NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Borovsko Bridge

The Borovsko Bridge (Czech: Borovský most) is an unfinished highway bridge near Borovsko, part of Bernartice municipality, Central Bohemian Region, Czech Republic. It is commonly known as the "Czech Avignon" or "Hitler's Bridge". The original bridge over the Sedlický River near Borovsko was under construction at KM 59 of the highway between 1939–1942 and 1948–1950. Construction commenced in July 1939 by the civil engineering company "ing. J. Domanský". The planned budget was 5,552,400 crowns. Despite most civil engineering projects in Czechoslovakia being halted after the German invasion of the Soviet Union in 1941, in order that material scheduled for them could be diverted to the Nazi war effort, the construction of the bridge continued, although it was halted after the assassination of Reinhard Heydrich, the Nazi overlord of Czechoslovakia. Under the Communist regime which came about at the end of World War II, construction resumed, even though the emphasis at the time was on heavy industry and railroads rather than on automobile travel. The bridge itself was completed at the end of 1950 and formally approved by the authorities in 1952. However, highway construction was suspended in the 1950s, the southern approach ramp was never finished, and the bridge was abandoned. The 1960s brought new hope for the Borovsko Bridge and Czech highways. At the time, a project for a new large drinking-water reservoir for Prague was under consideration. Natural supply provided a high quality of water but a huge artificial lake was to flood a number of valleys, including two valleys where the Borovsko Bridge and the smaller neighbouring Sedmpanský Bridge were situated. Various scenarios were examined. One of them was reducing the lake size, but the city of Prague required millions of litres of drinking water. The other option was hydro-insulation of the bridge construction, but this approach was almost as costly as building a new bridge, even without considering the cost of water protection in case of accident etc. Finally, the decision was made to bypass the valley and to build a completely new bridge 1.4 km upriver to the south. The dam has been in operation since 1976 and the sector of the D1 highway since 1977. The Borovsko Bridge and the Sedmpanský Bridge were abandoned, as were the routes a few kilometres west and east from the bridges' location. Today, most of the height of the Borovsko Bridge is flooded, leaving the roadway just a few meters above the water. The bridge rests unseen in the middle of the forests of the Bohemian-Moravian Highlands, as the whole lake district is a forbidden area and entry is strictly prohibited to protect the watershed. References
Pont de Borovsko

Le pont de Borovsko (en tchèque : Borovský most) est un pont autoroutier inachevé situé à Borovsko (cs), un village de République tchèque, en Bohême centrale. Il est aussi appelé le pont d'Hitler. Histoire La construction débute en 1939, dans le cadre du projet autoroutier de l'Allemagne nazie. Les travaux sont interrompus en 1942, et reprennent sous le régime communiste. Le projet est finalement abandonné dans les années 1950. Le pont et un autre pont proche, le pont Sedmpanský, et les voies d'accès situées à proximité, restent inachevés. L'édifice est désaffecté et inondé. Notes et références Portail des ponts Portail de la Tchéquie
Borovskobrug

Borovskobrug (Tsjechisch: Borovský most) is een brug bij Borovsko in de regio Midden-Bohemen ten behoeve van de onvoltooide autoweg Praag-Slowakije. Het bouwwerk ligt ongeveer zestig kilometer van Praag. De brug wordt in de volksmond het "Tsjechische Avignon" of "Hitlers brug" genoemd. De bouw van de brug over het Sedlický-dal (de hoogte boven het dal bedroeg maximaal 100 m) begon in 1939. De brug werd gebouwd door het bedrijf Ing. Jakub Domanský, de bouw werd geleid door Ferdinand Čulík. Maar in de Tweede wereldoorlog werd de bouw stopgezet. Na de oorlog werd het werk hervat. In 1949 werd de boog van de linkerbrug van beton voorzien en in 1950 was de brug min of meer voltooid. De aanleg van de snelweg werd echter in de jaren vijftig opgeschort, de wal aan het zuidelijke uiteinde werd nooit voltooid en de brug werd verlaten. Het werd daarmee een nutteloos bouwwerk. De bouwplaats van de snelweg raakte overwoekerd met vegetatie. Het ontstaan van het Švihov stuwmeer, zette de onderste brugdelen onder water. De constructie bevindt zich in een beschermd watergebied en toegang tot dit gebied is verboden.
Kaple svatého Rocha (Hustopeče)

