NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Ondřeje (Kolovraty)

Kostel svatého Ondřeje v Praze 10-Kolovratech je barokní filiální kostel římskokatolické církve. Nachází se na malém hřbitově v ulici Mírová 79a. Od 31. prosince 1964 je zařazen na seznam kulturních památek pod číslem 41274/1-1999. Historie Kolovratský kostel je nejstarší zdejší památkou. První písemná zmínka o gotickém, původně snad románském kostele, pochází z roku 1363, ovšem již roku 1352 byla v obci plebánie, jako plebán je uváděn jakýsi Jan. V roce 1650 byly provedeny opravy a roku 1767 proběhla celková přestavba kostela podle plánu architekta Václava Budila z Říčan. Jednolodní stavba zůstala dispozičně zachována a k ní byly přistavěny některé části. Z původního gotického kostela se zachoval zazděný portál ve věžním vstupu. Popis Gotický portál ve věži je jediná část, která se zachovala z původního kostela. Pod věží jsou patrné pozůstatky barokních maleb z roku 1670. Obraz patrona sv. Ondřeje na hlavním oltáři z roku 1961 je dílem malíře Jakuba Husníka. Nevelké varhany jsou z poloviny 19. století. Zvon z roku 1546 v nízké kostelní věži byl ulit zvonařem Stanislavem Klatovským na Starém Městě pražském. Kostel se nachází na pozemku již nepoužívaného hřbitova. Poblíž ulice K Říčanům byl založen nový hřbitov. Odkazy Reference Literatura ŠKODA, Eduard: Pražské svatyně. Libri 2002, Praha, ISBN 80-7277-098-5. S. 231 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Ondřeje na Wikimedia Commons https://katalog.apha.cz/web/chramy/118 http://uhrineveska.farnost.cz/Kostely/Filialni-kostel-sv-Ondreje-v-Kolovratech
Bílé Podolí

Bílé Podolí (německy Weiss Podol) je městys v okrese Kutná Hora ve Středočeském kraji. Leží zhruba osm kilometrů severovýchodně od Čáslavi. Žije zde 594 obyvatel. Protéká tudy potok Čertovka, který je pravostranným přítokem řeky Doubravy. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1307. Bílé Podolí bylo povýšeno na městečko roku 1687. V obci Bílé Podolí (přísl. Brambory, 764 obyvatel, poštovní úřad, telegrafní úřad, telefonní úřad, katol. kostel) byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody: holič, 4 hostince, klempíř, kolář, 2 kováři, 2 krejčí, obchod s uhlím, obuvník, pekař, pokrývač, porodní asistentka, 2 rolníci, 2 řezníci, sedlář, 5 obchodů se smíšeným zbožím, spořitelní a záložní spolek pro Bílé Podolí, studnař, 2 trafiky, truhlář. Od 23. ledna 2007 byl obci vrácen status městyse. Obyvatelstvo Správa městyse Územněsprávní začlenění Dějiny územněsprávního začleňování zahrnují období od roku 1850 do současnosti. V chronologickém přehledu je uvedena územně administrativní příslušnost městyse v roce, kdy ke změně došlo: 1850 země česká, kraj Pardubice, politický okres Kutná Hora, soudní okres Čáslav 1855 země česká, kraj Čáslav, soudní okres Čáslav 1868 země česká, politický i soudní okres Čáslav 1939 země česká, Oberlandrat Kolín, politický i soudní okres Čáslav 1942 země česká, Oberlandrat Praha, politický i soudní okres Čáslav 1945 země česká, správní i soudní okres Čáslav 1949 Pardubický kraj, okres Čáslav 1960 Středočeský kraj, okres Kutná Hora 2003 Středočeský kraj, obec s rozšířenou působností Čáslav Části městyse Bílé Podolí Lovčice Zaříčany V letech 1850–1990 k městysi patřily i Brambory a v letech 1960–1990 také Semtěš a Starkoč. Symboly městyse Znak městyse je historický, vlajka byla městysi udělena rozhodnutím předsedy Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky dne 29. května 2007. Doprava Dopravní síť Pozemní komunikace – Do městyse vedou silnice III. třídy. Ve vzdálenosti tří kilometrů vede silnice I/17 Čáslav – Chrudim – Zámrsk. Železnice – Železniční trať ani stanice na území městyse nejsou. Veřejná doprava 2011 Autobusová doprava – Z městyse vedly autobusové linky např. do těchto cílů: Čáslav, Hradec Králové, Kolín, Kutná Hora, Pardubice, Přelouč, Třemošnice (dopravce Veolia Transport Východní Čechy). V zastávce Lovčice,rozcestí stavěla dálková autobusová linka Chrudim – Čáslav – Kutná Hora – Kolín – Praha (v pracovních dnech čtyři spoje) (dopravce Veolia Transport Východní Čechy). Pamětihodnosti Kostel svatého Václava Venkovský dům čp. 123 Rodáci Rudolf Ryšán (1890–1949), architekt Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bílé Podolí na Wikimedia Commons Galerie Bílé Podolí na Wikimedia Commons Oficiální stránky Bílé Podolí v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Bílé Podolí

