NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kavárna Era

Kavárna Era je funkcionalistická stavba s funkční kavárnou v Brně ve čtvrti Černá Pole. Stojí na Zemědělské ulici číslo orientační 30, v městské části Brno-sever. Architektura Budovu kavárny Era, postavenou v letech 1928–1929, navrhl architekt Josef Kranz ve funkcionalistickém stylu v roce 1927. Průčelí kavárny působící téměř plakátově odkazuje na autorovu inspiraci „grafickou“ architekturou holandské skupiny De Stijl. Dominantou interiéru je schodiště ve tvaru šroubovice, spojující dvě patra kavárny. Téměř celé přízemí zabíral restaurační provoz, v prvním patře byla kavárna s kulečníkovou hernou a terasou. Ve druhém patře se nacházel byt majitele doplněný střešní terasou. Historie Kavárna byla v roce 1959 znárodněna a poté provozována jako pivnice. V sedmdesátých letech 20. století byla zanedbaná budova převedena do správy Vysoké školy zemědělské. V roce 1977 byla zařazena do seznamu kulturních památek, avšak chátrala dále a následujícího roku přestala sloužit svému účelu. V roce 1991 byla budova v restituci vrácena potomkům původního majitele, avšak došlo k jejímu dalšímu poškození necitlivými úpravami. Na sklonku roku 2008 by schválen projekt občanského sdružení Studio 19, které s majitelem domu uzavřelo smlouvu o dlouhodobém užívání památky. A z evropských fondů, konkrétně z Regionálního operačního programu ROP – Jihovýchod, bylo na projekt vyčleněno přes sedm milionů korun, tedy zhruba 60 procent z celkového rozpočtu. S pomocí dotace Studio 19 zajistilo rekonstrukci kavárny a od jara 2011 obnovilo kavárenský provoz. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam funkcionalistických staveb v Brně Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kavárna Era na Wikimedia Commons Kavárna ERA v Encyklopedii dějin Brna Kavárna ERA v Brněnském architektonickém manuálu Kavárna Era – DoCoMoMo Kavárna ERA dnes – Archinet.cz Šumná města – Kavárna ERA V Toulkách Moravou o kavárně Era
Kavčiny (hrad)

Kavčiny byl hrad, který stával v katastru obce Kacanovy nedaleko hradu Valdštejn v dnešním okrese Semily. Historie Hrad pravděpodobně vznikl jako předsunuté opevnění hradu Valdštejn a střežil přístup od jihu. Kdo a kdy Kavčiny založil není známo. Jediná písemná zmínka pochází z roku 1440, kdy byly oba hrady (tedy i Valdštejn) dobyty zemskou hotovostí pod vedením Jetřicha z Miletínka. Tehdy pravděpodobně byl v rukou loupežníků a je pravděpodobné, že poté již nebyl obnoven a zanikl. Podoba Hrad se nacházel zhruba 1½ km východoseverovýchodně od Kacanov, na třech blocích úzké ostrožny. Podle dochovaných stop byl vystavěn hlavně ze dřeva. Využito byla také skalní podloží, do které se vysekalo podvalí hlavní stavby a několik světniček. Dnes sem nevede žádná cesta, v minulosti byl přístupný z údolí říčky Žehrovky. Dostupnost Přímo ke hradu žádná turistická značka nevede, nicméně v okolí jich je několik. V blízkosti prochází červená značka od hradu Valdštejn na zámek Hrubá Skála, zelená turistická značka taktéž od hradu Valdštejn, ale pokračující na Radeč. A dále modře značená turistická stezka od Kopicova statku ku hradu Čertova ruka. Okolo vede také trasa NS Hruboskalsko. Související články Čertova ruka (hrad) Chlum-Kozlov Hrubá Skála (zámek) Radeč (hrad) Valdštejn (hrad) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kavčiny na Wikimedia Commons hrad na hrady.cz hrad na castles.cz Archivováno 15. 1. 2012 na Wayback Machine.
Kazatelna (přírodní památka, okres Jičín)

Kazatelna je přírodní památka poblíž obce Rašín v okrese Jičín. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany je teplomilná doubrava s výskytem ohrožených druhů rostlin. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jičín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kazatelna na Wikimedia Commons
Kazín

