NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Slavkovský chlumek

Slavkovský chlumek je přírodní památka poblíž obce Bohdalovice v okrese Český Krumlov. Důvodem ochrany je naleziště bramboříku evropského (Cyclamen europaeum). Galerie Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 194. Související články Seznam chráněných území v okrese Český Krumlov https://www.zsnadrazi.cz/priroda/cz1250/region/soucas/i_slachl.htm Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slavkovský chlumek na Wikimedia Commons
Slepeč

Přírodní památka Slepeč byla vyhlášena v roce 1984 a nachází se u obce Kochánky. Důvodem ochrany je dubohabrový les s výskytem chráněných rostlinných druhů. Popis oblasti Hlavním důvodem ochrany je výskyt v Pojizeří jediné zachované populace střevíčníku pantoflíčku (Cypripedium calceolus) a dalších teplomilných rostlin. Z vzácných a chráněných rostlin se v oblasti vyskytuje např. okrotice bílá (Cephalanthera damasonium), vemeník dvoulistý (Platanthera bifolia), plamének přímý (Clematis recta) a jiné. Z hub zde byla nalezena velmi vzácná náramkovitka žlutozelená (Floccularia straminea). Z nejvýznamnějších druhů hmyzu průzkum prokázal střevlíky (Carabus arcensis) a (Carabus glabratus), zlatohlávka (Potosia aeruginosa), tesaříka (Lioderus collari) a roháče obecného (Lucanus cervus). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slepeč na Wikimedia Commons Informace na AOPK ČR
Sloup Nejsvětější Trojice (Jaroměřice nad Rokytnou)

Sloup Nejsvětější Trojice je barokní kulturní památka v Jaroměřicích nad Rokytnou. Najdeme ji ve východní části náměstí Míru. Popis Základem sloupu je podstavec z kamene a cihel. V půdorysu má tvar trojúhelníku s uťatými rohy, jehož strany jsou prohnuty dovnitř. Podstavec je ukončen profilovanou římsou. Na podstavci stojí v každém rohu na nízkém jehlancovitém podstavci jedna socha: sv. Karla Boromejského, sv. Rocha a sv. Šebestiána. Uprostřed podstavce mezi třemi sochami se pne další, ještě silnější a vyšší trojboký podstavec a ten nese tři válcovité sloupy. Na nich spočívá oblačná základna pro sochy Nejsvětější Trojice samé; jejich tváře jsou obráceny k zámku. Rané začátky Sloup Nejsvětější Trojice vznikl díky Janu Adamovi z Questenberka. Ten jej nechal zhotovit nákladem 1500 zlatých (vyjma sochu sv. Šebestiána, již hradilo město). Datována je rokem 1716. Jan Adam postavením sloupu sledoval za cíl zvětšit a utvrdit zbožnost poddaného lidu. Proto při sloupu založil fundaci a v její zakládací listině nařídil, aby bylo na sousoší udržováno věčné světlo a aby každou neděli po nešporách farář a farní zpěváci zpívali litanie k Nejsvětější Trojici. Za to se Jan Adam zavázal, že sám i jeho nástupci budou faráři poskytovat z panského pivovaru pivo v libovolném množství, když farář dá na každé vědro měřici pšenice a měřici ječmene. Obnovy První obnovu sloup Nejsvětější trojice podstoupil v roce 1898 nákladem majitele jaroměřického panství Rudolfa Kristiána hraběte z Vrbna-Kounic. Obnova ho přišla na 3500 korun. Zdivo podstavce bylo vyspraveno a omítnuto a samo původní sousoší Nejsvětější trojice nahrazeno pískovcovou kopií. V roce 2005 bylo sousoší restaurováno a konzervováno s celkovým nákladem 370 000 korun. V dalších letech proběhly další opravy. V létě roku 2017 s dokončením na podzim téhož roku proběhla rekonstrukce sloupu. Opravovaly se omítky a sochy na sloupu, stejně tak proběhlo čištění soch. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sloup Nejsvětější Trojice (Jaroměřice nad Rokytnou) na Wikimedia Commons
Zamek Sloup

