NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Židovský hřbitov ve Vyškově

Židovský hřbitov ve Vyškově se nachází asi 1,5 km na východ od bývalé synagogy (dnes kostel Církve československé husitské) v Kroměřížské ulici. Byl zřízen místní židovskou komunitou roku 1888 spolu s hřbitovní obřadní síní. Do dnešní doby se dochovalo přibližně 60 žulových, mramorových a pískovcových náhrobků s hebrejskými, německými i českými nápisy. Nejstarší z nich pocházejí z 2. poloviny 19. století. Poslední pohřeb se zde uskutečnil roku 1940. Roku 1952 byla obřadní síň přestavěna tak, aby v ní mohl bydlet správce hřbitova, a velká část z původní plochy 3174 m2 se přeměnila na zahradu. Hřbitov je veřejnosti přístupný každoročně v září v rámci Dnů evropského dědictví a dnů památek. Vyškovská židovská obec přestala existovat v roce 1940. Odkazy Reference Literatura NEKUDA, Vladimír. Vlastivěda moravská Vyškovsko. Brno: Muzejní spolek Brno, 1965. 495 s. Vyškov Dějiny města. Vyškov: Město Vyškov, 2016. ISBN 978-80-906656-0-6. S. 944. KLENOVSKÝ, Jaroslav. Židovská obec ve Vyškově a její hřbitov. Vyškov: Martin Čech, 2009. ISBN 978-80-254-7694-9. S. 12–22. Související články Vyškov Židé ve Vyškově Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek v Jihomoravském kraji Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov ve Vyškově na Wikimedia Commons Židovská komunita ve Vyškově Archivováno 10. 4. 2020 na Wayback Machine. Židovský hřbitov ve Vyškově v dokumentaci náhrobků na webu Židovské obce Brno
Jüdischer Friedhof (Vyškov)

Der Jüdische Friedhof in Vyškov (deutsch Wischau), einer Stadt im Okres Vyškov in Tschechien, wurde Ende des 19. Jahrhunderts angelegt. Auf dem jüdischen Friedhof befinden sich nur wenige Grabsteine. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 3: Ochtrup – Zwittau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08079-6 (Online-Ausgabe). Weblinks
Institut für experimentelle Medizin, Akademie der Wissenschaften der Tschechischen Republik

Das Institut für experimentelle Medizin der Akademie der Wissenschaften der Tschechischen Republik ist eine Institution für biomedizinische Forschung in Tschechien. Das Institut forscht in den Bereichen Zellbiologie, Neurobiologie, Neurophysiologie, Neuropathologie, Entwicklungstoxikologie und Teratologie, molekulare Epidemiologie, molekulare Pharmakologie, Krebsforschung, molekulare Embryologie, Stammzellen und Nervengeweberegeneration. Weblinks Institut für Experimentelle Medizin
Institute of Experimental Medicine, Academy of Sciences of the Czech Republic

Institute of Experimental Medicine, Academy of Sciences of the Czech Republic (IEM) (Czech: Ústav experimentální medicíny Akademie věd České republiky) is focused on biomedical research, incl. cell biology, neuropathology, teratology, cancer research, molecular embryology, stem cells and nervous tissue regeneration as such leading institution in the research in the CR it was selected as an EU Center of Excellence (MEDIPRA). IEM is member of Network of European Neuroscience Institutes (ENI-NET). Departments Auditory Neuroscience Laboratory of Auditory Physiology and Pathology, Laboratory of Synaptic Physiology Genetic Ecotoxicology Laboratory of Molecular Epidemiology, Laboratory of Genetic Toxicology, Laboratory of Genomics Teratology Laboratory of Embryogenesis, Laboratory of Odontogenesis Molecular Biology of Cancer Laboratory of the Genetics of Cancer, Laboratory of DNA Repair Transplantation Immunology Laboratory of Eye Histochemistry and Pharmacology Neuroscience Laboratory of Diffusion Studies and Imaging Methods, Laboratory of Tissue Culture and Stem Cells, Laboratory of biomaterials and biophysical methods) Other departments Dep. of Cellular Neurophysiology, Molecular Neurophysiology, Functional Organization of Biomembranes, Pharmacology, Tissue Engineering References External links Official website
Instituto de Medicina Experimental de la Academia de Ciencias de la República Checa

