NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église Sainte-Marguerite de Kopčani

L'église Sainte-Marguerite est une église consacrée à Marguerite d'Antioche et située près de Kopčany, en Slovaquie. Faisant partie des églises les plus anciennes de Slovaquie, elle est liée historiquement à la Grande-Moravie. L'église a été construite probablement au IXe siècle ou au Xe siècle et a été mentionnée pour la première fois en 1329. Elle a été utilisée jusqu'au XVIIIe siècle, lorsqu'une nouvelle église a été construite dans le village de Kopčany. Notes et références Liens externes (sl) L'église Sainte-Marguerite d'Antioche, commune de Kopčany (sl) L'église Sainte-Marguerite d'Antioche est unique en Europe centrale, INovinky Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Slovaquie
Sint-Margaretha-van-Antiochiëkerk (Kopčany)

De Sint-Margaretha-van-Antiochiëkerk (Slowaaks: Kostol svätej Margity Antiochijskej) is een klein kerkje in de Slowaakse gemeente Kopčany. De Rooms-katholieke kerk ligt op minder dan een kilometer van de rivier Morava en de staatsgrens met Tsjechië. De kerk is het enige architectonische monument dat ten tijde van het Groot-Moravische Rijk is gebouwd en nog steeds bestaat. De Preromaanse kerk is in de 13e eeuw gotisch verbouwd.
Kościół św. Małgorzaty z Antiochii w Kopčanach

Kościół św. Małgorzaty z Antiochii w Kopčanach – kościół pod wezwaniem św. Małgorzaty Antiocheńskiej znajdujący się w słowackiej miejscowości Kopčany w powiecie Skalica. Kościół został prawdopodobnie wybudowany w IX lub X wieku naszej ery, zapewne jeszcze w okresie funkcjonowania państwa wielkomorawskiego. Pierwsza pisemna wzmianka o tym kościele pojawiła się w 1554 roku. Był używany aż do XVIII wieku, gdy w Kopčanach wybudowano nowy kościół. Kościół został zbudowany w stylu przedromańskim. Obiekt ten od 1995 roku jest wpisany na listę słowackiego dziedzictwa kulturalnego. Pierwsze badanie architektoniczne kościoła przeprowadzono w 1964 roku. 2 stycznia 2009 roku słowacka poczta wydała znaczek, którego centralnym punktem był kościół św. Małgorzaty z Antiochii w Kopčanach. Obiekt znajduje się na słowackiej liście informacyjnej światowego dziedzictwa UNESCO. Przypisy
Церковь Святой Маргариты (Копчаны)

Церковь Святой Маргариты — одна из старейших церквей Словакии, памятник архитектуры, расположен недалеко от словацкой деревни Копчаны. История Церковь построена в IX веке, в период правления князей Ростислава или Святополка I. Изначально входила в состав Микульчицкого городища. Впервые упоминается в 1392 году. Вокруг церкви было расположено несколько маленьких деревень; начиная с XIII столетия люди постепенно покидают эти места. Церковь продолжала работать вплоть до XVIII века, в то время в Копчанах начала строиться новая церковь. Первые археологические раскопки церкви и её окрестностей начались в 1964 году. В ходе исследований в 2004 году обнаружено три могилы, относящиеся к периоду Великой Моравии, которые и помогли определить время строительства церкви. Также были найдены ювелирные изделия того же периода. В последнее время археологические исследования в Копчанах посвящены исторической реконструкции страны и её населения, особенно в IX—X веках. В 1995 церковь была объявлена национальным культурным памятником и предложена к внесению в список Всемирного наследия. Интерьер и внешний вид Церковь построена в дороманском стиле, в XIII веке была перестроена с элементами готики. Это однонефная церковь с последовательно расположенными притвором, нефом и пресвитерием. Она имеет довольно много нетипичных для того времени деталей, таких, например, как оригинальные оконные проёмы, символы, высеченные на каменном фасаде, и ряд других. К церкви прилегает кладбище, на котором производились захоронения вплоть до XVII—XVIII веков. Кладбище существовало до XX века. Ссылки Исследование Церкви Официальный сайт Копчаны Примечания
Церква святої Маргарити Антіохійської (Копчани)

