NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vodní nádrž Kateřina

Vodní nádrž Kateřina je vodní nádrž na území Soběchleb a Modlan v okrese Teplice. Je 1,05 km dlouhá, 600 m široká, má rozlohu 41,27 ha a obvod 3 km. Vodní režim Do nádrže Kateřina je svedena výpust z nádrže Modlany, která zachytává vodu z Modlanského a Drahkovského potoka a přeložka Lochočického potoka. Přes nádrž Kateřina jsou kromě Zalužanského potoka rovněž sváděny vody Unčínského a Maršovského potoka. K odvedení vody z této soustavy do řeky Bíliny byla zřízena centrální přeložka potoků, vedoucí přes město Chabařovice povodím potoka Ždírnického přes Předlice do Bíliny. Historie Byla zřízena jako součást vodohospodářské ochrany dolu Chabařovice před přítokem povrchových vod od Krušných hor. Reference
Kostolnica (vodní nádrž)

Vodní nádrž Kostolnica (též vodní nádrž Mlýnky) se nachází na Sudoměřickém potoce u osady Mlýnky nedaleko Sudoměřic. Rozloha nádrže činí 6 ha. Vodní nádrž nabízí možnosti rekreace, rybaření a cykloturistiky. Zajímavostí jistě je, že středem přehrady prochází státní hranice mezi Českou republikou a Slovenskou republikou. Proto má přehrada také dva názvy – český (Mlýnky) a slovenský (Kostolnica). Odkazy Reference Externí odkazy Město Strážnice – Vodní nádrž Mlýnky Archivováno 30. 7. 2020 na Wayback Machine. Turistika.cz – Vodní nádrž Mlýnky Batak.cz - Vodní nádrž Mlýnky - Kostolnica
Vodní nádrž Košín

Vodní nádrž Košín nebo také Košín I. je přehradní nádrž na Košínském potoce v okrese Tábor. Má celkovou rozlohu přibližně 18 ha. Má délku vzdutí přibližně 2 km. Byla vybudována v letech 1975 až 1978. Do plného provozu byla uvedena 21. ledna 1980. Využití Slouží jako regulační nádrž a zásobárna pitné vody pro město Tábor, také jako chovná nádrž a rekreační oblast. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Košín na Wikimedia Commons
Údolní nádrž Kružberk

Údolní nádrž Kružberk är en reservoar i Tjeckien. Den ligger i den östra delen av landet, 230 km öster om huvudstaden Prag. Údolní nádrž Kružberk ligger 470 meter över havet. Omgivningarna runt Údolní nádrž Kružberk är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Källor
Vodní nádrž Láz

