NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Koupaliště Zákupy

Zákupské koupaliště (též Velký zákupský rybník) bylo upraveno pro koupání v roce 1933 a dodnes svému účelu slouží i s přilehlým kempem. Je v katastru města Zákupy v okrese Česká Lípa, napájeno Rybničním potokem a vodou z vodojemu u Bohatic. Základní údaje Koupaliště na Zákupském rybníce je ve střední části okresu Česká Lípa, v Zákupské pahorkatině, v mapách i publikacích značené i jako Velký zákupský rybník či jen Zákupský rybník.Místní koupaliště zde fungovalo od roku 1922. S jeho přebudováním bylo započato 25. května 1933, slavnostní otevření bylo 2. června 1935. Rybník je napájen od východu Rybničním potokem, protékajícím nedalekým Malým zákupským rybníkem, a vodou z vodojemu u Bohatic. Odtok je krátký, ústí do říčky Svitavky a spolu s ní je součástí povodí Ploučnice. Koupaliště je na okraji města při výpadovce na Mimoň. Zhruba 300 metrů od něj je železniční zastávka Božíkov na trati Česká Lípa – Liberec. Žádná značená turistická trasa ke koupališti nevede. V roce 1989 byl areál označován jako veřejné tábořiště provozované Městským národním výborem v Zákupech v období od 1. června do 31. srpna. Jeho rozloha byla 40 205 m² včetně 5 000 m2 určeného pro stanování. Parkování bylo možné před koupalištěm. Ve vybavení byla WC, pitná voda z vodovodní sítě, krytá umývárna a sprchy se studenou vodou, dětské pískoviště, houpačky a skluzavky. Provoz restaurace a obsluha areálu byla pouze v provozované době. Přírodní koupaliště mělo hloubku do 3 metrů, s vyznačenými místy pro děti a neplavce. Postupem času byl areál zmodernizován, byly postaveny rekreační chatky, 95 metrů dlouhý tobogán a hřiště pro plážový volejbal. Město areál občas využívá pro různé společenské akce typu Zákupských slavností. Rybaření Protože koupaliště je stále i přírodním rybníkem, jsou zde chovány i ryby (kapři, amuři) a občas je prováděn jejich výlov. Rybník – koupaliště byl dlouhou dobu ve správě zákupské pobočky Českého rybářského svazu, po roce 2009 je spravován městem, resp. jeho provozovnou služeb. Problémy s hygienou Občas je koupání hygieniky nedoporučeno kvůli sinicím či cerkáriím. Město nepříznivou situaci řeší nasazením kaprů, sekáním rákosí. Akce města V areálu koupaliště bývají pořádány různé společenské či zábavné akce pro veřejnost, jako například Zákupské slavnosti nebo Den zákupského koupaliště. Odkazy Reference Související články Vodní stavby u Bohatic a Pertoltic Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velký zákupský rybník na Wikimedia Commons Web koupaliště Web České hory Archivováno 18. 9. 2011 na Wayback Machine.
Erbenova vyhlídka

Erbenova vyhlídka (místně též Erbenka nebo Erbenova výšina, původně Brand) je 420 metrů vysoký vrchol hřbetu Brandtovy výšiny rozkládající se severně od Ústí nad Labem, resp. tvoří hranici města. Stojí na něm nově rekonstruovaná (v průběhu roku 2006), 15 metrů vysoká kamenná rozhledna, postavená roku 1933. Své jméno nese po předsedovi klubu turistů Alexandru Erbenovi, na jehož popud byla v roce 1933 rekonstruována do současné podoby. Historie rozhledny 1889 – Rozhledna Františka Josefa, první zde stojící 20 metrů vysoká dřevěná rozhledna s kamennou podstavbou pokrytá šindelem 1898 – Pád rozhledny během silné větrné bouře 31. ledna 1898 – Nová rozhledna postavená pouze z trámů, aby lépe absorbovala větrné proudy 1903 – Rozhledna opět shozena větrem, zůstala jen kamenná podezdívka 1911 – Do zbytků rozhledny udeřil blesk a zničil stavbu úplně 2. července 1934 – Český klub turistů z rozvalin vystavěl rozhlednu do dnešní podoby 2006 – 15. října byla slavnostně otevřena upravená rozhledna; při rekonstrukci byla zvýšena o patro Výhled Po nedávném zvýšení poskytuje rozhledna prakticky neomezený kruhový výhled. Na východě lze vidět Bukovou horu, na jihu pak Ústí nad Labem, řeku Labe a Milešovku. Pohled na Krušné hory se otevírá směrem na západ. Galerie Externí odkazy Webkamera na Erbence s přehledem aktuálního počasí Obrázky, zvuky či videa k tématu Erbenova vyhlídka na Wikimedia Commons Krušnohorci o Erbence (česky) Erbenka na Rozhledny.com (česky, původní obsah webu již nedostupný)
Erbenova vyhlídka