Церква святої Маргарити Антіохійської — християнський храм 9 століття неподалік села Копчани у Словаччині. Єдина збережена архітектурна пам'ятка часів Великоморавії, найстаріша церковна будівля Центральної Європи. Історія Збудований у 9 століття як церква або каплиця неподалік (2 км) Микульчицького Граду. Перша згадка у джерелах під 1392 роком. В середньовіччі навколо храму існував ряд невеликих поселень, проте з 13 століття внаслідок частих повеней на Мораві місцевість поступово знелюднюється. Функціонував як парафіяльна церква до 18 століття — доки у Копчанах не збудували новий. Дослідження храму та його околиць почалися з 1964 року. Під час археологічних розкопок у 2004 році знайдено три поховання великоморавської доби, які допомогли датувати споруду. У 1995 році церкву оголошено національною культурною пам'яткою. Архітектура Стиль — початково дороманський. Під час перебудови 13 століття набуває рис готики. Джерела та посилання (словац.)Kopčany — výskum kostola sv. Margity Antiochijskej (рос.)Открытые вопросы великоморавской архитектуры
Kostel Nejsvětější Trojice (Ledeč nad Sázavou)

Filiální kostel Nejsvětější Trojice v Ledči nad Sázavou je kostel postavený v roce 1585 se svolením tehdejšího majitele ledečského panství Jaroslava Trčky z Lípy. Stavba je renesanční, jednolodní obdélník s pětibokým presbytářem a věží při jižní straně lodi. Historie Kostel Nejsvětější Trojice byl postaven v roce 1585 pro výkon protestantské bohoslužby. Od roku 1958 je kostel památkově chráněn. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost Ledeč nad Sázavou Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jana Křtitele (Březí)

Kostel svatého Jana Křtitele je římskokatolický kostel v obci Březí v okrese Břeclav. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Jedná se o již druhý chrám v Březí. Původní kostel se začal stavět roku 1691. V roce 1836 byla věž tohoto kostela zvýšena, ale již příštího roku opět snížena do původního stavu, protože hrozilo nebezpečí zřícení. V roce 1853 padlo rozhodnutí postavit kostel zcela nový. Vysvěcen byl roku 1862. Nový kostel potřeboval vybavení, na které ovšem církevní prostředky nestačily, a tak pomáhali dobrodinci. Jakub Kern, místní rodák, majitel domu ve Vídni, věnoval z vlastního popudu kostelu velký křišťálový lustr. Byl 4,5 m vysoký, měl v průměru 2,25 m a vážil 252 kg. Jde o největší křišťálový lustr v Evropě. Od samého počátku novostavbu kostela provázely problémy. Ve zdech se ukázaly pukliny, které se neustále rozšiřovaly. V domnění, že tašky na střeše jsou pro stavbu příliš velkým zatížením, byly v roce 1874 nahrazeny střechou z pozinkovaného plechu. Za šest roků poté při bouři byly strženy tašky na věži. Oprava si vyžádala 800 zlatých, věž tedy byla také pokryta pozinkovaným plechem. V roce 1882 popraskaly svorníky zdiva, musely být nahrazeny novými, silnějšími. V roce 1908 prošel kostel důkladnou renovací. Jedná se o jednolodní stavbu s odsazeným kněžištěm, k němuž přiléhá čtyřboká sakristie. Fasády člení hluboké vpadlé výplně, v nichž jsou prolomena vysoká půlkruhovitě ukončená okna, rámovaná slepými oblouky na pilastrech. Zařízení pochází z doby vzniku stavby se staršími jednotlivostmi. Jde o farní kostel farnosti Březí u Mikulova. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons
Jetřichovice (zámek)

