NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kosova Hora (přírodní památka)

Přírodní památka Kosova Hora se nachází asi 500 metrů jihovýchodně od Kosovy Hory v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Lokalita byla jako rezervace kručinky křídlaté vyhlášena československým Ministerstvem školství a osvěty v roce 1946. Chráněné území je ve správě Krajského úřadu Středočeského kraje. Popis Geomorfologicky se chráněná lokalita nachází na území Benešovské pahorkatiny. Přírodní památka o výměře 16,38 ha zahrnuje lesnatý, na mapách nepojmenovaný kopec (458 metrů) na katastrálním území Kosovy Hory. Toto území posléze navazuje na Vysokou horu (496 metrů), která leží při silnici III/12138 dále na jihovýchod. Předmět ochrany Předmětem ochrany jsou porosty vzácné rostliny kručinky křídlaté (Genista sagittalis L.). Jedná se žlutě kvetoucí bylinu původem z jižní Evropy, jejíž výskyt je vázán na nevápnité skalní podloží a světlé borové či dubové lesy, případně suché louky nebo pastviny. V přírodní památce Kosova Hora se kručinka křídlatá vyskytuje pouze na okrajích kulturního boru. Geologické podmínky Z geologického hlediska je lokalita pozoruhodná tím, že se na jejím území střetávají dva horninové typy středočeského plutonu. Od jihozápadu na toto území zasahují sedlčanské granity, zatímco severovýchodní část kopce je budována jemnozrnnějšími granity typu Kosova Hora. Podloží severovýchodních a východních svahů překrývají pleistocenní spraše. Na svazích i samotném vrcholu bezejmenného kopce se vyskytují četné žulové balvany. Dostupnost Přírodní památka je dostupná po místní silnici, která vede z Kosovy Hory kolem historického židovského hřbitova do Laviček. Severovýchodně od obou kopců prochází zpevněná cesta z Kosovy Hory ke dvoru Pojezdec. Středem přírodní památky prochází přes kóty 458 m n. m. a 454 m n. m. neznačená lesní cesta. Nejbližší železniční zastávkou je 1,7 km vzdálená Kosova Hora na regionální trati Olbramovice–Sedlčany. Odkazy Reference Související články Sedlčansko Seznam chráněných území v okrese Příbram Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kosova Hora na Wikimedia Commons
Kościół Najświętszego Serca Pana w Nowym Boguminie

Kościół Najświętszego Serca Pana w Nowym Boguminie (czes. Kostel Božského Srdce Páně) – zabytkowy rzymskokatolicki kościół w Boguminie, w dzielnicy Nowy Bogumin, w kraju morawsko-śląskim w Czechach (w historycznym regionie Śląska Cieszyńskiego). Jest kościołem parafialnym parafii Najświętszego Serca Pana w Nowym Boguminie. Historia Pomysł wybudowania kościoła niedaleko dworca bogumińskiego zrodził się już w 1877 r. W 1891 r. odbyło się zebranie konstytuujące Katolickiego Stowarzyszenia ds. Budowy Kościoła, którego prezesem został naczelnik stacji kolejowej Karl Wacha. Teren pod budowę kościoła przekazał hrabia Heinrich Larisch-Mönnich. Kamień węgielny położono 12 września 1892. Budowę świątyni wsparli m.in. bp wrocławski Georg Kopp, właściciel rurowni Albert Hahn oraz Kolej Północna. Kościół zbudowano według projektu Josefa Bergera w stylu neogotyckim. z cegły, która prawdopodobnie pochodziła z cegielni hrabiego Carla von Lichnowski, właściciela Krzyżanowic. Budowę ukończono jesienią 1894, a krzyż stanowiący