NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů (Brno)

Kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů se nachází v městské části Brno-Žabovřesky na Foerstrově ulici č. 2. Stavba tohoto moderního salesiánského kostela začala roku 1994 a dokončena byla 27. května 1995, kdy byl vysvěcen brněnským biskupem Vojtěchem Cikrlem. Architektem stavby byl Josef Opatřil, který v roce 1992 vyhrál výběrové řízení na projektovou dokumentaci pro stavbu kostela. Kostel má tvar kruhové výseče a patří k němu také přilehlá salesiánská oratoř, kde děti a mladí mohou trávit svůj volný čas. Při kostele působí také Salesiáni Dona Boska, kteří jsou řeholní kongregace v katolické církvi a je jim svěřena péče o farnost, dále se také věnující výchově mládeže a vychází z preventivního systému jejich zakladatele Dona Boska. Odpovědnou osobou za pastoraci ve farnosti je farář, ostatní salesiáni s ním úzce spolupracují a podílejí se na jednotlivých pastoračních aktivitách. Ve farnosti dále působí: pastorační rada, ekonomická rada, další subjekty a konkrétní lidé. V roce 2015 se slavilo výročí 20 let od posvěcení kostela a zároveň také výročí 200 let od narození představitele Salesiánů. V rámci oslav bylo vybudováno také osvětlení věže kostela, které je viditelné se širokého okolí a tento v noci osvětlený kostel tak vytváří výraznou dominantu městské části Brno-Žabovřesky. Zajímavostí je také barva osvětlení, která se řídí liturgickým rokem, můžeme tak v rámci jednoho roku průběžně vidět všechny liturgické barvy. Odkazy Literatura FOLTÝN, Dušan, a kol. Encyklopedie moravských a slezských klášterů. Praha: Libri, 2005. 878 s. ISBN 80-7277-026-8. Související články Římskokatolická farnost u kostela Panny Marie Pomocnice v Brně-Žabovřeskách Seznam náboženských staveb v Brně Salesiáni Dona Boska Don Bosco Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů na Wikimedia Commons Oficiální web farnosti Salesiánské středisko mládeže – dům dětí a mládeže Brno-Žabovřesky
Kostel Panny Marie Pomocné (Teplice nad Metují)

Římskokatolický kostel Panny Marie Pomocné v Teplicích nad Metují se nachází u pravého břehu Metuje v místní části Kamenec. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Architektura Barokní poutní kostel z let 1754–1763 byl postaven stavitelem G. J. Kühnem. Interiér Zařízení je barokní. Hlavní oltář zobrazuje Pannu Marii Pomocnou zvanou podle místa uložení originálu též Pasovská. Jednalo se o populární obraz barokních Čech, kterému bylo zasvěceno na šedesát kaplí a kostelů. Dále jsou zde dva boční oltáře. Poblíž hlavního vchodu visí obraz z roku 1763 s vyobrazením zakladatele, pražského lékaře a filosofa Jana Maxmiliána z Peytersbergu, který vedle kostela nechal postavit dřevěnou poustevnu ivanitů a žil v ní až do své smrti. V současné době se v tomto filiálním kostele bohoslužby nekonají. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie Pomocné na Wikimedia Commons Fotografie kostela[nedostupný zdroj] Kostel Panny Marie Pomocné Teplice nad Metují[nedostupný zdroj] Kostely Teplice nad Metují Poustevna Teplice nad Metují
Kostel Panny Marie Růžencové (Plzeň)