Zamek Sloup (cz. Zámek Sloup v Čechách, niem. Schloss Sloup) – zabytkowy zamek we wsi Sloup (Czechy). Pierwsza wzmianka o obiekcie pochodzi z 1324. Już w XIV w. zamek był nie tylko siedzibą szlachecką, ale także miejscem, w którym pobierano cła. Jego znaczenie wzrosło w XVIII w., kiedy to w 1726 arystokrata Josef Jan Maxmilián Kinský (1705–1780) odziedziczył majątek i przeniósł się do Sloup v Čechách. W 1730 zlecił on budowę rezydencji, która posiadała elegancki ogród otoczony kamiennym murem. Budowę ukończono w 1733. Kinski dla swoich potrzeb wybudował kaplicy św. Jana Nepomucena, do której prowadzi aleją lipową. Zamek i kaplicę zdobią rzeźby z warsztatu Matthiasa Bernharda Brauna (1684–1738) i jego bratanka Matthiasa Antona Brauna. W 1943 obiekt służył jako schronienie dla zbiorów zabytków z libereckich muzeów, ewakuowanych przed zniszczeniem podczas bombardowań. Na zamku 9 maja 1945 został zabity Kaspar Johann von Preysing-Lichtenegg-Moos (1903-1945), żonaty z Elisabeth Dohalską z Dohalic (Dohalsky-Dohalitz, 1898-1979), kiedy właścicielem była rodzina Preising, której zamek został skonfiskowany po 1945. Od frontu obiekt posiada ryzalit zwieńczony frontonem zawierającym herb Kinský, podobnie jest w kaplicy pw. św. Jana Nepomucena. Zobacz Zamek skalny Sloup Przypisy
Slovanka (zámek)

Slovanka je usedlost, někdy označovaná také jako zámeček, v pražské čtvrti Hlubočepy. Nachází se na začátku Prokopského údolí. Usedlost tvoří dvě budovy. Další budovy původně patřící k usedlosti byly v roce 1926 prodány Sokolu na Zlíchově. Historie Na místě, kde dnes stojí usedlost Slovanka, ve středověku bývala vinice. Ta však v 18. století zanikla, když se dostala do rukou stavitele usedlosti inženýra a profesora Františka Antonína Hergeta. Zmínky o původní obytné budově, která byla postavena v barokním slohu, jsou z roku 1726. V roce 1862 a v letech 1910–1927 proběhly další stavební úpravy. Hospodářská budova zvaná Patricie měla novorenesanční fasádu, po roce 1910 byla přestavěna. Usedlost v roce 1899 zdědily Vilemína Hergetová a Helena Zeileisenová. Po roce 1926, kdy zemřela Vilemína Hergetová, usedlost koupil továrník John. Po roce 1945 byla usedlost zestátněna a sídlil zde mimo jiné i Československý armádní film. V roce 1947 zde byl internát učiliště ČKD a v mansardě bydleli také studenti z jiných škol. Egon Bondy v memoárové knize Prvních deset let vzpomíná na to jak sem nejprve chodil navštěvovat známé a později zde nějakou dobu i sám bydlel. Dále zde přebýval (částečně ve skleníku na zahradě) výtvarník Jan 'Hanes' Reegen, docházel sem též Vladimír Boudník. Místo se zřejmě stalo i předlohou pro lokaci na začátku filmu 3 sezóny v pekle, inspirovaném uvedenou knihou. Od roku 1991 podléhá usedlost památkové ochraně. Obě budovy jsou dnes v držení soukromých firem. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 268 – 269. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Slovanka na Wikimedia Commons Slovanka na Hrady.cz Slovanka wikimapy.cz[nedostupný zdroj] Sága rodu Hergetů. In: Česká televize. Z metropole. Premiéra: 9. 11. 2013, ČT1. iVysílání.
Slovanské náměstí (Brno)