Vodní dílo Láz se nachází necelý 1 km vzdušnou čarou západně od obce Láz (Žernová) v lesnatém údolí v Brdech. Je to první nádrž vybudovaná na řece Litavce, která v tomto údolí pramení. Současná šířka hráze je v koruně 5 m, délka dosahuje 245 m, kóta koruny hráze je 643 m a výška hráze je 15,7 m. Nádrž zadržuje 829 000 m³ vody, typické vysokou kyselostí. Plocha zcela zalesněného povodí je 8,8 km² a zatopená plocha je 15,5 ha. Historie Nádrž byla budována v letech 1818–22 jako zásobárna vody, potřebné pro příbramské doly a hutě. Původně se jmenovala podle arcivévody Františka Karla Erzherzog Franz Karl Teich No.1.. V letech 1857–1859 byla po havárii výpustního potrubí a struktury hráze rekonstruována. K další významné rekonstrukci se pak přistoupilo až po více než 100 letech, mezi roky 1991–1993. Okolí Údolí, ve kterém se nádrž nachází, je až na nepatrné výjimky (Skelná Huť) zalesněno a je velmi půvabné. Od místa, kde Litavka opouští les až do sedla (816 m) mezi vrchy Hradiště (839 m) a Brdce (840 m), je dlouhé 4,2 km. V nejužším místě (poblíž hráze nádrže) je široké 0,5 km, v nejširším – od sedla mezi Plešcem (790 m) a Malým Tokem na jihu a Závírkou (722 m) a Brdci na severu pak 3,2 km. Údolí obklopují vrchy Bílá skála (722 m), Plešec, Malý Tok, Hradiště, Brdce, Závírka a Žernovák (676 m). Ve svazích Malého Toku a Hradiště pramení ve výšce 765 m Litavka. Jde o velmi vlhké údolí, nad nádrží se vyskytují rozsáhlé mokřady a rašeliniště. Západně nad Lázskou nádrží se v místech bývalé sklárny (Skelná Huť), rozkládají půvabné lesní louky. Oblast je hojně navštěvována turisty, cyklisty, běžkaři a také houbaři a sběrači borůvek (rozsáhlé plantáže na vrchu Žernovák). Využití V současnosti slouží jako jeden z rezervoárů pitné vody pro příbramskou aglomeraci. Zajímavost Ve vlhké lokalitě zvané „V Šajtech“, nad Lázskou nádrží stojí na skrytém místě tzv. Línkův kříž. Byl zde vybudován na památku lesnického mládence Jana Línka, který zde byl v září roku 1804 zavražděn patrně pytláky. O jeho smrti však kolují různé pověsti, které připouštějí i možnou úkladnou vraždu na objednávku. Lázská nádrž byla propojena s o něco výše položenou nádrží Pilskou korytem, které od Lázu dále pokračovalo velkým obloukem až na Březové Hory v Příbrami. Tudy byla vedena voda pro důlní a hutní provozy. Tento zděný povrchový kanál, zvaný také Struhy, dlouhý 17,5 km je u nás zcela ojedinělou technickou památkou. Po roce 1960 však již nebyl udržován a nachází se nyní v žalostném stavu, na řadě míst je i zasypán. Objevily se však návrhy na jeho rekonstrukci. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Láz na Wikimedia Commons
Vodní nádrž Mariánské Lázně

Vodní nádrž Mariánské Lázně je nejstarší přehrada se zděnou hrází v Česku. Leží 2 km severně od stejnojmenného města. Nachází se v Maxově údolí na Úšovickém potoce. Vodní dílo je součástí vodohospodářské soustavy Podhora – Mariánské Lázně. Okolí tvoří husté lesy. Vodní dílo je spravováno státním podnikem Povodí Ohře a z důvodu ochrany vodního zdroje nejsou hráz ani její okolí přístupné. Stavba Podnět ke stavbě dal roku 1883 mariánskolázeňský radní Wenzel Lerchel. Důvodem byly stoupající nároky na odběr vody během lázeňské sezóny. Návrh vypracoval roku 1884 profesor pro inženýrské vědy na německé technice v Praze Andreas Rudolf Herlacher. Stavbu provedla v letech 1894 až 1896 pražská firma inženýra Karla Kresse. Vodní dílo bylo uvedeno do provozu v roce 1896. Hráz tvořilo kyklopské zdivo ze syenitových kvádrů zděných na maltu. Stabilitu zvyšoval zemní násyp na návodní straně. Krátce po dokončení se však ukázalo, že objem nádrže je nedostatečný. V roce 1906 byl proto vypracován návrh na navýšení a rozšíření hráze a její zasypání po obou stranách až po korunu. Roku 1912 byla hráz zvýšena o 3 m a z obou stran až po korunu přisypána. K dalšímu předpokládanému zvýšení již nedošlo. Po skončení prací roku 1912 pojalo vodní dílo 278 000 m3 vody. V této podobě sloužilo do šedesátých let 20. století, kdy bylo rozhodnuto o zvýšení přívodu vody přečerpáváním z vodní nádrže Podhora a nádrž prošla celkovou rekonstrukcí. Účel Hlavní funkcí nádrže je zásobování města Mariánské Lázně pitnou vodou. Vedlejším účelem je částečná ochrana území pod hrází před povodněmi. V obdobích nedostatku vody může být nádrž doplňována vodou z vodního díla Podhora. Hydrologické údaje Vodní nádrž shromažďuje vodu z povodí o rozloze 3,33 km², ve kterém je dlouhodobý roční průměr srážek 817 milimetrů. Průměrný roční průtok je 0,04 m³/s a neškodný odtok dosahuje 1 m³/s. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Mariánské Lázně na Wikimedia Commons
Talsperre Marienbad