Kostel Panny Marie Růžencové v Plzni, je farním a také jediným kostelem farnosti Plzeň-Slovany. Vlastní stavba se nachází v centru Jiráskova náměstí, které je jedním z ústředních bodů plzeňského Východního předměstí zvaného též Slovany. Kostel je součástí kláštera dominikánů, který je od 7. 4. 1999 nemovitou kulturní památkou. Historie Prvním milníkem pro vznik komplexu je rok 1910, kdy od 1. května začala na základě výnosu Ministerstva kultury a vyučování ze dne 28. 1. 1908 působit historicky druhá farnost v Plzni, rozkládající se v jižní části města a dále východně přes čtvrť Lobzy až k Rokycanské ulici. Správa farnosti byla svěřena dominikánům, což znamenalo jejich návrat do Plzně po 124 letech. Vlastní stavba kostela Panny Marie Růžencové byla zahájena po dvou letech příprav, tedy dne 1. 5. 1912. Základy pod věží byly vybetonovány, ostatní vyzděny. 15. 8. 1912 byl posvěcen základní kámen v presbytáři, v listopadu téhož roku již betonovány stroky kostela a stavěny krovy a 25. července 1913 vztyčen kříž na věži kostela. Stavba byla dokončena posvěcením, které provedl dne 30. 10. 1913 pražský arcibiskup Lev kardinál Skrbenský, ačkoliv interiér byl ještě bez lavic, nebyly instalovány boční oltáře atd. Popis Kostel byl vybudován stavitelem architektem Eduardem Sochorem z Prahy dle plánů architekta Antona Möllera z Varnsdorfu. Stavba je modernizovanou bazilikou s prvky německé moderny a pozdní secese. Stavebně se jedná o trojlodní kostel o délce 55,27 metrů a šířce transeptu 24 metrů oddělujícího hlavní loď od 12 metrů širokého a mírně vyvýšeného presbytáře. Výška stropu je pak 13 metrů nad podlahou kostela. Vnější dominantou kostela je kostelní věž vysoká 56,75 metrů se zvony Josefem (2004) a Dominikem (2005) a hodinami z roku 1923. Starý nefunkční zvon Josef (1599) je umístěn v kostele. Mezi významný vnitřní inventář kostela patří především pět oltářů, sousoší Panny Marie Růžencové nad hlavním oltářem, svatostánek s měditepanými reliéfy, sochy klečícího sv. Dominika a papeže sv. Pia V., křížová cesta a zpovědnice (1914) či kazatelna z roku 1930. Fotogalerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie Růžencové na Wikimedia Commons Reference Literatura Kostel Panny Marie Růžencové a dominikánský klášter v Plzni. In: Klášter dominikánů v Plzni: Římskokatolická farnost Plzeň-Slovany [online]. 2012 [cit. 2012-12-09]. Dostupné z: https://web.archive.org/web/20080509043921/http://plzen.op.cz/PMR_hist.htm ČEPELÁK, Václav, Miloslav BĚLOHLÁVEK, Jaromír KOVÁŘ, Václav KUCHYNKA, Václav SPĚVÁČEK, Milada SUCHÁ, Antonín ŠPELDA, Zdeněk UNGERMAN a Václav VODÁK. Dějiny Plzně II: Od roku 1788 do roku 1918. Plzeň: Západočeské nakladatelství v Plzni, 1967. ISBN nepřiděleno. DOUŠA, Jaroslav; MARTINOVSKÝ, Ivan, et al. Dějiny Plzně v datech : od prvních stop osídlení až po současnost. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2004. 788 s. (Dějiny českých měst). ISBN 80-7106-723-7. Kostel Panny Marie Růžencové. In: JELÍNEK, Otakar. Kostely a církevní stavby v ČR [online]. 2007 [cit. 2012-12-10]. Dostupné z: http://www.kostelycz.cz/okresy/plzen.htm Související články Plzeň Seznam kostelů v Plzni
Kostel Panny Marie Sněžné (Rokycany)

Kostel Panny Marie Sněžné v Rokycanech je římskokatolická sakrální stavba na Masarykově náměstí ve městě Rokycany v Plzeňském kraji, s prokázanou stavební kontinuitou od dob gotiky. Kostel do nynějšího stavu upravený pozdně barokní a klasicistní přestavbou na přelomu 18. a 19. století je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Existence kostela na tomto místě je doložena minimálně od 14. století, kdy se stal hlavním chrámem Rokycan, tehdy proměňovaných z živelně rostlé osady na opevněné město. U kostela Panny Marie Sněžné bylo roku 1363 založeno proboštství řádu augustiniánů a kostel se stal součástí opevněného okrsku zahrnujícího i kapli svaté Anny a