NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Krásný Les (zámek)

Zámek v Krásném Lese (německy: Schloss Schönwald) je zchátralá a opuštěná pozdně barokní stavba z počátku 18. století v Krásném Lese, místní části obce Petrovice v Ústeckém kraji. Jde o prostou jednopatrovou budovu ve tvaru obráceného písmene L, kterou nechal v roce 1708 postavit František Ignác Vratislav z Mitrovic. Historie Do roku 1791 byl ve vlastnictví rodu Mitroviců a od roku 1802 byl jeho majitelem Josef z Hackelbergu-Landau. V roce 1892 získal panství a zámek do vlastnictví Fridrich hrabě z Vestfálska. Po něm zámek vlastnil obchodník s textilem Antonín Balle ze Cvikova, který byl jeho posledním soukromým majitelem. V roce 1931 zámek zakoupilo město Ústí nad Labem, a během druhé světové války zde byli v letech 1940 až 1941 vězněni francouzští váleční zajatci a posléze od listopadu 1941 do března 1945 starší práceschopní Židé z Ústecka. O využití zámku k tomuto účelu začalo gestapo uvažovat v létě 1941. Zámek byl částečně renovován (opravou bylo pověřeno 12 Židů z Ústí nad Labem) a v listopadu do něj byli nuceně sestěhovaní první Židé. Celkem sběrným táborem Sammellager Schönwald prošlo 103 osob. Táborový režim byl uvolněnější a internovaní se mohli volně pohybovat po vesnici a nakupovat v místních obchodech. Jejich osud není z velké části znám. Dohromady 55 jich v táboře zahynulo, další byli deportováni do rodinného tábora ve vyhlazovacím táboře Auschwitz-Birkenau. Po válce zámek sloužil jako hospodářská budova zdejšího státního statku, v důsledku čehož chátral. Jeho údržba však byla zanedbávaná i po roce 1990 a budova značně zchátrala, byla vyrabovaná a pustá. Roku 2018 zanedbaný zámek s propadlými stropy koupil Jan Kilián, s cílem budovu opravit a zřídit v ní expozici o historii zámku a významných rodácích z Krásného Lesa. Stavební podoba Budova zámku má hladkou nečleněnou fasádu a její součástí je barokní portál a tři erbovní znaky a německý citát z Knihy žalmů, umístěné na jeho štítu. Na nejdelší boční stěně je v nadpraží umístěn alianční znak Františka Ignáce Vratislava z Mitrovic, erb jeho manželky Viktorie a německý text o výstavbě zámku. Střecha je strmá valbová a okna jsou obdélníková podle stylu venkovských sídel. V roce 1745 byl zámek přestavěn. Galerie Odkazy Reference Literatura ÚLOVEC, Jiří. Ohrožené hrady, zámky a tvrze Čech. Díl 1. A–M. Praha: Libri, 2003. 504 s. ISBN 80-7277-099-3. S. 504. Související články Seznam zámků v Ústeckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Krásný Les na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Kubistický kiosek ve Vrchlického sadech