El Instituto de Medicina Experimental de la Academia de Ciencias de la República Checa, es la institución líder en la República Checa para la investigación biomédica, en particular en la biología celular y la patología, la neurobiología, la neurofisiología, la neuropatología, toxicología del desarrollo y la teratología, la epidemiología molecular, farmacología molecular, Immunopharmacology, la investigación del cáncer, la embriología molecular, las células madre y la regeneración de tejido nervioso. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Instituto de Medicina Experimental de la Academia de Ciencias de la República Checa.
Институт экспериментальной медицины АН Чехии

Институт экспериментальной медицины Академии наук Чехии является ведущим учреждением в Чешской Республике для биомедицинских исследований, в частности, в клеточной биологии и патологии, нейробиологии, нейрофизиологии, невропатологии, токсикологии развития и тератологии, молекулярной эпидемиологии, молекулярной фармакологии, онкологии, эмбриологии, стволовых клеток и регенерации нервной ткани. Является членом сети европейских институтов нейробиологии (Network of European Neuroscience Institutes). История Был основан в 1975 году как институт Чехословацкой академии наук путем слияния четырёх научных лабораторий, существовавших при кафедрах медицинских факультетов Карлова университета в Праге.
Kostel svatého Prokopa (Lestkov)

Kostel svatého Prokopa v Lestkově na Tachovsku pochází částečně již ze 14. století. Po roce 1945 byl zcela zdevastován, v říjnu 1993 se propadl původní krov i střecha lodi. Od roku 1964 je kostel chráněn jako kulturní památka České republiky. Na začátku třetího tisíciletí byla zahájena oprava kostela. Historie První písemná zmínka o kostele je datována rokem 1375, kdy zde patronátní právo drželi Švamberkové, též farářem byl člen tohoto panského rodu Jan ze Švamberka. V 17. století se kostel nacházel ve velmi špatném stavu, a proto roku 1647 nechal farář Kašpar Haas jeho část strhnout. V letech 1739–1740 proběhla rozsáhlá rekonstrukce. Při další opravě v roce 1780 byl kostel barokně přestavěn, a středověké zdivo se tak dochovalo pouze na nároží věže. Mobiliář kostela pocházel z let 1720–1730. Nachází se částečně v kostele svatého Jakuba v Domaslavi, částečně je uložen v depozitáři plzeňského biskupství. Ke kostelu přiléhá čtvercová věž. Roku 1972 silný vítr ulomil z věže kříž, a bylo tak nalezeno pouzdro s dokumenty z poslední opravy. V říjnu 1993 se do interiéru zřítila střecha, na svém místě zůstala jen její malá část nad kněžištěm. Rekonstrukce V jedné z poničených vitráží se zachoval obraz dotýkajících se lidských rukou, který inspiroval místní obyvatele k založení občanského sdružení Pomozme si sami. Roku 2003 na kostele začaly první opravy. V říjnu 2009 dostala věž novou báň, do makovice pod křížem byly uloženy písemnosti pro budoucí generace. Postupně byla opravena nejprve střecha presbytáře, poté se dočkala nového zakrytí i loď. Roku 2011, kdy byla loď kostela stále ještě bez střechy, se v něm pod otevřeným nebem po desítkách let konala svatba. Oddávajícím v tomto katolickém kostele se stal farář Českobratrské církve evangelické. Hřbitov U kostela se původně nacházel hřbitov. Roku 1683 byl však založen hřbitov nový, v blízkosti dnes již zaniklé kaple svatého Jana Křtitele. Původní hřbitov byl zrušen při opravě kostela v roce 1780, kdy z něj byla část náhrobků přenesena na nový hřbitov. Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Prokopa na Wikimedia Commons kostel sv. Prokopa v databázi Poškozené a zničené kostely, kaple a synagogy v České republice Lestkov – kostel sv.Prokopa, Zaniklé obce.cz
Kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů (Nová Ves nad Nisou)

Kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů v Nové Vsi nad Nisou je sakrální stavbou z 1. poloviny 20. století stojící na návrší uprostřed obce. Historie Před I. světovou válkou založila místní katolická obec Spolek pro výstavbu kostela. S vlastní výstavbou se mohlo začít až teprve roku 1935. Dne 16. května 1935 byl slavnostně položen a posvěcen základní kámen a v témže roce byl kostel vysvěcen. Dne 24. června 1936 se uskutečnily kostelní slavnosti s velikou poutí, při níž byly vysvěceny a na věž vyzdviženy tři velké zvony o celkové hmotnosti jedna tuna a malý zvon – umíráček. Za II. světové války byly zvony použity pro válečné potřeby, čímž byly nenávratně ztraceny. V roce 2007 bylo v obci založeno občanské sdružení Novoveský okrašlovací spolek, který má za jeden z hlavních cílů zachovat novoveský kostel. Architektura Kostel je obdélný s polygonálním závěrem a sakristií po severní straně. V průčelí v jihozápadním nároží je hranolová věž. Před průčelím je předsíň o dvou arkádách. Kostel má plochý strop. Zařízení je moderní z období výstavby kostela. Odkazy Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 82 s. S. 54. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 486. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele Panny Marie Pomocné, Nová Ves nad Nisou (katalog biskupství litoměřického) Katolický kostel Panny Marie pomocnice křesťanů, Nová Ves nad Nisou Web obce Nová Ves nad Nisou
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Nová Ves)

Římskokatolický kostel Nanebevzetí Panny Marie v Nové Vsi u Chrastavy je sakrální stavbou stojící na hřbitově při silnici přibližně uprostřed vsi nad pravým břehem říčky. Od roku 1966 je kostel chráněn jako kulturní památka. Historie Kostel byl postaven nákladem ovdovělé hraběnky Kateřiny z Redernu, rozené Šlikové v letech 1616–1617. Původně byl evangelickým chrámem, později po rekatolizaci území se stal římskokatolickým kostelem. Upraven byl v roce 1680 a v roce 1782 B.(R.) Ullrichem do současné podoby. Obvodové zdi z období výstavby se však zachovaly. Architektura Kostel je orientovaný, obdélný, hladký s polygonálním presbytářem se sakristií po jižní straně, která je datována do roku 1680. Na západní straně je věž, která je v hodní části oktogonální a pochází z roku 1617. Věž má dvojí helmu a byla upravována roku 1697. Tři kostelní zvony z roku 1619 byly odlity v Žitavě. Od roku 1889 jsou na kostele věžní hodiny, které jsou po opravě funkční. Kostel má polokruhová okna. Ve dvou oknech jsou s malované terče a rodové znaky Redernů (Kryštofa Rederna a Kateřiny Šlikové-Redernové), které pocházejí z roku 1618. Uvnitř má kostel rovný strop a dřevěnou trojramennou kruchtu z roku 1769. Kruchta je uprostřed dvoupatrová. Je zde 13 obrazů křížové cesty v barvotisku na poprsnici kruchty. Vybavení Po rekatolizaci byl kostel vybaven barokním zařízením. Hlavní oltář má sloupovou portálovou architekturu se sochami sv. Jáchyma a sv. Anny z roku 1727 a novější obraz. Boční oltář zasvěcený sv. Anně má rokokovou pilířovou kompozici. Jsou na něm sochy sv. Petra a sv. Pavla. Je dílem z období kolem roku 1769. Ze stejného období je i kazatelna. Barokní socha sv. Jana Evangelisty pochází zřejmě z období kolem roku 1730. V kostele je kamenná renesanční křtitelnice z období kolem roku 1617. Křtitelnice je kalichového tvaru, se znakem Davida Heina z Löwenthalu s dřevěným víkem datovaným do roku 1755. Osmiramenný bronzový lustr je datovaný k roku 1690. Odkazy Reference Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 82 s. S. 54. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 484–485. Související články Římskokatolická farnost Nová Ves u Chrastavy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele Nanebevzetí Panny Marie, Nová Ves u Chrastavy (katalog biskupství litoměřického) Program NOCI KOSTELŮ, Nová Ves, kostel Nanebevzetí Panny Marie
Kostel svaté Máří Magdaleny (Sobotka)

