NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sanctuaire Notre-Dame-de-Lorette de Prague

Le sanctuaire Notre-Dame-de-Lorette de Prague (ou Loreta) est une destination de pèlerinage de l'Église catholique situé dans le quartier historique de Hradčany, à Prague, en Tchéquie. Il se compose d'un cloître, de la copie de l'église de la sainte Maison de Lorette et d'un clocher avec un célèbre carillon. Origine Les origines du sanctuaire, qui compte parmi les destinations et lieux de pèlerinage les plus fréquentés de Bohême, remontent au XVIIIe siècle. Cependant la légende de la maison de Nazareth (où avaient vécu la Vierge et le Christ), miraculeusement transportée par les anges à Loreto (Italie), est largement plus ancienne, remontant au XIIIe siècle. En Bohême, après la Contre-Réforme, bon nombre de sanctuaires furent construits sur le modèle de celui de Loreto, pour que le catholicisme s'implante dans les territoires repris aux protestants. Description La construction a commencé en 1626 et la Sainte-Maison a été bénie le 25 mars 1631. Elle est la copie exacte de celle se trouvant à Loreto en Italie. L'architecte était l'italien Giovanni Orsi, et le projet était financé par Kateřina Benigna, une noble dame de la famille Lobkowicz. Cinquante ans plus tard, le lieu de pèlerinage a été entouré de cloîtres, et un étage a été ajouté après 1740 par Kilián Ignác Dientzenhofer. L'impressionnante façade baroque a été conçue par les architectes Christophe Dientzenhofer et Kilian Ignaz Dientzenhofer, et rajoutée au début du XVIIIe siècle. La chapelle est plus connue pour son carillon, entendu depuis le 15 août 1695. Il a été construit en 1694 par l'horloger Peter Neumann de trente petites et grandes cloches. Aujourd'hui, le bâtiment abrite également une importante collection d'objets liturgiques, principalement des ostensoirs. Les expositions ont lieu occasionnellement au premier étage du cloître. La place de Lorette (en tchèque : Loretánské náměstí) est nommée d'après le sanctuaire. Références Voir aussi Articles connexes Notre-Dame de Lorette (édifices et lieux) Sainte Maison de Lorette Loreto (Italie) Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : MonumNet Loreta - Prague-wiki Portail de Prague Portail de l’architecture chrétienne Portail du baroque Portail de la protection du patrimoine
Loreta

A Loreta (Loretto, Loreto — Pražská Loreta) egy jelentős zarándokhely Prága Hradzsin kerületében, a róla elnevezett Loreto tér keleti oldalán. Részei Az épületegyüttest egy kerengő foglalja egységbe. A folyosó eredetileg földszintes volt, de 1740-ben emelettel bővítették. A térre néző homlokzatát Kilian Ignaz Dientzenhofer képezte ki 1720–1722-ben. Minden oldalát Christoph Thomas Scheffler szimbolikus képei díszítik; falai mellett szentképes oltárok állnak. A folyosóról hét kisebb terem nyílik, közülük a legnevezetesebb a Loreta első épülete, a Loretói Szűz Mária-templom. A további termek: az Úr születésének temploma (a keleti folyosó közepén); a kincstár (3 terem), a régi barokk torony. A kerengővel körbezárt udvar látványossága a két (1740-ben készült) díszkút. Loretói Szűz Mária-templom Benigna Kateřina, a Lobkowitz család nemesasszonya 1626-ban rendelte meg a loretói Santa Casa lemásolását. A kápolna 1631-re készült el. Az Úr születésének temploma A templomot egy régi kápolna átalakításával Kilian Ignaz Dientzenhofer építette 1723-ban (? — , illetve 1734–1735-ben). Mennyezetfreskóit Václav Vavřinec Reiner (Wenzel Lorenz Reiner) festette. Az Úr születését ábrázoló főoltárkép Jan Jiří Heintsch munkája. A szobrokat és egyéb belső díszeket Matyáš Schönherr faragta 1736-ban. A kincstár A liturgikus tárgyakat, főleg monstranciákat tartalmazó kincstár a Loreta különlegesen gazdag része. Az ékszerek, gyöngyök és egyéb drágaságok többségét a Habsburg-párti főnemesek ajándékozták a kegyhelynek a fehérhegyi csata után. Az ajándékok műtörténeti becse kimagasló. A kincstár három terme egy előcsarnokból nyílik. Ennek falait három kép díszíti: az alapító Lobkovic Benigna grófnő arcképe, az Úr születésének templomát építtető Wallenstein Margit grófnő arcképe és az esküvői ruhában ábrázolt Kolowrat Éva Ludmilla grófnő alakja — ruháján azokkal a gyémántokkal, amelyekkel később a „sugárzónak” nevezett szentségtartót díszítették fel. Az 1699-ben készült „sugárzó” szentségtartó a gyűjtemény legértékesebb darabja. Az aranyozott ezüst kegytárgy magassága 90 cm, szélessége 70 cm, tömege 12 kg — és 6222 gyémánt díszíti. Úgyszintén unikális darab az 1510-ben készült, úgynevezett gótikus kehely. A gyűjteményben mintegy 300 további fogadalmi ajándék, illetve kegytárgy szerepel. Régi barokk torony A torony középütt magaslik ki az épületből. Óráját Amszterdamban készítették, a harangjátékot egy Peter Neumann nevű prágai órásmester állította össze 1694-ben. A bonyolult, 27 harang megszólaltatására képes szerkezet a Mária-ének több változatát is el tudja játszani. Minden órában megszólal. Látogatása Nyitva: november–március; hétfő–vasárnap: 9:30–12:15 és 13:00–16:00, április–október; hétfő–vasárnap: 9:30–12:15 és 13:00–17:00, Jegyzetek Források ↑ Szombathy: Szombathy Viktor, 1980: Prága. Negyedik, javított kiadás. (Panoráma, Külföldi városkalauz, Franklin Nyomda, Budapest) p. 254–255. ↑ Barangoló: Prága barangoló útikönyv. Lingea, Berlitz, 2016. p. 41. ↑ Idegenvezető: Jindřich Pokorný et al.: Prága. Idegenvezető. (Sportovní a t]uristické nakladatelstcí) Praha, 1957. p. 59–60. A Loreta részletgazdag honlapja Loreta – Prága-wiki (angolul)
Loreta (Praga)