Slovanské náměstí se nachází v brněnské městské části Královo Pole. Bylo pojmenováno na počest všech slovanských národů. Jeho prostřední části vévodí rozsáhlý park obklopený stromovou alejí. Nachází se zde základní škola a gymnázium. Projíždí tudy trolejbusová linka, která dále pokračuje ulicemi Husitská a Skácelova a tvoří tak spojnici mezi dvěma důležitými tramvajovými dopravními tepnami, Palackého třídou a Purkyňovou ulicí. Do Slovanského náměstí ústí (mimo Husitské a Skácelovy) rovněž ulice Ruská, Charvatská, Slovinská, Bulharská, Srbská a Těšínská (coby zástupci slovanských národů). Vývoj názvu 22. 12. 1909 – Všeslovanské náměstí 16. 9. 1914 – Na Devadesátce (Neunzighuben) 1. 4. 1915 – náměstí Císaře Františka Josefa (Kaiser-Franz-Josef-Platz) 20. 12. 1918 – náměstí Svobody (Freiheitsplatz) 17. 3. 1939 – Freiheitsplatz – náměstí Svobody 10. 1. 1940 – Schulplatz – Školní náměstí 10. 5. 1945 – Školní náměstí 25. 9. 1946 – Slovanské náměstí Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slovanské náměstí na Wikimedia Commons
Sluncová

Sluncová (označovaná také jako zámeček Sluncová) je název usedlosti nacházející se v pražské městské části Karlín na adrese U Sluncové 10/64. Je chráněna jako součást kulturní památky České republiky. Historie Sluncová je jako viniční usedlost doložena už v polovině 17. století, kdy pozemek vlastnil primátor Nového Města pražského Josef Slunec. Po roce 1682 od něj vinici s barokní usedlostí odkoupil primátor Starého Města pražského Jan Jiří Reischmann z Rieschenberka. Po jeho smrti připadl majetek vdově Juditě, rozené Globicové z Bučina. V roce 1714 Sluncovou vlastnila Anna Reischmannová, v roce 1762 usedlost s vinicí patřila rodině Voříkovských z Kunratic. Poté Sluncová rychle střídala majitele. Na konci 18. století byla u zámečku vystavěna grotta s kaplí. Okolo roku 1800 byla usedlost přestavěna na klasicistní letohrádek, který roce 1870 koupil továrník Julius Haine (odtud další název zámeček – Hajnovka). Po druhé světové válce objekt chátral, v 60. letech byla zvažována jeho demolice. Od roku 1964 je památkově chráněný. V letech 1978–82 Sluncovou rekonstruoval architekt Dejmal jako školící středisko ČKD. Reprezentačním a školícím účelům slouží dodnes. Zámeček od 90. let vlastnila společnost ČKD PRAHA DIZ, a.s., kterou postupně ovládl podnikatel Petr Speychal. V roce 2009 byl zámeček vyčleněn do samostatné společnosti ZÁMEČEK SLUNCOVÁ, s.r.o., jejímž jediným vlastníkem je ČKD PRAHA DIZ. Když se vlastník dostal v roce 2016 do ekonomických problémů, Speychal se zámeček pokusil převést na svou panamskou firmu, policie však převod zhatila. Zámeček je součástí kulturní památky Zámeček Sluncová, která zahrnuje i další objekty v areálu někdejší usedlosti, mj. ojedinělou stavbou stavbou ve svahu, v jejímž přízemí je grotta a patře kaple. Zámeček je dobrém stavu a je od areálu oddělen plotem, pozemky a objekty v areálu mají různé vlastníky. Některé objekty (mj. grotta s kaplí) jsou v havarijním stavu a jsou vedeny v seznamu ohrožených kulturních památek. Nedaleko se nachází železniční odbočka Sluncová a estakáda Sluncová, která tvoří součást Nového spojení Železničního uzlu Praha. Reference Literatura Laštovková B., Koťátko J.: Pražské usedlosti. Libri : Praha, 2007. S. 269 – 270. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sluncová na Wikimedia Commons Sluncová na hrady.cz
Sluneční zátoka