Kaple svatého Rocha je novorománská kaple z roku 1901 ve městě Hustopeče v okrese Břeclav, stojící na kopci zvaném Křížový vrch (Kreuzberg), na jižním okraji města. Historie Na místě současné stavby původně stávala malá barokní kaple, postavená v letech 1682–1690 na počest odvrácení morové epidemie. Kaple byla zasvěcena svatému Rochu, svatému Šebastiánovi a svaté Rozálii. Stavba byla výrazně rozšířena farářem Františkem Loberem v roce 1726. V 18. století kaple sloužila jako poutní místo pro nesčetná procesí. Roku 1901 byla na jejím místě zbudována nová větší kaple v novorománském stylu. Po zániku farního kostela svatého Václava v roce 1962 sloužila kaple určitou dobu pro konání bohoslužeb. Popis Kaple svatého Rocha je jednolodní stavba osmiúhelníkového půdorysu. Na východní straně k ní navazuje apsida, k jejímž bokům přiléhají čtyřboká sakristie a depozitář. K severní a jižní straně lodi navazují obdélné kaple. Vstup do kaple na západní straně tvoří předsazený portikus. Fasáda je tvořena režným a omítaným zdivem s novorománskými prvky. Okna vyplňují barevné vitráže dle návrhu Ludvíka Kolka. V roce 1964–1965 byla v presbytáři zhotovena celostěnná freska Ukřižování malovaná podle Kolkova obrazu Ukřižovaný od zřícené katedrály, kterou autor reagoval na demolici hustopečského kostela. Po stranách presbytáře jsou fresky Korunován trním a Ukřižování. V Lodi kaple jsou dvě fresková panó (na každé straně jedno) s křížovou cestou. Všechny fresky navrhl a realizoval Ludvík Kolek. Vybavení interiéru (obětní stůl, ambon, tabernákulum, nástěnné grafiky) pochází taktéž od Ludvíka Kolka. Galerie Odkazy Reference Literatura JAN, Libor; NEZHODOVÁ, Soňa. Hustopeče: město uprostřed jihomoravských vinic. 1. vyd. [s.l.]: Hustopeče: Město Hustopeče, 2010. 775 s. ISBN 978-80-254-8243-8. SPERÁT, Ivo. Fresky v kapli Sv. Rocha na Křížovém kopci v Hustopečích. CMTF UP v Olomouci, 2003. Nepublikovaná seminární práce. BELŠÍKOVÁ, Šárka; BINDER, Ivo (eds.). Posvátné umění v nesvaté době. České sakrální umění 1948 - 1989. Muzeum umění Olomouc, Ústav pro studium totalitních režimů, 2022. ISBN 9788088103936. S. 82-85. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Rocha na Wikimedia Commons
Fotovoltaická elektrárna Skalice u České Lípy

Fotovoltaická elektrárna Skalice u České Lípy je postavena na okraji obce a byla dokončena v září 2010. Má instalovaný výkon 2 MW. Vlastníkem je společnost Ammasso Stellare, SE z Prahy. Umístění Panely skalické fotovoltaické elektrárny (též FVE Ammasso Stellare) jsou při severním okraji silnice ze Skalice u České Lípy na obec Slunečnou a přiléhají k železniční trati 080 z České Lípy na Jedlovou. Jedná se o katastr 747904 s řadou parcel. Technická data Bylo instalovano 8 346 panelů typu 240-60M Související články Podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů v České republice Fotovoltaika v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fotovoltaická elektrárna Skalice u České Lípy na Wikimedia Commons https://web.archive.org/web/20160106060046/http://www.solar-liglass.cz/solarni-fotovoltaicke-panely-ceeg-reference/136-skalice-u-ceske-lipy-fotovoltaicka-elektrarna.html http://www.elektrarny.pro/detail.php?id=256 Archivováno 10. 3. 2016 na Wayback Machine.
Gymnázium J. S. Machara