Die Talsperre Marienbad (tschechisch Vodní nádrž Mariánské Lázně) ist eine Trinkwassertalsperre am Úšovický potok in Tschechien. Sie befindet sich zweieinhalb Kilometer nördlich von Marienbad/Mariánské Lázně im Kaiserwald/Slavkovský les. Der Stausee liegt in der I. Zone des Trinkwasserschutzgebietes und ist nicht zugänglich. Geographie Die von ausgedehnten Wäldern umgebene Talsperre liegt im Maxova údolí (Maxthal). Westlich des Stausees verläuft die Straße von Marienbad nach Prameny. Umliegende Orte sind Nimrod im Norden, Rájovská Myslivna und Rájov im Osten, Na Polomu und Zádub-Závišín im Südosten, Marienbad im Süden, Lunapark im Südwesten, Lázně Kynžvart im Westen sowie Králův Kámen und Kladská im Nordwesten. Geschichte Der Bau einer Talsperre im Maxthal oberhalb der Stadt geht auf einen Vorschlag des Marienbader Stadtrates Wenzel Lerchl aus dem Jahre 1883 zurück. Im Jahr darauf legte der Prager Wasserbauingenieur Andreas Rudolf Harlacher (1842–1890) ein Projekt vor, das eine 150 m lange und 16,5 m hohe Gewichtsstaumauer nach dem Intze-Prinzip vorsah. 1887 erstellte der Marienbader Baumeister Friedrich Zickler (1829–1899) ein anderes Projekt für eine Talsperre mit einem 20 m hohen Erdschüttdamm mit einer Breite von 9,55 m am Fuß und 3,65 m an der Krone. Nach dem Hochwasser vom November 1890, bei dem der Damm des Podhornteiches brach und die Stadt Tepl überschwemmt wurde, stellte die Stadt Marienbad das Talsperrenprojekt zurück. Den von Zickler vorgeschlagenen Erdschüttdamm sah der Rat fortan als Gefahr für die Stadt. Die lang anhaltende Trockenheit im Jahre 1892 veranlasste den Marienbader Rat zu einer Entscheidung für einen Talsperrenbau. Zwischen 1894 und 1896 wurde das Projekt des inzwischen verstorbenen Professors Harlacher für 160.000 Gulden durch das Bauunternehmen Karl Kreß aus Prag realisiert. Die Talsperre diente als Trinkwasserreservoir der Kurstadt Marienbad, außerdem schützte sie auch das untere Maxthal bis zum Lunapark für Hochwasser. Der Talsperrenbau war der erste in Böhmen und einer der ersten in der k.u.k. Monarchie mit einer Staumauer. Da sich die Kapazität von 92.000 m³ Wasser in Trockenzeiten als nicht ausreichend erwies, wurde in den Jahren 1901–1902 zunächst der Stauraum durch Abtragung von Erdreich vergrößert. Wegen der noch immer unzureichenden Wassermenge wurde die Staumauer 1912 um drei Meter bis zur jetzigen Höhe erhöht und beiderseits bis zur Krone durch Schüttdämme verstärkt. Ein in den 1920er Jahren entstandenes Projekt zur weiteren Vergrößerung kam nie zur Ausführung. 1955 entstand eine Wasserzuleitung aus der Talsperre Podhora. Beschreibung Die 15,58 m hohe Gewichtsstaumauer hat eine Länge von 116 m und ist 3,5 m breit. Mit den beiderseitigen Anschüttungen beträgt die Dammbreite 19,5 m. Die Talsperre ist Teil des Wasserwirtschaftssystems Podhora-Mariánské Lázně. In Trockenzeiten wird Wasser aus den Talsperren Podhora und Mnichov zugeführt. Weblinks Wasserwerk Mariánské Lázně Einzelnachweise
Vodní nádrž Mohelno