Sluneční zátoka je místo na 132. říčním km řeky Sázavy, ležící v okrese Havlíčkův Brod zhruba 2,5 km jihovýchodně od Ledče nad Sázavou. Řeka zde tvoří dlouhou levotočivou zákrutu, na jejímž jesepu se nachází asi půlhektarová louka sloužící od 20. let 20. století jako skautské tábořiště. Po protějším pravém břehu je vedena železniční trať č. 212, nejbližší zastávkou jsou Vilémovice, které se nachází východně odtud. Levý břeh s tábořištěm leží v katastrálním území Ledeč nad Sázavou. Název Sluneční zátoka nese také přilehlá chatková osada a rozcestník na žluté turistické značce. Památník V letech 1925–1945 v těchto místech tábořil nejstarší český skautský oddíl Pražská Dvojka, který vedl známý spisovatel Jaroslav Foglar. Místo se stalo předlohou pro ideální tábor popisovaný v jedné z jeho nejznámějších knih, Hoši od Bobří řeky. V předvečer Foglarových 90. narozenin 5. července 1997 zde byl za jeho přítomnosti odhalen památník, který připomíná jeho zdejší působení. Byla to poslední spisovatelova návštěva tohoto místa. Každoročně také Sdružení přátel Jaroslava Foglara ve Sluneční zátoce pořádá k příležitosti Foglarových narozenin setkání pro několik set jeho příznivců. V roce 2020 bylo oznámeno, že Sdružení přátel Jaroslava Foglara bojuje za zachování a obnovu lesních porostů v oblasti Sluneční zátoky. Citát Jestřáb Rikitan Jiná místa Pod názvem Sluneční zátoka lze nalézt také další letní dětský tábor, který leží v jižních Čechách mezi obcemi Ostrovec a Vráž. Od roku 1967 jej nepřetržitě provozuje Vysokoškolský odborový svaz České zemědělské univerzity v Praze. Odkazy Reference Literatura FOGLAR, Jaroslav. Hoši od Bobří řeky, Plzeň: Jan Kobes v Praze, 1. vydání, 1937. 193 s. Související články Jaroslav Foglar Junák Hoši od Bobří řeky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sluneční zátoka na Wikimedia Commons Informační web o Sluneční zátoce
Sluňáky

Sluňáky jsou přírodní památka na jihovýchodním okraji vesnice Rokle v okrese Chomutov. Důvodem jejího vyhlášení je ochrana křemencových balvanů – sluňáků – s typickým zvětralým povrchem. Historie Křemencové balvany se v minulosti vyskytovaly v širším okolí Rokle a používaly se k výrobě dinasu – žáruvzdorného materiálu používaného při stavbě vysokých pecí. Dochované balvany patří k posledním místům jejich výskytu v Česku. Chráněné území bylo poprvé vyhlášeno okresním národním výborem v Chomutově dne 24. srpna 1966 jako chráněný přírodní výtvor. Podruhé je ve stejné kategorii vyhlásil chomutovský okresní národní výbor 27. dubna 1990. Přírodní památka je v Ústředním seznamu ochrany přírody evidována pod číslem 399. Předmět ochrany Důvodem ochrany jsou křemencové balvany s typickým zvětralým povrchem – jeden z posledních výskytů křemenců roztroušených volně na povrchu a mělce pod povrchem. Balvany jsou pozůstatkem původně souvislé vrstvy třetihorních křemenných pískovců mocné 0,5–2,5 metru, která na počátku paleogénu vznikla v mělkých sníženinách mírně zvlněného reliéfu. Během pozdější fáze paleogénu byly tyto pískovce zpevněny křemitými roztoky, které vzlínaly z podložních hornin a na povrchu se vysrážely. Podle některých hypotéz je možné, že křemencová vrstva vznikla již ve druhohorách. Spojitost výskytu křemenců a blízkých ložisek kaolinu je dávána do souvislosti s výskytem kyselého, sezóně vlhkého a teplého subtropického podnebí. Do stávající polohy se balvany dostaly rozvlečením působením krátkého soliflukčního proudu. Přírodní poměry Lokalita se nachází v severovýchodní části Doupovských hor poblíž jejich hranice s Mosteckou pánví. Její geologické podloží tvoří ruly oherského krystalinika, které jsou v širším okolí překryté třetihorními vulkanoklastiky bazaltových hornin. Z geomorfologického hlediska Sluňáky leží v okrsku Rohozecká vrchovina charakteristického krajinnou mozaikou strukturních hřbetů, malých tabulových vrchů, vulkanických kup a kuželů. Území odvodňuje Úhošťanský potok. V rámci Quittovy klasifikace podnebí Sluňáky leží v mírně teplé oblasti MT11, pro kterou jsou typické průměrné teploty −2 až −3 °C v lednu a 17–18 °C v červenci. Roční úhrn srážek dosahuje 550–650 milimetrů. Půdní pokryv tvoří regozemě. Zvířena ani květena na lokalitě není významná a nebyla blíže zkoumána. Přístup Lokalita se nachází přímo na okraji vesnice. Podél západní hranice chráněného území vede silnice II/224, po které je značená cyklotrasa č. 6 z Kadaně do Žatce. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Chomutov Seznam památných stromů v okrese Chomutov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sluňáky na Wikimedia Commons
Sládkova stráň