Bílé Podolí (deutsch: Weißpodol, früher Podol) ist eine Minderstadt im Okres Kutná Hora in der Mittelböhmische Region in Tschechien. Sie liegt etwa acht Kilometer nordöstlich von Čáslav. Geographie Bílé Podolí befindet sich westlich des Eisengebirges (Železné hory) in der Doubravaebene. Durch den Ort fließt die Čertovka. Nördlich erhebt sich die Velká Ruda (327 m n.m.). Nachbarorte sind Morašice, Krasnice und Litošice im Norden, Vápenka und Obícka im Nordosten, Semtěš, Turkovice und Bumbalka im Osten, Podhořany u Ronova und Starkoč im Südosten, Vinice im Süden, Zbyslav, Výčapy und Vlačice im Südwesten, Zaříčany im Westen sowie Borek, Svobodná Ves, Brambory und Koukalka im Nordwesten. Geschichte Die erste schriftliche Erwähnung des Ortes erfolgte am 16. Mai 1307 in der Gründungsurkunde der Stadt Ronov nad Doubravou, in der Ulrich von Lichtenburg den Richter von Podol um eine Unterstützung bat. Im Laufe der Zeit wurde der Ort als Podolz (1393), Podol, Podoltz, Podoll (1713), Weiß-Podol (1787), Polz bezeichnet. 1687 wurde Bílé Podolí zum Städtchen erhoben. Bílé Podolí war der Herrschaft Žehušice untertänig. Im Jahre 1840 bestand der Markt Weiß-Podol bzw. Bily Podoly aus 96 Häusern, in denen 681 Personen lebten. Haupterwerbsquelle bildete die Landwirtschaft; im Ort wurden einige Gewerbe, darunter eine Salpetersiederei betrieben. Die ärmsten Bewohner lebten von der Wollspinnerei. Unter herrschaftlichem Patronat stand die Filialkirche zum hl. Wenzel. Im Ort gab es ein Rathaus. Es wurden vier Jahrmärkte abgehalten. Nach Weiß-Podol konskribiert war die aus 10 Häusern bestehende Ansiedlung Kaukalka (Koukalka) bei Brambor. Pfarrort war Zbislau. Nach der Aufhebung der Patrimonialherrschaften bildete Bílé Podolí eine Marktgemeinde im Gerichtsbezirk Časlau. Ab 1868 gehörte der Markt zum Bezirk Časlau. Im Zuge der Gebietsreform von 1960 wurde der Okres Čáslav aufgehoben; Bílé Podolí wurde dem Okres Kutná Hora zugeordnet. 1961 wurden Brambory, Lovčice, Starkoč und Zaříčany eingemeindet. Brambory und Starkoč lösten sich 1990 wieder los, seitdem ist das Gemeindegebiet zweigeteilt. Gemeindegliederung Die Minderstadt Bílé Podolí besteht aus den Ortsteilen Bílé Podolí, Lovčice und Zaříčany, die zugleich auch Katastralbezirke bilden. Der nördliche Teil des Kernortes ist die Siedlung Pazderna. Sehenswürdigkeiten Rathaus Kirche des hl. Wenzel, sie wurde unter Joseph Mathias von Thun und Hohenstein neu erbaut. Weblinks http://www.bilepodoli.cz/zivot-v-obci/historie/ Einzelnachweise
Bílé Podolí

