NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jiterní Ves

Jiterní Ves (též zvaná Požerov) je vesnička, část obce Jílovice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, poblíž Třeboně a Borovan. V roce 2011 zde trvale žilo sedm obyvatel. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1841. Od roku 1905 zde působil hasičský sbor. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1881 Jiterní Ves byla osadou obce Hrachoviště v okrese Třeboň. V letech 1881–1950 byla osadou obce Kramolín v okrese Třeboň. Od 21. května 1950 do 31. března 1976 byla osadou obce Šalmanovice, se kterým patřila nejprve do okresu Trhové Sviny, ale od roku 1960 v okrese České Budějovice. Od 1. dubna 1976 je částí obce Jílovice v okrese České Budějovice. Odkazy Reference Literatura KROUPA, Stanislav. Zázraky před jižní hranicí. České Budějovice: Veduta, 2005. 242 s. ISBN 80-86829-12-X. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jiterní Ves na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Ves (obec) v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Jiterní Ves v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Kaliště u Lipí

Kaliště u Lipí (německy Kallischt) je vesnice, část obce Lipí v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží 2,5 kilometru severovýchodně od Lipí a přibližně devět kilometrů západně od Českých Budějovic. V roce 2011 zde trvale žilo 151 obyvatel. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1379. Dříve se vesnice jmenovala pouze Kaliště, od roku 1957 byl ministrem vnitra stanoven úřední název Kaliště u Lipí pro odlišení od Kaliště u Českých Budějovic. Obyvatelstvo Obecní správa V období od roku 1850 do 31. prosince 1956 a opět od 14. června 1964 spadá ves pod obec Lipí, v mezidobí byla samostatnou obcí. Pamětihodnosti Kaple svatých Andělů Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaliště u Lipí na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Kaliště v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Kaliště u Lipí v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Keblany

Keblany jsou malá vesnice, část obce Slavče v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi dva kilometry severozápadě od Slavče. Je zde evidováno 45 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 28 obyvatel. Keblany jsou také název katastrálního území o rozloze 2,64 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1360. V letech 1360–1386 patřila Filipovi z Keblan, po němž ji zdědil syn Bohuslav připomínaný roku 1397. Od počátku patnáctého století vesnici vlastnil vladycký rod Keblanských z Hvozdna. Prvním z nich byl roku 1414 Petr z Keblan a poslední mužští potomci rodu Volfgang a Mikuláš Keblanší vesnici drželi v letech 1589–1603. Jejich sestra Magdaléna Keblany s tvrzí, dvorem a pivovarem prodala roku 1615 Kristýně Boubínské z Újezda. Poslední zmínka o zdejší tvrzi pochází z roku 1636, kdy vesnici od Kristýny koupil Lambert Segrando z Tašberku. Přírodní poměry Severně od vesnice leží přírodní památka Ďáblík. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1927 Keblany byly osadou obce Mohuřice v okrese České Budějovice (v letech 1850–1910 Budějovice). V letech 1927–1943 byly samostatnou obcí v okrese České Budějovice. V letech 1943–1945 byly osadou obce Slavče, ale v letech 1945–1960 byly uváděny znovu jako obec, se kterým patřily nejprve do okresu České Budějovice, ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 opět v okrese České Budějovice. Od 12. června 1960 do 13. června 1964 byly znovu osadou obce Mohuřice v okrese České Budějovice. Od 14. června 1964 jsou opět částí obce Slavče v okrese České Budějovice. Pamětihodnosti Boží muka Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Keblany na Wikimedia Commons Keblany v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Kondrač