Sládkova stráň je přírodní památka vyhlášená v roce 1987, která se nachází u obce Dobřichov. Důvodem ochrany je lokalita vzácných rostlin, hlavně vstavačovitých. V oblasti roste mj. bradáček vejčitý (Listera ovata), vstavač kukačka (Orchis morio) a prvosenka jarní (Primula veris). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sládkova stráň na Wikimedia Commons Informace na AOPK ČR Popis na Cesty a památky
Smaragdové jezírko

Smaragdové jezírko nebo Plešivecké jezírko je jezírko na dně bývalého kamenolomu na severním svahu hory Plešivec v Brdech. Nachází se v katastrálním území Radouš jižně od obce Lhotka v okrese Beroun ve Středočeském kraji v Česku. Leží v nadmořské výšce 470 m. Má rozlohu 0,083 ha. Je 40 m dlouhé a 30 m široké. Okolí Okolí jezírka je zarostlé smíšeným lesem. Vodní režim Jezero nemá povrchový přítok ani odtok. Je napájeno pramenem, jehož vydatnost ve druhé polovině 20. století postupně klesala. Zároveň se voda stala kalnější. Leží v povodí Chumavy. Přístup po žluté turistické značce z Lhotky, z Běštína, po zelené turistické značce od železniční zastávky z Rejkovic přes vrchol Plešivce. Legenda Podle legendy se v jezírku ukrývá hadí královna. Ta se zjevuje jako mladá panna se smaragdovýma očima a naříká. Kdo ji spatří nebo zaslechne její štkaní, tomu to přinese neštěstí. Poznámky Literatura Hřebeny a Slapská přehrada, Soubor turistických map 1:50000, Smaragdové jezírko pod Plešivcem, TRASA, spol. s r.o. KČT Praha, 2001, ISBN 80-85999-81-1 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Smaragdové jezírko na Wikimedia Commons Trampská osada Minessota – Smaragdové jezírko Děsivá panna ze Smaragdového jezírka Smaragdové jezírko v Brdech
Smetanovy sady (Jihlava)

