NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дом «У Золотого колокольчика»

Дом «У Золотого колокольчика» (чеш. Dům U Zlatého zvonku, Dům U Zlatého zvonečku) — историческое здание в Праге. Находится в Старом городе, на улице У Раднице, 4. Он стоит между домами «У Золотого фазана» и «У Золотобоя». Охраняется как памятник культуры Чешской Республики. Современный дом примерно был построен примерно в 1840 году на романском и готическом фундаменте из частей первоначальных двух домов, в северной части находился относительно большой дом, южная часть была частью романского двора, центр которого находился на месте сегодняшний дома «У Золотого фазана». Обе эти части были соединены только в 1801—1802 годах. Дом был перестроен в его современномвиде до 1841 года. От первоначальных зданий сохранились только подвалы и периметры стен. Дом трёхэтажный (с учётом этажа аркады — четырёхэтажный). Внизу здания расположены две широкие полукруглые аркады, облицованные ромбовидными гипсовыми полосами. Окна первого этажа без ставней, межоконные промежутки разделены парами тонких перекладин. Второй этаж аналогичный, между окнами плоские пилястры богатого профиля. На третьем этаже между окнами также расположены пилястры. Примечания Литература Pavel Vlček a kol. Dům „U zlatého zvonku“ // Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov (чеш.). — Praha: Academia, 1996. — Vol. 1. — S. 155-156. — 639 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 80-200-0563-3.
Stolařka

Stolařka (lidově Kačeňák) je rybník v katastru města Bzenec. Má rozlohu 25 hektarů a byl založen v roce 1572. Nachází se mezi soutokem Moravy se Syrovinkou a křížením železničních tratí 330 a 340. Je obklopen borovým lesem. Slouží k chovu ryb, na jižním břehu je drůbeží farma. Hnízdí zde vodní ptactvo, např. volavka popelavá.[zdroj?] Poblíž se nachází přírodní památka Vypálenky. Externí odkazy Rybník na stránkách priroda.cz Rybník na turistika.cz
Dům U Tří tykví

Dům U Tří tykví, někdy také zvaný U Pěti tykví, U Tykvů či U Jelena, je dům čp. 440 na Starém Městě v Praze v Michalské ulici č. 11. Stojí mezi domy U Bílého zajíce a U Staré paní. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Dům je novostavbou z roku 1935, ale fasádou napodobuje původní stavbu. První zprávy o ní pocházejí z roku 1360. K roku 1424 je doložen název „Ad cucumeres“ (U Tykví). Dům byl renesančně přestavěn, po roce 1705 pak barokně. Z doby dalších, pozdně barokních úprav, tj. ze 60. let 18. století, pochází rokokové sousoší svatého Huberta od Ignáce Františka Platzera, který se inspiroval obdobným sousoším Ferdinanda Maxmiliána Brokoffa v Tomášské ulici na Malé Straně. V roce 1932 byl starý dům zbořen, během bourání byly objeveny gotické fragmenty, mj. také freska z přelomu 14. a 15. století, která byla uložena v Muzeu hlavního města Prahy. Pod oknem v prvním patře je umístěna pamětní deska Karla Jaromíra Erbena, který v domě žil i zde roku 1870 zemřel. Roku 1843 se zde narodila Josefina Brdlíková. Reference Podobné názvy Dům U Červeného jelena (Praha, Malá Strana) Dům U Jelena (České Budějovice) Dům Červený jelen (Karlovy Vary) Restaurace Červený jelen (Praha, Nové Město) Literatura VLČEK, Pavel a kol.: Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov. Praha : Academia, 1996: s. 305–306. ISBN 80-200-0563-3 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu dům U Tří tykví na Wikimedia Commons
Evangelický kostel (Jeseník)