Gymnázium J. S. Machara je gymnázium v Brandýse nad Labem-Staré Boleslavi. Bylo založeno v roce 1913 a od roku 1927 sídlí v eklektické budově v Královické ulici v Brandýse nad Labem. Historie Od vzniku do 1. světové války Vznik státního reálného gymnázia v Brandýse nad Labem byl umožněn jeho zařazením do státního rozpočtu na rok 1913. Dne 28. dubna 1913 byl vydán císařský výnos, jímž se povolovalo počátkem školního roku 1913-1914 zřídit v Brandýse nad Labem osmitřídní reálné gymnázium s českou vyučovací řečí. Nově zřízený ústav nesl název Reálné gymnázium arcivévody Karla Františka Josefa. 10. srpna byl ředitelem brandýského gymnázia ustanoven Gotthard Smolař, profesor státního gymnázia v Jičíně, který zůstal v jeho čele až do konce školního roku 1920 -1921. V lavicích první třídy gymnázia zasedlo 49 studentů. Každého dalšího roku přibylo k 1. třídě – třída o stupeň vyšší, takže ve školním roce 1920 – 1921 bylo dovršeno vybudování osmitřídního gymnázia, které sídlilo ve vlastní budově, dostatečně prostorné a moderní, mělo dostatečný počet kvalifikovaných profesorů (bylo plánováno až 8 řádných profesorských míst), mělo náležitě vybudované kabinety a odborné pracovny a mohlo tedy úspěšně plnit své pedagogické, ale i kulturní poslání v regionu. Gymnázium ztratilo za 1. světové války střechu nad hlavou, když v září 1914 uplatnilo vojenské velitelství uplatnilo svá "práva" na zřízení plánované záložní nemocnice, a gymnázium se muselo 11. září 1914 z budovy vystěhovat. Od 1. světové války do současnosti Současnost V roce 1998 byla do Brandýsa převezena urna básníka Josefa Svatoplukova Macharova, která byla uložena v 1. patře, pod novou kamennou pamětní deskou. Od stejného roku je gymnázium nazváno po tomto spisovateli, který v Brandýse nad Labem vychodil tři třídy měšťanské školy. Gymnázium nabízí studium jak v osmiletém, tak ve čtyřletém studijním cyklu. Ředitelkou gymnázia je od roku 2019 PhDr. Ing. Miroslava Zachariášová. Pedagogové a absolventi Gymnázium navštěvoval český astronom a klimatolog Antonín Bečvář, na jeho počest zde byla založena Přírodovědná společnost Dr. Antonína Bečváře. V roce 2003 vydalo gymnázium historickou studii Karly Temrové J.V. Prášek, věnovanou profesorovi a historikovi Justinovi Václavovi Práškovi z Brandýsa. Odkazy Reference Související články Josef Svatopluk Machar Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gymnázium J. S. Machara na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Kaple Nejsvětější Trojice (Praha-Smíchov)

Kaple Nejsvětější Trojice v Praze 5-Smíchově je raně barokní stavba z roku 1667 vrcholně barokně upravená v roce 1732, stojící ve Švédské ulici při č.p. 108 v Praze 5-Smíchově. Jedná se o jediný pozůstatek usedlosti Nesypka, s jejíž obytnou částí kaple přímo sousedila a při jejímž bourání v roce 1914 byla stržena i severozápadní partie kaple. Objekt je chráněn jako kulturní památka ČR a jeho současným vlastníkem je JUDr. Karel Muzikář. Dějiny Raně barokní kaple byla součástí dnes již neexistující usedlosti Nesypka. Z této nejstarší kaple se dochoval pouze překlad s vtesaným letopočtem 1667, který byl druhotně použit v nadpraží vstupu do mladší kaple, vybudované z iniciativy tehdejšího vlastníka usedlosti Jiřího Maxmiliána Nesyby a jeho manželky Barbory Apolonie, kteří usedlost získali v roce 1718. Ti nejprve zadaptovali obytný dům usedlosti a na počátku 30. let 18. století i starší kapli, která získala dnešní vrcholně barokní podobu. V kapli byl zřízen oltář Nejsvětější Trojice a podle mešní nadace z roku 1732, podle které zde měl smíchovský farář sloužit sobotní mše, lze soudit, že přestavba kaple byla v té době již dokončena. Po polovině 18. století měla kaple i druhý oltář zasvěcený Panně Marii Pomocné. V době josefinských reforem, roku 1784, byla kaple uzavřena a mešní nadace přešly na smíchovský farní kostel. V roce 1821 koupil usedlost i s vinicemi František Scheiba, který nechal kapli opravit pro privátní potřeby, brzy se obnovila i smíchovská procesí ke kapli. Při bourání obytné části usedlosti na počátku 20. století, při němž byla zdemolovaná i část kaple, byl systém výzdoby a tvarování obvodového pláště zopakován k doplnění volných partií kaple. V letech 2009–2010 proběhla celková rekonstrukce kaple na náklady soukromého vlastníka, při níž byla kaple staticky zajištěna, nově zastřešena, byly opraveny fasády exteriéru i interiéru, podlahy a restaurovány nástěnné malby. Popis Jedná se o centrální stavbu na půdorysu čtverce se zkosenými nárožími a vydutými stěnami, která má fasádu členěnou nárožními dvojicemi pilastrů vyrůstajícími z vysokého soklu, jejichž hlavice nesou profilovanou korunní římsu. Okna uzavřená segmentem lemují šambrány a štukové rámce s vrcholovými klenáky. Zvoncová střecha je zakončena oktogonální lucernou s cibulovou střechou s makovicí a dvojitým křížem. Interiér je zaklenut plackou s nástropní barokní malbou Nejsvětější Trojice. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons http://www.hrady.cz/index.php?OID=2218
Kaple svatého Josefa (Druzcov)