arcibiskupský hrad (sídlo feudální správy města, které bylo v majetku pražského arcibiskupství). Kostel měl podobu bazilikálního trojlodí s pětibokým presbytářem. Na západní straně se nacházel štít a věž. Vstupní dveře měly podobu gotického portálu s figurální sochařskou výzdobou. Kostel byl opakovaně opravován a upravován. V září roku 1784 kostel vyhořel během ničivého požáru Rokycan, kdy byla zástavba města až na několik domů zničena. V letech 1785–1788 ho pak opravil a do pozdně barokní podoby přestavěl Ignác Jan Nepomuk Palliardi. Opravy se dočkalo i děkanství pod vedením stavitele Jana Hofmanna. Využil základní prostorovou dispozici původního středověkého chrámu (tedy trojlodí s presbytářem). Vnitřní vybavení bylo dovezeno z jiných kostelů (zejména oltář přemístěný sem ze zrušeného kostela svatého Michaela archanděla v Praze). Zároveň ovšem byla v rámci josefínských reforem zrušena vedlejší kaple svaté Anny (stejně jako Kostel svatého Petra a Pavla na předměstí Rokycan). Palliardiho obnova se netýkala kostelní věže, která nebyla postavena a po následujících třicet let byly kostelní zvony umístěny v provizorní zvonici vedle kostela. Věž byla postavena až v letech 1821–1823 v empírovém slohu podle projektu Františka Hegera. Stavební vývoj kostela byl dokončen roku 1856 zvýšením věže o jedno patro nad ochozem. Tím dosáhla výšky 66 metrů. Panně Marii Rokycanské, sošce z kostela Panny Marie Sněžné, byla zasvěcena 32. kaple Svaté cesty z Prahy do Staré Boleslavi, která byla založena v letech 1674–1690. Odkazy Poznámky Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek IV. Vikariát Kolínský a Rokycanský; část XII. Vikariát Rokycanský. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1910. 319 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 12. Rokycany, děkanství, s. 231 – 251. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Panny Marie Sněžné v Rokycanech na Wikimedia Commons Podrobný popis stavebního vývoje kostela na webu Encyklopedie Rokycan
Kościół Marii Panny Śnieżnej w Rokycanach

Kościół Marii Panny Śnieżnej (cz. Kostel Panny Marie Sněžné) – rzymskokatolicka świątynia znajdująca się w czeskim mieście Rokycany. Historia Pierwsza wzmianka o kościele pochodzi z 1110 roku. W 1363 arcybiskup Arnoszt z Pardubic założył przy kościele klasztor augustianów, który spłonął w 1421 podpalony przez husytów. Świątynia została zniszczona podczas pożaru w 1784, odbudowana w 1788 roku według projektu Ignáca Jana Nepomuka Palliardiego. W latach 1821–1823 dobudowano wieżę, którą zaprojektował praski budowniczy František Hegr, a w 1856 podwyższono ją o kolejną kondygnację. Wpisany do katalogu zabytków 3 maja 1958. Architektura i wyposażenie Świątynia barokowa, trójnawowa, o układzie bazylikowym. Wnętrze zdobi marmurowy, rokokowy ołtarz główny z 1750. W skład wyposażenia kościoła wchodzą również dwie monstrancje – gotycka i barokowa. Galeria Przypisy
Kostel Panny Marie Sněžné (Ruda)

Římskokatolický filiální kostel Panny Marie Sněžné v Rudě v okrese Bruntál, byl spolu s navazující křížovou cestou prohlášen v roce 2018 za národní kulturní památku ČR. Známé poutní místo. Pouť se koná vždy první neděli v srpnu k svátku Posvěcení římské baziliky Panny Marie Sněžné v roce 432. Historie Obec Ruda spadala do roku 1758 do farnosti Dolní Dlouhá Loučka. V roce 1774 se osamostatnila jako kuracie a v roce 1851 byla povýšena na farnost. Do roku 1758 zde byla pouze zvonička se zvonem z roku 1583. Na místě dnešního kostela se rozkládala zahrada. Kostel