Kubistický kiosek ve Vrchlického sadech v Praze v Bolzanově ulici u cesty k Hlavnímu nádraží a křižovatky s Opletalovou ulicí, je dřevěná prodejna tabáku a tiskovin z 20. let 20. století, kterou v rondokubistickém stylu navrhl pravděpodobně architekt Pavel Janák. Autor nejnovější monografie o Janákovi z roku 2011, rakouský kunsthistorik Norbert Kiesling, však tuto stavbu neuvádí, protože ji nenašel v žádném z Janákových seznamů vlastního díla.[zdroj?] V roce 1980 měl být zlikvidován, ale zachránilo ho Pražské středisko státní památkové péče a ochrany přírody. Roku 1981 byl objekt prohlášen kulturní památkou a byl zrekonstruován do původního charakteru. V roce 2008 byl na náklady městské části Praha 1 (165 tisíc Kč) znovu natřen a rekonstruován a dále sloužil původnímu účelu. V listopadu 2017 již ale sloužil jako směnárna. Městská část Praha 1 s tím usnesením své rady vyjádřila nesouhlas a chystá právní kroky. Kiosek byl dále znehodnocen nepovolenou instalací bankomatů, které narušily konstrukci stavby. Je patrně jediným dochovaným kioskem tohoto typu. Časově a slohově odpovídá i dřevěným Gočárovým domkům, které navrhl Josef Gočár pro kbelské letiště. Odkazy Reference Související články Wilsonova socha ve Vrchlického sadech Kiosek Staré Splavy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kubistický kiosek ve Vrchlického sadech na Wikimedia Commons Jiří Oulický: Pohádka o tabákové chaloupce, kterou zachránilo několik odvážlivců, Cestovani.iHNed.cz, 14. 6. 2010 Kubistický kiosek v centru Prahy má opět novou tvář, Novinky.cz, 18. 12. 2008 Kubistický kiosek v novém hávu, web Prahy 1. 12. 2008
Kubrův statek

Kubrův statek se nachází na Starém náměstí v Praze-Ruzyni. Patří k nejstarším ruzyňským hospodářským usedlostem a je památkově chráněn. Historie Statek je zmíněn už v pozemkové listině z roku 1568. Usedlost původně tvořily čtyři samostatné budovy a ohradní zeď: zděná patrová obytná budova s přístavkem a navazujícími chlévy, hospodářské stavení naproti domu situované do svahu, samostatná zděná stodola z opuky s cihlovým štítem a na jižní straně dvora hospodářská budova s chlévy a sklepem. Dnes je objekt Kubrova statku součástí hotelového komplexu. Dochovala se pouze obytná budova, která nyní funguje jako restaurace U Rychtáře, stodola a část ohradní zdi. Ostatní budovy statku ustoupily společně s objektem sousední usedlosti čp. 14 budově hotelu. S Kubrovým statkem majetkově souvisí zájezdní hostinec Bílý Beránek ve Stodůlkách, který založil ruzyňský rychtář Vavřinec Kubr v roce 1740 a kde potomci rodiny Kubrů bydleli až do roku 1961. Odkazy Reference Literatura LAŠTOVKOVÁ, Barbora; KOŤÁTKO, Jiří. Pražské usedlosti. Praha: LIBRI, 2007. 360 s. ISBN 978-80-7277-346-6. Související články Stanislav Kubr Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kubrův statek na Wikimedia Commons
Kudelův rodinný dům

Kudelův rodinný dům byl postaven v letech 1926–1927 ve funkcionalistickém stylu podle návrhu architekta Jana Víška. Budova se nachází v brněnském katastrálním území Stránice č. p. 145 (Masarykova čtvrť), ulice Klácelova č. o. 10 / Havlíčkova č. o. 36. Historie a popis Stavebníkem domu byl Josef Kudela (1886–1942), který pracoval jako profesor latiny a řečtiny na gymnáziu v Legionářské ulici v Brně, jehož se později stal ředitelem. Kudela byl rovněž ruským legionářem, účastnil se i odboje za nacistické okupace. Byl však zatčen a zemřel v koncentračním táboře v Osvětimi. Pamětní deska Josefa Kudely z roku 1960 se nachází na jeho rodinném domě. Kudelův rodinný dům navrhl architekt Jan Víšek ve stylu racionálního funkcionalismu. Exteriérově minimalistická budova s půdorysnými rozměry 10,7×9,5 m postavená v letech 1926–1927 se nachází obklopena zahradou na severovýchodním svahu Žlutého kopce. V nejnižším podlaží, které se částečně zařezává do kopce, se nachází hlavní vstup s malou předsíní a jednoramenným schodištěm v ose domu. Zbylý prostor v tomto podlaží byl využit pro sklep s prádelnou a jednopokojový byt domovníka s kuchyní. Schody v prvním patře ústí do malé předsíně, odkud vedou troje dveře. Vpravo se návštěvník dostane do kuchyně s navazující spíží a pokojíkem pro služku. Dveře vlevo vedou do obývací haly, z níž lze vyjít po dalším schodišti v ose domu do dalšího podlaží. Hala je propojená s jídelnou (dveře vpřed z předsíně), vedle níž se nachází veranda s francouzským oknem do zahrady. V nejvyšším patře vedou schody do symetrické předsíně uprostřed budovy, do které ústí čtvery dveře z ložnic a jedny z koupelny se záchodem. Z pokoje pána vede schodiště do malé krychlové půdy s východem na plochou střechu. Jedná se o jednu z prvních realizací Víškovy soukromé kanceláře založené roku 1926. Při projektu tohoto domu byl zřejmě ovlivněn Adolfem Loosem. 3. května 1958 byl dům zapsán na seznam kulturních památek. Odkazy Reference Literatura SEDLÁK, Jan, a kol. Slavné brněnské vily. Brno: Foibos, Národní památkový ústav a Muzeum města Brna, 2006. ISBN 80-903661-5-5. Související články Seznam funkcionalistických staveb v Brně Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kudelův rodinný dům na Wikimedia Commons Rodinný dům prof. Dr. J. Kudely, archiweb.cz
Kulturní dům Barikádníků