Bílé Podolí is a market town in Kutná Hora District in the Central Bohemian Region of the Czech Republic. It has about 600 inhabitants. Administrative division Bílé Podolí consists of three municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Bílé Podolí (323) Lovčice (124) Zaříčany (122) Lovčice forms an exclave of the municipal territory. Geography Bílé Podolí is located about 15 kilometres (9 mi) east of Kutná Hora and 21 km (13 mi) west of Pardubice. It lies in a flat agricultural landscape of the Central Elbe Table. In the northeast, the slopes of the Iron Mountains begin and include the highest point of Bílé Podolí, a contour line at 290 m (950 ft) above sea level. The Doubrava River flows along the western municipal border. History The first written mention of Bílé Podolí is from 1307. The village was promoted to a market town in 1687 by Emperor Leopold I. Demographics Transport The I/19 road from Čáslav to Chrudim and Vysoké Mýto runs between Bílé Podolí and its exclave of Lovčice. Sights The main landmark of Bílé Podolí is the Church of Saint Wenceslaus. It was built in the late Gothic style probably at the end of the 14th century. The early Baroque reconstruction took place in the 1670s, further modifications were made after the fire in 1713. In 1821, the church was rebuilt into its current form with a Neoclassical façade. References External links Official website
Bílé Podolí

Bílé Podolí es una localidad del distrito de Kutná Hora en la región de Bohemia Central, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 627 habitantes. Se encuentra ubicada al este de la región y de Praga, a poca distancia de los ríos Elba y Sázava, y de la frontera con las regiones de Vysočina y Pardubice.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Bílé Podolí.
Bílé Podolí

Bílé Podolí (en allemand : Weiss Podol) est un bourg (městys) du district de Kutná Hora, dans la région de Bohême-Centrale, en République tchèque. Sa population s'élevait à 613 habitants en 2020. Géographie Bílé Podolí se trouve à 9 km au nord-est de Čáslav, à 16 km à l'est de Kutná Hora, à 23 km à l'ouest-sud-ouest de Pardubice et à 29 km au nord-est de Prague. La commune se compose de deux sections, séparées par Starkoč. La section principale, où se trouve le village de Bilé Podolí, est limitée par Horka I et Brambory au nord, par Litošice et Semtěš à l'est, par Starkoč et Vrdy au sud, et par Vlačice et Žehušice à l'ouest. La seconde section, située au sud de la précédente, est limitée par Starkoč au nord-ouest et au nord, par Podhořany u Ronova et Lipovec à l'est, et par Vinaře au sud et au sud-ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1307. La commune a le statut de městys depuis le 23 janvier 2007. Administration La commune se compose de trois quartiers : Bílé Podolí Lovčice Zaříčany Notes et références Liens externes Site officiel Portail de la Tchéquie
Bílé Podolí

Bílé Podolí település Csehországban, a Kutná Hora-i járásban. Bílé Podolí Horka I, Semtěš, Starkoč, Podhořany u Ronova, Lipovec, Litošice, Vinaře, Brambory, Žehušice, Vlačice és Vrdy településekkel határos. Lakosainak száma 594 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Bílé Podolí