Kazín je skalní ostroh (233 m n. m.) s pozůstatky pravěkého hradiště a středověkého hradu. Nachází se na pravém břehu řeky Berounky v severozápadním cípu katastrálního území Jíloviště, naproti Dolním Mokropsům, v těsném sousedství hranice Prahy. Kazín je rovněž název chatové osady, původně trampské, stojící od 20. let 20. století severně od skalního útvaru, avšak dnes již na území Prahy (katastrální území a městská část Lipence). Na východě na tuto osadu plynule navazuje osada Údolí Hvězd. Ke Kazínu již po mnoho desetiletí neodmyslitelně patří výletní restaurace Tornádo. Doprava Z Lipenců ke Kazínu vede Oddechová ulice. Ta byla donedávna jedinou pojmenovanou ulicí v osadě Kazín. Ulice byly hromadně pojmenovány 24. června 2014, většina chat a budov však má stále registrovány původní adresy s názvem „Kazín“. Po břehu Berounky vede cesta do Dolních Černošic (které také dnes patří k městské části Praha-Lipence), kde je pěší a cyklistická lávka do města Černošic. Cesta je značená žlutými turistickými značkami. V letní sezóně jezdí z Kazína přívoz na druhý břeh do osady Pod Kazínem v Dolních Mokropsech, která leží v bezprostřední blízkosti železniční zastávky Černošice-Mokropsy. V pondělí 20. června 2016 byla zavedena midibusová linka čp. 243 pražské městské hromadné dopravy z Lipenců do osady Kazín, opačná větev linky obsluhuje Dolní Černošice. Linka v Lipencích navazuje na linku 241 a je v provozu pouze v pracovních dnech. Kazínem procházela okružní modře značená turistická trasa, která vede do obce Jíloviště a kolem vrcholu kopce Kopanina, kde stojí televizní vysílač Cukrák. Legenda o hradu Kazíně Název místa pochází z lidové legendy, která k tomuto místu přiřadila sídlo Krokovy dcery Kazi. Kronikáři a historikové jako Kosmas, Dalimil, Václav Hájek z Libočan či Daniel Adam z Veleslavína se o tuto hypotézu přeli. Archeolog Jan Axamit při výzkumu v roce 1916 určil opevnění na Kazíně jako středověkou tvrz. Nalezeny byly rovněž stopy staršího neolitického osídlení (pozdní doba kamenná) a halštatského hradiště ze starší doby železné. Slovanské hradiště zde podle výzkumů nikdy nebylo. Odkazy Reference Související články Přívozy na Berounce Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kazín na Wikimedia Commons Kazín Archivováno 28. 12. 2008 na Wayback Machine. (www.brdy.org)
Kačenčina zahrádka

Přírodní památka Kačenčina zahrádka se nachází v dolní části obce Deštné v Orlických horách mezi lyžařskými sjezdovkami. Byla zřízena správou chráněné krajinné oblasti Orlické hory v roce 2005 na ploše o rozloze 0,637 ha. Přírodní památka je veřejnosti přístupná – od silnice vede povalový chodník, podél nějž jsou umístěny informační tabulky o místních rostlinných druzích. Důvod ochrany V rámci přírodní památky Kačenčina zahrádka je zachován zbytek polopřirozených travinobylinných společenstev, na kterém rostou křovinné vrby a další chráněné rostliny například rosnatka okrouhlolistá (Drosera rotundifolia), ostřice Davallova (Carex davalliana), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), upolín nejvyšší (Trollius altissimus), pětiprstka žežulník (Gymnadenia conopsea). Ze živočichů zde žije ještěrka živorodá (Zootoca vivipara) a zmije obecná (Vipera berus). Další fotografie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kačenčina zahrádka na Wikimedia Commons
Kašna se sochou Herkula (zahrada Na Valech)

Kašna se sochou Herkula je kašna stojící přibližně v polovině zahrady Na Valech, před tzv. Velkým Bellevue. Byla sem umístěna v roce 1923, spolu s raně barokní sochou Herkula, která sem byla přenesena z kašny na I. hradním nádvoří – ta dnes již neexistuje. Socha z žehrovického pískovce představuje bájného hrdinu, jenž rozevírá tlamu lva, z níž do nádrže vytéká pramen vody. Vlastní nádrž, údajně vyrobena z mšenského pískovce, je zdobena římskými motivy, v čele je umístěn slovenský znak. Kašna pochází z dílny Jože Plečnika. V rámci areálu Pražského hradu je roku 1962 chráněna jako národní kulturní památka České republiky. Reference Literatura BŘEZINOVÁ, Drahomíra. Praha kamenná : přírodní kameny v pražských stavbách a uměleckých dílech. [s.l.]: Národní muzeum Praha, 1996. 287 s.
Kašparovo náměstí