Vodní nádrž Mohelno je součástí vodního díla Dalešice, které leží na řece Jihlavě asi 30 km jihovýchodně od Třebíče a slouží jako spodní vyrovnávací nádrž. Do provozu byla uvedena v roce 1977. Nádrží byl zatopen například bývalý Dukovanský mlýn, který se nacházel nedaleko dnešní hráze. Hráz Délka hráze v koruně je 185,0 m, šířka 7,75 m, v základové spáře 32 m a výška hráze nade dnem je 38,65 m. Na postavení tělesa hráze bylo třeba 89 400 m³ betonu. Přehradní gravitační betonová hráz vytváří 7 km dlouhé jezero. Využití Přečerpávací vodní elektrárna Společně s horní vodní nádrží Dalešice tvoří energetický komplex přečerpávací vodní elektrárny (PVE) Dalešice s výkonem 4×120 MW, která se nachází pod hrází nádrže Dalešice. Průtočná vodní elektrárna Přímo v hrázi vodní nádrže je umístěna průtočná vodní elektrárna. Slouží v případě výpadku dodávky elektřiny jako zdroj energie pro spuštění PVE Dalešice a následně jaderné elektrárny Dukovany. Ochrana přírody V těsné blízkosti nádrže se nachází národní přírodní rezervace Mohelenská hadcová step. Pod přehradou se nachází pstruhové pásmo a žijí zde chránění raci. Rybolov Jedná se o rybářský revír Jihlava 6. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Mohelno na Wikimedia Commons Povodí Moravy – VD Mohelno
Vodní nádrž Němčice

Vodní nádrž Němčice je představná vodní nádrž v povodí řeky Želivky sloužící k zachycení splavenin přinášených Sedlickým potokem, které by se jinak dostaly do Švihovské nádrže a zhoršovaly tak kvalitu její vody. Tato nádrž se nachází západně od vsi Němčice v okrese Benešov. Stavba Stavba vodního díla na Sedlickém potoce probíhala během let 1975–1980. Hráz vysoká 12,2 m, jejíž délka v koruně činí 165 m, se nachází na jeho 7,5 říčním kilometru, kde zhruba končí vzdutí Švihovské nádrže. Šířka koruny hráze činí 8,5 m. Je po ní vedena silnice III. třídy spojující obce Keblov a Bernartice. Vodní režim Průměrný dlouhodobý roční průtok (Qa) k profilu hráze činí 0,45 m³/s. Stoletá voda zde dosahuje 48,2 m³/s. Zajímavost Zhruba 200 m od hráze překlenuje údolí Sedlického potoka kamenný viadukt zrušené železniční tratě z Trhového Štěpánova do bývalých Dolních Kralovic. Využití Nádrž je využívána ke sportovnímu rybolovu. Odkazy Literatura Vojtěch Broža a kolektiv, Přehrady Čech, Moravy a Slezska. Liberec: Knihy 555, 2005. ISBN 80-86660-11-7 Externí odkazy Povodí Vltavy – VD Němčice VD Němčice – aktuální vodní stav na stránkách Povodí Vltavy Archivováno 6. 8. 2016 na Wayback Machine.
Vodní nádrž Pilská