Bílé Podolí is een Tsjechische vlek (městys) in de regio Midden-Bohemen, en maakt deel uit van het district Kutná Hora. Bílé Podolí telt 601 inwoners (2023). Geschiedenis 1037 – De eerste schriftelijke vermelding van Bílé Podolí. 2007 – De gemeente Bílé Podolí krijgt (opnieuw) de status vlek.
Биле Подоли

Биле Подоли (чеш. Bílé Podolí) је насељено мјесто са административним статусом варошице (чеш. městys) у округу Кутна Хора, у Средњочешком крају, Чешка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године насеље је имало 639 становника. Референце Спољашње везе
Bílé Podolí

Bílé Podolí är en köping i Tjeckien. Den ligger i regionen Mellersta Böhmen, i den centrala delen av landet, 80 km öster om huvudstaden Prag. Bílé Podolí ligger 230 meter över havet och antalet invånare är 584. Terrängen runt Bílé Podolí är huvudsakligen platt, men åt sydost är den kuperad. Runt Bílé Podolí är det ganska glesbefolkat, med 42 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Kutná Hora, 15,9 km väster om Bílé Podolí. Omgivningarna runt Bílé Podolí är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bílé Podolí.
Farní škola u sv. Jindřicha a sv. Kunhuty

Bývalá svatojindřišská farní škola v těsném sousedství kostele svatého Jindřicha a svaté Kunhuty je renesanční budova na adrese Jindřišská 974/32, Praha 1-Nové Město. Historie Původní farní škola při kostele sv. Jindřicha stávala na Senovážném náměstí, jako jedna ze sedmi farních škol na pražském Novém Městě. Nová renesanční budova pak vznikla na současném místě. Podle data vytesaného v portálu, vznikla roku 1358, tedy v době gotické architektury, současná podoba školy však pochází z období renesance a později byla upravována také v období klasicismu. Vznik tohoto školního zařízení roku 1358 je spojen s povýšením roku 1351 nově vystavěného křižovnického kostela sv. Jindřicha a sv. Kunhuty na farní. Budova farní školy stávala mezi kostelem a farou. Ta se nacházela v místě křižovatky dnešních ulic Růžové a Jindřišské. Vyučovalo se zde základním naukám tehdejší doby, tzn. čtení, psaní, počty, základy latiny a církevní zpěv. Po založení České strany národně sociální sídlil v budově v letech 1897–1898 první sekretariát strany, který vedl tajemník Josef Klečák. Rekonstrukce V 70. letech 20. století zde Pražské středisko státní památkové péče a ochrany přírody dozorovalo rekonstrukci budovy včetně sgrafit na fasádě a jeho archeologický odbor ve dvoře budovy prováděl archeologický průzkum. Popis V interiéru budovy jsou zachované původní klenby a renesanční krov. Ke škole náleží pozemek se zahradou, na niž navazuje zahrada dříve farská. Obě jsou pozůstatky rozsáhlých zahrad, na které od poloviny 14. století navazovala zahrada královského lékárníka Angela z Florencie (nyní zastavěná budovou Hlavní pošty) a sahaly až ke Koňskému trhu. Postupem času ustupovaly novoměstské zástavbě. Galerie Odkazy Reference Literatura NAVRÁTIL, Karel: Paměti hlavního kostela farního, fary a školy sv. Jindřicha a sv. Kunhuty v Novém městě Pražském. Praha 1868. Dostupné online. RUTH, František: Kronika královské Prahy a obcí sousedních, díl I., heslo Jindřišská ulice. Praha 1902. Dostupné online. Související články Fara u svatého Jindřicha a svaté Kunhuty v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Farní škola u sv. Jindřicha a sv. Kunhuty na Wikimedia Commons https://web.archive.org/web/20130920083357/http://praha1.cz/cps/media/2008_zari_0027.pdf
Kostel svatého Michaela archanděla (Přerov)