zwieńczenie kościelnej wieży poświęcono 27 września 1894. Poświęcenia całej świątyni dokonał bp Georg Kopp dopiero latem 1896. W tymże roku rozpoczęto odprawianie nabożeństw w języku niemieckim i polskim. Msze w języku czeskim odprawiane są od roku 1921. Opis W oknach prezbiterium znajdują się obrazy Matki Boskiej i św. Józefa. Podłoga w całym kościele ozdobiona jest ornamentami. Ołtarze zostały zakupione na wystawie w Innsbrucku w czasie budowy kościoła. Są drewniane, w stylu neogotyckim, ozdobione drewnianymi, kolorowymi rzeźbami. W ołtarzu głównym nad prezbiterium stoi pomnik Najświętszego Serca Pana Jezusa z dwoma aniołami. Po bokach znajdują się figury św. Jana Sarkandra i św. Jadwigi. Powyżej znajduje się posąg Boga Ojca z dwoma alegoriami po bokach - pasterzy i chłopów. Tabernakulum, mocno osadzone w głównym ołtarzu, jest opancerzone i pozłacane, z drzwiami ozdobionymi rzeźbą kłosów. Stół ofiarny jest wykonany z drewna, w stylu neogotyckim i wykonany w roku 1970. Jego autorem był František Běhálek, który wzorował się na katedrze Świętych Apostołów Piotra i Pawła w Brnie. Oryginalna ambona pochodzi z Innsbrucku, z warsztatów artystycznych Colli. Ma drewniany dach i ozdobiona jest płaskorzeźbami Zbawiciela i czterech ewangelistów. Chrzcielnica jest marmurowa z pokrywą miedzianą. Nad nią na ścianie jest relief chrztu Chrystusa Pana z czerwonego i białego marmuru z roku 1928. Dzwony w kościele istniejące od czasów zbudowania kościoła, w czasie obu wojen światowych zostały skonfiskowane na cele wojskowe. Dzwony, które są używane do dzisiaj, zostały wykonane w 1957 roku. Cyna i miedź, a więc materiały służące do ich produkcji, pochodziła ze zbiórki wśród parafian którą zorganizował ówczesny proboszcz. Dzwony powstały w przedsiębiorstwie Kovolit Česká w Brnie według projektu Jaroslava Dobrodinského z Pelhřimova. Dzwony są cztery: Václav (170 kg, średnica 650 mm), Hedvika (310 kg, średnica 810 mm), Maria (430 kg, średnica 905 mm) i Josef (730 kg i średnica 1060 mm). Przypisy
Church of the Corpus Christi, Bludov

Church of the Corpus Christi (Czech: kostel Božího těla) is a pilgrimage Roman Catholic church in the Olomouc Region of the Czech Republic. Description The church is located in woods in the territory of in Bludov, between the villages of Bludov and Hrabenov. The pilgrimage site consists of the church, the Chapel of Our Lady of Lourdes, the calvary, the so-called Ston's cross and the Stations of the Cross. History At the end of the 17th century, a chapel was built on the pilgrimage site. In 1720–1724, it was rebuilt into the Baroque church. Pilgrims took care of the church until the end of the 18th century. By order of Emperor Joseph II, the church was supposed to be demolished, but the Bludov residents refused and the church was preserved. In 1835, it was rebuilt in the Neoclassical style. Legend about the foundation Peasant woman stole a sacramental bread in church in Šumperk. She wanted to add the bread to a cattle fodder to improve milk production. On the way back home, the peasant woman took a short nap in the deep forest, on the site of today's church, and the sacramental bread fell out. Bees moved the bread to a tree cavity and made the wax monstrance. People were so impressed by this miracle they decided to build new church in its place. References