Kondrač (dříve také Kondrac nebo Kondráč, německy Neudorf) je vesnice, část obce Kamenná v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 1,5 kilometru západně od Kamenné. Je zde evidováno 51 adres. V roce 2011 zde trvale žilo šedesát obyvatel. Kondrač je také název katastrálního území o rozloze 6,23 km², které se nachází v nadmořské výšce 542 m (Kondračský potok) až 682 m (Kondračská hora). Vesnicí protéká Kondračský potok a prochází naučná stezka Krajinou humanity. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1367. V roce 1930 zde žilo 482 obyvatel. V letech 1938 až 1945 byla ves v důsledku uzavření Mnichovské dohody přičleněna k nacistickému Německu. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1868 Kondrač byla samostatnou obcí v okrese Budějovice. V letech 1869–1884 byly osadou obce Pěčín, ale v letech 1884–1964 byla uváděna znovu jako obec, se kterým patřila nejprve do okresu České Budějovice (v letech 1890–1910 Budějovice), ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 v okrese České Budějovice. Od 14. června 1964 do 31. prosince 1975 byla osadou obce Kamenná v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1976 do 23. listopadu 1990 byla částí města Trhové Sviny v okrese České Budějovice. Od 24. listopadu 1990 je opět částí obce Kamenná v okrese České Budějovice. V letech 1884–1922 k obci patřily Boršíkov, Čížkrajice a Chvalkov a v letech 1884–1958 také Klažary. Pamětihodnosti Kostel Nejsvětější Trojice Pomník českého osídlení 1945 Naučná stezka Krajinou humanity – v březnu 2021 s jednou funkční informační tabulí Křížky – jeden před kostelem, druhý západně od vsi a třetí mezi Klažary and Kondračí, jehož nápis v němčině vyzývá poutníka, aby přistoupil, podíval se a pomyslel na to, že Kristus zemřel na kříži Památný dub u Kahounů rybníka, menšího ze dvou rybníků severovýchodně od vsi Památná Kondračská lípa směrem na Kamennou východně od vsi Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kondrač na Wikimedia Commons Kondrač v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Kramolín (Jílovice)

Kramolín je vesnice, část obce Jílovice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží mezi silnicí Jílovice–Lipnice a tzv. Cikánskou stezkou. V roce 2011 zde trvale žilo 43 obyvatel. Název Původ jména je od slova kramol, čili ruch, který zde byl v dobách před třicetiletou válkou, kdy zde Rožmberkové těžili železnou rudu. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1366. Ve třicátých letech se přes ves vozila hliníková ruda z nedaleké Lipnice na Jílovické nádraží. V té době zde žilo přes 370 obyvatel. Ves vždy spadala pod faru a školu v Jílovicích. Západně od vsi se nalézá sportovní letiště. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1881 Kramolín byl osadou obce Hrachoviště v okrese Třeboň. V letech 1881–1960 byl samostatnou obcí, se kterým patřil nejprve do okresu Třeboň, ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny. Od 12. června 1960 do 13. června 1964 byl částí obce Lipnice v okrese České Budějovice. Od 14. června 1964 do 31. prosince 1975 byl osadou obce Kojákovice v okrese Trhové Sviny. Od 1. ledna 1976 je částí obce Jílovice v okrese České Budějovice. V letech 1881–1950 k obci patřila Jiterní Ves. Pamětihodnosti Kaple z roku 1934 Rodáci Rostislav Kotil, generál na Balkáně (1993) Zajímavosti Vesnice mívala svého obecního pastýře. První zmínky o něm jsou z roku 1687. Odkazy Reference Literatura KROUPA, Stanislav. Zázraky před jižní hranicí. České Budějovice: Veduta, 2005. 242 s. ISBN 80-86829-12-X. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kramolín na Wikimedia Commons Kramolín v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Křenovice (Dubné)

Křenovice (německy Kschenowitz) jsou osada, část obce Dubné v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží mezi obcí Žabovřesky. Křenovice jsou podle počtu obyvatel druhou největší místní částí Dubného – v roce 2011 zde trvale žilo 379 obyvatel. V osadě jsou dvě historické kapličky. Součástí Křenovic je také skupina chalup Čtyři zloději (též Křenovické jednoty). Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1382. Obyvatelstvo Obecní správa Od roku 1850 byly Křenovice součástí obce Jaronice, poté se v roce 1890 osamostatnily. Během války v letech 1943–1945 byly připojeny k Dubnému, ale v letech 1945–1960 byly uváděny znovu jako obec. V období od března do 11. června 1960 byly znovu součástí obce Jaronice, poté se Křenovice staly opět součástí Dubného. Hospodářství V Křenovicích sídlí a podniká hudební vydavatelství Česká muzika. Pamětihodnosti Bývalý panský dvůr Kaple svatého Jana Nepomuckého Kaple Panny Marie Kovárna Sportovní aktivity V Křenovicích se provozuje požární sport v kategoriích mužů, žen i dětí a přípravky. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Křenovice na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Křenovice v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Křenovice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Lahuť