Kostel svatého Michaela archanděla v Přerově je bývalým farním kostelem v tomto okresním městě. Popis Kostel leží v místní části Šířava. Vstup je hlavním vchodem ze západu, kam směřuje věž, oltář má situován k východu. Na věži jsou umístěny hodiny. Historie Datum vzniku chrámu není známo, pravděpodobně se nejprve jednalo o menší kostelík náležející k bývalé vesnici Šířava, ta navazovala na městské tržiště. U původního kostela stála zvonice, z níž se zachoval zvon s datem 1496 a nápisem „Ad honorem Sancti Michaelis“. Kolem roku 1556 zde byl pohřben člen jednoty bratrské bratr Matěj Berounský. Ke kostelu náležel ve středověku hřbitov. Pohřbívání zde skončilo roku 1832. Pod zdejší farnost spadaly vesnice Újezdec, Kozlovice, Želátovice, Moštěnice a část obce Bochoř. Kostel byl několikrát přestavěn, několikrát vydrancován v 17. století při vpádu Švédů. Velkou rekonstrukcí prošel v roce 1682 a v letech 1718–22 a 1791 – tehdy sloužil výlučně k pohřbům. V polovině 19. století u něj vyrostl klášter Školských sester. Pohromou se stal 17. srpen 1868, kdy požár zničil nejen vybavení, ale žárem se zřítila i věž s hodinami a zvony. Po této události byl kostel opět opraven do dnešního stavu. Současnost Pravidelné bohoslužby jsou zde v neděli v 7:30 hodin. Ke svým bohoslužbám jej užívá také Řeckokatolická církev. Svaté liturgie jsou slouženy vždy první neděli v měsíci v 18:00 h. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Michaela archanděla na Wikimedia Commons Kostel na webu Hrady.cz Historie kostela na webu přerovské farnosti
Kaple Panny Marie (Dolní Bradlo)

Kaple Panny Marie s hrobkou rodiny Rücklů v Dolním Bradle (části obce Horní Bradlo) v okrese Chrudim, je sakrální stavbou v pseudogotickém slohu a kulturní památkou. Leží na území farnosti Chotěboř v havlíčkobrodském vikariátu Královéhradecké diecéze. V diecézním schématismu má status filiálního kostela. Historie Stavba začala v roce 1892 a v roce 1893 byla dokončena. Výstavbu kaple svěřila paní Růžena Rücklová, manželka majitele bradelské sklárny, Františku a Janu Schmoranzovým ze Slatiňan. Dne 30. srpna 1894 byly požehnány zvony pro věž. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie na Wikimedia Commons Kaple ve schématismu Královéhradecké diecéze Archivováno 22. 6. 2020 na Wayback Machine.
Kostel Narození Páně (Praha)