Kaple svatého Josefa v Druzcově, uváděna též se zasvěcením sv. Archandělu Michaelovi, je drobnější sakrální stavbou stojící v jihozápadní části obce, u křižovatky průjezdní silnice směřující z Křižan do Osečné s místní komunikací. Historie Současná klasicistní kaple byla postavena v roce 1834 na obecné náklady na místě původní dřevěné kaple. Architektura Kaple je obdélného půdorysu s ustupujícím půlkulatým závěrem. Střecha je valbová vyskládaná z živičných šablon. Na vrcholu střechy se nachází polygonální oplechovaná lucerna se zvonem. Vstulní jihozápadní průčelí kaple lemuje čtveřice půlkruhových pilastrů s jednoduchými patkami, hlavicemi a hladkými dříky. Pilatry nesou v omítce barevně odlišené kladí s překladem. V průčelí je jednoduchý, omítkou barevně odlišený, tympanon. Ve střední ose je umístěn vstup do kaple, který je orámovaný jednoduchým pravoúhlým portálem. Tympanon nad vstupem, který je jednoduše profilovaný, nese dvojice volutových patek. Boční průčelí a závěr kaple dělí vždy čtveřice pilastrů obdélného průřezu, jejichž patky a hlavice mají podobný charakter jako pilastry hlavního průčelí. Odkazy Reference Literatura KŘÍŽKOVÁ, Olga. Soupis nemovitých kulturních památek v libereckém kraji (A-Le). Liberec: Národní památkový ústav, 2010. 272 s. ISBN 978-80-903934-2-4. S. 81. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svatého Josefa na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Josefa, Osečná, Druzcov (katalog biskupství litoměřického) Druzcov na stránkách obce Osečná
Kostel svatého Jiří (Kobylí)

Kostel svatého Jiří je římskokatolický chrám v Kobylí v okrese Břeclav. Je farním kostelem farnosti Kobylí na Moravě. Kostel byl postaven v roce 1670 nákladem faráře St. Adaukta na místě původního kostela připomínaného již v roce 1269. Podle dochovaných zpráv byl tento původní kostel zničen nájezdy Uhrů a Švédů v letech 1630 až 1643. Jde o jednolodní orientovanou stavbu s polygonálním závěrem kněžiště a obdélnou představenou předsíní. Odkazy Reference Literatura HOSÁK, L.: Vlastivěda Moravská - Hustopecký okres. [s.l.]: Brno: Akciová moravská knihtiskárna, 1924. 224 s. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons
Kostel svatého Martina (Tožice)