Kostel svaté Máří Magdaleny je římskokatolický farní kostel děkanství Sobotka v okrese Jičín. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Původní dřevěný farní kostel stejného zasvěcení se samostatnou zvonicí je doložen ve 14. století. Na jeho místě byl v letech 1590–1596 postaven nový, pozdně gotický kostel financovaný majitelem panství Oldřichem Felixem z Lobkovic. Kostel byl vysvěcen 24. srpna 1596 arcibiskupem Zbyňkem Berkou z Dubé. Kostelu také věnoval stříbrnou pozdně gotickou monstranci od zlatníka Tomáše Poláka z Malé Strany. Iluminovaný Sobotecký graduál věnoval kostelu nástupce Oldřicha Felixe Václav z Lobkovic. Ve druhé polovině 19. století byla zbourána kaple, v 19. století byla věž snížena a po zřícení klenby lodi v roce 1885 byl kostel opraven podle návrhu Josefa Mockera. Klenba byla obnovena v letech 1936–1940 ze železobetonu. Interiér Inventář kostela je pozdně barokní z dílny sochařů Jelínků z Kosmonos. Na hlavním oltáři je obraz patronky kostela připisovaný Janu Petru Molitorovi, datovaný kolem roku 1752. Po jeho stranách jsou sochy sv. Václava a sv. Anny. Kazatelna je zdobena sochami čtyř evangelistů, Krista Vítězného a reliéfem Posledního soudu od J. Jelínka ze stejné doby. Na stěně presbytáře jsou umístěny tři náhrobky lobkovických dětí z let 1581 a 1596, kterými se inspiroval sochař Otto Gutfreund při tvorbě sousoší Babička s vnoučaty v Ratibořicích. V kryptě pod kostelem je pohřbena významná část rodu Netolických: Václav Kazimír Netolický z Eisenberka – ministr Marie Terezie, autor pozemkové reformy v 18. století, pohřben roku 1760, Jan Adam Netolický – majitel panství, pohřben v roce 1769 a Evžen Vratislav z Mitrovic Netolický – slavný rakouský vojevůdce, pohřben roku 1867. Varhany Funkční rokokové varhany z roku 1748 od varhanáře Tuchmanna z Týnce nad Labem jsou zdobeny figurální výzdobou z dílny Jelínků. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se konají 5× týdně. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Máří Magdaleny na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Máří Magdalény, Sobotka (katalog biskupství litoměřického) Kostel sv. Maří Magdaleny s farou
Vodní nádrž Ejpovice

Vodní nádrž Ejpovice se nachází na řece Klabavě asi deset kilometrů východně od Plzně v katastru obce Ejpovice, podle níž je také pojmenována. Původně se jednalo o železnorudný důl, který v roce 1967 ukončil svoji činnost a postupně byl zatopen. Plocha nádrže je 44 hektarů. Hloubka dosahuje 43 metrů. Dnešní užití je rekreační. Na okraji Ejpovické nádrže se nachází přírodní památka Ejpovické útesy. Důl Ejpovice Železnorudné ložisko Ejpovice bylo geologicky prozkoumáno v letech 1950–1957. Průzkumem bylo zjištěno 90 497 000 tun bilančních zásob rudy s průměrným obsahem železa 26,56 %. Těžba v povrchovém lomu byla zahájena v roce 1954. Vytěžená ruda se zpracovávala hrudkováním, přičemž bylo v letech 1956–1966 vyrobeno 2 827 000 tun hrudek s obsahem železa 82–83 %. Při zpracování vznikala struska využívaná jako příměs do stavebních betonů. Těžba ložiska byla ukončena 30. září 1967. Důvodem byly vysoké náklady na výrobu jedné tuny železa, které překračovaly 920 Kčs. Celkem zde bylo vytěženo 5 263 162 tun rudy, což představovalo jen 4,2 % využitelných zásob. Po ukončení těžby byl lom do roku 1975 zatopen. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Ejpovice na Wikimedia Commons Klabava a Ploučnice na Stream.cz, 15. 4. 2020
Francouzské lyceum v Praze

Francouzské lyceum v Praze (francouzsky Lycée français de Prague) je francouzská mezinárodní škola nacházející se na pražském Smíchově, na adrese Drtinova 304/7. Škola pokrývá úroveň tzv. pre-maternelle (mateřská škol), přes první a druhý stupeň školy základní, až po lyceum (gymnázium). Výuka probíhá v souladu s oficiálními francouzskými osnovami a zároveň rozvíjí jazyk a kulturu České republiky. Školu spravuje Agentura pro francouzské školství v zahraničí (AEFE). Ta byla zřízena v roce 1990 a k roku 2023 spravuje necelých 566 školských zařízení. Vedení školy také spolupracuje se zaměstnanci Francouzského velvyslanectví v Praze. Přibližně 40 % žáků zde představují Francouzi, 35 % Češi a 10 % bilingvní žáci (děti z českofrancouzských rodin). Odkazy Reference Související články Francouzské reálné gymnázium v Dejvicích – zrušené Seznam středních škol v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lycée Français de Prague na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Lycée français de Prague