Kulturní dům Barikádníků (lidově zvaný Barča) je kulturní zařízení v Praze 10-Strašnicích. Má formu příspěvkové organizace, jejím zřizovatelem je městská část Praha 10. Historie Byl postaven v letech 1945–1946 svépomocí účastníků pražského povstání z Prahy 10, jako provizorní kulturní zařízení. Zejména před rokem 1989 se zde konala řada koncertů hudebních skupin mimo okruh oficiální kultury. V současné době se zde konají veřejné koncerty i uzavřené kulturní, společenské či politické akce. Svou domovskou zkušebnu zde má Pražský komorní orchestr. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kulturní dům Barikádníků na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Kulturní dům Radost

Kulturní dům Radost (dříve podle původního účelu budovy Kino Radost) je kulturní památka vyhlášená v roce 2003. Nachází se v chráněném památkovém území ve statutárním městě Havířově. Je nejtypičtější ukázkou architektury ve stylu socialistického realismu ve městě. Někdejší Kino Radost bylo projektováno jako jedna z hlavních kulturních institucí nově zakládaného města – bylo zde první kino a taneční sál. V ještě nedokončené budově byla 18. prosince 1955 městu předána zakládací listina a insignie. Prvním filmem, který se v kině promítal, byla Rudá záře nad Kladnem. Poslední promítání se uskutečnilo v červnu 1993. Po vyhlášení kulturní památkou a po rekonstrukci ukončené v červenci 2007 byl změněn účel budovy a Kino Radost bylo přejmenováno na Kulturní dům Radost. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kulturní dům Radost na Wikimedia Commons
Dom kultury Radost

Dom kultury Radost (cz. Kulturní dům Radost) – budynek w stylu socrealistycznym w Hawierzowie. W czerwcu 2003 roku został wpisany do rejestru pamiątek kulturowych Republiki Czeskiej i jest chroniony jako zabytek. Budowa Domu Kultury została ukończona 18 grudnia 1955 roku. Do 1993 roku był wykorzystywany jako kino Radost. W 2007 roku odbył się gruntowny remont budynku. Obecnie w budynku znajduje się restauracja, muzeum i sala koncertowa. Przypisy Bibliografia Kulturní dům Radost – kulturní památka České republiky | MKS Havířov [online], www.mkshavirov.cz [dostęp 2020-03-03] [zarchiwizowane z adresu 2020-03-03] .
Kulturní dům Peklo