Evangelický kostel v Jeseníku byl vybudován v letech 1881–1883. Historie Na konci 19. století se evangelíci v Jeseníku rozhodli, že zde vybudují filiálku německého evangelického sboru v Holčovicích. Stalo se tak 7. prosince 1879, kdy bylo zvoleno šest presbyterů a zřízena lokální sekce Spolku Gustava Adolfa. Stavba kostela byla zahájena 13. října 1881 a dokončena následujícího roku, interiér ještě o rok později. Stavba v celkové ceně 29 187 guldenů byla financována ze sbírek, značným obnosem na ni přispěla také princezna Marianna Oranžská (její první příspěvek činil 10 000 guldenů). V téže době byla za 14 000 guldenů postavena také fara. Roku 1883 vznikla v Jeseníku samostatná farnost. Dne 15. října téhož roku byl kostel vysvěcen, slavnosti se zúčastnila vévodkyně Wilhelma von Mecklenburg (dcera princezny Marianny) a dále řada církevních a politických osobnosti monarchie. Farnost měla v této době asi 400 členů. Posledním německým farářem sboru byl Siegfried Hofman, který byl po 2. světové válce odsunut s ostatními členy sboru a dále pak působil jako duchovní v Německu. V roce 1946 vznikl v Jeseníku sbor Českobratrské církve evangelické. Jeho členy se stali evangelíci z řad nových usedlíků původem z Valašska, Slovenska i dalších míst. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický kostel v Jeseníku na Wikimedia Commons
Evangelische Kirche Jeseník

Die Evangelische Kirche Jeseník ist ein Kirchengebäude in Jeseník (deutsch: Freiwaldau), einer Stadt in der Olmützer Region in Tschechien. Die evangelische Gemeinde von Freiwaldau wurde am 13. Oktober 1879 zunächst als Filialgemeinde der Toleranzkirche von Hillersdorf gegründet. Am 13. Oktober 1881 wurde der Grundstein zu einer eigenen Pfarrkirche gelegt. Der Entwurf für die neuromanische Kirche stammte von dem königlich-preußischen Hofbaudirektor Ferdinand Martius (1811–1889) aus Kamenz, dem Erbauer der dortigen Dreifaltigkeitskirche. Der Bau der Kirche geschah mit finanzieller Unterstützung des Gustav-Adolf-Vereins und der (geschiedenen) preußischen Prinzessin Marianne von Oranien-Nassau, der Besitzerin von Schloss Weißwasser. Die Einweihung der Kirche, einer in unverputztem Bruchsteinmauerwerk ausgeführten Saalkirche mit Apsis und vorgesetztem Turmbau, fand am 15. Oktober 1883 durch den Superintendenten von Mähren und Schlesien, Theodor Karl Haase, unter Beteiligung der Herzogin Alexandrine von Mecklenburg-Schwerin, der Tochter der Stifterin, und des Landespräsidenten von Österreichisch-Schlesien, Olivier Marquis de Bacquehem, statt. 1946 wurden Kirche und Pfarrhaus der Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder übertragen. Weblinks Angaben zur Kirche auf der Website zeitenzeuge.de
Grúň (přírodní památka)

Grúň je přírodní památka v katastrálním území obce Nová Bošáca v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčínském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1992 a jeho rozloha je 16,01 hektaru. Předmětem ochrany je komplex lesních, lučních a pastevních společenstev s bohatým výskytem vstavačovitých rostlin. Reference
Grúň (Mała Fatra)

Grúň (989 m) – szczyt w Małej Fatrze Krywańskiej (północno-wschodnia część Małej Fatry) w Centralnych Karpatach Zachodnich na Słowacji. Grúň znajduje się w krótkim, północno-zachodnim grzbiecie dużo wyższego szczytu Poludňový grúň (1460 m). Oddzielony jest od niego płaską przełęczą i dość rozległym wyrównaniem terenu, na którym znajduje się schronisko turystyczne Chata na Grúni. Grzbiet opadający ze szczytu Poludňový grúň poprzez Grúň i Veľky kopec oddziela od siebie dwa odgałęzienia Vrátnej doliny; jest to Nová dolina i Stará dolina. Grúň jest zalesiony, ale duży obszar przy schronisku Chata na Grúni to łąka. Dawniej była to hala pasterska, obecnie jest tutaj dolna część narciarskiej trasy zjazdowej spod szczytu Poludňový Grúň. W stokach opadających z grzbietu Grúň - Veľky kopec do Starej Doliny wycięto w lesie kilka pasów na narciarskie trasy zjazdowe. Istnieje tutaj ośrodek narciarski Grúň z kilkoma wyciągami orczykowymi. Przez Grúň poprowadzono też kilka znakowanych szlaków turystyki pieszej. Szlaki turystyczne Štefanová – Grúň – Chata na Grúni – Starý dvor. Czas przejścia: 2 h ↓ 2h Vrátna – Chata na Grúni – Poludňový grúň. Czas przejścia 2h, ↓ 1.30 h Przypisy
Brdo (rozhledna)