Kašparovo náměstí je malé veřejné prostranství trojúhelníkového tvaru, které se nachází v Praze v Libni v městské části Praha 8. Prostranství má parkovou úpravu. Náměstí je pojmenováno po českém malíři a ilustrátoru Adolfu Kašparovi. Toto jméno nese od roku 1961, kdy nahradilo původní jméno Chlumčanského náměstí, shodné s navazující ulicí. Náměstí se nachází jihovýchodně od Fakultní nemocnice Bulovka ve Staré Libni (směrem po ulici Chlumčanského) při severním okraji parku Pod Korábem. Nejvýznamnějším objektem je velká budova zdejší Základní školy Bohumila Hrabala, zajímavá je i nedaleká moderní administrativní budova jakož i nedaleký Libeňský hřbitov (západním směrem ulicí Na Korábě a ulicí Krejčího). V Krejčího ulici se také nachází zdejší sportovní a rekreační areál, známý svými kurty pro beachvolejbal. Na jižním okraji náměstí ústí Korábské schody, které vedou po západním okraji parku Pod Korábem a východním okraji zahrádkářské kolonie Košinka směrem dolů k Rokytce do Nové Libně. Na spodní část schodů navazuje podchod pod železniční tratí tzv. Holešovické přeložky a frekventovanou Povltavskou ulicí. V parku Pod Korábem byla zřízena školní naučná stezka. Fotogalerie Literatura Marek Lašťovka, Václav Ledvinka; Pražský uličník 1.díl (A-N); Libri, Praha 1997; ISBN 80-85983-24-9 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kašparovo náměstí na Wikimedia Commons Kašparovo náměstí v Atlasu Česka Kašparovo náměstí na PSC.cz Kašparovo náměstí na Prahainfo.cz
Kejtovské louky

Kejtovské louky je přírodní památka východně od obce Obrataň v okrese Pelhřimov. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany jsou zrašelinělé louky podél meandrujícího Kejtovského potoka se zbytkem olšovovrbového luhu, ptačí refugium. Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Pelhřimov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kejtovské louky na Wikimedia Commons
Kepelské mokřady

Kepelské mokřady je přírodní rezervace zhruba jeden kilometr jihozápadně od osady Keply mezi Hartmanicemi, Velharticemi a Čachrovem v okrese Klatovy. Oblast spravuje Správa NP a CHKO Šumava. Důvodem ochrany jsou kriticky ohrožené druhy rostlin a živočichů, prameniště, skupiny stromů, porosty, přirozené přírodní ekosystémy. Související články Zhůřská pláň Zhůřská hnízdiště Seznam chráněných území v okrese Klatovy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 687.
Klamova huť

Klamova huť (lidově Klamovka) se nachází jižně od města Blanska, nalevo od silnice, která vede do Brna. Jde o železářskou huť, která pochází z poloviny 19. století. Huť je významná technická památka dokumentující rozvoj hutního průmyslu na Blanensku. Areál postavený v neogotickém stylu je zapsán na seznamu nemovitých kulturních památek ČR. Historie Huť dal postavit majitel blanenských železáren hrabě Hugo František Salm v letech 1853 – 1857. Jméno získala podle Augusty Salmové, kterou si vzal za ženu hrabě Jindřich Jaroslav Clam-Martinic. Jednalo se o první vysokou pec v českých zemích užívající minerální paliva. K provozu byla využívána i přilehlá řeka Svitava. Roku 1893 byla Klamovka přeměněna na slévárnu. Roku 1906 byl u areálu vystavěn zámečnický komplex. V té době se zde zpracovávala litina. V roce 1923 se provoz v Klamovce zastavil z ekonomických důvodů. Od té doby byla huť využívána jako zkušebna vodních turbín. Své pokusy zde prováděl i Viktor Kaplan. Roku 1994 zde byla umístěna výstavní expozice. V dnešní době je huť využívána soukromou společností vyrábějící krby a krbová kamna. V roce 2009 se v areálu hutě točilo několik scén televizního filmu Zrozen bez porodu. Popis Areál se nachází na jižním okraji Blanska mezi řekou Svitavou a železniční tratí. Klamovka byla postavena podle návrhu knížecího stavitele Heinricha Girku (Jirků) v neogotickém stylu. Budovy z neomítnutých cihel byly zdobeny cimbuřím a střílnami. Do dnešní doby se zachoval přízemní objekt bez vysoké pece, zavážková věž a část strojovny s komínem. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klamova huť na Wikimedia Commons Oficiální stránka Klamova huť s.r.o. Klamova huť - poslední huť blanenského panství Archivováno 6. 10. 2007 na Wayback Machine. Klamova huť na turistice.cz
Kleneč (národní přírodní památka)