nechal postavit v letech 1756–1758 uničovský rychtář Jiří Greschenberger jako poděkování za záchranu života. Ten také podpořil výstavbu pískovcové křížové cesty. Spolu s manželkou ke kostelu připojili významnou nadaci k zajištění provozu poutního místa. Popis Exteriér Jednolodní barokní stavba stojí na mírném svahu v horní části obce. Od kostela na temeno Křížového vrchu vede cenná křížová cesta. Kostel obdélného tvaru má mírně odsazený půlkruhově zakončený presbytář, ke kterému na východní straně přiléhá malá sakristie. Nad hlavním vstupem na západní straně se nachází čtyřboká věž s mansardovou střechou. V koutech mezi lodí a věží jsou umístěna vřetenová schodiště krytá vypouklým zděným pláštěm. Na jižní straně lodi byla v polovině 19. století přistavěna kaple, která nyní tvoří boční vstup do kostela. Loď je kryta sedlovou střechou s cibulovitým sanktusníkem. Interiér Loď je zaklenuta valenou klenbou s výsečemi, presbytář konchou s výsečemi. V západní části lodi je umístěna zděná kruchta stojící na dvou hranolových sloupech spojených oblouky. V interiéru je barokní mramorový oltář s kopií obrazu z římské baziliky Panny Marie Sněžné a sochy sv. Jáchyma a sv. Anny. Událost z roku 1755, která předcházela výstavbě kostela, připomíná obraz v předsíni kostela, na němž je zachycen výjev se splašenými koňmi. Varhany pocházejí z roku 1762. Jde o poslední hrající nástroj mistra Jana Schwarze z Města Libavá. Osobnosti Jan Blokša (1861–1923) – jako farář v Rudě působil v letech 1897–1901. Začal psát kroniku farnosti a pořádat náboženské poutě. Antonín Vavroušek (1913–1983) – jako farář v Rudě působil v letech 1964–1983. Během jeho působení proběhly opravy kostela a fary. Bohumil Měchura (1922–2014) – hornoměstský farář, je pověřen správou farnosti po úmrtí A. Vavrouška v roce 1983 Odkazy Reference Související články Seznam národních kulturních památek České republiky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie Sněžné na Wikimedia Commons https://www.ceskatelevize.cz/porady/1098528273-krestansky-magazin/318298380040004/video/609477
St. Maria bei den Slawen

Die Kirche der Jungfrau Maria bei den Slaven (tschechisch Kostel Panny Marie na Slovanech) ist die Klosterkirche des Emmausklosters in der Prager Neustadt. Geschichte Karl IV. gründete die dreischiffige Kirche am 21. November 1347 als Bestandteil des Klosters der slawischen Benediktiner – daher der Namenszusatz bei den Slaven. Im Jahre 1372 wurden die Bauarbeiten abgeschlossen. Im 17. Jahrhundert erfuhr die Kirche unter den spanischen Benediktinern, die 1636 nach Prag entsandt worden waren, eine Teilbarockisierung, eine Erweiterung um zwei Türme und eine erneute Weihe unter dem Titel Unserer Lieben Frau von Montserrat. Die Beuroner Benediktiner führten 1880 eine Regotisierung durch. Im Zweiten Weltkrieg wurde die Marienkirche während des schweren Luftangriffs amerikanischer Bomber auf Prag am 14. Februar 1945 stark beschädigt. Im Zuge des von 1966 bis 1969 dauernden Wiederaufbaus nach dem Krieg wurden die beiden Türme nicht wiederhergestellt. Die Kirchenfront im Westen wurde in moderner Architektur gestaltet. Das Emmauskloster wird heute von verschiedenen Gruppen genutzt (unter anderem von der Ackermann-Gemeinde und der Deutschsprachigen Katholischen Gemeinde Prag). Bilder Siehe auch Emmauskloster (enthält eine detaillierte Beschreibung der Geschichte der Kirche) Weblinks Literatur Evžen Veselý: Prag. Kirchen, Kapellen, Synagogen. ASCO, Prag 1992, ISBN 80-85377-16-0.