Erbenova vyhlídka är en kulle i Tjeckien. Den ligger i regionen Ústí nad Labem, i den nordvästra delen av landet, 70 km norr om huvudstaden Prag. Toppen på Erbenova vyhlídka är 441 meter över havet. Terrängen runt Erbenova vyhlídka är lite kuperad. Runt Erbenova vyhlídka är det mycket tätbefolkat, med 1 018 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Ústí nad Labem, 2,7 km söder om Erbenova vyhlídka. Runt Erbenova vyhlídka är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Velký Špalíček

Velký Špalíček je nákupní a zábavní centrum v Brně, nachází se v městské části Brno-střed, v katastrálním území Město Brno. Místo, kde stojí budova Velkého Špalíčku, bylo součástí středověké zástavby města Brna, v roce 1944 bylo vybombardováno a stavby zbořeny, nová výstavba začala až v letech 1996 až 1998. Centrum bylo otevřeno 1. září 2001. Toto centrum bylo navrženo firmou Imag Architects. Vlastnictví Investorem stavby byla společnost Intercom s mezinárodním kapitálem, náklady na výstavbu dosáhly miliardy korun. V listopadu 2020 odkoupilo centrum od společnosti Generali Immobilien Brněnské biskupství. Popis stavby a její hodnocení V době otevření centra investor uváděl jeho celkovou plochu 15 675 m2. Pasáž Velkého Špalíčku propojuje Šilingrovo náměstí, Panskou, Dominikánskou, Mečovou a Starobrněnskou ulici. Stavba byla v době svého vzniku přijímána kontroverzně, kritika mířila jednak na stržení stávajících budov, jednak na architektonické kvality novostavby. Při slavnostním otevření za účasti primátora Petra Duchoně se konala demonstrace. Stavbu kritizoval mimo jiné hlavní architekt města Brna Jaroslav Josífek. Národní památkový ústav (NPÚ) s ní nesouhlasil, a když ji město Brno prosadilo, odvolal se k ministerstvu kultury, jeho rozhodnutí však přišlo až po zbourání původních budov. V roce 2011 památkáři Národního památkového ústavu označili Velký Špalíček za nevratnou ztrátu v rámci hodnocení změn ve městě Brně za posledních 20 letech, kritizovali též jeho okolí – domy Starobrněnská č. 2 a Dominikánská č. 3 a 5 – jako stavby na první pohled působící historicky, avšak falešné. Obchodní centrum V centru se nachází několik obchodů, mimo jiné i firma C&A, která stála u zrodu celého projektu. Seznam obchodů Zábavní a kulturní centrum Ve Velkém Špalíčku se nachází několik restaurací a kaváren, konají se zde módní přehlídky a výstavy. Součástí centra je i multikino Cinema City. Jedná se o první multikino na území statutárního města Brna a zároveň technicky nejvyspělejší kino na území Brna. Do doby otevření multikina Velký Špalíček měli obyvatelé Brna k dispozici multikino v obchodním a zábavním centrum Olympia Brno v sousedním městě Modřice. Multikino bylo otevřeno spolu s obchodním centrem 1. září 2001 a původně patřilo společnosti Ster Century, která je roku 2002 odprodala společnosti Palace Cinemas. Její kina v Česku, Maďarsku a na Slovensku byla v roce 2011 odkoupena společností Cinema City. Multikino, vybavené zvukovými systémy Dolby Stereo SR, Dolby Digital a DTS, má 7 plně klimatizovaných kinosálů o celkové kapacitě 1 413 sedadel. Otevření multikina vedlo k zániku řady brněnských kin. V centru se několikrát konala přehlídka Noc reklamožroutů. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velký Špalíček na Wikimedia Commons Stránky centra Velký Špalíček
Vernéřovské doly