Loreta – kompleks barokowych budynków sakralnych usytuowany na Hradczanach, w Pradze. Kamień węgielny pod budowę położono 3 czerwca 1626. Fundatorem była czeska baronowa Katarzyna z Lobkovic. Centralnym elementem kompleksu jest domek loretański projektu włoskiego architekta Giovanniego Orsi, konsekrowany 25 marca 1631. Początkowo zewnętrzne ściany były pokryte malowidłami. Dopiero w drugiej połowie XVII wieku ufundowane zostały przez hrabinę Elżbietę Apollonię Kolowrat, obecne do dziś rzeźbione panele. Domek loretański jest usytuowany na wewnętrznym dziedzińcu otoczonym piętrowymi arkadami. W przebiegu arkad znajduje się skarbiec, kościół Narodzenia Pana oraz liczne kaplice. Jednym z obiektów należących do skarbu Lorety jest XVII-wieczna, wykonana w Wiedniu monstrancja wysadzana 6222 diamentami. Nie jest już ona wykorzystywana podczas nabożeństw (ostatni raz użyto jej podczas mszy jesienią 1999 roku). Do atrakcji Lorety należy m.in. carillon, którego autorem jest Claude Fremy (wykonany w latach 1683–1691), podarowany przez kupca Eberharda von Glauchau. Pierwszy raz carillon zagrał w Pradze 15 sierpnia 1695. Ze względu na obecność domku loretańskiego Loreta jest popularnym miejscem pielgrzymkowym. Przypisy Bibliografia Loreto Prague. [dostęp 2010-02-04]. [zarchiwizowane z tego adresu (3 listopada 2005)]. (ang.).
Loreta

Loreta (češko Kostel Narození Páně, poenostavljeno Pražská Loreta) je romarsko središče v Hradčanih, predelu češke prestolnice Prage. Sestavljajo ga klošter, cerkev Gospodovega rojstva, sveti dom in zvonik. Gradnja Lorete se je pričela leta 1626, kmalu po znameniti bitki na Beli gori, ki je oznanila konec vpliva protestantizma na Češkem. Sveti dom je bil posvečen 25. marca 1631. Gradnjo je financirala plemkinja iz rodbine Lobkowicz. Arhitektura in okrasje sta razkošna ter ekstravagantna, usmerjena v oboževanje Device Marije, polno čutnega in simbolike. Središče kompleksa je Santa Casa, posnetek svetega doma Device Marije v Nazaretu, ki naj bi ga angeli ponesli iz svete dežele in odložili v Loretu v Italiji. Po češki deželi je bilo raztresenih petdeset takšnih relikvij, vendar je ta daleč najpomembnejša; majhen, bogato okrašen renesančni paviljon, zgrajen leta 1631 in kasneje vključen v enako bogato baročno okolje, ki ga sestavljajo dvorišče, zvonik in olepšana cerkev. Romarji so včasih v trumah prihajali sem da bi se čudili pošastnemu: sv. Agati, ki ponuja angelom svoje krvaveče prsi; okostnjakom s posmrtnimi maskami iz voska; nesrečni sv. Starosti, katere oče jo je v besu ubil, ko je odkril, da si je pustila rasti brado da bi odgnala snubca... Zvonik Lorete je znan po pritrkovanju, ki se izvaja od leta 1695 na tridesetih večjih in manjših zvonovih. Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2005-11-03 na Wayback Machine.
Лорета у Празі