Lahuť je malá osada, část obce Mokrý Lom v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží zhruba patnáct kilometrů jižně od Českých Budějovic. V roce 2011 zde trvale žilo šest obyvatel. Název Název vsi odvozen slova lahodný (jména Lahodný, Lahodka). Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1361, kdy farář z Velešína obdržel vydržováním dvou vikariátů dar – dvůr a ves Lahuť (curiam et villam Lahut) a ves Kladiny. V roce 1387 přešlo vrchní panství na Rožmberky. Jindřich III. z Rožmberka dal velešínskému faráři roku 1410 povolení, aby vzdálený dvůr prodal. Prodej se uskutečnil téhož roku v den svatého Michala a kupcem byl Pešek Lahodka z Ločenic, který za něj zaplatil za 22 kop. Kromě toho musel platit roční poplatek ve výši dvou kop pražských grošů, dvou džberů žita a dvou džberů ovsa. Roku 1928 byla ves elektrifikována. Obyvatelstvo Obecní správa Po zrušení poddanské příslušnosti k buquoyskému panství Nové Hrady tvořila Lahuť od roku 1850 součást obce Sedlce. Ke dni 28. února 1924 se oddělila v rámci obce Mokrý Lom, s níž byla v letech 1943–1945 součástí Branišovic a mezi 14. červnem 1964 a 23. listopadem 1990 včleněna pod obec Římov. Od znovuosamostatnění Mokrého Lomu jako obce dne 24. listopadu 1990 je Lahuť jeho částí. Odkazy Reference Literatura KOVÁŘ, Daniel. Českobudějovicko. Svazek II. Pravý břeh Vltavy. České Budějovice: Veduta, 2008. 344 s. ISBN 978-80-86829-41-8. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lahuť na Wikimedia Commons Lahuť v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Lniště (Slavče)

Lniště je malá vesnice, část obce Slavče v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 3,5 kilometru severně od Slavče. Je zde evidováno 26 adres. V roce 2011 zde trvale žilo šestnáct obyvatel. Lniště leží v katastrálním území Mohuřice o výměře 5,12 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1351. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1869 Lniště bylo osadou obce Březí v okrese Budějovice. V letech 1869–1880 bylo osadou obce Otěvěk v okrese Budějovice. V letech 1880–1960 bylo znovu osadou obce Březí, se kterým patřil nejprve do okresu České Budějovice (v letech 1890–1910 Budějovice) ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 v okrese České Budějovice. Od 12. června 1960 do 13. června 1964 bylo osadou obce Mohuřice v okrese České Budějovice. Od 14. června 1964 je částí obce Slavče v okrese České Budějovice. Pamětihodnosti Dvojice památkově chráněných božích muk Kaple Kapličky na východě a jihovýchodě vesnice na plních cestách Pomník obětem světových válek Kříž u lesa při silnici ke vsi Lidová architektura Lniště může být výchozím bodem pro návštěvu přírodní památkyĎáblík nebo technické památky Buškův Hamr vzdálené od obce přibližně 500 metrů lesní pěšinou, která vede údolím Hamerského potoka. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lniště na Wikimedia Commons Lniště v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Mohuřice

Mohuřice jsou malá vesnice, část obce Slavče v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 1,5 kilometru severně od Slavče u Trhových Svin. Prochází zde silnice II/157. Je zde evidováno 46 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 77 obyvatel. Mohuřice je také název katastrálního území o rozloze 5,12 km². V katastrálním území Mohuřice leží i Lniště. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1186. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1943 Mohuřice byly samostatnou obcí v okrese České Budějovice (v letech 1850–1910 Budějovice). V letech 1943–1945 byly osadou obce Slavče, ale v letech 1945–1964 byly uváděny znovu jako obec, se kterým patřily nejprve do okresu České Budějovice, ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 opět v okrese České Budějovice. Od 14. června 1964 jsou opět částí obce Slavče v okrese České Budějovice. V letech 1850–1894 k obci patřila Slavče, v letech 1850–1927 Keblany a v letech 1869–1890 také Záluží. Pamětihodnosti Dvoje boží muka Ve druhé řadě domů na návsi se skrývá štít z roku 1842. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mohuřice na Wikimedia Commons Mohuřice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Nepomuk (Jílovice)