Zámek Jetřichovice je původně barokní budova s přistavěnou novogotickou částí s výraznou osmibokou věží. Nachází se ve vsi Jetřichovicích, místní části města Sedlec-Prčice na Příbramsku. Zámek je chráněn jako kulturní památka. Historie Nejstarší dějiny zámku Zámek vznikl přestavbou někdejší tvrze. První zmínka o jetřichovické tvrzi pochází z první poloviny 15. století, kdy zde sídlili Opršalové z Jetřichovic. Počátkem 16. století, roku 1541 koupil panství Jetřichovice Bohuslav Mitrovský z Nemyšle. Za vlastnictví rodu Mitrovských byla tvrz přestavěna na barokní zámek. Zatímco Vilém Jindřich Mitrovský, hejtman vltavského kraje, zámek zvětšil a panství rozšířil o sousední Vrchotice, jeho syn František Sezima ho tak zadlužil, že ho jeho dědicové museli dát do dražby. Kolem roku 1700 nicméně nechal nedaleko zámku při cestě do Vrchotic postavit kapli Bolestné matky Boží. Roku 1751 zámek získal Josef Václav hrabě z Oppersdorfu, syn hraběnky Marie Eleonory, vdovy po Sezimovi, která se podruhé vdala za Jana Václava z Oppersdorfu. V roce 1770 panství koupil Karel Ignác hrabě z Clary-Aldringenu, v letech 1784 až 1829 zámek vlastnili Lobkovicové. Dalším vlastníkem zámku se stal děkan Právnické fakulty UK a hudební skladatel Jan Nepomuk Kaňka, který si jej spolu se statkem od Lobkoviců pronajal už v roce 1819. Kromě toho, že v Jetřichovicích nechal postavit školu, přistavěl v letech 1857–1859 ke starému zámku nový zámek v anglickém gotickém slohu s osmihrannou věží s cimbuřím. Jeho rozhodnutím také kolem zámku vznikl anglický park a došlo k přestavbě místní kaple v novorománském slohu. Po své smrti v roce 1865 zde byl Kaňka pochován. 20. století a současnost Vdova po něm postoupila zámek svému příbuznému generálu Neuwirthovi z Neuwirthů. Jeho potomci se o něj však nestarali, další majitelé se poté rychle střídali. V roce 1938 koupil chátrající zámek pražský architekt Václav Zákostelna, který ho opravil. V roce 1945 se stal majitelem zámku i velkostatku Karel Navrátil, kterému však byl o tři roky později majetek státem zkonfiskován. Zámek sloužil jako domov mládeže, od roku 1950 až 2006 byl zámek využíván jako zvláštní internátní škola. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Jetřichovice na Wikimedia Commons
Kostel svatého Martina (Horní Slivno)

Římskokatolický filiální kostel svatého Martina v Horním Slivně je novorománská sakrální stavba stojící uprostřed obce. Od roku 1967 je chráněn jako kulturní památka. Historie Původně byl kostel gotický. Jeho patrocinium svatému biskupovi Martinu z Tours je doloženo k roku 1670. Až do husitských válek byl v místě samostatný farní kostel. Plebánie je v místě doložena již k roku 1362. Obec se tehdy nazývala Menší Slivno či Slivenec (Slivno/latinsky Sliven Minus). Díky údajům z registru papežských desátků z roku 1364, kdy zdejší plebánie platila pololetně 5 grošů, což znamenalo, že nepatřila k nejchudším, i když ne k nejbohatším, jsou známa i jména několika zdejších plebánů z tohoto období: 1363 Václav po † Mikuláši 1367 Maršík(?) po † Václavu 1412 Hanek po † 1413 Václav z Mladé směnil s Petrem 1418 Přibyslav z Jažlovic směnil s Václavem 1424 Jan ze Solopysk směnil s Vavřincem Od husitských dob byla fara opuštěna a kostel se stal filiálním kostelem k farnosti dolnoslivenské. Jako filiální kostel je doložen již k roku 1671. V roce 1767 postaven, poté kdy vyhořel, jako barokní. Dnešní kostel je pseudorománský a byl postaven v letech 1872–1873 významným architektem tehdejší doby Aloisem Turkem. Podle zprávy z roku 1903 se zde bohoslužby sloužívaly každou 3. neděli v měsíci. Ve 21. století se kostel pro bohoslužby využívá příležitostně. Architektura Jedná se o obdélnou stavbu s věží a polygonálním presbytářem. Na fasádě je zdobený oblým vlysem. Na klenbě presbytáře je malba sv. Martina na koni od Josefa Hellicha z roku 1873. Zařízení Hlavní oltář pseudogotický. Dále jsou v kostele obrazy: Kristus s hostií a po stranách sv. Vojtěch a sv. Václav. Dva zvony pocházejí z roku 1766. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Martina na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Martina, Horní Slivno (katalog biskupství litoměřického) Kostel sv. Martina v Horním Slivně na webu Hrady.cz
Palais Škoda