Kościół Bożego Ciała w Gutach

Kościół pod wezwaniem Bożego Ciała w Gutach – zabytkowy, drewniany kościół w Gutach w granicach administracyjnych miasta Trzyniec, w kraju morawsko-śląskim, w Czechach (w historycznym regionie Śląska Cieszyńskiego). Był kościołem filialnym parafii św. Michała Archanioła w Trzycieżu, jednym z najstarszych drewnianych kościołów na Zaolziu. Spłonął doszczętnie w nocy z 1 na 2 sierpnia 2017 roku. Wybudowany został przez miejscowych ewangelików ok. 1563 roku (taka data widniała na drewnianym portalu wejściowym do zakrystii) i użytkowany był przez nich do 1654, kiedy to 23 marca został im odebrany przez specjalną komisję, choć przez następne stulecia zdecydowaną większość mieszkańców wsi stanowili luteranie. 8 marca 1661 biskup krakowski Mikołaj Oborski poświęcił kościół i ołtarz. Pomimo to sprawozdanie z wizytacji kościelnej w 1679 pisze o nim jako zdaje się niekonsekrowany, pw. Przenajświętszego Sakramentu, filialny parafii w Trzycieżu. W 1781 wieżę wybudowali ewangelik z Rakowca Jan Molin i katolik z Gnojnika Jan Duława. W 1863 wykonano reparacje i kamienną podmurówkę, a kolejny remont przeprowadzono w roku 1877. W latach 2011–2012 dokonano gruntownej rewitalizacji kościoła. Nocą z 1 na 2 sierpnia 2017 kościół spłonął. W lipcu 2020 rozpoczęto w Gutach budowę repliki, którą poświęcono 6 czerwca 2021 roku. W architekturze świątyni widoczne były charakterystyczne cechy średniowiecznych kościołów drewnianych. Gotycko-renesansowy kościół był wybudowany w konstrukcji zrębowej, z grubych belek (najgrubsze miały 0,6 m). Nawa była niewielkich rozmiarów: 7 na 7,8 m. Prosto zakończone prezbiterium o wymiarach 5,5 na 5,4 m było przesklepione kolebką z desek. Wysokość sklepienia nad prezbiterium wynosiła 6,8 m. Do prezbiterium przylegała zakrystia (4,3 na 1,9 m). Dostawiona do nawy wieża o wysokości 15,6 m zbudowana była na rzucie kwadratu. Przyziemie wieży o wymiarach 7,9 na 7,9 m pełniło funkcję przedsionka. Ściany zwężającej się ku górze wieży miały kształt trapezów. W wieży znajdowały się trzy dzwony, z czego najstarszy z 1565 roku. Kościół otaczały otwarte soboty. Nawa i prezbiterium nakryte były odrębnymi dachami dwuspadowymi krytymi gontem, przy czym dach prezbiterium był niższy. Wysokość dachu nawy wynosiła 10,3 m. Wieża nakryta była dachem namiotowym zwieńczonym niewielką kopułką. Główny ołtarz był barokowy, a zastąpił on pierwotny z 1592 r., później umieszczony z boku. XVI-wieczny ołtarz z obrazem "Ostatnia Wieczerza" namalowanym na desce, posiadał herby donatorów: Jerzego Sobka z Kornic i Jerzego Nieborskiego z Nieborów. Oratorium pochodziło prawdopodobnie z 1626 roku, udekorowane było arabeskami wykonanymi w 1642 przez Szczepana Sowę z Nieborów. Przypisy Bibliografia Irena Adamczyk, Ewa Janoszek, Mariusz Makowski, Jaromír Polášek, Janusz Spyra, Henryk Wawreczka: Dřevěné kostely a kaple v Beskydech a okolí. Drewniane kościoły i kaplice w Beskidach i okolicy. Český Těšín: Wart, 2009, s. 63. ISBN 978-80-254-5500-5. (pol. • cz.). Józef Londzin: Kościoły drewniane na Śląsku Cieszyńskim. Cieszyn: Dziedzictwo błog. Jana Sarkandra, 1932, s. 92-97. OCLC 297540848.