Lycée français de Prague (LFP, Czech: Francouzské gymnázium v Praze) is a French international school in Smíchov, District 5, Prague, Czech Republic. The school covers pre-maternelle (before preschool), until lycée (senior high school). It is directly operated by the Agency for French Education Abroad (AEFE), an agency of the French government. See also Czech Republic–France relations Embassy of France, Prague References External links Lycée Français de Prague Lycée Français de Prague (in French) Lycée Français de Prague (in Czech)
Lycée français de Prague

Le Lycée français de Prague (LFP, en tchèque : Francouzské lyceum v Praze) est une école internationale française située dans le quartier Smíchov, dans le 5e arrondissement de Prague, République tchèque. Histoire du Lycée Français de Prague Un lycée français avait été créé à Prague dès les lendemains de la Première Guerre mondiale, mais celui-ci avait été fermé en 1939 et n'avait pu rouvrir ses portes en 1945. La prise du pouvoir par les communistes en février 1948 provoque sa seconde fermeture. Le nouveau lycée français de Prague a ouvert ses portes après la Révolution de Velours avec le concours d'anciens dissidents tchécoslovaques de la période communiste. Il est homologué par le ministère français chargé de l’Éducation nationale et géré par l'Agence pour l'enseignement français à l'étranger (AEFE). Les enseignants français détachés ont coopéré avec les professeurs tchèques et slovaques du réseau des sections bilingues franco-tchèques et franco-slovaques lors de leur développement au début des années 1990 et le lycée a accueilli des ateliers de formation communs. Une collaboration perdure pour la préparation de l'examen de maturité bilingue. Offre de formation Le lycée français de Prague propose l'ensemble des cycles pré-scolaires au baccalauréat. Il propose depuis 2000 une section bilingue franco-tchèque et a reçu un agrément officiel pour disposer d'une section internationale britannique. Le taux de réussite des bacheliers ayant étudié au Lycée français de Prague dépasse les 90 %, jusqu'à atteindre les 100 %. Le lycée peut constituer un tremplin vers de grandes écoles en France, et de surcroît, pour les études à l'international (Grande-Bretagne, États-Unis, Espagne, Pays-Bas...). Notes et références Liens externes Site officiel Portail des écoles Portail de la France Portail de Prague
Kryry (nádraží)

Kryry jsou železniční stanice v jihozápadní části stejnojmenného města v okrese Louny v Ústeckém kraji nedaleko říčky Blšanky. Leží na neelektrizované jednokolejné trati Plzeň–Žatec. Historie Stanice byla otevřena 8. srpna 1873 při zahájení provozu trati společnosti Plzeňsko-březenská dráha (EPPK) v úseku z Plas přes Žabokliky do stanice Březno u Chomutova, čímž bylo dokončeno celistvé dopravní spojení s Plzní. Budova vznikla dle typizovaného stavebního vzoru. Po zestátnění společnosti 1. července 1884 v Rakousku-Uhersku pak obsluhovala stanici jedna společnost, Císařsko-královské státní dráhy (kkStB), po roce 1918 pak správu přebraly Československé státní dráhy. Popis Nachází se zde dvě jednostranná nekrytá nástupiště, k příchodu na nástupiště č. 2 slouží přechody přes kolej. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kryry na Wikimedia Commons Profil stanice na stránkách atlasdrah.net
Kryry (stacja kolejowa)