Église Notre-Dame de Slovénie

L'église Notre-Dame de Slovénie (en tchèque : Kostel Panny Marie na Slovanech) est un édifice religieux catholique situé dans la Nouvelle Ville de Prague en République tchèque. Elle constitue l'abbatiale du cloître d'Emmaüs. Son nom complet est église Notre-Dame, Saint-Jérôme, Saints-Cyrille-et-Méthode, Saint-Adalbert et Saint-Procope, en tchèque « Kostel Panny Marie, svatého Jeronýma, Cyrila a Metoděje, Vojtěcha a Prokopa ». L'église gothique se caractérise par un clocher très atypique, à deux flèches et en béton. En effet, le clocher originel est détruit durant le bombardement du 14 février 1945, et une nouvelle construction est élevée en 1968 sur les plans de l'architecte František Maria Černý (cs). Histoire Le monastère bénédictin dit « cloître d'Emmaüs » est fondé par Charles IV en 1347. Le souverain y fait venir des moines de Dalmatie et de Croatie, ce qui explique le nom « Notre-Dame des Slovènes ». Cette origine des moines est un choix délibéré de Charles IV qui souhaite une présence monastique slave dans son royaume ; la langue utilisée est une forme ancienne du tchèque. L'église est consacrée principalement à la Vierge Marie, mais également à saint Jérôme ainsi qu'à d'autres saints slaves. Parmi les étudiants ayant reçu une formation au monastère se trouvent notamment Jan Hus et Jérôme de Prague ; par ailleurs, le cloître abrite une importante activité d'enluminure, où est notamment réalisé l'évangéliaire de Reims. Deux tours baroques sont adjointes à la façade. En 1890, l'aspect de ces deux tours est modifié dans un style néo-gothique. Le 14 février 1945, la voûte et le toit de l'église sont détruits lors du bombardement de Prague. En 1968, l'architecte František Maria Černý (cs) reconstruit les clochers, en béton et dans un style moderne qui souhaite cependant rappeler les deux tours néogothiques de la fin du XIXe siècle, ainsi que l'ancien haut pignon médiéval. En 1991, la communauté bénédictine desservant l'église est remise en place. Architecture La structure de l'église est à trois nefs, voûtée d'ogives et couverte d'une toiture à deux pans. Notes et références Voir aussi Articles connexes Cloître d'Emmaüs Liens externes Ressource relative à la religion : Znicenekostely Portail de l’architecture chrétienne Portail du baroque Portail de Prague
Kostel Panny Marie u alžbětinek

Kostel Panny Marie Sedmibolestné u alžbětinek je jednolodní vrcholně barokní kostel s věžičkou v průčelí z let 1724-1725. Projektoval ho Kilián Ignác Dientzenhofer jako součást sousedního kláštera alžbětinek s nemocnicí sv. Alžběty Na Slupi. Společně s areálem kláštera je chráněn jako kulturní památka České republiky. Stojí v ulici Na Slupi při jižním okraji Nového Města v Praze, jižně od botanické zahrady Univerzity Karlovy. Historie Od roku 1681 stál na tomto místě domov pro emeritní kněze s kaplí, který byl však roku 1705 přemístěn do dnešní Resslovy ulice, kde vznikla velká budova emeritního domu spolu s kostelem sv. Karla Boromejského, což je dnes pravoslavný katedrální chrám sv. Cyrila a Metoděje. Opuštěné místo získaly alžbětinky, ošetřovatelský řád, který do Prahy uvedla roku 1719 hraběnka L. Schönkirchová, která spolu s dalšími šlechtičnami shromáždila prostředky na stavbu. Ta pokračovala velmi rychle, takže roku 1725 mohl být kostel vysvěcen. Roku 1762 