Prašná brána

Prašná brána (německy der Pulverturm) je pozdně gotická stavba na rozhraní ulice Na Příkopě a náměstí Republiky vedle Obecního domu naproti domu U Hybernů. Jedná se o jeden ze symbolů Prahy. V bráně začíná Celetná ulice, která zde tvoří první část Královské cesty, která vede odtud až na Pražský hrad. Brána vznikla roku 1475 k reprezentačním účelům a nahradila Bránu svatého Ambrože (součást tehdy již nepotřebného staroměstského opevnění), dostavena byla ale až na konci 19. století, v pseudogotickém puristickém stylu. Brána má výšku 65 metrů, vyhlídkový ochoz se nachází ve výšce 44 metrů a vede na něj 186 schodů. Historie Původně stála na jejím místě jedna z bran staroměstského opevnění, označovaná brána svatého Ambrože, kterou později vystřídala brána Horská. Jmenovala se podle toho, že z ní vycházela důležitá cesta na Kutnou Horu. Poté, co staroměstské hradby ztratily založením Nového Města svůj význam a přestaly být udržovány, zpustla Horská brána natolik, že se jí začalo říkat Odraná. Staroměstští konšelé si byli vědomi toho, že polorozpadlá stavba dělá městu ostudu, o to markantnější, že v její blízkosti stál Králův dvůr, sídlo mladého Vladislava Jagellonského. Proto se rozhodli ji zbořit a na jejím místě postavit novou, která by spíše než zárukou bezpečnosti byla důstojnou vizitkou Starého Města, tak jako na opačném konci Staroměstská mostecká věž. Její výstavba začala v roce 1475 pod vedením zednického mistra Václava. Ten však na tak náročný úkol podle soudu konšelů nestačil, a tak jej brzy nahradil Matyáš Rejsek z Prostějova. Brána, původně nazývaná Nová, byla založena téměř devět metrů pod úrovní dnešního terénu a byla vysoká 42 metrů. Stavba však zůstala nedokončena, protože po přestěhování krále Vladislava na Pražský hrad v roce 1483 ztratili Staroměstští o její dostavbu zájem. Proto byla asi jen provizorně zastřešena. Postupně ztratila jakoukoli funkci a dokonce se uvažovalo o jejím zboření. Asi od poloviny 18. století sloužila jako skladiště střelného prachu; proto se jí začalo říkat Prašná. Při pruském obléhání Prahy roku 1757 značně utrpěla a roku 1799 byla zbavena své poškozené výzdoby. Dnešní vzhled získala až po pseudogotické puristické úpravě v letech 1878–1886, kterou vedl architekt Josef Mocker. Za předlohu posloužila podoba Staroměstské mostecké věže. Mocker dal zhotovit novou dlátkovou střechu s nárožními věžicemi a ochozem a odstranit hodiny ze začátku 19. století. Dílem jeho přestavby je i síťová klenba v průjezdu, stejně jako plastická výzdoba brány, která doplnila zbytky původní výzdoby Rejskovy. Průčelí zdobí sochy českých panovníků a znaky zemí, jimž vládli. Na východním průčelí vlevo je to Karel IV. obklopen znaky říše a Lucemburska vlevo, znaky Čech a Niska vpravo. Na východním průčelí vpravo je to Přemysl Otakar II. obklopen znaky Čech a Rakous vlevo, znaky Moravy a Štýrska vpravo. Na západním průčelí vlevo je to Jiří z Poděbrad obklopen znaky Čech a Slezska vlevo, znaky Moravy a Dolní Lužice vpravo. Na západním průčelí vpravo je to Vladislav II. obklopen znaky Čech a Moravy vlevo, znaky Dolních Uher a Slezska vpravo. 21. století Brána je přístupná veřejnosti a jejím majitelem je hlavní město Praha, provozovatelem a nájemcem do začátku roku 2013 byla společnost ABL FM Services (později M2.C). Ve vnitřních prostorách byla od roku 2007 umístěna výstava Králův dvůr – život ve středověké Praze, později i další. Dne 21. ledna 2013 došlo k převzetí věže Muzeem hlavního města Prahy, pro návštěvníky byla věž otevřena 5. února 2013. Veškeré instalace, které tu byly, byly zrušeny, změnil se i systém vstupného, prostory byly nově využity pro depozitní exponáty. Pod Bránou vede jednosměrná Celetná ulice a do roku 2019 zde bylo možné parkování. To bylo často kritizováno, většinou zde totiž stály limuzíny s reklamou na erotické podniky. Radnice Prahy 1 zvolená v roce 2018 sem v létě 2019 umístila značku zákaz zastavení. Na jaře 2021 vznikla pod branou cykloobousměrka, která umožňuje lidem na kole obousměrný průjezd. Do budoucna je pod Prašnou branou plánováno zavedení pěší zóny a omezení tranzitního automobilového provozu. V roce 2024 má v rámci projektu „Hradebního korza" začít rekonstrukce přilehlých prostorů. Od 1. 1. 