Kulturní dům Peklo je novorenesanční stavba v Pobřežní ul. 10 v Plzni provedená staviteli Hůlou a J. Austerem. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. V roce 1894 zakoupil objekty a pozemky v tzv. Pekle místní Spolek pro zbudování Dělnického spolkového domu. Stávající objekty byly nejdříve rozšířeny malou přístavbou, v roce 1902 byly připojeny k redakci časopisu Nová doba. Teprve v letech 1905–1907 byla vystavěna budova s dvoranou dělnického spolkového domu Peklo. Několikrát tam tehdy přednášel i profesor T. G. Masaryk. Na objekt spolkového domu navazuje tzv. Fišerova vila z roku 1886. V objektu nalezneme Velký a Malý sál a řadu učeben. Od roku 2005 sídlí v budově muzeum generála Pattona, tzv. Patton Memorial Pilsen – muzeum otevřené u příležitosti 60. výročí osvobození města Plzně Americkou armádou a ukončení 2. světové války v roce 1945. Město kulturní dům v roce 2018 uzavřelo kvůli špatnému stavu stropu ve velkém sále. V roce 2025 byla v plánu přestavba budovy a vybírala se její nová podoba. Reference Literatura Domanický P., Jedličková J.: Plzeň v době secese – Architektura a urbanismus, malířství, sochařství a umělecké řemeslo v architektuře 1896–1910, Plzeň : Nava, 2005, ISBN 80-7277-184-1. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kulturní dům Peklo na Wikimedia Commons Peklo na stránkách správcovské firmy Detail památky: areál dělnického domu Peklo
Kumpoštova vila

Vlastní vila architekta Jindřicha Kumpošta byla postavena v letech 1922–1924 ve stylu ovlivněném holandskou architekturou. Nachází se v brněnském katastrálním území Stránice č. p. 15 (Masarykova čtvrť), Barvičova ulice č. o. 15. Historie a popis Architekt Jindřich Kumpošt navrhl vlastní vilu v nově tvořené zástavbě Úřednické (dnes Masarykovy) čtvrti. Stalo se tak v době, kdy byl hlavním městským architektem, který měl na starosti architektonické i urbanistické projekty města Brna. Dům se nachází na jihozápadním svahu Žlutého kopce na mírně svažitém pozemku. Kumpošt vyprojektoval budovu, která je typická svým režným cihlovým zdivem a výraznou sedlovou střechou, ve stylu ovlivněném holandskou architekturou; zmiňována je amsterodamská škola Wendingen nebo architekt Michael de Klerk. Realizace stavby proběhla v letech 1922–1924. Do ulice se dům obrací jednoduchým průčelím s dvojitým vchodem do rozměrné vstupní haly. Z ní je přístupný taktéž rozměrný obývací pokoj, ve kterém se nachází jednoramenné „rodinné“ schodiště do prvního patra, schodiště do spodního podlaží s technickým zázemím domu, garáží a bytem domovníka, a dveře do kryté prosklené verandy, z níž je přístup po schodech do zahrady. Obývací pokoj je chodbou oddělen od kuchyně se spíží, vedle které se nachází hlavní dvojramenné schodiště přístupné rovněž ze vstupní haly (s kuchyní tvoří výrazný předsazený hranolový rizalit s plochou střechou). V prvním patře jsou umístěny dvě ložnice s koupelnou, WC a architektova pracovna včetně kanceláře zaměstnanců. Na střeše verandy se nachází terasa přístupná z větší ložnice. V rizalitu je společně s hlavním schodištěm umístěna předsíň, pokoj pro hosty a pokoj pro služku. Vila je doplněna dvěma sochařskými realizacemi Václava H. Macha, se kterým Kumpošt ve 20. letech spolupracoval. Před zahradním průčelím se na dříku nachází Hráč na niněru, před hlavním průčelím je umístěna socha Matka s dítětem. Dům zůstal v majetku rodiny, na jeho velmi dobrém zachování má zásluhu Kumpoštův stejnojmenný syn Jindřich. Vila byla 3. května 1958 zapsána na seznam kulturních památek. Odkazy Reference Literatura SEDLÁK, Jan, a kol. Slavné brněnské vily. Brno: Foibos, Národní památkový ústav a Muzeum města Brna, 2006. ISBN 80-903661-5-5. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kumpoštova vila na Wikimedia Commons
Kunický rybník