Vodní nádrž Pilská je vodní nádrž nacházející se na toku Sázavy převážně na severu území města Žďáru nad Sázavou, avšak zasahující i do katastrálního území obce Polnička. Vybudována byla v letech 1959–1962 na místě původního rybníka Pilský, homogenní zemní hráz se nachází na místě původní rybniční hráze. Účelem nádrže bylo zásobování vodou pro strojírenský průmysl ve městě, nyní slouží především jako rekreační oblast, pro rybolov nebo jako ochrana před povodněmi. V blízkosti nádrže byl v roce 2014 zřízen rekreační areál Pilák. Vodní nádrží prochází historická zemská hranice Čech a Moravy. U nádrže bylo 6. listopadu 2009 slavnostně odhaleno sousoší "Hraniční kámen" od Michala Olšiaka, tvořené pískovcovým "hraničním kamenem" a betonovými sochami lva a orlice, nacházející se přibližně 100 metrů jižně od hranice Čech a Moravy. Odlišné umístění, než je skutečná hranice Čech a Moravy, bylo vybráno kvůli majetkovým poměrům. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Pilská na Wikimedia Commons VD Pilská u Žďáru nad Sázavou, pvl.cz Pilská nádrž Archivováno 10. 6. 2015 na Wayback Machine., khsjih.cz Pilská vodní nádrž, turistika.cz
Vodní nádrž Podhora

Vodní nádrž Podhora, označovaná též jako vodárenská nádrž, se nachází na říčce Teplá 4 km západně od města Teplá a 8 km východně od Mariánských Lázní, v katastru obce Ovesné Kladruby. Podhora začala být budována v roce 1952. Dokončena byla v roce 1956. Vodní dílo je součástí vodohospodářské soustavy Podhora–Mariánské Lázně. Účel Hlavní účel je akumulace vody pro zásobení města Mariánské Lázně a jeho okolí pitnou vodou a zásobování zemědělství užitkovou vodou. Hydrologické údaje Vodní nádrž shromažďuje vodu z povodí o rozloze 19,65 km², ve kterém je dlouhodobý roční průměr srážek 762 milimetrů. Průměrný roční průtok je 0,28 m³/s a neškodný odtok dosahuje 4,5 m³/s. Další fotografie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Podhora na Wikimedia Commons
Talsperre Podhora

Die Talsperre Podhora, früher Podhornteich (tschechisch Vodní nádrž Podhora) ist ein Trinkwasserreservoir in Tschechien. Geographie Sie befindet sich vier Kilometer südwestlich der Stadt Teplá in 693 m ü. M. im Tepler Hochland auf den Fluren von Teplá und Ovesné Kladruby. Gestautes Gewässer ist die Teplá. Der Stausee liegt am südöstlichen Fuße des Podhorní vrch (Podhorn, 847 m). Am südlichen Ufer verläuft die Bahnstrecke Mariánské Lázně–Karlovy Vary. Geschichte Der Podhornteich wurde das Stift Tepl als Fischteich angelegt. Beim Hochwasser vom 24. November 1890 brach der Damm des Teiches, wobei die Fluten in der Stadt Tepl große Schäden verursachten. Zwischen 1952 und 1956 wurde der alte Podhorský rybník (Podhornteich) als Trinkwassertalsperre für den Großraum Mariánské Lázně ausgebaut und ein Pumpwerk errichtet. Zwischen 1974 und 1982 erfolgte die Errichtung eines neuen Pumpwerkes. Beschreibung Der westlich über dem Dorf Mrázov (Prosau) gelegene Damm hat eine Höhe von 10,18 m. Die Dammkrone ist 280 Meter lang und 4,4 Meter breit. Der Stausee hat eine Wasserfläche von 95,02 Hektar und fasst 3,03 Millionen Kubikmeter Wasser. In Trockenzeiten wird der Talsperre Marienbad Wasser zugeleitet. Weblinks Wasserwerk Podhora Einzelnachweise
Vodní nádrž Stanovice