byla vlevo od průčelí přistavěna kaple svaté Tekly, v roce 1771 přibyla nová kazatelna a roku 1779 nový oltář. Když byla po roce 1900 snížena úroveň ulice, přistavěl K. Hübschmann vstupní schodiště. Popis Dvouetážové západní průčelí zdobí portál se znakem hraběnky Marie Markéty z Valdštejna (rozené Černínové z Chudenic) jako hlavní donátorky, nad ním kasulové okno a mohutné dórské kladí s trojúhelným štítem. Nad ním navazuje barokní štít se sochou Panny Marie ve výklenku uprostřed, který kryje spodní část věžičky s bání bez lucerny. Na obdélnou loď o dvou polích, zaklenutých plackou, navazuje k východu mělký presbytář. Vnitřní zařízení bylo jednotně komponováno, patrně K. I. Dientzenhoferem. Obraz Panny Marie bolestné na hlavním oltáři, stejně jako na bočních oltářích namaloval patrně Siard Nosecký v roce 1723. Plastický hlavní oltář kryje skoro celou východní stěnu, řezba Piety a sochy řádových světic jsou patrně starší, kolem roku 1710. Na severní stěně kostela je pozdně gotická řezba Panny Marie s Ježíškem (kolem 1490). Na oltáři v kapli sv. Tekly vynikající řezby od Ignáce Františka Platzera a deskový obraz Panny Marie s dítětem z doby kolem 1460. Zajímavosti Kostel stojí na pozemcích bývalé zahrady apatykáře Augustina, který ji kolem roku 1382 převzal od lékárníka Onofuruse (Onofriuse). Pěstoval v ní rostliny pro výrobu léků, které pak prodával ve své lékárně na Malém náměstí v domě zvaném „U Mouřenínů“. Galerie Odkazy Reference Literatura R. Baťková a kol., Umělecké památky Prahy. Nové Město a Vyšehrad . Praha: Academia 1998, ISBN 80-200-0627-3. VLČEK, Pavel. Kostel Panny Marie Sedmibolestné a klášter alžbětinek s nemocnicí. In: PLATOVSKÁ, Marie. Slavné stavby Prahy 2. Praha: Foibos Books, 2011. ISBN 978-80-87073-35-3. S. 94–96. Související články Řád svaté Alžběty Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie u alžbětinek v Praze na Wikimedia Commons Stránka kostela
Kirche der Schmerzensreichen Mutter Gottes (Prag)

Die Kirche der Schmerzensreichen Mutter Gottes (Kostel Panny Marie u Alžbětinek) ist eine Kirche in Prag, Tschechien. Sie liegt in der Straße Na Slupi 6 in der Prager Neustadt und gehört zum Kloster und Krankenhaus des Elisabethinerinnen-Ordens. Geschichte Der einfache Zentralbarockbau wurde von 1724 bis 1731 beim Kloster und dem Krankenhaus der Elisabetinerinnen (Klášter a špitál P. Marie u Alžbětinek) nach Entwürfen von Kilian Ignaz Dientzenhofer gebaut, nachdem Kaspar von Questenberg, Abt des Klosters Strahov, das Elisabethenstift gründen ließ. Die St.-Thekla-Kapelle fügte ein unbekannter Architekt zwischen 1760 und 1762 nördlich an die Kirche an, die Wandmalereien dort stammen von Josef Kracke (1762). Im Klostergarten steht die St.-Barbara-Kapelle aus dem Jahr 1767. Über dem Kirchenportal finden sich zwei steinerne Wappen der Stifterin Margarete Valdštejn-Černín. Das Kircheninnere ist reich mit Schnitzereien ausgeschmückt. Der Hauptaltar zeigt ein Bild von Schmerzensreichen Jungfrau Maria (Pietà) von Siard Nosecký. 1930 bis 1938 wurde die Kirche modern eingerichtet. Die Kirche befindet sich heute in der Obhut der Elisabethinerinnen. Im Winter diente sie in den vergangenen Jahren der Deutschsprachigen Katholischen Gemeinde Prag als Kirche für die Sonntagsmesse, da sie beheizbar ist. Touristen steht die Kirche zu den Gottesdienstzeiten offen. Literatur Prag: Kirchen, Kapellen, Synagogen. ASCO, Prag 1992. ISBN 80-85377-16-0 Weblinks