Vernéřovské doly jsou přírodní památka u vsi Vernéřov, části města Aš v okrese Cheb. Důvodem ochrany je zachování odvalu ze starého důlního díla, kde se vyskytuje žilník složený z křemene, amblygonitu a živce. Jedná se o výjimečný typ mineralizace. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Karlovarského kraje. Geologie Toto mineralogicky velmi zajímavé ložisko lithných a cínových rud tvoří křemen-amblygonit-mikroklinový žilník uložený v pararulách. V České republice představuje ložisko zcela výjimečný paragenetický typ. Většina českých geologů jej řadí k pegmatitům se zvláštními rysy. Tím zvláštním rysem je obohacení pegmatitu pozdějšími hydrotermálními procesy s přínosovou periodou cínu, mědi, železa, zinku a molybdenu. Zmíněný amblygonitový pegmatit s rudními minerály, konkrétně například kasiteritem, zde byl v minulosti předmětem těžby. Hlavní žíla má mocnost 50 až 70 cm a celkovou délku přibližně 1 km. V letech 1954 až 1958 se zde prováděl geologický průzkum s cílem ověřit zásoby rud, práce však byly pro malý rozsah zrudnění zastaveny. Podobný typ ložiska je známý pouze z Portugalska a z Uralu v Rusku. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Cheb Chráněné ložiskové území Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vernéřovské doly na Wikimedia Commons Popis České geologické služby
Vesecký kopec

Vesecký kopec je přírodní památka v severozápadním sousedství vesnice Veská v okrese Pardubice pojmenovaná podle blízkého vrchu. Vyhlášena byla k ochraně zbytku písečného přesypu (duny) s výskytem vzácných živočichů. Geomorfologické zařazení Geomorfologicky vrch náleží do celku Východolabská tabule, podcelku Pardubická kotlina a okrsku Dašická kotlina. Chráněné území Předmět ochrany je zbytek písečného přesypu s výskytem vzácných společenstev pískomilné fauny a flóry (krajník hnědý, svižník, svižník polní, kvapník). Kopec je ojedinělý tím, že část přesypu není pokryta lesem a daří se zde proto zajímavým druhům rostlin a živočichů. Bylo např. zjištěno 108 druhů střevlíků, některé z nich jsou vázány na písčité půdy. V roce 2004 byl Vesecký kopec vyhlášen za přechodně chráněné území, v roce 2012 byla ochrana zvýšena na úroveň přírodní památky. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vesecký kopec na Wikimedia Commons Reference
Veselský háj

Veselský háj a rybník Smrkovák byla přírodní památka nalézající se poblíž obce Sběř v okrese Jičín, vyhlášená v roce 1998 na rozloze 106 ha. Oblast spravovala Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany bylo zachování přirozeného dubohabrového háje s teplomilnou květenou a ochrana rybníka jako důležité ornitologické lokality. Rybník Smrkovák byl v roce 2011 vyhlášen samostatnou přírodní památkou. Předmět ochrany V roce 2014 došlo k novému vyhlášení přírodní památky Veselský háj na současné rozloze 444 ha za účelem zachování cenných lesních ekosystémů dubohabřin asociace Galio-Carpinetum a starých acidofilních doubrav s dubem letním a vytvoření vhodných podmínek pro silně ohrožené druhy rostlin – hvozdík pyšný (Dianthus superbu), kosatec sibiřský (Iris sibirica) a další zvláště chráněné druhy rostlin, např. oměj pestrý (Aconitum variegatum), kruštík modrofialový (Epipactis purpurata) a jiné. Přírodní památka se nalézá na katastrálních územích Chotělice, Smidary, Staré Smrkovice, Vysoké Veselí, Velešice. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jičín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Veselský háj na Wikimedia Commons
Ruderkanal Račice