Kunický rybník se nachází zhruba 1,5 km severozápadně od Leštiny u Světlé, při jižním okraji Kunického lesa, v okrese Havlíčkův Brod. Je napájený potokem Leštinou, který je pravostranným přítokem říčky Sázavky. Rozloha rybníka činí 9,9 ha. Bývá též uváděna rozloha 7,0 ha. Celkový objem činí 60 tis. m³. Využití Rybník je využíván k chovu ryb. Důležitý je i retenční význam, tedy schopnost zachycení povodňových průtoků. Retenční objem činí 35 tis. m³. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kunický rybník na Wikimedia Commons Kunický rybník na vodohospodářské mapě
Kunčický bludný balvan

Kunčický bludný balvan je největší známý bludný balvan v České republice. Nachází se v Ostravě, je chráněn jako přírodní památka. Poloha Balvan se nachází na Vratimovské ulici v ostravské místní části Kunčice městského obvodu Slezská Ostrava. Je umístěn v blízkosti Jižní brány Nové huti na konečné tramvajové linky č. 4. Podpírá jej podstavec z betonu. Popis Kunčický bludný balvan sem byl zanesen v době ledové někdy ve starších čtvrtohorách. Jeho domovinou je severní Evropa, nejspíše oblasti dnešního středního Švédska či jižního Finska. Balvan byl objeven v roce 1954 během základových prací na novohuťské slévárně (tehdy Nová huť Klementa Gottwalda). Byl vyzdvižen z hloubky 6,8 m. Hmotnost balvanu činí 17,5 tun. Je elipsovitého, poměrně pravidelného tvaru s rozměry 320 × 250 × 155 cm, což z něj činí největší známý bludný balvan na území České republiky. Je tvořen nažloutle šedorůžovou horninou žulového charakteru popisovanou jako hrubozrnný porfyrický granit. V balvanu lze nalézt i vyrostlice narůžovělých a nažloutlých draselných živců o velikosti 1–2 cm, dále plagioklas, drcený křemen, biotit v protáhlých shlucích, magnetit, apatit a řídce epidot. Ochrana Balvan byl pro svou unikátnost vyhlášen k 1. lednu 1990 přírodní památkou. Nehrozí mu bezprostřední nebezpečí, nicméně na něj může mít negativní vliv spadaný popílek z místních továren. Plán péče proto počítá s šetrným čištěním balvanu vždy po 5 letech, v případě potřeby i častěji. Odkazy Reference Související články Polanský bludný balvan Porubský bludný balvan Pustkovecký bludný balvan Rovninské balvany Třebovický bludný balvan Výškovický bludný balvan Zábřežský bludný balvan Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kunčický bludný balvan na Wikimedia Commons Moravskoslezský kraj: Kunčický bludný balvan Archivováno 26. 5. 2009 na Wayback Machine.
Kuzov