Kostel Povýšení svatého Kříže (Brno)

Kostel Povýšení svatého Kříže v Brně-Slatině byl postaven v roce 1947, věž kostela byla přistavěna v polovině roku 1948. Vysvěcení kostela se uskutečnilo 19. září 1948 brněnským kapitulním vikářem Josefem Kratochvílem. Z původní kaple a márnice vznikl presbytář, na nějž navazuje vlastní loď kostela. Jeho vnitřní prostor je 36 m dlouhý, 7,40 m široký a 5,40 m vysoký. V současné době Brno-Slatina není samostatná farnost, kostel je filiální k faře v Brně-Líšni. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Povýšení svatého Kříže na Wikimedia Commons Kostel Povýšení svatého Kříže Brno-Slatina – oficiální stránky
Kościół Podwyższenia Krzyża Świętego w Bystrzycy

Kościół pod wezwaniem Podwyższenia Krzyża Świętego w Bystrzycy – zabytkowy, drewniany kościół w Bystrzycy, w kraju morawsko-śląskim, w Czechach (w historycznym regionie Śląska Cieszyńskiego). Jest kościołem filialnym parafii św. Katarzyny w Wędryni. Pierwszy niewielki drewniany kościół w Bystrzycy wybudowany został przez miejscowych ewangelików w 1587 roku (zdaniem ks. Schippa dopiero w 1595). 21 marca 1654 został im odebrany przez specjalną komisję. Według wizytacji kościelnych z 1656 i 1679 nie był jeszcze konsekrowany. W 1700 r. ołtarz po protestantach zastąpiono nowym, sprowadzonym z Frydka, ten zaś wymieniono w r. 1783 na ołtarz z kościoła jezuitów z Cieszyna. Pod koniec następnego wieku stary ołtarz pojezuicki trafił do kaplicy "zameczku" myśliwskiego arcyksięcia Fryderyka Habsburga na Zadnim Groniu w Wiśle, zaś w bystrzyckim kościele w 1907 r. ustawiono jego kopię. W 1820 kościół podmurowano, a w 1841 rozebrano przedsionek, po tym jak powiesił się w nim ewangelik Jan Roik. W 1781 stan budynku był alarmujący, belki i konstrukcja dachu były całkowicie zgniłe. Zareagowała na to Komora Cieszyńska dostarczając drewna do remontu, sfinansowanego przez kasę kościelną. Pod koniec XIX wieku stan kościoła był ponownie zły. W 1893 kościół zamknięto, a w 24 stycznia 1897 po raz ostatni odbyła się w nim msza. Drewno z rozbiórki zostało sprzedane na licytacji. W latach 1896–1899 wybudowano nowy kościół według projektu Albína Theodora Prokopa. Ze starego kościoła pozostał renesansowy tryptyk z 1588 przedstawiający Grupę Ukrzyżowania: ukrzyżowanego Jezusa oraz Matką Bożą i św. Jana Ewangelistę, umiejscowiony w lewym ołtarzu bocznym. Nowy ołtarz główny przypominający artystycznie stary wykonano w roku 1907. W wieży zachowano stary dzwon z 1584 roku. Jedyna nawa zakończona jest wąskim trójbocznym prezbiterium, a przykryta jest dachem dwuspadowym. Wieża jest kwadratowa, wcięta w nawę, zakończona dachem wieżowym. Ze ścian wieży i nawy wyglądają lukarny. Zakończenia belek pod okapem i obramienia okien zostały wyróżnione kolorem, a wnętrze bogato wyrzeźbione. Dachy kryte gontem, ściany również szalowane gontem. Przypisy Bibliografia Irena Adamczyk, Ewa Janoszek, Mariusz Makowski, Jaromír Polášek, Janusz Spyra, Henryk Wawreczka: Dřevěné kostely a kaple v Beskydech a okolí. Drewniane kościoły i kaplice w Beskidach i okolicy.. Český Těšín: Wart, 2009, s. 41. ISBN 978-80-254-5500-5. (pol. • cz.). Józef Londzin: Kościoły drewniane na Śląsku Cieszyńskim. Cieszyn: Dziedzictwo błog. Jana Sarkandra, 1932, s. 38-44. OCLC 297540848.