Der Ruderkanal Račice (tschechisch Veslařský kanál Račice, auch Labe aréna Račice) ist ein künstlicher See in der tschechischen Gemeinde Račice, der seit 1986 als Regattastrecke für Kanu- und Rudersport verwendet wird. Geschichte Für die Ruder-Weltmeisterschaften der Junioren im Jahr 1986 wurde am Ort einer Sandgrube in einer Schleife der Elbe der Ruderkanal bei der Ortschaft Račice (deutsch Ratschitz) gebaut. Die bedeutendste Bewerbe in Račice waren die Ruder-Weltmeisterschaften 1993 sowie 2022. Eigenschaften Der Ruderkanal Račice verfügt über zwei Bahnen: eine Wettkampfbahn mit 2350 m Länge und 130 m Breite sowie eine Trainingsbahn mit der Breite von 30 m. Acht bis neun Bahnen können bei Wettbewerben mit einem Albano-System aufgeteilt werden. Die Haupttribüne im Zielbereich des Ruderkanals verfügt über eine Kapazität von 5000 Sitzplätzen. Veranstaltungen Junioren-Weltmeisterschaften im Rudern 1986 Ruder-Weltmeisterschaften 1993 FISA World Masters Regatta 2002 U23-Ruder-Weltmeisterschaften 2009 Junioren-Weltmeisterschaften im Rudern 2010 EDBF European Dragon Boat Racing Championships 2014 ICF Dragon Boat Club Crew World Championships 2015 Ruder-Europameisterschaften 2017 Junioren-Weltmeisterschaften im Rudern 2018 U23-Weltmeisterschaften im Rudern 2021 Ruder-Weltmeisterschaften 2022 Galerie Weblinks Labe aréna Račice Offizielle Website Einzelnachweise
Veslařský ostrov

Veslařský ostrov je vltavský ostrov v Praze-Podolí. Leží při podolském břehu zhruba na úrovni protější Císařské louky. Historie Ostrov je připomínán již roku 1420. Vznikl hlavně naplavováním písku při občasném zatarasení řečiště ledem v zúžení u Žlutých lázní. Schwarzenbergové zde zřídili malý vorový přístav a sklad pro dříví vytěžené na Šumavě. Když klesal význam voroplavby, ostrov se postupně měnil ve sportovní přístav. Ostrov byl uměle prodloužen potopením nákladní lodi, aby se tak urychlilo ukládání říčních nánosů. Inzerát z roku 1929 zve k návštěvě textem: „Koupaliště pro velké i malé, tělocvičné nářadí, ping-pong, volley ball, dětský koutek, veškeré pohodlí ve volné přírodě najdete na hřišti Svazu D. T. J. Č. na Schwarzenberském ostrově v Podolí, proti cementárně. Navštivte tento soudružný podnik.“ Popis S pravým vltavským břehem je ostrov spojen mostem z předpjatého betonu. Nacházející se zde klubovny, loděnice a další sportovní zařízení sloužící veslování (odtud pak jeho název). U Veslařského ostrova také tradičně startuje proslulý pražský veslařský závod Pražské primátorky. Nachází se zde také jímací zařízení pro odběr vltavské vody do blízké Podolské vodárny. Další názvy Schwarzenberský ostrov (Švarcenberský ostrov) Okolní objekty Most na Veslařský ostrov Podolský přístav Podolská vodárna Plavecký stadion Podolí vyvýšeniny Vyšehrad Kavčí hory Literatura Jiří Bartoň a kol.: Praha 4. Praha: Informatorium, 2001. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Veslařský ostrov na Wikimedia Commons
Île Veslařský

L'île Veslarsky (en français, littéralement l'île d'aviron) est une île fluviale située sur la Vltava à Prague. Elle se trouve sur les rives du quartier de Podolí, à peu près au niveau opposé de l'île Císařsky. Histoire L'île est déjà mentionnée en 1420. Elle a été créée principalement par le fait que le sable était inondé par un blocage occasionnel du lit de la rivière dans un rétrécissement. Les Schwarzenberg ont aménagé un petit port et une installation de stockage de bois provenant de la forêt de Bohême. L'île a ainsi longtemps porté le nom d'Île Schwarzenberg (île Švarcenberg), sous lequel elle est encore connue. Lorsque l'importance du flottage du bois a diminué, l'île s'est progressivement transformée en lieu de sport. L'île a été prolongée artificiellement par le naufrage d'un cargo pour accélérer le dépôt des dépôts fluviaux. Une publicité de 1929 invitait à la visiter: «Piscine pour petits et grands, équipement de gymnastique, ping-pong, volley-ball, coin pour enfants, tout le confort à l’air libre se trouvent sur le terrain de jeu DTJ Č. Visitez ces installations." Description L'île est reliée à la rive droite de la Vltava par un pont en béton précontraint. Elle tient lieu de digue pour le port de plaisance de Podoli où est basé le Yacht Club Tatran. On y trouve des salles de sport, des cours et d'autres installations sportives d'aviron (d'où son nom). La célèbre course d'aviron de Prague débute également traditionnellement sur l'île. Il existe également un dispositif de collecte permettant de prélever de l’eau de la Vltava dans la station d'épuration de Podoli située à proximité. Lieux environnants Pont Veslarsky Port de Podolski Station d'épuration de Podoli Piscine Podolí Voir aussi Littérature Jiří Bartoň et al.: Prague 4 . Prague: Informatorium, 2001. Portail de Prague Portail des îles Portail des lacs et cours d'eau
Viklan (přírodní památka)