Kostel Dobrého pastýře (Podhradí)

Evangelický kostel Dobrého pastýře je jediným kostelem v obci Podhradí, v okrese Cheb. Jedná se o barokní stavbu, která vznikla dostavbou, a následnou přestavbou původního menšího kostela. Popis stavby Exteriér Kostel je svým stylem podobný dalším stavbám na Ašsku, a to již neexistujícímu kostelu Svaté Trojice v Aši a evangelickému kostelu v Hranicích. Jeho loď je obdélníková s vysokou střechou, po obou stranách vystupují malé kaple. Věž kostela je v základech čtvercová, v patře poté osmiboká. Zdobí jí cibulovitá kupole. Interiéry Interiéry jsou dřevěné. Na jejich výrobu nebylo použito žádných hřebů, nýbrž kolíků. Interiéry jsou zdobeny malbou andělů od Rodiuse von Föslau z roku 1711. Oltář a chórové lavice od Jindřicha Šimona Zietlera z Doubravy pochází z roku 1710. Zajímavostí je obraz zámku v edikule. Předpokládá se, že se jedná o nejstarší vyobrazení dnes již zaniklého zámku v Kopaninách. Historie Původně na stejném místě, v sousedství hradu Neuberg a později zámku, stával kostel z let 1470–1490, vybudovaný Zedtwitzi. V druhé polovině 17. století si tato šlechta, která ovládala Ašsko přibližně od roku 1400 až do roku 1945 nechala tento kostel přestavět, protože svými rozměry již nevyhovoval úrovni zedtwitzského Podhradského panství, a ani jeho kapacita již nebyla dostačující. Věž kostela je původní, loď však byla přestavěna v barokním stylu. Původním plánem bylo kostelní loď zcela zbourat a ke staré věži postavit loď novou, větší. To se však setkalo s absolutním odporem u památkářů i obyvatel obce, protože by tak muselo být zničeno velmi cenné dřevěné vybavení kostela.[kdy?] Kostel je v celkem dobrém stavu, omítky jsou však již oprýskané. V dnešní době je však uzavřen. Bohoslužby se zde konají jen příležitostně, většinou se jedná o česko-německé akce, jako například během Podhradského posvícení. Literatura KÜHN, dr. Karel: Zur Erweiterung der Kirche in Neuberg bei Asch, Kunsverlag Anton Schroll, 1916 VÍT, Jaroslav: Ašsko a Chebsko, Olympia (2006) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Dobrého pastýře na Wikimedia Commons Kostel Dobrého Pastýře na Hrady.cz Fotografie na as.evangnet.cz
Zum Guten Hirten (Podhradí u Aše)

Die Kirche Zum Guten Hirten im tschechischen Podhradí u Aše im Okres Cheb ist eine der wenigen mittelalterlichen evangelischen Kirchen in Tschechien. Sie gehört heute zur Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder. Lage Die Kirche Zum guten Hirten liegt auf einem Berg über dem Ort. Auf dem angrenzenden Gelände befinden sich Überreste der Burg Neuberk bzw. späterer Schlösser. Geschichte Die Kirche wurde zwischen 1470 und 1490 durch den Egerer Burggrafen Heinz von Zedtwitz als Burg- und Begräbniskapelle erbaut. 1542 wurde die Kirche evangelisch. Das Ascher Ländchen unter dem Einfluss der protestantischen Grafen von Zedtwitz bildete eine Besonderheit im sonst vorwiegend katholischen Österreich-Ungarn und der späteren Tschechoslowakei. Anders als die Kirche in Aš hat sie die Ära des Kommunismus weitgehend unbeschadet überstanden, ist allerdings renovierungsbedürftig. 1992 wurde mit Erhaltungsmaßnahmen begonnen, zu denen ehemalige deutsche Bewohner einen Großteil der Mittel zur Verfügung stellten. Jeden zweiten Sonntag im Monat wurde ein Gottesdienst in deutscher Sprache gehalten. Seit 1992 wird am zweiten Sonntag nach Ostern Kirchweih gefeiert. Das Innere der Kirche wurde nach 1995 umfangreich renoviert. Beschreibung Die Kirche ist eine frühbarocke, rechteckige Saalkirche mit einem polygonalen Turm an der Ostseite. Für das hölzerne Innere der Kirche verwendeten die Baumeister ausschließlich in Handarbeit gefertigte Holznägel. In der Kirche befindet sich ein Denkmal für die Opfer des Ersten Weltkrieges, das am 29. Juli 1928 enthüllt wurde. Unterhalb der Kirche steht ein weiteres Denkmal für die Opfer der Kriege von 1848, 1859 und 1866, das am 11. Juni 1893 eingeweiht wurde. Literatur Karl Kühn: Zur Erweiterung der Kirche in Neuberg bei Asch. Kunstverlag Anton Schroll, Wien 1916. Weblinks kostel Dobrého pastýře. hrady.cz, 22. März 2005, abgerufen am 16. Dezember 2015 (tschechisch). Restaurierung der Malereien an den Emporen der evangelischen Kirche in Podhradí u Aše (Neuberg bei Asch) (DTZF-Projekt). Centrum Bavaria Bohemia (CeBB), abgerufen am 16. Dezember 2015.