Kostel svatého Martina v Tožici je římskokatolický filiální kostel v Tožici, části města Bystřice v okrese Benešov. Popis Tožický kostel sv. Martina je románská stavba z 12. století, která má malou obdélníkovou loď, k níž se vpředu připojuje hranolová věž, vzadu pak půlkruhová apsida. Původně mívala loď rovný strop, trámový, teprve asi v šestnáctém století obdržela nynější valenou klenbu s výseky nad okny. Oltář, jejž dal roku 1684 zřídit rytíř Jan Jiří Radecký z Radče, pán na Tvoršovicích pro kostel Ouběnický a byl sem později přenesen. Je na něm obraz sv. Martina na koni, který si usekává část pláště, aby ho dal žebrákovi almužnou. V dlažbě jsou umístěny dva náhrobky členů rytířské rodiny Trmalů z Tožice, někdejších patronů tohoto kostela, oba jsou z roku 1532. Ve věži jsou tři zvony: prvý, ulitý roku 1617 nákladem panny Alžběty Trmalky z Tožice od Baltazara Hoffmanna, zvonaře v Novém městě pražském „Na Slovanech”, druhý, gotický s latinským nápisem „Ave Maria, gratia plena, Dominus tecum, benedicta tu in mulieribus et benedictus fructus ventris tui Iesus. Sancta Maria, Mater Dei, ora pro nobis peccatoribus nunc et in hora mortis nostræ. Amen.” – tj. modlitba Zdrávas Maria. Třetí je rovněž gotický, ale bez nápisu. Z kostela pochází gotická bronzová monstrance, o které se v knize Zlatá doba měst českých z roku 1913 zmiňuje Zikmund Winter: Křišťálovou neb skleněnou nádobku na hostii objímá gotický rámec, jenž se na obou stranách rozšiřuje fiálami, pilířky, oblouky v křídla architektonického rázu. Je to jako malý oltář gotický, na noze se rozevírající. Kostel byl dříve kostelem farním, pod farnost bystřickou přešel roku 1419. V kostele se konají pravidelné bohoslužby, a to každou neděli od 11:30 hodin. Kostel patří pod bystřickou farnost, kterou nyní spravuje dp. ThLic. Antoni Kośmidek. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Martina v Tožici na Wikimedia Commons Stránky bystřické farnosti Tožický kostel na stránkách arcidiecese Historie vikariátu bystřického i kostela
Koupaliště u Bohuslavic

Koupaliště u Bohuslavic je přírodní památka v okrese Jihlava. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Rozkládá se 650 metrů jihovýchodně od Bohuslavic. Popis Důvodem ochrany jsou vodní a mokřadní biotopy s výskytem zvláště chráněných druhů organismů. Nachází se zde betonové koupaliště, které vlastní obec Bohuslavice. Vystavěno bylo v 70. či 80. letech 20. století, místní hasiči každoročně koupaliště vypustili a vyčistili od řas. Vzhledem ke zhoršující se kvalitě vody nádrž přestala být využívána v roce 2008. Chráněným územím prochází Otvrňský potok, jehož koryto bylo uměle napřímeno. Předtím se zde nacházely kosené louky, z bylinného patra převazuje kopřiva dvoudomá a okrajově pcháčové louky. V nivě potoka i na březích nádrže rostou náletové olšiny a vrby křehké (Salix euxina). Okolí koupaliště je téměř bez vegetace, na březích rostou orobince (Typha) a zblochany (Glyceria). V horní části chráněného území byly vyhloubeny tůně, kde rostou rákosiny a vysoké ostřice, převažují orobinec širokolistý (Typha latifolia), ostřice měchýřkatá (Carex vesicaria) a ostřice zobánková. Ze zvláště chráněných a ohrožených druhů tu rostou starček potoční (Tephroseris crispa) a bahnička bradavkatá (Eleocharis mamillata). V roce 2008 tu byl zaznamenán výskyt ptačince bahenního (Stellaria palustris) a suchopýru úzkolistého (Eriophorum angustifolium). V olšinách se daří kopřivě dvoudomé (Urtica dioica), chrastici rákosovité (Phalaris arundinacea), bršlici kozí noze (Aegopodium podagraria), blatouchu bahennímu (Caltha palustris), krabilici chlupaté (Chaerophyllum hirsutum) a řeřišnici hořké (Cardamine amara). Na loukách roste skřípina lesní (Scirpus sylvaticus), tužebník jilmový (Filipendula ulmaria), ostřice obecná (Carex nigra), violka bahenní (Viola palustris) či pcháč bahenní (Cirsium palustre). Na sušších místech se vyskytují kopretina irkutská (Leucanthemum ircutianum), třeslice prostřední (Briza media) či chrastavec rolní (Knautia arvensis). V betonové nádrži bývalého koupaliště žije početná populace čolka velkého (Triturus cristatus), dále čolek obecný (Lissotriton vulgaris), čolek horský (Ichthyosaura alpestris), skokan krátkonohý (Pelophylax lessonae) a rosnička zelená (Hyla arborea). V jílovitém břehu potoka se nacházejí nory raka říčního (Astacus astacus). Zaznamenáno bylo osm běžných druhů vážek. V okolí přírodní památky hnízdí ledňáček říční (Alcedo atthis). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Koupaliště u Bohuslavic na Wikimedia Commons
Přední kopaniny

