatí vyšehradského masivu. Stavba tvoří nároží ulic Neklanova 98/30 a Přemyslova 98/11. Parapety a římsa jsou složeny z typických kubisticky lomených ploch a podobně je tomu i u tvaru oken. Stejně tak zůstaly zachovány původní detaily, jako kubistické dveře, či zábradlí ve společných prostorách interiéru, nebo např. kliky. Ostrý úhel nároží je zvýrazněn balkony upnutými do nárožního osmibokého sloupu. Takovéto architektonické řešení je zcela ojedinělé v celosvětovém měřítku. Historie Autorem stavebního návrhu činžovního domu pro Františka Hodka byl architekt Josef Chochol. Hodek architekta Chochola významně podporoval delší dobu. Chochol začal na projektu pracovat na konci roku 1913. V roce 1939 byla stavba narušena vybouráním vjezdu do garáže do fasády z Neklanovy ulice. Reference Literatura BAŤKOVÁ, Růžena a kol. Umělecké památky Prahy - Nové Město a Vyšehrad. Praha: Academia, 1998. KOUKALOVÁ, Šárka. Kubistické činžovní domy. In: PLATOVSKÁ, Marie. Slavné stavby Prahy 2. Praha: Foibos Books, 2011. ISBN 978-80-87073-35-3. S. 194–196. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kubistický dům v Neklanově ulici na Wikimedia Commons S.R.O, Hrady cz. kubistický nájemní dům, Praha 2-Vyšehrad. www.hrady.cz [online]. [cit. 2019-02-11]. Dostupné online.
Zvonice (Vyskeř)

Zvonice se nachází na katastrálním území Vyskeř v okrese Semily u kostela Nanebevzetí Panny Marie. Je chráněna jako kulturní památka a je zapsána v Ústředním seznamu kulturních památek ČR. Historie Zvonice postavena v roce 1750 nahradila původní zvoničku z roku 1504. Kolem roku 1750 byla konstrukce zvonice zesílená pro zavěšení druhého zvonu. V roce 1830 byla rekonstruována a šindelové opláštění bylo nahrazeno svisle položenými deskami. V roce 1940 byla provedena rekonstrukce, při níž byly vyměněny šindele, některé štenýřové trámy a stavba byla podezděna. V roce 2000 byl proveden krycí nátěr a v roce 2001 výměna poškozených základových trámů. Architektura Exteriér Zvonice je volně stojící stupňovitá dřevěná stavba na půdorysu osmiúhelníku na zděné kamenné podezdívce a je zakončená štíhlou prolomenou šindelovou jehlanovou střechou. Spodní část je roubená, na ní spočívá šindelová střecha, která se zužuje k svisle bedněnému štenýřovému hranolu. Štenýřová konstrukce je zavětrována ondřejskými kříži a každý dubový štenýř je podepřen dvojicí šikmých vzpěr. Zvonice má uvnitř štenýřové konstrukce vestavěné samostatné zvonové patro se zvonovou stolicí. V bednění zvonového patra jsou v každé stěně zvonová okna zakrytá dřevěnou okenicí. Zvony Ve zvonici se nacházel zvon Václav z roku 1617 ulitý zvonařem Martinem Schrötterem II. Průměr zvonu byl 75 cm a hmotnost 227 kg. V roce 1850 pukl a byl přelit. Zvon byl v roce 1942 při rekvírování svěšen a odvezen do sběrného místa v Praze, kde byl po ukončení druhé světové války nalezen a 18. června 1945 zavěšen do věže kostela. V roce 1723 byl pořízen zvon Mária, který byl zavěšen do věže kostela. Kolem roku 1750 byl převěšen do dřevěné zvonice. Zvon měl průměr 83 cm a hmotnost 314 kg. Při rekvírování v roce 1916 byl zvon svěšen a rozbit na kusy a odvezen pro válečné účely. Galerie Odkazy Reference Literatura LANGER, Jiři; KUČA, Karel. Dřevěné kostely a zvonice v Evropě. 1. vyd. Praha: Paseka, 2009. 504 s. ISBN 978-80-7185-982-6 Související články Seznam kulturních památek v okrese Semily Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Vyskeř) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zvonice na Wikimedia Commons