Smetanovy sady v Jihlavě jsou jedním z parků v krajském městě Jihlavě (kraj Vysočina), nedaleko centra města. Byly vybudovány na místě zrušeného městského hřbitova. Historie Městský hřbitov Hřbitov zde vznikl roku 1559, roku 1572 byl přistavěn hřbitovní kostel sv. Ducha. Pohřbívání zde bylo ukončeno roku 1868. Po celou dobu své existence sloužil areál jako hlavní městský hřbitov, roku 1869 jej nahradil nově postavený Ústřední hřbitov. Park Sady byly založeny byly roku 1891 po zboření hřbitovních zdí a vysázení stromů. Později přibyla síť cest a laviček. V srpnu 2007 při sochařském symposiu, které pořádala Střední grafická škola Jihlava ve Vysoké u Jihlavy, vznikla pětice soch, dnes umístěná v parku. Tyto sochy nahradili soubor od sochaře Jana Václava Prchala – jednalo se o alegorii čtyř ročních období a hudby, které od roku 1775 tvořili výzdobu Karlova zámečku v Pávově u Jihlavy a od roku 1923 byly umístěny ve Smetanových sadech. Po rekonstrukci byly původní sochy přesunuty na dvůr jihlavské radnice. Pamětihodnosti Kostel sv. Ducha Horácký zimní stadion Externí odkazy Kostel s parkem na geocaching.com
Smolkov (dělostřelecká tvrz)

Dělostřelecká tvrz Smolkov je součástí československého opevnění budovaného v letech 1935–1938. Tvrz se nalézá východně od Opavy, nedaleko obce Háj ve Slezsku. Tvrz Smolkov je tvořena pěti objekty: pěchotním srubem MO-S 40 „Nad silnicí“, dělostřeleckým srubem MO-S 39 „U trigonometru“, objektem pro dělostřeleckou otočnou a výsuvnou věž MO-S 38 „V lese“, dělostřeleckou pozorovatelnou MO-S 42 „Nad Hájem“ a vchodovým objektem MO-S 41 „Nad Valchou“. Všechny objekty Smolkova jsou napojeny na rozsáhlý podzemní systém, který má přibližně tvar písmene ypsilon. Jako u okolních objektu došlo za okupace k vytržení pancéřových prvků (střílny hlavních zbraní , kopule a zvony). Během druhé světové války testovala německá armáda na tvrzi ocelové sítě na ochranu před bombardováním a na sklonku války byly ostřelovány Rudou armádou (MO-S 39). V současnosti tvrz využívá Armáda České republiky a vnitřní prostory slouží jako skladiště. Přístup do nitra tvrze není povolen. Návštěvník si může prohlédnout exteriéry jednotlivých objektů, kromě objektu vchodového, který je obklopen plotem a je veřejnosti nepřístupný. Povrchem tvrze prochází značená turistická stezka. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Smolkov na Wikimedia Commons Československé opevnění – dělostřelecká tvrz Smolkov
Smraďavka

Smraďavka (zvaná také Leopoldov nebo Smraďavka-Leopoldov) je lázně a malá osada, součást městyse Buchlovice v okrese Uherské Hradiště ve Zlínském kraji. Leží asi deset kilometrů západně od Uherského Hradiště na východním úpatí Chřibů na Dlouhé řece. Pramení zde sirovodíkový pramen, který byl využíván už od 16. století a který dal místu své typické jméno. V roce 1580 se o něm zmiňuje Tomáš Jordán z Clausenburku. Nad pramenem postavena malá kaple. Mezi roky 1670–1680 zde byl Hanušem Zikmundem z Petřvaldu postaven lovecký zámeček, zrekonstruovaný nynějším majitelem. Na počátku 19. století zde žil majitel místního panství Leopold I. Berchtold, podle nějž dostalo místo své druhé jméno (Leopoldov). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Smraďavka na Wikimedia Commons Oficiální stránky Informace o Smraďavce a Lázních Leopoldov
Smutný (přírodní památka)