Přední kopaniny jsou přírodní památka vyhlášená 1. srpna 2014 v katastru města Hustopeče v okrese Břeclav. Podobně jako v blízké památce Kamenný vrch u Kurdějova se jedná o suché stepní trávníky s dominancí sveřepu (Bromus) a kostřavy (Festuca) a o křoviny s trnkou obecnou (Prunus spinosa). Vyskytují se zde vzácné rostliny včetně hořce křížatého (Gentiana cruciata) a koniklece velkokvětého (Pulsatilla grandis) a také motýl modrásek hořcový Rebelův (Phengaris alcon f. rebeli). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Břeclav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Přední kopaniny na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jana Nepomuckého (Košíře)

Kostel svatého Jana Nepomuckého byl postaven ve funkcionalistických tvarech s klasicizujícími prvky v roce 1942 dle projektu Jaroslava Čermáka a nachází se v ulici Nepomucká v Praze Košířích. Architektonický návrh obsahoval veškeré vnitřní vybavení a výzdobu včetně oltáře, lavic a liturgických předmětů používaných při mši. Kostelu dominuje 55 metrů vysoká věž na skalnatém podloží. Snaha postavit kostel byla již od 18. října roku 1928, kdy v Košířích založili Kostelní spolek katolíků v Košířích. Rozhodnutím ústředního zastupitelstva hlavního města Prahy ze dne 16. ledna 1939 bylo prodáno Kostelnímu spolku v Košířích ideální místo pod lidnatou kolonií Cibulkou, Václavkou, blízko kolonie Na Šumavě a Buďánka, přístupné od Motola, ve středu Košíř při hlavní třídě velkoměsta. Správcem kostela je Zdeněk Lohelius Klindera. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons Zpráva o výstavbě kostela sv. Jana Nepomuckého v Košířích Archivováno 2. 4. 2015 na Wayback Machine.
Kostel Narození Panny Marie (Nicov)

Poutní kostel Narození Panny Marie v osadě Nicov spadající pod město Plánice na Klatovsku byl vystavěn v letech 1717–1726 podle projektu architekta Kiliána Ignáce Dientzenhofera. Od roku 1958 je kostel, stojící v blízkosti léčivého pramene, chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Nicov leží v katastrálním území Plánice dva kilometry východním směrem od města. Nicov býval původně vsí, zmiňován je již ve 14. století. Přibližně z této doby pochází zdejší poutní tradice, podle které má voda v místní studánce má prý schopnost zázračně uzdravovat nemocné. U studánky byl vystavěn kostelík. Ten, spolu s vesnicí, padl za oběť husitským nepokojům. Kostelík byl znovu obnoven a byla do něj umístěna soška Madony s Ježíškem (Panna Marie Nicovská). Ta je od roku 1622 umístěna ve františkánském kostele ve Vídni. Za třicetileté války byl kostelík znovu poničen. Zadavatelem kostela byl majitel plánického panství a královský místodržící hrabě Adolf Bernard z Martinic. Kostel, který roku 1730 vysvětil hrabě a biskup Jan Adam Vratislav z Mitrovic, je první samostatnou stavbou Kiliána Ignáce Dientzenhofera. Stojí na půdorysu řeckého kříže a je zaklenut českou plackou, orientován je netradičně k jihu. Vzhledem k tomu, že se nachází na podmáčených pozemcích, byl vybudován na dubových pilotech. Panně Marii Nicovské byla zasvěcena 24. kaple Svaté cesty z Prahy do Staré Boleslavi, která byla založena v letech 1674–1690. Márnice na přilehlém hřbitově je pravděpodobně rovněž dientzenhoferovým dílem. Rekonstrukce V roce 2012 vznikl Nicovský nadační fond, jehož účelem je obnova a zachování kostela Narození Panny Marie a kostela sv. Blažeje v Plánici. V nicovském kostele pořádá benefiční koncerty, na nichž vystupovali například houslisté Václav Hudeček nebo Jaroslav Svěcený. V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1995–2014 na opravu památky čerpáno 9 600 000 Kč. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Narození Panny Marie na Wikimedia Commons Nicovský nadační fond