Rozhledna Brdo je kamenná vyhlídková věž na nejvyšším stejnojmenném vrcholu Chřibů. Z rozhledny lze dohlédnout na Jeseníky, Beskydy a Vsetínské vrchy. Rozhledna je vysoká 24 m a má celkem 99 schodů. Na rozhledně je možné zakoupit turistickou známku č. 1009 (Brdo – rozhledna Chřiby). Historie Na vrcholu Brda stávala až do 70. let 20. století dřevěná rozhledna. Stavba nové kamenné rozhledny byla zahájena 28. října 2001 a slavnostně otevřena přesně o tři roky později dne 28. října 2004. Jednalo se o první kamennou rozhlednu postavenou na území Česka od 30. let 20. století. O výstavbu se zasloužilo Sdružení pro podporu místních iniciativ Chřiby. Autorem projektu je architekt Svatopluk Sládeček. Na stavbu byl použit pískovec z kamenolomu Žlutava a dubové dřevo z místních lesů. Náklady na stavbu dosáhly cca 5,5 miliónů korun. Odkazy Reference Související články Seznam rozhleden v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Brdo (rozhledna) na Wikimedia Commons Kamenná rozhledna na Brdu Kamenná rozhledna na Brdu Rozhledna Brdo na stránkách blízkého penzionu Bunč
Kostel svatého Jiří (Hřídelec)

Kamenný kostel sv. Jiří v Hřídelci na Jičínsku stojí na místě původního dřevěného kostela. Základní kámen kostela byl položen 21. května 1839. Stavba trvala asi 2 a půl roku. Veškerý stavební materiál – kámen i dřevo – pochází z blízkého okolí kostela. Dne 26. prosince 1841 byl kostel P. Josefem Stránským, děkanem a farářem ve Veliši slavnostně vysvěcen. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. V současné době je kostel zasvěcený svatému Jiří nově opraven a tvoří výraznou dominantu krajiny. Poloha Kostel sv. Jiří v obci Hřídelec se na nachází asi 4 km severozápadně od města Lázně Bělohrad. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons http://www.youtube.com/watch?v=0_skEvwMf_k
Schloss Krásné Březno

Das Schloss Krásné Březno (deutsch Schönpriesen) liegt in Krásné Březno, einem Stadtteil von Ústí nad Labem (Aussig) im Okres Ústí nad Labem in Tschechien. Bis zum Jahr 1867 hieß der Ort Březnice (Presei), davor Březník. Geschichte Die erste urkundliche Erwähnung des Ortes stammt aus einer Urkunde des Fürsten Spytihněv II. aus dem Jahr 1057. An der Stelle des heutigen Schlosses Schönpriesen stand vormals ein Kastell. Um das Jahr 1600 ließ Rudolf von Bünau ein Renaissanceschloss erbauen, der Baumeister war Hans Boge, Steinmetz aus Pirna. Der älteste Teil des Schlosses ist der Seitenflügel, der mit der Schlosskirche St. Florian durch einen Gang verbunden ist. An der Gartenseite des Alten Schlosses befindet sich eine Sonnenuhr mit der Jahreszahl 1603 und der lateinischen Anschrift „Soli deo Gloria“. Die Schlosskirche St. Florian wurde in den Jahren 1597–1603 ebenfalls von Hans Boge errichtet, sie ist ein Beispiel für die sächsischen Renaissance in Böhmen mit spätgotischem Maßwerk, Netzrippengewölbe und Portalen mit Diamantquadern. Der Hauptaltar stammt aus dem Jahr 1605. An der Kirche befindet sich ein kleiner alter Friedhof mit den Gräbern der ehemaligen Patronatsherren. Nach der Schlacht am Weißen Berg gingen die Grafen von Bünau zurück nach Sachsen. Neue Besitzer wurden die Grafen Thun–Hohenstein (bis 1647), danach Graf Althann (1680) und Graf Cavriani. Im Jahre 1730 wurde das Schloss von Graf Ludwig Richard Cavriani im Barockstil umgebaut. Im 19. Jahrhundert erwarb Heinrich von Kolowrat-Krakovský-Novohradský (* 27. Januar 1826 in Neuhaus; † 19. März 1904 in Schönpriesen) das Schloss. Im 19. Jahrhundert erfolgte der Anbau eines neuen Flügels mit Balkon. Dieses neue Schloss hat einen quadratischen Grundriss um einen zentralen Hof, in den Ecken befinden sich zylinderförmige Türme mit Zwiebelkuppeln. Es ist zweigeschossig ausgeführt und steht auf einer Terrasse, der Hauptzugang erfolgt über eine Treppe aus Südwesten. Weitere Renovierungen erfolgten in den Jahren 1897 und 1926. Nach den Kolowrats übernahm Jan Skrbenský von Hříště (* 1868), verheiratet mit Malvína von Kolowrat (1873–1932), die Herrschaft Schönpriesen. Die Grafen von Skrbenský bewohnten das Schloss bis zur Enteignung im Jahr 1945. Danach war es Amtssitz der Tschechoslowakischen Staatsbahn ČSD. Der umliegende Park hatte früher eine Anzahl von Gartengebäuden und wurde im 20. Jahrhundert durch den Bau einer Straße stark verändert. Gegenwärtig ist das Schloss im Eigentum des Denkmalschutzamts der Stadt Ústí nad Labem, das hier seit 2011 seinen Sitz hat. Weblinks Burgen und Schlösser in Nordböhmen (tschechisch) Webseite über Burgen und Schlösser in Tschechien Einzelnachweise
Lišov