Kuzov je přírodní památka v katastrálním území Dřemčice v okrese Litoměřice v Ústeckém kraji v nadmořské výšce 331 až 415 m. Ochrana byla vyhlášena 3. listopadu 1949, k úpravám došlo 1. listopadu 1990 v podobě změny výměry na současných 7,12 ha. Předmětem ochrany je průnik dvou žil leucitického tefritu vzniklých v období třetihorní vulkanické činnosti, jejichž okolí je tvořeno turonskými usazeninami. V blízkosti vrcholových skalisek jsou turonské vrstvy kryty balvanitými sutěmi. Přírodní poměry Z geologického hlediska je skalní suk tvořený dvěma vypreparovanými žilami z olivinického nefelinitu a nefelinického bazanitu. Místy se vyskytují porcelanity, které vznikly přeměnou křídových slínovců v místech kontaktu s vulkanickými horninami. Na jižním svahu se zvedá 15–20 metrů vysoká stupňovitá stěna mrazového srubu. Jedná se o částečně zalesněný skalnatý vrch nad mělkým údolím potoka Granátka v západní části CHKO České středohoří, asi 0,5 km západně od Dřemčic a přibližně 2 km severně od obce Třebívlice; porost zde tvoří geograficky nepůvodní borovice černá (Pinus nigra). Nižšímu ze dvou skalních hřebenů obyvatelé pro jeho tvar přezdívají Lví hlava. Přírodní památka Kuzov představuje útočiště pro chráněné teplomilné rostliny, především ve vrcholové partii. Roste zde, mimo jiné, např. tařice skalní (Aurinia saxatilis), koniklec luční český (Pulsatilla pratensis subsp. bohemica), kavyl Ivanův (Stipa pennata), bělozářka liliovitá (Anthericum liliago) či česnek tuhý (Allium strictum). Fauna je zastoupena v podobě lišky obecné (Vulpes vulpes), káněte lesního (Buteo buteo) či zmije obecné (Allium strictum). Přístup Podél jižního okraje chráněného území vede žlutě značená turistická cesta, která je zhruba dva kilometry dlouhou spojnicí mezí vesnicemi Leská, Staré a Dřemčice. Odkazy Reference Související články Chráněná krajinná oblast České středohoří Seznam chráněných území v okrese Litoměřice Seznam památných stromů v okrese Litoměřice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kuzov na Wikimedia Commons Tefrit na webu geology.cz
Kučerův palác

Kučerův palác (nazývaný někdy i U zlaté lodi nebo U Demartinů) je rokokový palác, který se nachází v ulici Pohořelec č. 114/22, na Hradčanech v městské části Praha 1. Je chráněn od roku 1958 jako kulturní památka České republiky. Historie Na místě dnešního paláce stávaly tři úzké měšťanské gotické domy, které byly nejprve přestavěny renesančně na dům "U zlaté lodi". Za první barokní přestavby kolem roku 1723 pro hraběte z Vrbna byla dispozice objektu upravena na palác. Dalším majitelem byl Emanuel z Kolowrat, od kterého palác koupil Karel Kučera (Carl Kutschera byl c. k. úředník, správce zemských desek, v roce 1805 povýšen do stavu svobodných pánů; jeho syn Johann von Kutschera byl císařským důstojníkem, v letech 1815–1832 majitelem 28. pěšího pluku). Současná podoba s pozoruhodným rokokovým průčelím vychází z pozdně barokní přestavby, kterou pravděpodobně nechal provést Karel Kučera v letech 1764–1769 a která bývá někdy připisována Janu Josefu Wirchovi. Později se palác dostal do vlastnictví známé pražské kominické rodiny Demartinů. Na konci 19. století při prorážení Keplerovy ulice byla zbourána dvorní křídla a objekt přišel také o zadní stavení a zahradu. Z paláce se stal činžovní dům, v 1. polovině 20. století pak hotel. Od padesátých let 20. století až do roku 1989 sídlila v Kučerově paláci Státní památková správa. V 90. letech byl palác zrestituován a proběhla celková rekonstrukce, která paláci vrátila pozdně barokní vzhled. V budově dnes sídlí oděvní společnost VERMONT Holding a.s. Reference Literatura LEDVINKA, Václav; MRÁZ, Bohumír; VLNAS, Vít. Pražské paláce: Encyklopedický ilustrovaný přehled. 2. vyd. Praha: Akropolis, 2000. 447 s. ISBN 80-85770-90-3. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kučerův palác na Wikimedia Commons Hrady.cz www.kralovskacesta.cz: Kučerův palác-U zlaté lodi-U Demartinů Archivováno 26. 12. 2019 na Wayback Machine.
Palais Kučera