Nepomuk je vesnice, část obce Jílovice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, ležící nedaleko Třeboně. V roce 2011 zde trvale žilo 22 obyvatel. Hlavní část vesnice tvoří řada modernizovaných chalup postavených po jedné straně slepé cesty. Po druhé straně je hluboký les. Na severním okraji vede silnice Jílovice–Šalmanovice. Za silnicí jsou v polích řídce roztroušené usedlosti a chalupy Jiterní Vsi, zvané Požerov. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1790. Nepomuk ani Jiterní Ves nejsou staré vesnice, vznikly zásluhou lesních dělníků až koncem 18. století. Nepomuk vznikl v katastru obce Těšínov (okres Nové Hrady) na pozemcích novohradského velkostatku hraběte Jana Nepomuka Buquoye, podle něhož byl pojmenován. Naopak Jiterní Ves vznikla na pozemcích třeboňského schwarzenberského velkostatku, v katastru obce Kramolín (okres Třeboň). Po reorganizaci státní správy byly obě osady od 1. prosince 1948 připojeny k okresu Trhové Sviny. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1899 Nepomuk byl osadou obce Buková v okrese Budějovice. V letech 1899–1950 byl osadou obce Těšínov v okrese České Budějovice (v letech 1899–1910 Budějovice). Od 21. května 1950 do 31. března 1976 byl osadou obce Šalmanovice, se kterým patřil nejprve do okresu Trhové Sviny, ale od roku 1960 v okrese České Budějovice. Od 1. dubna 1976 je částí obce Jílovice v okrese České Budějovice. Pamětihodnosti Do Nepomuku patří zajímavé budovy dvou bývalých hájoven Fricovna a Radovna. Jiterní Ves měla vlastní hasičský sbor, založený v roce 1905, který si pro dvoukolovou ručně poháněnou stříkačku postavil malou hasičskou schráň se zvonicí, která je nejvýraznější stavbou osady. Vedle schráně je pomník padlých vojáků v první světové válce. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nepomuk na Wikimedia Commons Nepomuk v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Nová Obora

Nová Obora je samota příslušející k obci Hrdějovice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Knížecí dvůr Nová Obora Koncem roku 1699 byl vystavěn na hlubockém panství u Opatovic schwarzenberský knížecí dvůr Nová Obora, který měl roku 1914 rozlohu cca 113 ha. Dvůr vznikl na místě dvou velkých rybníků, které byly proměněny v louky a ty zase v pole. Při tvoření tohoto dvora si vrchnost zabrala pozemky (pole a louky) opatovických poddaných, scelila je a opatovickým dala v náhradu pozemky jiné. Sedlákům Matoušovi Krčmovi, Jiřímu Suchanovi, Václavovi Zevlovi, Ondřeji Šulistovi a Matoušovi Marešovi byly zabrány pozemky ve výměře cca 17 strychů a v té samé míře dostali pozemky jiné. Také obec dala pozemky, za což dostala náhradu od chalup Kovařovy a Tesařovy. Obci bylo dále odpuštěno 8 kop grošů za pastvu v obou rybnících. Dále vrchnost zrušila 4 chalupy ve výměře 18 2/4 strychů polí a luk na 6 fůr a dala jim v náhradu 40 strychů polí a luk na 12 fůr na „Světlících“. Chalupníci si vystavěli čtyři nové chalupy a tím vznikla osada Čertíkov, později zvaná Nemanice. Roku 1774 se ženil Josef Caissan, myslivec (Reitjäger) z Nové Obory. Roku 1810 měla Nová Obora staré číslo popisné 40 a byla zvána „na Hřibech“. Roku 1821 je uváděn Vít Bezpalec, šafář z Nové Obory. Roku 1841 je uváděn Karel Müller, šafář z Nové Obory. Jeho syn Karel Müller byl farářem v Suchdole nad Lužnicí. Pověst o ohnivém kočáře Ačkoli vrchnost tvrdila, že dala svým poddaným v náhradu větší a lepší pozemky, opatovičtí byli opačného názoru. Dle pověsti byli opatovičtí připraveni o nejlepší pastviny a marné byly jejich nářky proti vrchnosti. Nikdo je prý nevyslyšel. Ale Bůh prý potrestal direktora hlubockého panství: po smrti neměl v hrobě pokoje. Lidé prý za šera viděli jak po pozemcích neprávem odňatých jezdil ohnivý kočár, v němž seděl direktor s mezníkem v ruce a stále hrozným hlasem volal: „Kam ho dám?“ Lidé před příšerným zjevem utíkali. Jen dědeček Bendů z Opatovic prý neutekl a na direktorovu otázku odpověděl: „Kdes ho vzal!“ Vidění zmizelo a od té doby se neukázalo. Skelná huť u Hluboké Jedná se o nově postavenou budovu, ve které se nachází moderně zařízená skelná huť. Ve sklárně neprobíhá intenzívní výroba, spíše jde o místo využívané k představení sklářského řemesla, kde lze i vyzkoušet, jak pracovat s píšťalou. Je možné vidět výrobu nejen obvyklého sortimentu výrobků ale také vinutých skleněných perlí, tzv. vinutek. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hlubocká skelná huť na Wikimedia Commons Hlubocká skelná huť
Polžov