Viklan je přírodní památka vyhlášená v roce 1979. Lokalita o rozloze 0,02 ha se nachází v mírném svahu přibližně dva kilometry severně od Javorné a asi jeden kilometr severovýchodně od vsi Rybničná, části města Bochov v okrese Karlovy Vary v nadmořské výšce 630 m. Důvodem ochrany je funkční viklan zvaný Dominik. Popis lokality Viklan je tvořen blokem porfyrické biotitické žuly a je přibližně 3,5 m dlouhý, 1,5 metru široký a 2 metry vysoký. V horní části je kulovitá prohlubeň, zřejmě uměle vytvořená. S její existencí je spojována řada pověstí souvisejícími s dávnými pohanskými obětními rituály. Kulovitá prohlubeň je však nejspíše přírodní skalní mísou. Podle historických údajů byl viklan v minulosti mnohem méně stabilní a vychýlit jej dokázal i silný vítr. Na boku viklanu je vytesaný nápis „Dominic“ a letopočty 1776 a 1796. Kromě historických, profesionálním způsobem provedených nápisů se postupně objevovaly další, amatérské nápisy a rytiny, jež sice viklan v zásadě nepoškozují, snižují však jeho estetickou a kulturně-historickou hodnotu. Opakovaně se objevovaly snahy o vyvrácení viklanu, zatím byly takové pokusy neúspěšné. V okolí viklanu převažují krátkostébelné pastviny s druhy jako psineček rozkladitý (Agrostis capillaris), zvonek okrouhlolistý (Campanula rotundifolia) či lnice květel (Linaria vulgaris). K přírodní památce vede odbočka z modře značená turistické trasy. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Karlovy Vary Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Viklan na Wikimedia Commons Viklan na webu Památky a příroda Karlovarska Video Rozhýbání viklanu na webu natocvideo.cz Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine.
Vila Jitřenka

Vila Jitřenka je památkově chráněná budova, která se nalézá v Petrohradské ulici v Praze 10-Vršovicích. Zajímavým způsobem doplňuje kolorit břehu potoka Botič v oblasti tzv. vršovického skanzenu. Význam vily Původně barokní usedlost z roku 1738 má nevysokou valbovou střechu a průčelí, jež je v patře rozčleněno pilastry. Fasáda po přestavbě z 19. století nese výrazné znaky pozdějšího stavebního slohu – pozdního klasicismu. V době vzniku vila sloužila jako lovecký letohrádek. Jednalo se o panství svobodného pána Jana z Vrbna. V místních hustých lesích zde pořádal časté hony. Okolo roku 1880 přešlo panství i zámeček do rukou barona A. Poppera Komořanského. Po roce 1848 bylo panství se statkem rozparcelováno a letohrádek vystřídal do dnešní doby několik majitelů. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Jitřenka na Wikimedia Commons Vila Jitřenka na webu pražského magistrátu
Vila Neumark