Vodní nádrž Stanovice se nachází severovýchodně od obce Stanovice a je součástí vodohospodářské soustavy Stanovice–Březová tvořené vodním dílem Stanovice, čerpací stanicí Teplička, jezem Teplička a vodním dílem Březová. Nádrž se rozprostírá v údolí Lomnického potoka a částečně i v údolí jeho přítoku Dražovského potoka. Práce na stavbě vodního díla Stanovice začaly v roce 1972 a dokončeny byly v roce 1978. Projektantem byl podnik Hydroprojekt Praha, provádějícími firmami byly Vodní stavby Praha, Sigma Hranice, ČKD Blansko, EZ Praha, ZPA Praha a ABK Výmar (Německá demokratická republika). Hráz je přímá, sypaná, kamenitá s návodním asfaltovým těsněním. Nádrž je dlouhá 3 km o celkové zatopené ploše 142 ha. Správcem je státní podnik Povodí Ohře. Účel Hlavním účelem je především akumulace vody pro zásobení Karlovarska pitnou vodou. Vodní dílo Stanovice je vodárenskou nádrží se stanoveným ochranným pásmem. Sekundárně slouží jako protipovodňová ochrana Karlových Varů. Vedlejším účelem nádrže je výroba elektrické energie a zvyšování průtoku při pořádání kanoistických závodů na toku pod hrází. Hydrologické údaje Vodní nádrž shromažďuje vodu z povodí o rozloze 92,1 km², ve kterém je dlouhodobý roční průměr srážek 700 milimetrů. Průměrný roční průtok je 0,56 m³/s a neškodný odtok dosahuje 13 m³/s. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Stanovice na Wikimedia Commons VD Stanovice – aktuální vodní stav na stránkách Povodí Ohře
Vodní nádrž Žlutice

Vodní nádrž Žlutice (známá též jako údolní nádrž či vodní dílo Žlutice) je přehradní nádrž na řece Střela, která se nachází 2 km západně od Žlutic v okrese Karlovy Vary v Karlovarském kraji. Byla vybudována během let 1965–1968. Hráz vodního díla, jejíž délka činí 233 m, se nachází na 68,30 říčním kilometru řeky Střely. V zátopovém území vodní nádrže zanikla dvě sídla, Mlyňany a Dolánky a několik mlýnů na Střele, rovněž byla zatopena silnice do Skoků. Vodní režim Průměrný dlouhodobý roční průtok k profilu hráze činí 1,24 m³/s. Stoletá voda zde dosahuje 110 m³/s. Využití Hlavním účelem tohoto vodního díla je akumulace vody pro přilehlou úpravnu pitné vody. Dále je také využívána ke snížení účinku povodní, zajištění minimálního průtoku pod vodním dílem a také pro výrobu elektrické energie. Vodní elektrárna V roce 1997 byly na obě spodní výpusti pro odběr surové vody do úpravny vody instalovány dvě Bánkiho turbíny ČKD TT o instalovaném výkonu 130 a 89 kW. Roční výroba elektrické energie činí kolem 900 MWh. Hráz Hráz je přímá, sypaná, kamenné jádro je ze svorových rul, návodní strana je těsněná sprašovými hlínami a zakryta makadamovým zásypem, vzdušný líc je zatravněn. Zajímavostí je, že odběrný objekt v podobě betonové věže je normálně ukryt pod hladinou nádrže. Dvě spodní výpusti o průměru 600 mm, s maximální kapacitou 7,97 m³/s, uzávěr šoupě a regulační klapka. Bezpečnostní přeliv je nehrazený, korunový, o jednom poli o šířce 35,1 m, s maximální kapacitou 200 m³/s. Betonový skluz je zaústěn do vývaru. Odkazy Literatura Vojtěch Broža a kolektiv, Přehrady Čech, Moravy a Slezska. Liberec: Knihy 555, 2005. ISBN 80-86660-11-7 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Žlutice na Wikimedia Commons Vodní dílo Žlutice Archivováno 24. 9. 2015 na Wayback Machine.
Talsperre Žlutice