Le palais Škoda est un édifice Art Déco tardif situé à Prague, en Tchéquie. Il abrite depuis 2004 l'hôtel de ville. Situé rue Jungmannova, il est construit en 1929 pour la société Škoda, d'après un projet de l'architecte Pavel Janák, à qui l'on doit le Palais Adria, à Prague également. L'immeuble de bureaux adjacent de la rue Charvátova date de 1937. Aujourd'hui encore, les deux bâtiments satisfont aux exigences les plus strictes grâce à leur disposition flexible des bureaux et des espaces communs. Les bâtiments sont accessibles par plusieurs entrées, ce qui permet de diviser facilement les intérieurs en sections indépendantes. Le palais a servi de siège au groupe énergétique ČEZ de 1994 à 2004. Histoire L'édifice se trouve dans la Ville Nouvelle et a été construit au tournant des années 1920 et 1930 sur le site de plusieurs maisons. Il est destiné à servir d'immeuble de bureaux et à abriter le siège social de Škoda Plzeň[pas clair]. Pavel Janák en est l'architecte ; la construction est confiée à l'entreprise Nekvasil située dans le quartier de Karlín. La construction est achevée vers 1926 mais le bâtiment est modifié jusque dans les années 1930, principalement en remodelant l'angle des rues Jungmannova et Charvátova où une concession automobile est construite. Le palais Škoda abrite actuellement certains départements de la mairie de Prague, par exemple les départements de l'environnement, de la culture ou des transports ainsi qu'une salle d'archivage au rez-de-chaussée. Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’Art déco Portail de Prague
Zlámanec (rybník)

Rybník Zlámanec se nachází jižně od vsi Vortová v okrese Chrudim. Leží na Vortovském potoce a je součástí přírodní památky Zlámanec, kde jsou předmětem ochrany rašelinné louky v okolí rybníka. Přístup k rybníku je cestou z Vortové, nebo ze Staré Hutě. Původně se u rybníka vyskytoval mlýn. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zlámanec na Wikimedia Commons
Velké Dářko

Velké Dářko je největší rybník na Českomoravské vrchovině a také největší v Kraji Vysočina v České republice. Má rozlohu 206 ha. Rozkládá se na východě Čech v nadmořské výšce 610 m, 10 km severně od Žďáru nad Sázavou. Téměř celý rybník leží na severu katastrálního území obce Polnička, okrajovými částmi však zasahuje i do katastrů sousedních obcí Radostín, Vojnův Městec a Karlov. Z rybníka odtéká řeka Sázava. Historie a využití Dochovaná zakládací listina informuje o převzetí pozemků od žďárského kláštera, které se událo 15. ledna 1480. Příjemce byl Viktorín z Münstenberka, syn krále Jiřího z Poděbrad. Za poskytnuté pozemky se kníže Viktorín zavázal z každého výlovu dávat klášteru určený počet kaprů. Pozůstatkem technické památky jsou Padrtiny – cesta jihozápadně od rybníka, po které vedla nouzová železnice, využívaná v letech 1931 – 1934. Trať s rozchodem 780 mm byla dlouhá 10 kilometrů a vedla od Dářka až do obce Hamry nad Sázavou. Název získal rybník pravděpodobně podle zaniklé osady *Darov, na jejímž místě se nachází. Rybník je využívaný k rekreaci. Slouží ke koupání, jachtingu a k projížďkám na loďkách. Na rybníku jsou místním klubem pořádány závody ve windsurfingu a největší závody dračích lodí na Vysočině. Fauna a flóra Národní přírodní rezervace Dářko na západní straně rybníka chrání velké rašeliniště, kde se vyskytuje suchopýr pochvatý, rosnatka okrouhlolistá a zábělník bahenní. Faunu zastupuje čolek horský, ropucha obecná nebo ještěrka živorodá. Z pohledu ornitologie se zde vyskytují volavky bílé, volavky popelavé, jespák obecný, hohol severní, hvízdák euroasijský, kormorán velký a orel mořský. Turistika Okolo rybníka vede 9 kilometrů dlouhá naučná stezka s šestnácti informačními tabulemi. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velké Dářko na Wikimedia Commons Velké Dářko - AKTUÁLNĚ Webcam Velké Dářko Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine. Velké Dářko na stránkách turistik.cz
Velké Dářko