Kleneč je národní přírodní památka, vyhlášená v roce 1976 a od roku 2007 evropsky významná lokalita. Nachází se na Podřipsku u obce Kleneč v okrese Litoměřice. Důvodem ochrany je naleziště endemického, kriticky ohroženého druhu hvozdíku písečného českého (Dianthus arenarius subsp. bohemicus), který se vyskytuje pouze na této lokalitě a pak na náhradní lokalitě, kam byl vysazen. Péčí o území je pověřena správa CHKO České středohoří. Popis Přírodní památka se nachází na zalesněných svazích a loukách se zbytky dřevin. Některé části jsou pravidelně zbavovány drnu až na čtvrtohorní štěrkopísek z řeky Labe. V takovém prostředí se daří právě hvozdíku písečnému. Dříve se tak dělo na lokalitě díky pastvě, dnes se zásah provádí těžkou technikou. Historie V roce 2013 došlo k novému vyhlášení území tak, aby obsahovalo i cenné písečné plochy s paličkovcem šedavým (Corynephorus canescens) a kostřavovými trávníky. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kleneč na Wikimedia Commons
Klečové louky

Klečové louky jsou přírodní rezervace v Jizerských horách, mezi Jizerou a Smědavskou horou, v katastru města Hejnice v okrese Liberec. Oblast spravuje AOPK ČR, regionální pracoviště Liberecko. Klečové louky tvoří čtyři vrchoviště – rozsáhlejší Velká a Malá klečová louka a menší Smrčková a Jelení louka. Důvodem ochrany je zachování porostů, květeny a krajinných útvarů. Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Liberec Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klečové louky na Wikimedia Commons
Klikovka

Klikovka je budova na pražském Smíchově. Z někdejší rozlehlé usedlosti s názvem Alsterlický dvůr (Alsterlischer Hof) s hospodářským dvorem se do současnosti dochovala pouze sýpka. Ostatní budovy byly zbořeny v roce 1971. Historie Usedlost dal postavit roku 1643 Johann Christof Alsterle, povýšený císařem Ferdinandem II. do rytířského stavu, který pocházel z českobudějovického měšťanského rodu Alsterlů z Astfeldu. Tento majetek zdědil roku 1689 jeho synovec Maxmilián Wenzl Alsterle z Astfeldu. Dvůr koupil v roce 1758 mlynář Václav Klyka, po němž se toto místo dodnes nazývá. Klikovka tehdy představovala dvě zděné budovy ve tvaru písmene „L“ s otevřeným dvorem a naproti přes dnešní Podbělohorskou ulici ještě jednu obdélnou budovu. Na konci 19. století usedlost vlastnila spolu s nedalekou Skalkou, Zámečnicí a dnes již neexistující Klimentkou, lékařská rodina Rennerů. Po druhé světové válce ji získala pražská obec a zřídila zde Státní statek hl. m. Prahy. Usedlost se až do začátku 70. let rozkládala po obou stranách Podbělohorské silnice a měla velkou zahradu. Před demolicí zde stála obytná dvoukřídlá budova z konce 18. století s klasicistní fasádou a vikýřem nad vchodem. Dále zde byla zděná stáj, prasečník a stodola, která již tehdy byla ze tří čtvrtin zbořená. Poblíž byla ještě kůlna a stará studna, která zanikla. Kůlna byla zrušena. V budově byly dvě obytné jednotky. Dodnes stojící barokní bývalá sýpka, která demolici unikla, je zděná jednopatrová klenutá budova. Zachovala se v původní podobě a obytná byla již v 19. století. Od roku 1964 je památkově chráněna. Trivia Nedaleko někdejší smíchovské usedlosti Klikovka se nachází ulice U Klikovky a Pod Klikovkou. Připomínkou druhé pražské usedlosti stejného názvu (Klikovka), z níž se ovšem nedochovalo vůbec nic (zanikla „po roce 1910“), je ulice podobného názvu Na Klikovce s přilehlou zastávkou autobusu a restaurací, jež obě nesou název Klikovka, v Praze 4-Nuslích na Pankráci. Obě Klikovky jsou od sebe vzdáleny asi 7 km. Odkazy Reference Literatura Lašťovková, Barbora. Pražské usedlosti 1. vydání, Praha: Libri 2001. ISBN 80-7277-057-8. S. 146 – 147. Jaroslava Staňková, Martin Hurin, Jaroslav Staněk: Pražské zámky, zámečky a usedlosti. Praha: Nakladatelství Academia, 2008. 1. vyd. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klikovka na Wikimedia Commons Galerie Klikovka na Wikimedia Commons Malé dějiny Smíchova a Košíř. Košířské usedlosti: Klikovka. Archivováno 10. 6. 2016 na Wayback Machine. 7. 10. 2006, zh. Český úřad zeměměřický a katastrální. Archivní mapy: 7068-1, list.č. 1. Archivováno 23. 6. 2020 na Wayback Machine.
Klučovský kopec