Празька Лорета, або просто Лорета (чеськ. Pražská Loreta) — римо-католицький комплекс у Празі, центром якого є костел Різдва Господнього (чеськ. Kostel Narození Páně) і Лоретанська хата Діви Марії. Комплекс розташовується на східному боці Лоретанської площі, у празькому історичному районі Градчани. Походження назви Названа на честь італійського міста Лорето, куди за легендою, у ХІІІ ст., небесними силами була перенесена з Палестини хата Діви Марії, для порятунку її від сарацинів. Подібні комплекси, що мали назву «лоретанських», з відтворенням цієї хати, виникають згодом у різних містах католицької Європи. У XVII ст. Лоретанський комплекс виник і в Празі. Головні святині Крім Лоретанської хати, увагу паломників привертає статуя розіп'ятої святої Старости. Згідно з церковним оповіданням, ця святая благала Бога позбавити її від шлюбу з язичницьким королем, внаслідок цього в неї на обличчі виросла борода, і вона таким чином зберегла своє дівоцтво. У наш час Лоретанський комплекс є музеєм, в якому зберігають багато коштовних предметів, що використовувалися в католицькому культі. Галерея Джерела KOŠNÁŘ J. Staropražské pověsti a legendy. — Praha: Vincentinum, 1933, s. 108—112. ŠITTLER E., PODLAHA A. Loretánský poklad v Praze. — Praha: vl.n., 1901. Zap K. V. Popis královského hradu, hlavního chrámu u sv. Víta a všech jiných kostelův a světských stavení na Hradčanech v Praze. — Praha: Kober, 1868. DIVIŠ J. Pražská Loreta. — Praha 1964.
Rozhledna Bernard

Rozhledna Bernard se nachází v centru Humpolce, v areálu stejnojmenného pivovaru. Jedním z autorů rozhledny je Petr Bernard (bratr ředitele pivovaru). Historie rozhledny První myšlenky na „pivovarskou“ rozhlednu sahají před rok 2016. V květnu 2017 vzešlo z architektonické soutěže technické řešení rozhledny a téměř i její konečná podoba. V roce 2019 bylo zahájeno technologické rozšíření pivovaru, jehož součástí byl i vznik návštěvnického zázemí včetně rozhledny. Stavba započala v srpnu 2020, dokončena byla v lednu 2021. Po pauze způsobené pandemií covidu-19 byla rozhledna otevřena 1. června 2022. Konstrukce Osmiboká ocelová příhradová konstrukce, která nese točité schodiště, volně obepíná komín plynové kotelny. Vyhlídkový ochoz se nachází ve výšce 33 m (čímž o 3 metry – nadmořskou výškou dokonce o 9 m – přesahuje vyhlídku na věži 200 m vzdáleného kostela sv. Mikuláše). Celková výška s komínovým nástavcem činí 40,7 m. Schodiště i vyhlídka jsou opatřeny bezpečnostním pletivem. Automatický turniket hlídá nejvyšší povolený počet návštěvníků (25). Výhled Rozhledna nabízí kruhový výhled na město, jeho dominanty (pivovar, Horní náměstí s kostelem sv. Mikuláše, 90m komín DH Dekor) a blízké okolí – např. hrad/rozhledna Orlík, dálniční most na Vystrkově, vrch Melechov, hrad Lipnice aj. Kritika Rozhledna jako nová dominanta města se stala i terčem kritiky. Architektovi Petrovi Machkovi „na první pohled nesedí“ a míní, že rozhledna přebíjí význam ostatních dominant města. Komín sice již v areálu pivovaru stál, ale díky kovové konstrukci se stal mohutnějším a i o něco vyšším. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rozhledna Bernard na Wikimedia Commons Pivovar postavil rozhlednu uprostřed Humpolce (iDnes.cz) Schody do nebe (Pivovar Bernard) https://rozhledny.webzdarma.cz/bernard.htm Vstup na Skyscraperpage.com
Bernard (Aussichtsturm)