Der Velké Dářko (deutsch Großer Zdarskoteich) ist ein Teich in Ostböhmen. Er liegt am südwestlichen Fuße der Saarer Berge etwa acht Kilometer nördlich der Stadt Žďár nad Sázavou auf dem Gebiet der Gemeinde Polnička in einem Urstromtal in Tschechien. Geographie Im nördlichen Bereich ist der Teich von Mooren umgeben. Östlich von Radostín besteht an einem kleinen Zufluss eine Bifurkation zum Štířový potok, einem Zufluss der Doubrava. Nach Süden schließt sich der Nový rybník an. Dieser Bereich, an dem die Feriensiedlungen Velké Dářko und Nový Mlýn liegen, dient Erholungszwecken. Der Velké Dářko wird häufig fälschlicherweise als Quelle der Sázava angegeben. Um den vollständig von Wäldern umgebenen Teich befinden sich die Orte Radostín, Karlov, Škrdlovice, Polnička und Račín. Geschichte Der künstliche Teich wurde 1480 angelegt. Der Abt Linhart des Klosters Saar überließ am 15. Jänner 1480 die wüste Flur Darko dem Troppauer Herzog Viktorin zur Anlegung eines Fischteiches. Als Ausgleich erhielt das Kloster daraus zu jedem Anlass zwanzig Schock Karpfen. Die Wasserfläche beträgt im Normalfall 171,2 ha, damit fasst der Teich 3,37 Millionen m³ Wasser. Das maximale Fassungsvermögen liegt bei 5,15 Millionen m³. Seit Beginn des 20. Jahrhunderts wurde der südliche Bereich des Velké Dářko und der Nový rybník zu einem Erholungsgebiet. Weblinks https://www.radostin.cz/vismo/dokumenty2.asp?id_org=13837&id=1092&p1=1070
Velké Dářsko

Velké Dářsko är en sjö i Tjeckien. Den ligger i regionen Vysočina, i den centrala delen av landet, 120 km öster om huvudstaden Prag. Velké Dářsko ligger 613 meter över havet. Arean är 1,9 kvadratkilometer.Runt Velké Dářsko är det i huvudsak tätbebyggt. Den sträcker sig 1,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,0 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Kathedrale zum Göttlichen Erlöser (Ostrava)

Die Kathedrale zum Göttlichen Erlöser (tschechisch Katedrála Božského Spasitele) in der mährischen Stadt Ostrau (Ostrava) ist die Bischofskathedrale des römisch-katholischen Bistums Ostrau-Troppau. Konkathedrale ist die Mariä-Himmelfahrt-Kirche in Opava (Troppau). Geschichte und Architektur Das einstige Dorf Mährisch Ostrau wuchs im letzten Drittel des 19. Jahrhunderts durch den Steinkohlebergbau zu einer Industriegroßstadt. Die bis in die 1870er Jahre einzige Kirche St. Wenzel reichte nicht mehr aus. In den Jahren 1883 bis 1889 wurde die neue Pfarrkirche Zum Göttlichen Erlöser erbaut. Nach Entwürfen von Gustav Meretta und Max von Ferstel entstand eine repräsentative dreischiffige Basilika im Stil der Neorenaissance. An das siebenjochige Langhaus schließen sich im Südosten die halbrunde Hauptapsis und zwei Nebenapsiden, im Nordwesten die Portalfassade mit den beiden 67 m hohen Türmen an. Das Innere ist in hellen Farben gefasst, kassettengedeckt und mit Pfeilern mit vorgelagerten Halbsäulen und horizontalen Gebälken gegliedert. Die sparsame Ausstattung tritt hinter der klaren Raumwirkung zurück. Mit der Gründung des Bistums Ostrau-Troppau durch Papst Johannes Paul II. im Jahr 1996 wurde die Erlöserkirche zur Kathedrale erhoben. 1998 erhielt sie eine neue Orgel. Weblinks Information (ostrava.cz) Geschichte (360globe.net)
Cathedral of the Divine Saviour