Klučovský kopec je přírodní památka v okrese Třebíč západně od obce Klučov. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je lokalita koniklece lučního (Pulsatilla pratensis), je to jediná lokalita v Kraji Vysočina, kde kvete tato rostlina. Přírodní památka o výměře 0,72 ha byla vyhlášena v roce 1982. Geologické poměry Podloží je tvořeno tmavým hrubozrnným durbachitem. Flora Přírodní památka je tvořena řídkými pastvinami se suchomilným trávníkem. K vidění je zde koniklec luční (Pulsatilla pratensis), který se zde nachází v početné populaci, dále bedrník obecný (Pimpimela saxifraga), bika ladní (Luzula campestris), česnek viniční (Allium vineale), hvozdík kropenatý (Dianthus deltoides), jetel horský (Trifolium montanum), kručinka barvířská (Genista tinctoria), mateřídouška vejčitá (Thymus pulegioides), mochna písečná (Potentilla arenaria), rozrazil rozprostřený (Veronica prostata), sesel sivý (Seseli osseum). Fauna Na území je vázán především hmyz a ještěrka obecná (Lacerta agilis). Péče o území Dříve bylo území využíváno ke spásání a bylo koseno. Od 50. let 20. století však kosení neprobíhalo pravidelně, později bylo území ponecháno ladem. V současné době jsou z území odstraňovány náletové dřeviny a území je pravidelně udržováno kosením. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klučovský kopec na Wikimedia Commons
Klášter kapucínů (Hradčany)

Klášter kapucínů na Hradčanech v Praze je nejstarší český klášter Řádu menších bratří kapucínů. Nachází se na severním konci Loretánského náměstí vedle Pražské Lorety v městské části Praha 1. Součástí zdejšího klášterního areálu je kostel Panny Marie Andělské. Historie Klášter byl založen již v roce 1600 generálem řádu Vavřincem z Brindisi, který byl později svatořečen. Klášterní konvent byl postupně vybudován v 17. a v první polovině 18. století. Se sousední Pražskou Loretou, kterou zdejší kapucíni spravují, je propojen nadzemní spojovací chodbou. V roce 1757 jej poškodilo pruské dělostřelectvo při bombardování Prahy, což dokládají i zdejší dělové koule. Během druhé světové války za Protektorátu Čechy a Morava zde mělo SS zřízenu věznici. Krátce po válce se sem kapucínští mniši opět navrátili, ale počátkem 50. let byli násilně vystěhování, poté zde sídlila československá kontrarozvědka. Od počátku 90. let 20. století klášter opět slouží svému původnímu účelu. Bratři kapucíni také vykonávají duchovní správu v pražské Loretě v sousedství kláštera. Od jara 2010 se v historickém refektáři kláštera konají pravidelné benefiční večery. V části kláštera jsou ubytováni věřící studenti z pražských vysokých škol. Představení v klášteře br. Mgr. Tomáš Pracný OFMCap Místní zajímavosti dřevěný a slaměný betlém z roku 1780 reliéfní křížová cesta od Karla Stádníka milostná socha Panny Marie Panně Marii Hradčanské byla zasvěcena 13. kaple Svaté cesty z Prahy do Staré Boleslavi, která byla založena v letech 1674–1690. v klášterním kostele byl pohřben Vratislav Eusebius z Pernštejna (1594-1631), poslední mužský potomek středověkého rodu pánů s erbem se zubří hlavou. Odkazy Reference Literatura KOŠNÁŘ, Julius. Staropražské pověsti a legendy. Praha: Vincentinum, 1933. Dostupné online. - kapitola O milostné soše Panny Marie v kapucínském kostele na Hradčanech a Drahomířině propasti, s. 112–115. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter kapucínů na Hradčanech na Wikimedia Commons Kapucíni v ČR Kapucínský klášter, ČRo7 Radio Praha, 27. 2. 2004 Pražská informační služba Klášter kapucínů, Hrady.cz Pragensia
Monastère des Capucins (Hradčany)