Kostel Narození Páně v Praze-Hradčanech je barokní kostel v areálu Pražské Lorety. Nachází se uvnitř nádvoří Lorety v v ose východně od Loretánská kaple Panny Marie a je přístupný pouize z ambitu. Dějiny Kostel Narození Páně je budova, která vznikla jako poslední z celého areálu Pražské Lorety, v letech 1722–1737. Vznikl rozšířením původní kaple sv. Anny. Autorem stavebního návrhu je Kilián Ignác Dientzenhofer, na stavbě se kromě něho podílel také Jan Jiří Achbauer. Na hlavním oltáři je starobylý obraz Adorace Páně. Areál je krytou chodbou ambitu spojen s klášterem kapucínů při kostele Panny Marie Andělské, který je správcem Lorety. Popis Jde o jednolodní obdélný chrám o dílce 27,5 metru a šířce 10,5 metru, uzavřený na východní straně půlkruhovým chórem a na západě hudební kruchtou s varhanami, které postavil J. Helwig. Kostel má tři klenební pole s freskami, nesená pilíři s pilastry, pokrytými umělým mramorem od Jana Hennevogela. fresky v prvním a druhém klenebním poli od vstupu, tj. Narození Páně a Klanění Tří králů, namaloval ve výrazné kontrastní barevnosti Jan Adam Schöpf, v třetím klenebním poli je freska Obětování Páně, kterou namaloval Václav Vavřinec Reiner. Prosklená Lobkovická oratoř na severní straně je od truhláře Václava Unmutha (1736), mezi sochami Zachariáše s korunou velekněze a tabulkou Joannes est Nomen ejus a jeho manželky svaté Alžběty, oba na soklech, vyřezal je Matyáš Schönherr, stejně jako sochu jejich syna, sv. Jana Křtitele na protější stěně. Hlavní oltář Narození Páně vyzdobil sochami Boha Otce, sv. Josefas Ježíškem a proroka Jáchyma rovněž Matyáš Schönherr. Boční oltáře jsou čtyři: Dva z nich jsou zasvěceny prvomučedníkům sv. Felicissimovi a svaté Marcie, jejichž skelety jsou vystaveny na oltáři, ale zakrývá je španělský kostým a vosková maska na tváři. Dva oltáře jsou zasvěceny patronkám nemocí, svaté Agátě (patronce prsou) a svaté Apoléně (patronce zubů). Rokokové oltářní obrazy na ně namaloval Antonín Kern, sochy dodal Matyáš Schönherr ve 30. letech 18. století. Plastiky andílků na bočních oltářích jsou od Richarda Jiřího Prachnera. Kazatelna má na stříšce sochu Panny Marie Immaculaty Odkazy Reference Literatura BLAŽÍČEK Oldřich J.: Umění baroku v Čechách. SNKLHU Praha 1958, s. 184, 192, 196–199, 202, 235, 289 Externí odkazy Kostel Narození Páně na www.mapy.cz
Základní škola Chrudim Dr. Jana Malíka

Základní škola, Chrudim, Dr. Malíka 958 je základní škola se všemi ročníky nacházející se v Chrudimi. Byla otevřena v roce 1991. Má kapacitu 500 žáků, podle údaje z roku 2016 ji navštěvovalo 480 žáků. Škola v období od roku 2014 do roku 2016 pořádala akci Strašidelná škola. Tuto akci pořádali sami žáci a výtěžek z ní sloužil na zrealizování projektů vymyšlených žáky (venkovního altánu a venkovní tělocvičny). Tyto projekty byly zároveň podpořeny granty Americké obchodní komory při EU. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Základní škola Chrudim Dr. Jana Malíka na Wikimedia Commons Oficiální stránky Základní školy Dr. Jana Malíka
Flugplatz Cheb

Der Flugplatz Cheb (deutsch: Eger) (ICAO-Code: LKCB) ist ein Verkehrsflugplatz in Tschechien. Der 1917 eingerichtete älteste Flugplatz Tschechiens wurde 2010 für Inlandsflüge wiedereröffnet. Geschichte Der erste Flugplatz Eger / Cheb wurde im Jahre 1916–1917 von der Stadt Eger auf Grund einer Vereinbarung mit der österreichisch-ungarischen Armee angelegt. Mit Planung und Umsetzung wurde nach Beschluss des Egerer Stadtrats der Architekt und Baumeister Pascher betraut. Ab 1. Juli 1917 war die „Fliegeretappenkompanie Nr. 16“ (Flek 16) der k.u.k. Luftfahrtruppen hier stationiert. Am 1. Oktober 1938, dem Tag nach der Unterzeichnung des Münchner Abkommens, wurde Eger von deutschen Truppen besetzt. Im Zweiten Weltkrieg wurden in unmittelbarer Nähe des Flugplatzes die Eger Flugzeugwerke GmbH errichtet, ein Großbetrieb, in dem für die Luftwaffe Teile der Heinkel He 111, Heinkel He 177, Heinkel He 219 und Messerschmitt Me 262 hergestellt und instand gesetzt wurden. Gegen Ende des Krieges wurden der Flugplatz und die Flugzeugwerke durch amerikanische Bombenangriffe zerstört und schließlich von US-amerikanischen Soldaten besetzt. Ausrüstung Der Flugplatz hat eine 1000 Meter lange und 25 Meter breite Grasbahn in der Ausrichtung 05/23. Diese befindet sich südöstlich parallel zur stillgelegten 1400 Meter langen Betonbahn. Am Platz befindet sich ein Drehfunkfeuer mit Entfernungsmessausstattung (VOR/DME, Kennung „OKG“). Der Flugplatz wurde am 19. August 2010 als Flugplatz für VFR-Inlandsflugverkehr freigegeben. Die Betonbahn wird instand gesetzt. Literatur Luděk Matějíček: Chebská křídla (Flügel von Cheb), 2006, ISBN 80-86808-27-0. 2., erw. Auflage 2013. Weblinks Webseite des Flugplatzes Luftfahrtkarte für Flugplatz Cheb auf SkyVector.com Einzelnachweise
Cheb Airfield