Lišov (Czech pronunciation: [ˈlɪʃof]; German: Lischau) is a town in České Budějovice District in the South Bohemian Region of the Czech Republic. It has about 4,700 inhabitants. The town is located in the Třeboň Basin, in an area rich in fishponds. The most important monument in Lišov is the Schwarzenberg Hospital. Administrative division Lišov consists of 13 municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Vlkovice forms an exclave of the municipal territory. Etymology The name Lišov was probably derived from the personal name Lichý, meaning "Lichý's (settlement)". The personal name itself means 'odd' in Czech, but in Old Czech it also meant 'dishonest', 'evil'. Geography Lišov is located about 9 kilometres (6 mi) northeast of České Budějovice. It lies in the Třeboň Basin. The stream Lišovský potok originates here and then flows through the town. In addition to several smaller fishponds, there is the fishpond Dvořiště in the northeastern part of the territory, which is one of the largest ponds in the Czech Republic. History The first written mention of Lišov is from 1296. In 1400, it was first referred to as a market town. Demographics Transport The D3 motorway (the section from České Budějovice to Tábor, part of the European route E55) runs along the western municipal border. The I/34 (the section from České Budějovice to Jindřichův Hradec, part of the European route E551 and shortly also part of the European route E49) runs through the town. Sights The most valuable building is the Schwarzenberg Hospital, built by Jan Adolf of Schwarzenberg in 1675–1676. Today it houses a museum, a library and an art gallery. The Church of Saint Wenceslaus was built in the second half of the 19th century. It replaced the old church. The Church of Saints Nicholas and Leonard in Dolní Slověnice is originally a Gothic church from the late 13th century. It was later rebuilt in the Baroque style. A technical monument is Locus perennis or "eternal place", an obelisk with built-in levelling markings. It was established here as one of the seven fixed points of accurate levelling of the Austro-Hungarian surveying system for European measurements. According to this system, the altitude of the obelisk is exactly 565.1483 metres (1,854.161 ft) above sea level in Trieste. Notable people Milan Sachs (1884–1968), Czech-Croatian opera conductor and composer Milan Křížek (1926–2018), composer, music teacher and violinist Twin towns – sister cities Lišov is twinned with: Schüpfen, Switzerland Varmo, Italy References External links Official website
Lišov

Lišov es una localidad del distrito de České Budějovice en la región de Bohemia Meridional, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 4343 habitantes. Se encuentra ubicada en el centro-sur de la región, en la zona de la selva de Bohemia, a poca distancia al sur de la ciudad de Praga, de la orilla del río Moldava —el más largo del país, afluente del río Elba— y al norte de la frontera con Austria.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lišov.
Lišov (district de České Budějovice)