2021[zdroj?] má na starosti provoz Prašné brány Prague City Tourism. Architektonický popis a členění Prašná brána je 65 metrů vysoká věžová stavba, jejíž koncept vychází z tradice lucemburské gotiky (zejména Staroměstské mostecké věže), předělané do dekorativního pozdně gotického stylu Matějem Rejskem a následně do současné podoby Josefem Mockerem. Konstrukce a exteriér Brána stojí na masivních základech zapuštěných do hloubky 9 metrů na břidlicovém podloží. Zdivo je tvořeno pískovcovými kvádry. Je postavena na půdorysu pravidelného čtverce. Severní a jižní zeď je tlustá 2,1 metrů. Na západni a východní straně je brána široká 8,1 metru a je zaklenuta lomeným obloukem. Fasáda: Průčelí jsou horizontálně rozdělena pásovými římsami do tří hlavních úrovní. Charakteristickým prvkem je bohatá síť slepých arkád, ve kterých je umístěna sochařská výzdoba. V nárožích se nacházejí polygonální přípory, které plynule přecházejí v nárožní věžičky horního ochozu. Sochařské detaily: Kromě hlavních královských postav jsou na konzolách a v archivoltách vytesány drobné žertovné postavy, zvířecí motivy a andělé. Průjezd a zaklenutí Průjezd věže o šířce 6,36 metru představuje hlavní komunikační prostor. Klenba: Mockerova síťová žebrová klenba z roku 1882 nahradila původní renesanční valenou klenbu. Žebra mají hruškovou profilaci a sbíhají se do kamenných konzol s individuálně ztvárněnými maskarony (obličeji). Svorníky: Klenba vrcholí pěti reliéfními svorníky uspořádanými do kříže. Prostřední nese znak Starého Města pražského, ostatní mají znaky zemí tehdejšího státu: Čechy (lev), Morava (šachovaná orlice), Slezsko (orlice) a Horní Lužice (hradní zeď). Popis podlaží Interiér je přístupný točitým schodištěm na severní straně (má 186 schodů). Přízemí a první patro je z exteriéru děleno římsou na které jsou z východní a západní strany nápisy česky a latinsky. První patro je zakončeno velikým lomeným obloukem a začínají z něj pole druhého patra. První patro (Reprezentační sál): V prvním patře se nachazí dobře zachovaný krb, díky kterému víme, že byla místnost obývána. Sál sloužil k ceremoniálním účelům a původně byl spojen mostkem s Královým dvorem. V okenních špaletách se dochovala kamenná sedátka (sedilia) s bohatou kružbou. Na stěnách jsou zbytky původních nápisových pásek s náboženskými texty a jménem Matěje Rejska. Na východní a západní straně je velmi bohatě zdobené dvoudílné okno. Nahoře je zakončeno fialami a štítem, ve kterém je znak České země. Pod oknem je tehdejší znak města Pražského. Celé první patro je zaklenuto žebrovou klenbou ve Vladislavském stylu. Druhé patro (Obranné podlaží): Není tak honosné jako první patro. Unikátem jsou revizní chodby (trativody) vedené přímo uvnitř tloušťky zdiva. Je zde umístěn renesanční portál z doby primátora Krocína, byl sem přenesený během rekonstrukce. Menší okna v tomto patře odpovídají původní obranné funkci. Druhé patro je zaklenuto stejně jako první žebrovou klenbou. Třetí patro (Podstřeší): Prostor krovu s monumentální dřevěnou konstrukcí, která nese stanovou střechu. Z tohoto podlaží vede přístup na venkovní galerii. Ochoz a střecha Galerie: Ve výšce 44 metrů je ochoz s prolamovanou kamennou balustrádou, na jejímž obvodu je 14 znaků královských měst (např. Plzeň, Kouřim, Mělník). Pod ochozem jsou umístěny chrliče. Střecha: Střecha je zakončena dvěma kovovými žerděmi. Jižní nese zlaceného českého lva, severní znak Starého Města pražského. Střecha je pokryta zelenou břidlicí, která byla pro tuto dobu typická Galerie Reference Literatura MOCKER, Josef. Prašná věž v Praze. Praha: nákladem královského hlavního města Prahy, 1889. Dostupné online. BASS, Eduard. Křižovatka u Prašné brány. Praha: Jan Pohořelý, 1947. 224 s. S. 114–127. BAŤKOVÁ, Růžena a kol. Umělecké památky Prahy. Nové Město, Vyšehrad, Vinohrady (Praha 1). Praha: Academia, 1998. ISBN 80-200-0627-3. KALINA, Pavel. Praha 1437-1610: Kapitoly o pozdně gotické a renesanční architektuře. Praha: Libri, 2011. ISBN 978-80-7277-441-8. FIŠERA, Zdeněk. Encyklopedie městských bran v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Praha: Libri, 2007. ISBN 978-80-7277-061-8. LÍBAL, Dobroslav, Jan MUK. Staré Město pražské: architektonický a urbanistický vývoj. Praha: Lidové noviny, 1996. ISBN 80-7106-167-0. VLČEK, Pavel a kol. Umělecké památky Prahy. Staré Město, Josefov. Praha: Academia, 1996. ISBN 80-200-0563-3. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prašná brána na Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je Prašná brána Informace na stránkách PIS, správce Prašné brány Panoramatické fotografie z Prašné brány Projekt zpřístupňující sedm pražských věží veřejnosti Archivováno 11. 3. 2010 na Wayback Machine.