Cheb Airfield (Czech: Letiště Cheb; ICAO: LKCB) is an airport in Cheb in the Czech Republic. It is the oldest airport in the country. History The aerodrome was built during World War I to serve needs of the Austro-Hungarian Army. In 1918, when Czechoslovakia was created, it was the only working airfield in the country. The first airplanes for the newly formed Czechoslovak Army were obtained from here. Later, the army set up a pilot training center next to the airfield. During World War II Germans built a large aircraft factory (Eger Flugzeugwerke GmbH) next to the airfield. The factory repaired and produced parts Heinkel He 111, Heinkel He 177, Heinkel He 219 and Messerschmitt Me 262. American bombing at the end of war destroyed the aerodrome and the factory, with one of the military airfield's circular concrete dispersal areas at its periphery being the "final resting place" for the He 177 V101 four-engined prototype heavy bomber, apparently wrecked there at the war's close. At the airfield is also located the VOR/DME station (call sign OKG). The airfield was reopened 19 August 2010 as public domestic aerodrome and operational availability is VFR DAY. The original concrete runway 06/24 is repaired in the length of 1000 m and width of 18 m. The grass runway 05/23 is 1000 m long and 25 m wide. References Further reading Luděk Matějíček (2006). Chebská křídla [Wings from Cheb] (in Czech) (Extended second ed.). ISBN 80-86808-27-0. External links Official website VFR Manual LKCB Photo gallery of the airport and military barracks before the war (descriptions in Czech) Photo gallery of the destroyed airport in May 1945 (descriptions in Czech)
Vliegveld Cheb

Vliegveld Cheb (Tsjechisch: Letiště Cheb) is het oudste vliegveld op het grondgebied van Tsjechië. Het vliegveld ligt 4,5 kilometer ten oosten van de stad Cheb, in het westen van het land. Vliegveld Cheb werd gebouwd tijdens de Eerste Wereldoorlog om te voorzien in de behoeften van het Oostenrijk-Hongaarse leger. Toen Tsjechoslowakije in 1918 werd gesticht was Cheb het enige vliegveld in het land en het was de basis van de vliegtuigen van het Tsjechoslowaakse leger. Later startte het leger een pilotenopleidingscentrum bij het vliegveld. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd er door de Duitsers een grote vliegtuigfabriek naast het vliegveld gebouwd. Zowel de fabriek als het vliegveld werden aan het einde van de oorlog vernietigd door een Amerikaans bombardement. Na de oorlog is het vliegveld niet veel meer gebruikt. Tegenwoordig wordt vliegveld Cheb vooral gebruikt voor ULM-vluchten. In 2004 heeft de stad Cheb het vliegveld overgenomen van het Tsjechische leger. Externe links Officiële website
Chebs flygplats

Chebs flygplats (tjeckiska: Letiště Cheb, ICAO: LKCB) är en flygplats i staden Cheb i Tjeckien. Den ligger i regionen Karlovy Vary, i den västra delen av landet, 140 km väster om huvudstaden Prag. Chebs flygplats ligger 483 meter över havet. Källor Externa länkar Officiell webbplats