Der Aussichtsturm Bernard (tschechisch Rozhledna Bernard) in Humpolec im Okres Pelhřimov in Tschechien ist ein von der Brauerei Bernard betriebener Schornstein. Ab 2019 erfolgte der Ausbau zu einem Aussichtsturm, dieser war konzeptioneller Bestandteil der Errichtung eines touristisch-gastronomischen Besucherzentrums der Brauerei. Hierzu wurde um den Schornstein ein Stahlgerüst mit einer Wendeltreppe aus 189 Stufen errichtet sowie eine Aussichtsplattform in 33 Metern Höhe installiert. Auf der Spitze des Schornsteins ist ein Stahlrohr angebracht, so dass die Besucher nicht in Kontakt mit der Abluft gelangen. Der Umbau war im Januar 2021 abgeschlossen. Wegen der COVID-19-Pandemie wurde das Besucherzentrum mit dem Schornstein erst im Juni 2022 eröffnet. Weblinks Brewery lookout tower
Koupark

Koupark nazývaný také KouPark je multifunkční městský park, který se nachází v Radvanicích (části Ostravy) v okrese Ostrava-město v Moravskoslezském kraji. Park vznikl z revitalizačního projektu v místě bývalého koupaliště v Ostravě-Radvanicích v roce 2020 s cílem posílit biodiverzitu území a atraktivitu místa pro obyvatele Ostravy. Veřejnosti volně přístupnému parku dominuje multifunkční dětské hřiště, které je oploceno a vstup na něj je zpoplatněn. Historie a současnost V místě areálu Kouparku byl bývalý Pastrňákův důl se vzrostlou zelení. V letech 1968–1971 proběhla první fáze výstavby koupaliště zahrnující bazén, hřiště a restauraci. I po druhé fázi výstavby, která začala v roce 1972 s cílem odstranit předešlé závady, vybudovat skokanské věže aj., se areál potýkal s mnoha problémy a provoz koupaliště byl ukončen na konci osmdesátých let 20. století. V 90. letech 20. století byl areál privatizován a úplně zchátral, fungoval jako rozsáhlá skládka hlušiny a stavební suti a byl zadlužen. Od roku 2016 městský obvod usiloval o obnovu místa s cílem vybudovat sportovně-rekreační areál, což se nakonec v roce 2020 podařilo. Projekt revitalizace zahrnoval vyčištění území a odstranění nevhodných staveb, opravu betonového tělesa původního bazénu a vymodelování terénu. Obnovena byla síť cest a doplněn mobiliář, došlo také k výsadbě nových stromů, keřů a bylin. Celková plocha území dotčeného rekultivací činí cca 79 000 m2. V letech 2022–2023 proběhla poslední etapa výstavby, kdy byla rozšířena dětská plocha na dně původního bazénu z 400 m2 na téměř 4000 m2. Součásti areálu V areálu se nacházejí naučné stezky, dětské hřiště, workoutové hřiště, lanová dráha, lavičky, stoly, lehátka, altán, místa pro grilování aj. V parku je 450 metrů dlouhá in-line dráha, která kopíruje obvod bývalé vodní nádrže. Samozřejmostí jsou také prvky podporující biodiverzitu území (broukoviště, plazníky, hmyzí hotely, domky pro hmyz atp.). Další informace V parku jsou toalety. U parku je možnost parkování automobilů. U parku je také hřiště pro psy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Koupark na Wikimedia Commons
Lichnice (národní přírodní rezervace)