Smutný je přírodní památka jihovýchodně od obce Sepekov okolo říčky Smutná nacházející se pod svahy kopce Chlum v okrese Písek. Chráněná je z důvodu meandrujícího toku říčky Smutná s břehovými porosty. Oproti jiným lokalitám zde říčka stále volně meandruje a je jen minimálně korigována lidskými zásahy. Památka je přibližně 2,5 km dlouhá a táhne se od hráze rybníka Chobot až k silnici 1153, kde končí u mostu Na Maděrovce. Samotná památka začíná na výtoku z rybníka Chobot, který byl dříve vylámán do moldanubických biotitických pararul tvořící podloží, načež se koryto říčky často mění z rychle tekoucí do klidných mělkých oblastí. V oblasti přírodní památky se pravidelně vyskytuje vydra říční (Lutra lutra), nepravidelně pak jestřáb lesní (Accipiter gentilis) a ledňáček říční (Alcedo atthis). Z rostlin se zde vyskytuje chráněná vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata) a prstnatec májový (Dactylorhiza majalis). Území bylo původně chráněno jako chráněný přírodní výtvor již od roku 1985, ale zákonem číslo 114/1992 Sb. došlo ke změně statusu na přírodní památku. Okolo památky se nachází ochranné pásmo široké 50 metrů. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 294. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Smutný na Wikimedia Commons Popis lokality na stránkách České geologické služby
Soběšické rybníčky

Soběšické rybníčky je přírodní památka v katastrálním území Řečkovice, okres Brno-město. Geologie a geomorfologie Soběšické rybníčky leží ve stinném údolí v lesích Soběšické vrchoviny v nadmořské výšce 290–330 m n. m. Podloží je tvořeno biotitickým granodioritem brněnského masivu typu Královo Pole. Na dně údolí je překryt fluviálními sedimenty. Z půd jsou zastoupeny gleje (typický a pseudoglejový) a kambizemě (typická a dystrická). Flóra Z dřevin dominuje olše lepkavá (Alnus glutinosa), dále je zastoupen bez černý (Sambucus nigra), habr obecný (Carpinus betulus), hloh obecný (Crataegus laevigata), jasan ztepilý (Fraxinus excelsior), javor babyka (Acer campestre), lípa malolistá (Tilia cordata), líska obecná (Corylus avellana) a vrba jíva (Salix caprea). Z bylinného patra je to nedošáchor (Carex pseudocyperus), pomněnka hajní (Myosotis nemorosa), psineček výběžkatý (Agrostis stolonifera), rdest kadeřavý (Potamogeton crispus), zblochan řasnatý (Glyceria plicata) a žabník vodní (jitrocelový, Alisma plantago-aquatica). Fauna Lokalita je významná pro rozmnožování obojživelníků – ropucha obecná (Bufo bufo), skokan hnědý (Rana temporaria) a štíhlý (Rana dalmatina), zjištěn byl i čolek horský (Triturus alpestris). Dále tam žije hrabošík podzemní (Microtus subterraneus), rejsek malý (Sorex minutus), z ptáků žluna šedá (Picus canus). Z ichtyofauny v dolním rybníčku je prokázán perlín ostrobřichý (Scardinius erythrophthalmus) a plotice obecná (Rutilus rutilus). Přítomnost ichtyofauny má negativní vliv na rozmnožování obojživelníků a proto se provádí v rámci plánu péče její odlovení. Vodní režim Přes rybníčky protéká potok Kubelín, přítok Ponávky. Ochrana přírody Důvodem ochrany byly dva malé rybníčky, refugium obojživelníků. Po protržení hráze horního rybníčku byly v letech 2007–2010 vybudovány tři mělké tůňky a došlo k vykácení dřevin zastiňujících vodní plochu pro zlepšení podmínek rozmnožování obojživelníků. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Soběšické rybníčky na Wikimedia Commons Soběšické rybníčky na stránkách sdružení Rezekvítek
Sochorov

Sochorov je přírodní památka poblíž obce Herálec v okrese Havlíčkův Brod v nadmořské výšce 512–518 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je lokalita s výskytem chráněných druhů rostlin a živočichů jako je čolek obecný (Lissotriton vulgaris), čolek horský (Ichthyosaura alpestris) nebo čolek velký (Triturus cristatus). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Havlíčkův Brod Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sochorov na Wikimedia Commons