Cathedral of the Divine Saviour (Czech: Katedrála Božského Spasitele), located in the center of Ostrava, is the second largest Roman Catholic cathedral in Moravia and Silesia (after the basilica in Velehrad near Uherské Hradiště). This three-nave Neo-Renaissance basilica with a semi-circular apse and two 67m high towers was built starting in 1883, and which was completed in 1889. The church was designed by Gustav Meretta, the official architect of the Archbishop of Olomouc, with the interior by Max von Ferstel. The main nave is 14 m wide and 22 m high, the two side aisles are 7 m wide and 10 m high each. The seating capacity of the cathedral is 4,000 people. On May 30, 1996, Pope John Paul II established the Diocese of Ostrava-Opava, and soon after the basilica had been dignified into a cathedral. In 1998, a new neo-Baroque organ was installed. History On 23 May 1871 the city council spoke about the intention of building a new parish church, which would eventually replace the old parish church of St Wenceslas. The old church could not contain the increasing number of believers and failed to comply with official requirements for public buildings. After a fire inspection took place on 2 January 1882, the district marshal in Místek decided to build a new church. Thus, at a council meeting on 5 October 1882 the agreements for the construction of a new parish church were done. The foundation stone was laid by Mayor Anton Lux and the Reverend Josef Spurný on October 4, 1883. At that time church committees were competing in Moravia which was established under provincial laws dating from 1864 and 1874. It was the supervisory and executive bodies, which were often the purchaser of furniture projects and new churches, significantly encroached into their final form. Their arguments focused, in particular, on situations where the parish volume was small. The church of the Divine Saviour would serve 4 municipalities which, upon its construction, should contribute a proportionate financial amount. However, these villages managed their own parish church and, therefore Ostravanians' contributions to the construction of the church were often the cause of discord. Other financial flow was rather paradoxical. The Archdiocese of Olomouc, who took patronage of the church, was obliged, by patronage law, to pay a third of construction costs, worth just under 33,000 florins. Contributions also flowed in from Jewish entrepreneurs, like Baron Rotschild and the Gutmannové brothers. Visiting Pilgrims and tourists visiting Ostrava can arrive by train, or the less expensive yet slow bus coaches, and then connect to local transportation to visit the Cathedral of the Divine Saviour downtown. See also List of cathedrals in the Czech Republic References
Catedral del Divino Salvador (Ostrava)

La Catedral del Divino Salvador (en checo: Katedrála Božského Spasitele), situada en el centro de Ostrava, es la segunda iglesia católica más grande en Moravia y Silesia (después de la basílica de Velehrad). Esta catedral-basílica del Neorrenacimiento fue diseñada por Gustav Meretta, el arquitecto oficial del arzobispo de Olomouc, su interior es de Max von Ferstel. La catedral posee tres naves y un ábside semicircular. La nave principal tiene 14 metros de largo por 20 de altura, las naves laterales tienen 7 metros de largo por 10 de altura. Posee una capacidad de 4 000 personas sentadas. El 30 de mayo de 1996 el Papa Juan Pablo II erigió la diócesis de Ostrava-Opava y la basílica fue elevada a catedral. En 1998 se le instaló un nuevo órgano neobarroco. Enlaces externos (en francés) Fiche sur le site Structurae.de Portal:Catolicismo. Contenido relacionado con Catolicismo.
Cathédrale du Divin-Sauveur d'Ostrava

La cathédrale du Divin-Sauveur (en tchèque : Katedrála Božského Spasitele), située au centre d'Ostrava, est la deuxième plus grande église catholique de Moravie et de Silésie (après la basilique de Velehrad près d'Uherske Hradiste). Description La cathédrale-basilique néorenaissance comprenant trois nefs, une abside semi-circulaire et deux clochers de soixante-sept mètres de haut a été construite entre 1883 et 1889. L'église a été dessinée par Gustav Meretta, l'architecte officiel de l'archevêque d'Olomouc (Olmütz à l'époque), son intérieur est de Max von Ferstel. La nef principale fait quatorze mètres de large pour vingt-deux mètres de hauteur, les nefs latérales ont sept mètres de large pour dix de haut. La capacité d'accueil de la cathédrale est de quatre-mille places assises. Le 30 mai 1996, le pape Jean-Paul II établit le diocèse d'Ostrava-Opava, et la basilique est, aussitôt après, élevée au rang de cathédrale. En 1998, un nouvel orgue néobaroque y est installé. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des cathédrales de Tchéquie Liens externes Ressources relatives à l'architecture : MonumNet Structurae Ressource relative à la religion : GCatholic.org Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de la Tchéquie Portail de la protection du patrimoine