Chiesa del Buon Pastore (Podhradí)

La chiesa del Buon Pastore (in ceco kostel Dobrého Pastýře) è un luogo di culto evangelico a Podhradí, Distretto di Cheb nella Regione di Karlovy Vary, Repubblica Ceca. Si tratta della chiesa evangelica più antica della zona, costruita negli anni tra il 1470 e il 1490 in stile tardo gotico dalla famiglia Zedwitz e in seguito ricostruita in stile barocco. Storia Originariamente la chiesa tardo gotica venne costruita dalla famiglia Zedwitz nella seconda metà del XV secolo. La famiglia si convertì alla fede evangelica nel XVI secolo e decise la sua ricostruzione nella seconda metà del XVIII secolo secondo lo stile barocco del tempo e questo per la necessità di un tempio di maggiori dimensioni e per il desiderio di dare alla chiesa un aspetto nuovo e più elegante. Intanto la torre campanaria era stata modificata tra gli anni 1677 e 1699 e nel 1696 accanto alla chiesa era stato sistemato il cimitero, in seguito chiuso. Descrizione Esterni La chiesa si trova a Podhradí nella Regione di Karlovy Vary, Repubblica Ceca. La facciata a capanna è semplice e risale al momento della sua ricostruzione nel XVIII secolo mentre la bella torre campanaria è la parte più antica della struttura, con base di forma quadrata che ai piani più alti si trasforma in ottagonale. La copertura della torre è una cupola a cipolla. Interni La navata interna è unica, rettangolare e col soffitto alto. Su ogni lato della sala ci sono piccole cappelle. Tutti gli interni, come l'altare, i banchi, le colonne che sostengono i singoli piani della navata, il pulpito e la volta del soffitto, sono completamente realizzati in legno e costruiti senza chiodi. chiodo. Le incisioni sono opera dello scultore Johann Zeitler della vicina Doubrava. I dipinti sono opera di Rodius von Föslau realizzati nel 1711. Una delle opere più interessanti anche storicamente nella sala è l'immagine di un castello presente nella parte bassa di un dipinto. Si ritiene che questo rappresenti la più antica testimonianza sopravvissuta del castello di Kopaniny, anche se sfortunatamente questo castello col tempo è caduto in rovine. Nella navata si conservano tre lapidi in granito della famiglia Zedwitz. Monumento culturale della Repubblica Ceca La tutela dei monumenti della Repubblica Ceca considera la chiesa del Buon Pastore a Podhradí un monumento culturale tutelato col numero di catalogo 1000128403. Note Bibliografia (SK) Péter Kónya, Annamária Kónya, Od reformácie po založenie cirkvi: k 400. výročiu synody v Spišskom Podhradí, Prešov, Vydavateľstvo Prešovskej University, 2015, OCLC 1015150954. Voci correlate Podhradí (Karlovy Vary) Distretto di Cheb Regione di Karlovy Vary Chiesa evangelica Castello di Kopaniny Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa del Buon Pastore Collegamenti esterni (CS) Kostel Dobrého pastýře, su nejzapadnejsi.cz. URL consultato il 9 febbraio 2024. (CS) Church of the Good Shepherd - Kostel Dobrého pastýře, su en.mapy.cz. URL consultato il 9 febbraio 2024.