Polžov je osada, část obce Mokrý Lom v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží zhruba patnáct kilometrů jihovýchodně od Českých Budějovic a sedm kilometrů západně od Trhových Svin. V roce 2011 zde trvale žilo patnáct obyvatel. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1541. Osada Polžov (starší názvy: Pojžov, Plžov, Spolzov) patřila pánům z Velešína do roku 1387. Toho roku přešla na Rožmberky. Roku 1418 převzal rožmberské dominium Oldřich II. z Rožmberka. Roku 1419 jsou Mokrý Lom, Polžov, Ločenice a další blízké vesnice jmenovány v souvislosti s ukončením tzv. odúmrtí – tj. práva vrchnosti dědit majetek, pokud rod nemá přímého dědice. Roku 1459 ji prodal Jan II. z Rožmberka Mikuláši z Holkova za 2 kopy, 48 grošů. V roce 1553 v Polžově žili 4 usedlíci. Platili ročně 4 kopy, 96 grošů a za robotu 6 grošů. Roku 1541 byla ves zapsána v zemských deskách k panství Nové Hrady. Od roku 1611 zdědili po Rožmbercích majetek páni ze Švamberka, po roce 1620 se zkonfiskovaný majetek stal držením hrabat Buquoyů. Obyvatelstvo Obecní správa Po zrušení poddanské příslušnosti k buquoyskému panství Nové Hrady tvořil Polžov od roku 1850 součást obce Sedlce. Ke dni 28. února 1924 se oddělil v rámci obce Mokrý Lom, s níž byl mezi 14. červnem 1964 a 23. listopadem 1990 včleněn pod obec Římov. Od znovuosamostatnění Mokrého Lomu coby obce dne 24. listopadu 1990 je Polžov jeho částí. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Polžov na Wikimedia Commons Polžov v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Břeclavi kastély

A břeclavi kastély egy reneszánsz kastély Csehországban, Brnótól délkeletre, Břeclav közelében. Leírás A kastély eredetileg egy gótikus vár helyére épült. A reneszánsz stílusú építmény a XVI. századból származik. A XIX. század első felében átépítették. Noha a második világháború alatt sok oklevél megsemmisült, annyit tudni lehet, hogy a gótikus vár egy főnemes, I. Břetislav hűbérbirtoka volt. A kastély a Lednice–valticei kultúrtáj része. Források Firon András: Csehországi utazások Panoráma mini útikönyvek, Budapest, 1983 ISBN 963-243-249-5
Sedlce