Lišov (en allemand : Lischau) est une ville du district de České Budějovice, dans la région de Bohême-du-Sud, en Tchéquie. Sa population s'élevait à 4 621 habitants en 2023. Géographie Lišov se trouve à 11 km au nord-est du centre de České Budějovice et à 119 km au sud de Prague. La commune est limitée par Ševětín, Mazelov et Smržov au nord, par Třeboň et Dunajovice à l'est, par Štěpánovice, Hvozdec, Zvíkov, Jivno et Libníč au sud et par Borek, Hosín, Chotýčany et Vitín à l'ouest. La commune de Lišov compte un quartier exclavé, Vlkovice, séparé du reste de la commune par Hvozdec. Histoire La première mention écrite du village date de 1334. Administration La commune se compose de treize sections : Transports Par la route, Lišov se trouve à 11 km de České Budějovice et à 148 km de Prague. Notes et références Portail de la Tchéquie
Lišov (České Budějovice-i járás)

Lišov település Csehországban, a České Budějovice-i járásban. Lišov Štěpánovice, Smržov, Dunajovice, Třeboň, Ševětín, Libín, Hvozdec, Vitín, Libníč, Jivno, Zvíkov, Hosín, Chotýčany, Mazelov és Borek településekkel határos. Lakosainak száma 4679 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Lišov (Tsjechië)

Lišov, Duits: Lischau, is een in vergelijking met andere gemeenten uitgestrekte gemeente in het zuiden van Tsjechië. Er liggen een aantal plaatsen in de gemeente. De plaats Lišov ligt tien kilometer ten noordoosten van het centrum van de stad České Budějovice. Het grondgebied van de gemeente is verdeeld met een enclave. De gemeente telde 4 687 inwoners in 2024.
Lišov

Lišov (niem. Lischau) − miasto w Czechach, w kraju południowoczeskim. Według danych z 31 grudnia 2007 powierzchnia miasta wynosiła 9 355 ha, a liczba jego mieszkańców 4 089 osób. Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Linki zewnętrzne Strona miasta
Лишов (Чехия)

Лишов (чеш. Lišov, [ˈlɪʃof]) — город в районе Ческе-Будеёвице Южночешского края Чехии. В городе расположен краеведческий музей Фрэнсиса Мирослава Чапека, частный музей музыкальных автоматов, музей пишущих машинок и выставочный зал Яна Рафаэля Шустера. Население Примечания
Лишов (Чешке Будјејовице)

Лишов (чеш. Lišov) град је у Чешкој Републици. Град се налази у управној јединици Јужночешки крај, у оквиру којег припада округу Чешке Будјејовице. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године град је имао 4.214 становника. Референце Спољашње везе
Lišov

Lišov är en stad i Tjeckien. Den ligger i regionen Södra Böhmen, i den centrala delen av landet, 120 km söder om huvudstaden Prag. Lišov ligger 515 meter över havet och antalet invånare är 3 989. Terrängen runt Lišov är huvudsakligen platt, men åt sydväst är den kuperad.Runt Lišov är det ganska tätbefolkat, med 52 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är České Budějovice, 10,8 km väster om Lišov. Omgivningarna runt Lišov är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lišov.
Kostel Nejsvětější Trojice (Křemešník)

Kostel Nejsvětější Trojice stojí na vrchu Křemešník ve stejnojmenné vsi, části Nového Rychnova. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie Podle dochovaného záznamu v pamětní knize spadl v roce 1555 pelhřimovský měšťan Matouš Chejstovský při útěku před lupiči do stříbrného dolu. Po návratu do Pelhřimova pak nechal na vrchu postavit dřevěnou kapli zasvěcenou Nejsvětější Trojici. V roce 1652 došlo k přestavbě na dřevěnou kapli, kterou vysvětil pražský arcibiskup Arnošt kardinál Harrach. Zároveň sem byly přeneseny ostatky sv. Kandida, sv. Uršuly a papeže sv. Martina. Postupně sem docházelo stále více poutníků, takže kapacita brzy přestala stačit. Proto v roce 1752 vznikl na místě kaple barokní kostel. Program záchrany architektonického dědictví V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1995–2014 na opravu památky čerpáno 4 190 000 Kč. Popis Jedná se o trojlodní kostel s půdorysem ve tvaru kříže. Složen je z hlavní lodě na půdorysu obdélníka a trojice kaplí na severovýchodní straně. V tympanonu nade dveřmi se nachází trojúhelníkový reliéf z druhé poloviny 16. století. V reliéfu je možné vidět korunovaci Panny Marie. Malby uvnitř kostela vytvořil především Jan Kalina a znázorňují výjevy Božích vůlí, osmera Blahoslavenství a Boží ctností. Vitráže pochází z roku 1936. Hlavní oltář z roku 1752 je taktéž zasvěcený Nejsvětější Trojici. Hlavní oltář pak doplňuje dvojice vedlejších oltářů. Oltář vlevo je zasvěcen Nejsvětějšímu Srdci Ježíšovu, pravý pak Panně Marii. Celý poutní areál pak doplňuje kaple mrtvých, kaple korunovace Panny Marie, ambity, fara a škola. Ke kostelu vede od pramene Zázračná studánka Křížová cesta z roku 1906. Zajímavosti Nachází se zde turistická známka TZ No. 384 – Křemešník. Oltář kostela je zapsán v České knize rekordů jako jediný trojboký oltář v České republice. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons kostel Nejsvětější Trojice, hrady.cz Založení kostela na Křemešníku, hotelkremesnik.cz Poutní místo Křemešník Archivováno 2. 8. 2021 na Wayback Machine., katolicka-kultura.sweb.cz
Větrný zámek