Kostel Matky Boží U Obrázku

Kostel (kaple) Matky Boží U Obrázku v libereckých Ruprechticích je secesní kostelík římskokatolické církve stojící nedaleko údajně léčivé studánky. Kostel je zajímavý neobvyklým umístěním věže a kruhovým půdorysem, dotváří jedinečnou romantickou podobu celého poutního místa. Díky jeho poloze na vršku nad Ruprechticemi je jednou z nejhezčích libereckých dominant. Objekt bývá vzhledem k velikosti nazýván kostelem, nicméně z liturgického a kanonického hlediska se jedná o kapli. Léčivá studánka Někdy v 15. století se dřevorubci, kácející stromy a získávající tak prostor pro založení Ruprechtic, osvěžovali ve studánce, jejíž vodě připisovali dokonce léčivé účinky. Poblíž studánky býval odedávna zavěšen prostý malovaný mariánský obraz, roku 1807 nechal u studánky rychtář Georg Wöber postavit kříž ve formě kalvárie jako poděkování za své uzdravení. Skutečného věhlasu však studánka dosáhla o 10 let později, když se u ní při pouti údajně uzdravil slepý chlapec z Raspenavy. V roce 1833 pak dal Wöber podél cesty ke studánce zbudovat křížovou cestu a vysázet kaštanovou alej. Kříž i obě sochy u studánky – sv. Jiří a Marie – byly roku 1862 renovovány libereckým malířem Adolfem Burianem. Vznik kostela Až do začátku 20. století neměly Ruprechtice žádný kostel. Bylo proto logické postavit nový, a to v blízkosti léčivé studánky. Stavební výbor byl ustanoven 4. prosince 1892, po 13 let pak shromažďoval potřebné prostředky. Když měl roku 1905 pohromadě 35 000 K, přistoupil k vypsání příslušné soutěže. Město Liberec doporučilo návrh Maxe Kühna a Heinricha Fanty, podle kterého byla stavba 26. března 1906 zahájena. Stavba kostela byla svěřena staviteli Adolfu Hűbnerovi a dokončena 30. prosince 1907. Kostel vysvětil 27. července 1907 pražský biskup Václav Frind, a bylo určeno, že oficiální název kostela bude Římskokatolický jubilejní kostel U Obrázku (Rőmisch-katolische Jubiläums Bildkirche). 10. srpna 1908 byl kostel včetně pozemků a křížové cesty darován libereckému arciděkanství. Stojí přitom na území Ruprechtic, kde byla v roce 1911 zřízena samostatná farnost a které jsou součástí Liberce až od roku 1939. Od roku 1977 sloužila budova kostela jako sochařský ateliér a i když arch. Švec, který jej měl pronajatý, částečně opravil střechu a okna opatřil mřížemi, byl jeho interiér poměrně zdevastovaný. Kostel byl od roku 1995 rekonstruován a 22. srpna 1998 znovuvysvěcen. Odkazy Reference Literatura KARPAŠ, Roman. Kniha o Liberci. Liberec: Dialog, 1996. S. 581. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple Matky Boží U Obrázku na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli Panny Marie U Obrázku, Liberec XIV-Ruprechtice (katalog biskupství litoměřického) Stránka kostela
Kostel Nanebevstoupení Páně (Dolní Marklovice)

Kostel Nanebevstoupení Páně v Dolních Marklovicích je renesanční dřevěný kostel ve vesnici Dolní Marklovice, části obce Petrovice u Karviné nedaleko města Karviné. Historie První zmínka o kostele v Dolních Marklovicích je z roku 1360, o 100 let později se dozvídáme, že se stal farním. Pak o kostele nemáme žádné zprávy, až ze dne 14. dubna 1654, kdy byl kostel odebrán luteránům a navrácen katolíkům, zasvěcen svatému Mikuláši a jako filiální přifařen ke kostelu v Žibřidovicích (dnes v Polsku). Už