Kryry – stacja kolejowa w Kryrach, w kraju usteckim, w Czechach. Położona jest na wysokości 315 m n.p.m. Na stacji nie ma możliwości zakupu biletów, a obsługa podróżnych odbywa się w pociągu. Linie kolejowe 160 Plzeň - Žatec Przypisy Linki zewnętrzne Rozkład jazdy
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Osek, okres Jičín)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je římskokatolický filiální kostel v obci Osek, patřící do děkanství Sobotka. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Poloha Kostel leží v centru obce při staré silnici, kterou před postavením silničního obchvatu Sobotky procházela hlavní silnice z Mladé Boleslavi do Jičína. Od centra Sobotky je obec vzdálena asi 1,5 km západně. Historie Předchůdcem současného kostela byl dřevěný kostel ze 14. století. Podle kroniky byl vypálen a zničen roku 1430 za husitských válek. Jako dřevěný byl znovu vystavěn pánem na Kosti, Mikulášem Zajícem II. z Hazmburku. Za třicetileté války byl opět vypálen a hrozila jeho úplná zkáza. Opraven však byl roku 1640 a počátkem 18. století vystavěl nový zděný kostel Heřman Jakub Černín z Chudenic. Roku 1741 byl opraven a roku 1860 byly vsazeny do průčelí hodiny. Generální oprava proběhla roku 1981. Architektura Kostel je obdélná stavba se štítovým průčelím. Presbytář je čtvercový a sakristie je umístěna na východní straně kostela. Interiér kostela je trojdílný, loď je vystavěna do centrálního osmistěnu. Loď i sakristie jsou sklenuty plackou. Interiér Zařízení kostela je převážně raně barokní, hlavní oltář rokokový, rámový, s obrazem Nanebevzetí a hodnotnými sochami sv. Jáchyma a sv. Anny. Varhany Varhany z roku 1837 jsou dílem Jana Františka Gottwalda. Okolí kostela Kostel je obklopen hřbitovem, od ostatní zástavby je oddělen ohradní zdí. V jihozápadním rohu hřbitova stojí stupňovitá dřevěná zvonice. Původní dřevěná gotická zvonice se nedochovala, v roce 1655 byla nahrazena dřevěnou šestibokou stavbou s otevřeným zvonovým patrem a vzpěradlovou konstrukcí, při níž je trám nesoucí zvon vzepřen šikmo vzhůru ukloněnými trámovými vzpěrami. Zvonice je zakončena vysokým šindelovým stanem a byla opravena v roce 1760, dále v devadesátých letech 20. století a naposledy celková obnova šindelového střešního pláště proběhla v letech 2022 – 2023 za přispění Ministerstva kultury, Královéhradeckého kraje a Obce Osek. Nachází se v jihozápadním rohu hřbitova. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se v kostele nekonají. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele Nanebevzetí Panny Marie, Osek (katalog biskupství litoměřického) Hrady.cz Turistika.cz kostely.cz Varhany a varhanáři v České republice Varhany se rozezněly po 20 letech
Hnojový dům

Hnojový dům (německy Misthaus) je dřevěná horská chalupa v osadě Jizerka v Jizerských horách. Původní chalupa byla postavena na přelomu 17. a 18. století. Po kolektivizaci zemědělství sloužila pro ustájení krav a jako skladiště hnoje. V roce 1964 ji za 345 Kčs zakoupil cestovatel a dobrodruh Gustav Ginzel a pomocí dvou horských potůčků, které sem svedl, ji vyčistil. 24. srpna 1995 Hnojový dům vyhořel v době, kdy byl jeho majitel v Austrálii. Spolu s chalupou shořelo i celé majitelovo muzeum kuriozit. Po svém návratu Ginzel zastřešil bývalou kamennou stáj – jedinou část stavení, která nepodlehla ohni, ubytoval se tam, přečkal v ní jizerskou zimu a později začal znovu budovat nový dům. Zanedlouho, r.1997 kdy byla dokončena roubená stavba, díky pomoci dobrovolníků (i zahraničních) stál opět nový Hnojový dům i s novými exponáty v muzeu kuriozit. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hnojový dům na Wikimedia Commons Vzpomínka na Hnojový dům
Hnojový dům

Hnojový dům (niem. Misthaus; pol. dom gnojowy) – pierwotnie obora dla krów, a później izba muzealna z prymitywnym schroniskiem w czeskiej części Gór Izerskich, na terenie wsi Jizerka. Dom zyskał popularność dzięki Gustavowi Ginzlowi – zbieraczowi pamiątek, turyście, fotografikowi i alpiniście, który nabył obiekt i wyremontował. Nazwa wzięła się stąd, że po objęciu domu Ginzel musiał wynieść z niego wieloletnie warstwy gnoju, które najpierw pociął, potem wypłukał, a w końcu sprzedał jako nawóz, zarobiwszy na tym więcej, niż wydał na kupno tego domu. Gromadził tu różne pamiątki ze swoich podróży. Oryginalny dom spłonął 24 sierpnia 1995 w niejasnych okolicznościach. Został odbudowany w innym stylu i obecnie nie jest dostępny dla zwiedzających. Z ogorzałych szczątków pierwszego domu zbudowano niewielki pamiątkowy pomnik w pobliżu. Bibliografia https://web.archive.org/web/20071012162547/http://moskyt.net/view.php?cisloclanku=2005020901 – o Domu Jizerská Magistrála – mapa 1:50.000, Wyd. Liberecki Kraj, 2007