Vila Neumark je vila v Brně-Pisárkách, postavená v letech 1928–1929 podle projektu architekta Ernsta Wiesnera. Byla navržena pro brněnského židovského podnikatele Waltera V. Neumarka (1887–1939). Nachází se v ulici Vinařská 38, čp. 240. Vila je zjednodušenou variantou vily Stiassni. Historie a popis Britský honorární konzul v Brně a významný textilní průmyslník a stavebník Walter V. Neumark si kromě přestavby továrny (v Přízově ulici v Brně) nechal od architekta Ernsta Wiesnera v roce 1929 navrhnout soukromou vilu. Dům upoutá na první pohled červenou fasádou, která byla v době funkcionalismu přinejmenším nezvyklá, nicméně pro arch. Wiesnera typická. Cihlový barevný odstín tak vyrovnává formální jednoduchost stavby, jež je zdůrazňována v kombinaci s bílými nátěry okenních rámů, šambrán, mříží i zábradlí. Současná červená polychromie fasády vily odpovídá původnímu stavu, který se z části dochoval i v interiérech. Z vnitřního zařízení se však dochovaly pouze pevně zabudované části a pozůstatky především technického a sanitárního vybavení. Okna, nejspíš inspirovaná v Anglii, jsou výsuvná a horizontálně půlená. Vila je postavena do tvaru půdorysu L. Mezi základní principy patří jižně směrovaný obytný trakt, k němuž přiléhá kolmé křídlo určené služebnictvu a servisu, schodišťová hala je umístěna podél severního průčelí, východně je vybudována otevřená lodžie, ložnice a obytné pokoje najdeme v patře. Vila je tedy rozdělena na obytnou část pro žijící rodinu a na provozní boční část, což se objevilo již u vily E. Münze. Hlavní vchod do domu je vprostřed delšího a většího traktu. Hned za dveřmi vlevo je vstup skrze předsíň do obytných přízemních prostor, vpravo se vchází po jednoramenném schodišti do patra. Druhý, vedlejší, vstup je umístěn v kratším křídle a přímo na něj navazuje točité schodiště, jež vede až do střešní nástavby. Z podest tohoto schodiště se vstupuje do pokojů určených personálu. V přízemí je současně klidová zóna a obývací pokoj, kuchyň a jídelna, zabudována je zde však i garáž. Střešní polopatro vily je obytné, lze odsud vejít na odpočinkovou terasu. Jihovýchodní rohy obou pater slouží mimo jiné i jako zimní zahrady, v nichž se nachází vchod na přízemní terasu a v patře na balkon. Komín je pouze jeden, zredukovány jsou také římsy, chybí kaskádovité řešení průčelí do zahrady. Po smrti majitele se stala polovina objektu jeho děti a druhá polovina náležela vdově. Do roku 1980 byl dům, jež byl v té době již rozdělen na několik bytů, majetkem této rodiny. Poté přešel do vlastnictví Československa. V roce 1990 ho odkoupili tehdejší obyvatelé. Dnes je vila rozdělena na tři samostatné bytové jednotky, které jsou v osobním vlastnictví, stejně jako přilehlá zahrada. Vila není veřejnosti přístupná. Literatura SEDLÁK, Jan. Slavné brněnské vily. Brno: Foibos, Národní památkový ústav a Muzeum města Brna, 2006. 190 s. ISBN 80-902921-9-4. SEDLÁK, Jan; TEPLÝ, Libor. In the name of modernism 20th century architecture in Brno. Brno: Fotep, 2004. 123 s. ISBN 80-902921-9-4. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Neumark na Wikimedia Commons Encyklopedie dějin města Brna Brněnský architektonický manuál
Vila Osvěta

Vila Osvěta je budova v ulici Jana Masaryka 165/22 na pražských Vinohradech. V letech 1886–1889 zde bydlel Tomáš Garrigue Masaryk se svou ženou Charlotte a zde se také 14. září 1886 narodil jejich syn Jan, pozdější československý ministr zahraničí. Jméno dal vile v roce 1871 její majitel, spisovatel a vydavatel měsíčníku Osvěta Václav Vlček. Profesor Masaryk mu pomáhal při zakládání i rozvíjení tohoto časopisu a rozešli se až po roce 1889 z důvodu různého názoru na pravost rukopisů královédvorského a zelenohorského. Pobyt Masarykových ve Vile Osvěta v tehdejší ulici Čelakovského nad Nuselským údolím připomíná pamětní deska umístěná na vjezdové bráně roku 1946 za přítomnosti Jana Masaryka. U příležitosti 120. výročí jeho narození byla na bráně 14. září 2006 slavnostně odhalena pamětní deska s jeho bustou a vyrytým citátem „Pravda vítězí, ale dá to fušku.“ Je dílem akademického sochaře Jana Bartoše. Literatura PLATOVSKÁ, Marie. Vila Osvěta a jiné vinohradské vily. In: PLATOVSKÁ, Marie. Slavné stavby Prahy 2. Praha: Foibos Books, 2011. ISBN 978-80-87073-35-3. S. 134–137. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Osvěta na Wikimedia Commons