tehdy, dle vizitačního protokolu, byl kostel velmi sešlý. Roku 1739 byl vystavěn nový dřevěný kostel, zasvěcený Nanebevstoupení Páně, který stojí dodnes, Architektura kostela je zvláštní, archaická, připomíná obdobné stavby z 16. století. Kostelní věž vybočuje z půdorysu kostela, dříve nejspíše stála samostatně a později byla přistavěna ke kostelu. Kostel ve svém nitru ukrývá jedinečné nástěnné malby z doby stavby kostela, které byly nalezeny roku 1952 pod nalepenými papírovými tapetami farníky Świderem a Žebrokem. Marklovický kostel je jediným dřevěným kostelem se zachovanými původními malbami v České republice. Kostel v nedávné době prošel rekonstrukcí. Reference Literatura POLÁŠEK, Jaromír. Dřevěné kostely a kaple Moravy a Slezska. Český Těšín: Agave, 2001. 381 s. ISBN 80-86160-49-1. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevstoupení Páně na Wikimedia Commons Dřevěné kostely v České republice
Kościół Wniebowstąpienia Pańskiego w Marklowicach Dolnych

Kościół pod wezwaniem Wniebowstąpienia Pańskiego w Marklowicach Dolnych – zabytkowy drewniany kościół w Marklowicach Dolnych w gminie Piotrowice koło Karwiny, w kraju morawsko-śląskim, w Czechach (w historycznym regionie Śląska Cieszyńskiego). Wybudowany w 1739 na miejscu poprzedniego, również drewnianego. Jest kościołem filialnym parafii św. Marcina w Piotrowicach koło Karwiny. Uważany jest za najlepiej zachowany drewniany kościół na Górnym Śląsku. Historia Najstarsza wzmianka o marklowickim kościele pochodzi z 1360, zaś ze spisu świętopietrza z 1447 wiadomo, że był kościołem parafialnym. Po okresie Reformacji został zwrócony katolikom przez specjalną komisję 14 kwietnia 1654 roku. Wizytator biskupi w 1679 odnotował wezwanie kościoła: był nim wówczas św. Mikołaj, biskup. Kościół był wówczas filią parafii w Zebrzydowicach. Obecny kościół z nowym wezwaniem powstał w tym miejscu w 1739 roku. W latach 1912–1913 przeprowadzono ostatnie prace budowlane. W 1927 roku malowidła ścienne wykonał Maule z Frysztatu. W 1952 r. odkryto w jego wnętrzu pierwotne, unikatowe polichromie z motywami roślinnymi. Architektura i wnętrze Od zachodu do nawy przylega wieża z izbicą i cebulastym hełmem. Stoi ona poza rzutem podstawy kościoła i prawdopodobnie pierwotnie stała oddzielnie lub tylko wolno przylegając. Na wschodnim końcu znajduje się pięcioboczne prezbiterium, zaś na zewnątrz od niego znajduje się obudowana klatka schodowa do oratorium. Malowidła ścienne przedstawiają wazony z kwiatami, zaś na siedmiu kolumnach są to wazony płomieniste, które symbolizują apokalipsę. Ołtarz jest klasycystyczny, a wyposażenie empirowe. W kościele znajduje się obraz Matki Boskiej z 1860, namalowany przez Edwarda Świerkiewicza, polskiego malarza, publicystę, aktora i działacza społecznego. Kościół znajduje się pod stałą obserwacją konserwatorów. Kościół otoczony jest cmentarzem. Przypisy Bibliografia Irena Adamczyk, Ewa Janoszek, Mariusz Makowski, Jaromír Polášek, Janusz Spyra, Henryk Wawreczka: Dřevěné kostely a kaple v Beskydech a okolí. Drewniane kościoły i kaplice w Beskidach i okolicy.. Český Těšín: Wart, 2009, s. 49. ISBN 978-80-254-5500-5. (pol. • cz. • ang.). Józef Londzin: Kościoły drewniane na Śląsku Cieszyńskim. Cieszyn: Dziedzictwo błog. Jana Sarkandra, 1932, s. 186-191. OCLC 297540848.