Sedlce (německy Selze) je vesnice, část obce Svatý Jan nad Malší v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi jeden kilometr západně od Svatého Jana nad Malší. Je zde evidováno 77 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 87 obyvatel. Sedlce je také název katastrálního území o rozloze 6,44 km². V katastrálním území Sedlce leží i Svatý Jan nad Malší a osada Hrachovy Hory. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1541. Starostou obce Sedlce v době jejího rozdělení byl Václav Hamberger z čp. 4 v Mokrém Lomu. Návrh na rozdělení obcí byl podán 23. ledna 1919; novými volbami, ve kterých zvítězili sociální demokraté, bylo dělení zamítnuto. Novým starostou se stal Josef Beran ze Sedlce. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1943 Sedlce byla samostatnou obcí v okrese České Budějovice (v letech 1850–1910 Budějovice). V letech 1943–1945 byla osadou obce Svatý Jan nad Malší, ale v letech 1945–1960 byla uváděna znovu jako obec, se kterým patřila nejprve do okresu České Budějovice, ale v roce 1950 v okrese Kaplice a od roku 1960 opět v okrese České Budějovice. Od 12. června 1960 je opět částí obce Svatý Jan nad Malší v okrese České Budějovice. V letech 1850–1924 k obci patřily Branišovice, Kladiny, Lahuť, Mokrý Lom a Polžov. Pamětihodnosti Boží muka Zřícenina hradu Velešín z první poloviny 13. století. Stavitelem byl panovník, ale hrad brzy přešel do rukou pánů z Michalovic a později ho získali Rožmberkové. Opuštěn byl roku 1487. celkem čtyři památné stromy, dva duby letní a dvě lípy malolisté. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sedlce na Wikimedia Commons Sedlce v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Třebín (Dubné)

Třebín je vesnice, část obce Dubné v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi dva kilometry jihovýchodně od Dubného. Je zde evidováno 90 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 214 obyvatel. Třebín je také název katastrálního území o rozloze 3,43 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1263. Obyvatelstvo Obecní správa V letech 1850–1943 a znovu 1945–1960 byl Třebín samostatnou obcí. Během války a opět od 12. června 1960 se stal součástí obce Dubné. Osobnosti Narodil se zde český spisovatel Jakub Honner. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Třebín na Wikimedia Commons Třebín v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Vlachnovice

Vlachnovice (německy Wlachnowitz) jsou vesnička, část obce Jílovice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží na místní komunikaci mezi Jílovicemi a Lhotou. V roce 2011 zde trvale žilo dvacet obyvatel. Nachází se zde množství chat a chalup, dále několik rybníků, z nichž je největší Vlachnovický rybník. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1370. Vesnice existovala již ve 14. století, kdy patřila pánům z Vlachnovic. V 19. století se zde těžila železná ruda pro hamr ve Františkově. V meziválečném období zde žilo až 80 obyvatel. Veřejná doprava do Vlachnovic nezajíždí, nejbližší autobusové zastávky jsou v Jílovicích (4 km) a ve Lhotě (3 km), nejbližší železniční stanice je Hluboká u Borovan nebo (4 km) Jílovice-nádraží (5 km). Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1868 Vlachnovice byly osadou obce Lhota v okrese Třeboň. V letech 1868–1873 byly osadou obce Petrovice v okrese Třeboň. V letech 1873–1921 byly znovu osadou obce Lhota v okrese Třeboň. V letech 1921–1975 byly samostatnou obcí, se kterým patřily nejprve do okresu Třeboň, ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1976 jsou částí obce Jílovice v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1953 do 31. prosince 1975 k obci patřila Lhota. Zajímavosti Vedle cesty z Jílovic se nachází zrušený hřbitov, dosud se zachovalo několik náhrobků Největší budovou ve vsi je tzv. Velký statek patřící rodině Pexů Okolní, převážně soukromé lesy byly silně poškozeny sněhem v zimě roku 2006. Galerie Odkazy Reference Literatura KROUPA, Stanislav. Zázraky před jižní hranicí. České Budějovice: Veduta, 2005. 242 s. ISBN 80-86829-12-X. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vlachnovice na Wikimedia Commons Vlachnovice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)