Lichnice je název národní přírodní rezervace u Třemošnice ve východních Čechách s rozlohou 120,4 hektarů. V nynější podobě byla národní přírodní památka vyhlášena roku 2016 (předtím již roku 1955), vznikla rozdělením národní přírodní rezervace „Lichnice – Kaňkovy hory“ (jako druhá část vznikla národní přírodní památka Kaňkovy hory). Území je součástí rozlehlejší evropsky významné lokality Lichnice – Kaňkovy hory. Roku 1991 bylo území nynější NPR zahrnuto do tehdy vyhlášené chráněné krajinné oblasti Železné hory. Předmětem ochrany je území s výskytem přirozených lesních ekosystémů bučin, suťových lesů, suchých borů a mokřadních olšin, dále skalních a travinných ekosystémů skal a drolin a suchých trávníků a vodních ekosystémů makrofytní vegetace vodních toků. Lovětínská rokle Významnou částí národní přírodní památky je Lovětínská rokle, která protíná pásmo Železných hor za obcí Závratec. Roklí protéká Lovětínský potok, vytékající z Lovětínského rybníka. Rokle je sevřena ze severní strany vrchem Krkankou (566 metrů), z jihozápadu svahy s vrcholem Světlice se zříceninou hradu Lichnice. Niva potoka je zaplněna velkými balvany tzv. železnohorského krystalinika. Porost strání Lovětínské rokle tvoří bukový les. Na svazích rokle jsou patrné četné povrchové geomorfologické útvary vzniklé erozí, mrazovým zvětráváním a svahovými pohyby. Zajímavým geologickým útvarem je tzv. kamenná řeka (pás kamenů), která směřuje po svahu Krkanky směrem do údolí. Během výzkumu na severozápadním svahu Lovětínské rokle v letech 1998 a 1999 byl zjištěn výskyt 689 druhů motýlů. Během vertebratologického průzkumu památky a jejího nejbližšího okolí v letech 1989–1994 byl zaznamenán výskyt 135 druhů obratlovců (8 druhů obojživelníků, 4 druhy plazů, 92 druhů ptáků, 31 druhů savců; kruhoústí zaznamenáni nebyli, ryby nejsou uváděny kvůli nedostatkům v průzkumu). Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lichnice na Wikimedia Commons
Kamenný most (Město Libavá)

Kamenný most se nachází ve Městě Libavá a přemosťuje Libavský potok v okrese Olomouc v Olomouckém kraji v pohoří Nízký Jeseník. Tento historicky cenný silniční most je postavený v historické zástavbě Města Libavá z lomového kamene okolních hor. Most má dva oblouky doplněné mostními opěrami na dřevěných roštech. Historie mostu je nejasná, v roce 1830 je most uváděn jako částečně dřevěný (tj. most měl dřevěný svršek). Doba přestavby na kamenný most není známá, avšak most je kamenný již od 2. poloviny 18. století a mostní svršek tvoří kamenná dlažba. Doprava na mostě je omezená jen pro vozidla o hmotnosti do 3,5 tun. Na mostě je umístěné kované zábradlí. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kamenný most ve Městě Libavá na Wikimedia Commons
Vladislav Hall

Vladislav Hall (Czech: Vladislavský sál) is a large hall within the Prague Castle complex in the Czech Republic, used for large public events of the Bohemian monarchy and the modern Czech state. Built between 1493–1502 by Benedikt Rejt during the reign of Vladislav II, the hall was the largest secular space (62m × 16m × 13m) in medieval Prague and is among the most complex structural and architectural spaces of the late Middle Ages. In particular, the construction of the complex stone vaulting system spanning 16m was a refined engineering feat. The third and highest floor of the palace, the hall replaced a group of rooms dating from the 14th century. Immediately underneath, the second floor is a Gothic addition built during the reign of Charles IV, Holy Roman Emperor in the 14th century, while the lowest, first floor is a Romanesque palace. The hall was used for banquets, receptions, coronations, and other events of the Bohemian court. It was even large enough to accommodate tournaments between knights; the "Knight's Stairway" was built wide enough to accommodate horses to facilitate such activities. References
Salón de Vladislao

El salón de Vladislao es una gran sala dentro del complejo del Castillo de Praga en la República Checa, utilizado para acontecimientos públicos en la monarquía bohemia y el estado checo moderno. Construido entre 1493–1502 por Benedikt Rejt bajo el reinado de Vladislao II, la sala era el espacio secular más grande (62m x 16m x 13m) de la Praga medieval​ y uno de espacios estructurales y arquitectónicos más complejos de la Edad Media tardía. En particular, la construcción de la bóveda de piedra que abarca 16m, fue una hazaña de ingeniería. En el tercer piso, el más alto del palacio, la sala reemplazó a un grupo de habitaciones que databan del siglo XIV. Inmediatamente bajo ella, el segundo piso es una adición gótica construida durante el reinado de Carlos IV en el siglo XIV mientras el primer piso inferior es un palacio románico. La sala fue utilizada para banquetes, recepciones, coronaciones y otros acontecimientos de la corte bohemia. Fue incluso lo bastante grande para albergar torneos entre caballeros; la "escalera de los caballeros" fue construida con el ancho necesario para que pudieran entrar caballos para tales actividades.​ Referencias
Sala władysławowska