Die Talsperre Žlutice (tschechisch Vodní nádrž Žlutice) ist ein Trinkwasserreservoir in Tschechien. Geographie Sie befindet sich drei Kilometer westlich der Stadt Žlutice im Tepler Hochland. Gestaute Gewässer sind die Střela und der Ratibořský potok. Abflussgewässer ist die Střela. Der Stausee mit einer Wasserfläche von 161,5 ha erstreckt sich von der Staumauer unterhalb Verušice über 4,6 Kilometer nach Westen bis an die Berge Čerťák (651 m) und Čertův vrch (610 m) sowie nach Norden ins Mündungstal des Ratibořský potok. Umliegende Ortschaften sind Skoky, Polom, Ratiboř, Verušice, Žlutice, Mostec, Přestání und Sovolusky. Geschichte Die Talsperre wurde zwischen 1965 und 1968 errichtet. Der 27 m hohe und 235 m lange Steinschüttdamm wurde an einer Schmalstelle des Střelatales am Fuße der Kuppe Na Skále zwischen der früheren Toffelmühle und dem Dorf Dolánky angelegt. Mit der Errichtung der Talsperre wurden die im Stauraum befindlichen Dörfer Dolánky und Mlyňany sowie die im Wassereinzugsgebiet gelegenen Orte Skoky und Martice aufgelöst. Die Dammkrone hat eine Breite von 3,1 m. Die Talsperre Žlutice fasst ständig eine Million m³ Wasser und dient der Trinkwasserversorgung Nordwestböhmens, insbesondere der Regionen von Podbořany, Toužim und Žatec. Ihr maximales Fassungsvermögen beträgt 14,54 Millionen m³ Wasser. Sie ist nicht zu Erholungszwecken nutzbar. Das Betreten der durchweg von Wäldern umgebenen Uferbereiche ist nicht gestattet. Weblinks Wasserwerk Žlutice (PDF-Datei; 352 kB; tschechisch)
Vojslavický most

Vojslavický most (někdy též dvojmost u Koberovic nebo dvojmost u Píště) je stavba vybudovaná nad údolím řeky Želivky severozápadně od Humpolce. Lokalitou byla ve třicátých letech 20. století naplánována dálnice, jež spojovala tehdejší Československo v západo-východním směru. Tok řeky zde překonávala po mostě, jehož výstavba proběhla v roce 1942. Po napadení Sovětského svazu Německem během druhé světové války (22. června 1941) ovšem stavební práce na dálnici ustaly. Po válce sice byly práce opětovně obnoveny, nicméně roku 1950 budování dálnice úplně skončilo. Rostoucí intenzity dopravy však během šedesátých let 20. století podnítily obnovu prací na výstavbě dálnice. Její trasa zde měla podle původního projektu vést k mostu ve sklonu 6 %. Ten ale již poválečné technické normy neumožňovaly a limitovaly maximální stoupání či klesání hodnotou 4,5 %. Proto se vybudovaná stavba u Vojslavic v tehdejší podobě již nedala využít. Řešení přineslo postavení nového mostu z oceli nad existující stavbu, který sice využívá pilířů stávajícího mostu, ale jeho mostovka se nachází o dvanáct metrů výše. Zvolené řešení umožnilo dálnici sklon ve výši 4,2 %, čímž normám vyhověla. Po horním mostě vede dálnice D1, po spodním, který je stále v provozu, silnice III/13036 spojující Vojslavice s Hořicemi. Objekt byl vyhlášen kulturní památkou České republiky. Odkazy Reference Literatura BERAN, Lukáš. Industriální topografie – Kraj Vysočina: průmyslová architektura a technické stavby. Praha: FA ČVUT VCPD, 2014. 273 s. ISBN 978-80-01-05544-1. S. 101-102. Související články Borovský most Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vojslavický most na Wikimedia Commons