Větrný zámek (též Havraní zámek) je nedostavěná vila na vrchu Křemešník, stojící v blízkosti poutního kostela Nejsvětější Trojice. Historie Město Pelhřimov přenechalo v roce 1929 stavební parcelu akademickému sochaři a medailérovi Josefu Šejnostovi, který se narodil v nedalekém Těšenově a měl ateliér v Praze. V roce 1930 začala na Křemešníku výstavba romantické vily podle projektu Kamila Hilberta, jenž se podílel na dostavbě chrámu sv. Víta na Pražském hradě. Šejnost zde pobýval se svou rodinou a plánoval tu vybudovat také muzeum medailí. V roce 1934 však byla stavba pozastavena a k obnovení již nedošlo. V roce 1941 Josef Šejnost zemřel a vilu převzal jeho syn, sochař Zdeněk Šejnost. V roce 2011 prošel zámek kompletní rekonstrukcí a bylo zde opět plánováno muzeum. Popis Předobrazem pro vilu měl být středověký opevněný hrad s dvojicí věží v rozích areálu. Na vnitřní straně spojovací zdi prochází krytý betonový ochoz. Pod ochozem se pak nachází další chodba, jejíž přítomnost prozrazují drobná okénka. Celý areál doplňují sochy havranů od Josefa Šejnosta. Podrobnosti se nám dochovaly v jeho vzpomínkách. V severní věži se nachází místnost o délce 290 cm a šířce 240 cm. V jižní věži se v přízemí nachází kuchyň o délce 260 cm a šířce 240 cm. V patře je pak stejně velká místnost. V jedné z místností dosud stojí původní kamna, jejichž autorem byl sám Šejnost. Galerie Odkazy Reference Související články Josef Šejnost Kamil Hilbert Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Větrný zámek na Wikimedia Commons Křemešník - Větrný zámek, turistika.cz Větrný zámek Archivováno 2. 2. 2014 na Wayback Machine., hotelkremesnik.cz „Větrný zámek“ Josefa Šejnosta, slavnevily.cz Vila Větrný zámek, Křemešník, dedictvivysociny.cz Větrný zámeček na Křemešníku se opravuje, bude z něho muzeum, idnes.cz
Kaple svatého Jana Křtitele (Křemešník)

Kaple svatého Jana Křtitele (v některých pramenech uváděna také jako kaple svaté Anny či kaple Svaté Trojice) s pramenem se nachází v lesích na svahu vrchu Křemešník a představuje výchozí místo pro křížovou cestu ke kostelu Nejsvětější Trojice na jeho vrcholu. Štít barokní kaple doplňuje reliéf křtu Ježíše Krista v Jordáně od Františka Bílka. Pod kapličkou se nachází pramen vystupující na povrch v tzv. Zázračné studánce, ležící na protější straně lesní silničky. Nedaleko kapličky se nachází poustevna, kde v průběhu staletí vystřídala celá řada poutníků. Tím asi nejznámějším byl v roce 1660 Jiří Mrňávek. Kaple je chráněna jako kulturní památka České republiky. Místem vede zelený okruh z Křemešníka, přes Korce, Stříbrnou studánku, Sluneční paseku a kapličku sv. Jana zpátky na Křemešník. Turisty sem také přivede červená turistická značka od Proseče pod Křemešníkem, pokračující na Křemešník. Od září 2004 tudy vede i trasa NS Křemešník. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons Kaple sv. Jana Křtitele s pramenem, Křemešník, dedictvivysociny.cz