Sala władysławowska (czes. Vladislavský sál) − największa i najważniejsza z reprezentacyjnych sal Zamku Praskiego. Historia Sala została zbudowana około 1490 roku za panowania Władysława II Jagiellończyka według projektu architekta Benedykta Rejta. Jest przykładem tzw. gotyku władysławowskiego. Sala ma rozmiary 62 × 16 m i wysokość 13 m i została wybudowana w stylu gotyckim z renesansowymi oknami. Jest obecnie używana do organizacji świąt państwowych, posiedzeń nadzwyczajnych parlamentu i zaprzysiężeń prezydenta. Sala jest otwarta dla turystów w ramach zwiedzania starego pałacu królewskiego zamku praskiego. Przypisy Bibliografia Vlček, P. a kol, Umělecké památky Prahy: Hradčany. Praha 2000 ZAP, Karel Vladislav. Popis královského hradu, hlavního chrámu u sv. Víta a všech jiných kostelův a světských stavení na Hradčanech v Praze. Praha : Kober, 1868. Dostupné online. - kapitola Vladislavský sál. TOMEK, Vratislav Václav; KÖRBER, Jan. Královské Hradčany : Průvodce po hradě a jeho okolí. Ilustrace Jan Körber. Praha : Körber, 1905. Dostupné online. Kapitola Vladislavský sál, s. 32-35
Suchá retenční nádrž N4 Jinonice

Suchá retenční nádrž N4 Jinonice je protipovodňová stavba sloužící k ochraně spodní části Dalejského údolí a Hlubočep. Sypaná zemní hráz nádrže je vysoká 13 metrů a při délce 110 metrů je takto konstruovaná retenční nádrž schopna při povodních pojmout až 115 560 m3 vody (při zatopení plochy 27 270 m2). Historie Nádrž vznikla přehrazením hlubokého údolí Jinonického potoka, který ale vlivem rozsáhlé stavební činnosti především v oblasti svého prameniště přišel o zdroj vody a jehož koryto je dlouhodobě zcela suché. Nádrž byla zbudována mezi léty 1980 až 1984 a je součástí systému pro odvádění dešťových vod z oblasti sídliště Jihozápadního města I. Voda ze sítě dešťových kanalizací značného rozsahu je nejprve sváděna do dešťové usazovací nádrže Jinonice (DUN Jinonice). Ta je umístěna asi 150 metrů vzdušnou čarou severně nad suchou nádrží v nadmořské výšce asi 290 m. V DUN Jinonice dochází k předčištění vody od hrubých nečistot a takto upravená voda následně odtéká zatrubněným vedením přímo do suché retenční nádrže. Ochrana přírody Od roku 2005 je plocha suché retenční nádrže zbavována náletové vegetace s cílem ponechat v lokalitě cenné dřeviny (duby, javory, olše a střemchy) a vytvořit zde travnaté plochy zeleně oživené roztroušenými skupinkami stromů. Zajímavostí této lokality jsou staré duby rostoucí ve svahu pod ulicí Novoveská a staré jasany lemující původní koryto Jinonického potoka. Údržba Na suché retenční nádrži je jednou za měsíc prováděn technickobezpečnostní dohled (prohlídka TBD) a v jeho rámci se provádí i kontrola všech objektů nádrže, pravidelné čištění česlí vtokového objektu i nezbytná údržba zeleně a případný úklid. Technická data Katastrální území: Praha 5 – Jinonice Vodní tok: Jinonický potok Číslo hydrologického pořadí (ČHDP): 1 – 12 – 01 – 011 Typ nádrže: suchá, průtočná Účel nádrže: retenční Plocha maximální hladiny: 27 270 m2 Objem nádrže: 115 560 m3 Typ vzdouvací stavby: sypaná zemní hráz výšky 13 m Vlastník: Hlavní město Praha Správa: Lesy hlavního města Prahy Galerie Odkazy Poznámky Reference Související články Jinonický potok Albrechtův vrch Hemrovy skály Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Suchá retenční nádrž N4 Jinonice na Wikimedia Commons Dešťová usazovací nádrž Jinonice (Praha 5) na YouTube – Datum: 15. dubna 2021; Stopáž: 14 vteřin Suchá retenční nádrž N4 Jinonice (Praha 5) na YouTube – Datum: 15. dubna 2021; Stopáž: 19 vteřin