Le monastère des Capucins de Hradčany à Prague est le plus ancien monastère tchèque de l'Ordre des Frères Mineurs Capucins. Il est situé à l'angle de la rue Kapucínská (qui lui doit son nom) et l'extrémité nord de la place Loretánské à côté du sanctuaire Notre-Dame-de-Lorette de Prague, dans le quartier Prague 1. Son architecture est simple et dépouillée et ne comprend pas de tour. L'église Notre-Dame des Anges fait partie du complexe monastique. Histoire Le monastère a été fondé en 1600 par le général de l'ordre Laurent de Brindisi, qui fut ensuite canonisé. Le couvent du monastère fut progressivement construit aux XVIIe et début du XVIIIe siècle. Il est relié au sanctuaire de Lorette voisin, géré par les capucins locaux, par un couloir à arcades en surface. En 1757, il fut endommagé par l'artillerie prussienne lors du bombardement de Prague, comme en témoignent les boulets de canon. Pendant la Seconde Guerre mondiale, sous le protectorat de Bohême-Moravie, les SS y avaient une prison. Peu de temps après la guerre, les moines capucins sont revenus ici, mais ils ont été expulsés de force au début des années 1950, après quoi le contre-espionnage tchécoslovaque s'est basé ici. Depuis le début des années 1990, le monastère remplit à nouveau sa fonction initiale. Les frères capucins exercent également l'administration spirituelle du sanctuaire de Lorette voisin. Depuis le printemps 2010, le réfectoire historique du monastère organise régulièrement des soirées de bienfaisance. Liens Ouvrages et références (cz) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Klášter kapucínů (Hradčany) » (voir la liste des auteurs). (cs) Julius Kozsnar, Contes et légendes du vieux Prague, Prague, Vincentinum, 1933 (lire en ligne), Pages 112-115 Liens externes Capucins en République tchèque Monastère des Capucins, ČRo7 Radio Prague, 27/02/2004 Service d'information de Prague Monastère des Capucins, Hrady.cz Pragensie Portail de l’architecture chrétienne Portail du baroque Portail de Prague
Kapucinus kolostor (Hradzsin)

A hradzsini kapucinus kolostor(Klášter kapucínů) a rend legrégibb csehországi zárdája a Loreto tér (Loretánské náměstí) északi végén, a Loreta mellett. A kolostoregyüttes része az Angyalok Boldogasszonya templom. Története 1600-ban alapította a rend generálisa, Brindisi Szent Lőrinc. Az első épület 1602-re készült el, majd a 17. században és a 18. század első felében a kolostor fokozatosan bővült. 1757-ben a porosz tüzérség megrongálta; több ágyúgolyó máig látható. A második világháború alatt az SS börtöne volt. Nem sokkal a háború után visszatértek a kapucinus szerzetesek, de az 1950-es évek elején erőszakkal kilakoltatták őket, és az épületekben a csehszlovák kémelhárítás rendezkedett be. Eredeti rendeltetését az 1990-es évek elején kapta vissza. Egy részében a prágai egyetemek vallásos hallgatói kapnak helyet. 2010 tavasza óta a kolostor történelmi refektóriumában rendszeresen jótékonysági esteket tartanak. Az épületek Egy föld feletti folyosó köti össze a szomszédos prágai Loretóval, amelyet a kapucinusok kezelnek. Látnivalók fából és szalmából készült betlehem 1780-ból Keresztút — Karel Stádník domborműve Szűz Mária szobra Az 1674–1690-ben alapított, Prágától Stará Boleslavig vezető Szent Út 13. kápolnáját Hradzsini Szűz Máriának szentelték fel. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Klášter kapucínů (Hradčany) című cseh Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Források Jindřich Pokorný et al.: Prága, Idegenvezető, (Sportovní a turistické nakladatelstcí) Praha, 1957, p. 60.