Le palais Kučera (en tchèque, Kučeruv palac) est un palais rococo situé dans la rue Pohořelec du quartier de Hradčany, à Prague 1. Il est protégé en tant que monument culturel de la République tchèque. Histoire Sur le site du palais actuel se trouvait une maison gothique mentionnée dans les années 80 du XIVe siècle. Dans la seconde moitié du XVIe siècle, elle fut reconstruite en style Renaissance et, au début des années 1660, à nouveau reconstruite dans un style baroque pour devenir un palais. L'aspect actuel est basé sur une reconstruction baroque tardive de 1764-1769, commandée par Karel Kučera. Au XIXe siècle, le palais devint un immeuble à appartements, dans la première moitié du XXe siècle, un hôtel. Depuis les années 1950, l’Administration du patrimoine de l’État y est installée. Dans les années 1990, une reconstruction complète a eu lieu, donnant au palais une apparence baroque tardive. Le bâtiment abrite maintenant des représentants des entreprises de confection GANT, Peak Performance, La Martina et de la société mère VERMONT Holding. Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Hrady.cz Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague Portail de la protection du patrimoine
Kuřim (zámek)

Zámek Kuřim se nachází na západním okraji města Kuřim v okrese Brno-venkov. Komplex budov tvoří renesanční, tzv. Starý zámek z konce 16. století a novorenesanční Nový zámek z konce 19. století, propojených budovou kočárovny. Soubor je chráněn jako kulturní památka. Historie a popis Snad od 14. století zde stála tvrz, názory na její přesnou lokalizaci se různí. Stavebněhistorický průzkum J. Eliáše určil za dochovanou budovu tvrze větší část východního křídla Starého zámku, archeologický průzkum L. Belcrediho naopak považuje za zbytky tvrze základy, které archeologové nalezli ve sklepech jižního křídla. Obě možnosti se přitom vzájemně nevylučují. Tvrz je poprvé zmiňována až v roce 1547, kdy Kuřim s tvrzí získalo od dědiců zemřelého Zikmunda Nekeše z Landeka město Brno, které sem přemístilo správu městských statků. Protože původní tvrz prostorově nevyhovovala, byla nahrazena trojkřídlým jednopatrovým renesančním zámkem, který v letech 1592–1594 postavil Antonio Paris. Na nádvorní straně jižního křídla byla vytvořena arkádová lodžie, dvůr byl na severní straně uzavřen zdí, za kterou se nacházely hospodářské budovy. V 18. století byla k západnímu křídlu přistavěna kočárovna. Správa brněnských statků zůstala na kuřimském zámku do roku 1884, poté zde byl umístěn městský dívčí sirotčinec. Pro rozšíření kapacity byl v letech 1888 a 1889 postaven tzv. Nový zámek, který je dlouhým západním spojovacím křídlem na místě kočárovny napojen na západní křídlo Starého zámku. Historizující Nový zámek byl postaven jako upravená zrcadlová kopie původní stavby, jedná se o trojkřídlou budovu, oproti renesančnímu zámku ovšem s velmi krátkými bočními křídly. Severní křídlo, které tvoří čelo nádvoří, disponuje v přízemí arkádovou chodbou. Podlouhlý dvůr mezi oběma stavbami je z východní strany uzavřen zdí. Od roku 1923 sídlil v zámku zemský ústav pro kojence a kojící matky, od roku 1948 domov mládeže a od roku 1951 zde působí Střední odborná škola a Střední odborné učiliště Kuřim, která také objekt vlastní. Bývalá konírna byla využívána i jako galerie současného umění, v suterénu zámku funguje kavárna. V roce 2017 vznikla v bývalé galerii stálá výstava o historii města. Je zde mj. vystaven model kuřimského zámku v jeho renesanční podobě, který je vyrobený na 3D tiskárně, smírčí kámen objevený ve zdi kuřimského kostela nebo kostra z hrobu z doby kamenné, jenž se našel na území města. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Kuřim na Wikimedia Commons Oficiální stránky SOŠ a SOU Kuřim Kuřim na hrady.cz