NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Strabišov-Oulehla

Strabišov – Oulehla je národní přírodní rezervace poblíž Chvalnova-Lísek a Kunkovic v okrese Kroměříž. Důvodem ochrany jsou výslunné stráně s druhově bohatými suchými trávníky a lokalita střevíčníku pantoflíčku (Cypripedium calceolus) a dalších orchidejí. V rezervaci bylo zjištěno 32 druhů suchozemských plžů. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Strabišov-Oulehla na Wikimedia Commons
Stroupeč (přírodní památka)

Stroupeč je přírodní památka západně od obce Žiželice na východním a severním okraji obce Stroupeč v okrese Louny. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany je uchování lokality s výskytem vzácných druhů teplomilného hmyzu, mj. českého endemitu válečka českého (Cylindromorphus bohemicus). Popis Jižně exponované svahy terasovitých stupňů na okraji údolí Ohře, severně nad obcí Stroupeč, po obou stranách silnice do obce, které dále vedou až nad Stroupeček. Podobný charakter jako přírodní památka Stroupeč mají i přírodní památky Staňkovice a Žatec. Chráněné území je pro veřejnost přístupné jen po cestách. Fauna a flóra Chráněné území bylo vyhlášeno k ochraně vzácných druhů teplomilného hmyzu. Velmi příkré stráně jsou porostlé keři a ojedinělými stromy. Na části území se nachází bývalý sad. V minulosti zde pravděpodobně byly vinice a původní stepní flóra a fauna se udržovala hlavně na mezích. Vzhledem k tomu, že je toto území v současné době víceméně nevyužívané, postupuje zde nálet většinou plevelných dřevin. Geologický podklad tvoří miocenní jíly s vrstvou nadložných písků. Na území se vyskytuje celá řada vzácných a chráněných rostlin a na tuto vegetaci jsou vázány i vzácné druhy hmyzu. Území je obdobou stepních areálů jižní Moravy (Čejč, Mutěnice, Pouzdřany). Byla zde nalezena celá řada vzácných druhů brouků nosatců, mandelinek, krasců, střevlíků, vrubounů a dalších. Odkazy Reference Literatura KLOUČEK, Zdeněk. Příroda okresu Louny. Louny: Okresní úřad Louny, 1995. 36 s. Související články Seznam chráněných území v okrese Louny Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stroupeč na Wikimedia Commons
Strání (zámek)

Lovecký zámeček Strání stojí v obci Strání v okrese Uherské Hradiště. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Podle písemných pramenů, resp. záznamů v urbáři ostrožské panství, existoval v obci panský dvůr již kolem roku 1592. Krátce po roce 1650 nechal Gundakar z Lichtenštejna, jenž měl své sídlo v Uherském Ostrohu, zámeček přestavět v duchu renesance. Na přestavbu byl použit materiál z tvrze, která stála na místě hřbitova. Od počátku 18. století zde sídlila lesní správa, objekt byl také využíván jako zájezdní hostinec a jeho součástí byly stáje a vozovny. Během přestaveb v roce 1850 došlo ke zboření části západního křídla zámku a k přestavbě hospodářských budov, které se ovšem do současnosti nedochovaly a jejich existenci můžeme doložit jen dobovými plány. V roce 1948 byl objekt v majetku krajské správy lesů, lesní závod Luhačovice, která jej roku 1960 předala obci a následně jej do užívání získalo místní JZD. Na začátku 70. let 20. století se budova dočkala rekonstrukce do současné podoby. V patře došlo k otevření arkád a také byla k budově přistavěna schodišťová hala. Nad velkým sálem navíc přibyla ubytovna. V dalších letech byl zámeček pronajímán, jedním z posledních nájemců byl fotbalový klub FC Strání. Od roku 2003 procházel rozsáhlou rekonstrukcí a přeměnou na hotel. V interiéru se dochovaly ceněné historické prvky, včetně původních kleneb z doby barokní přestavby i zbytky výzdoby z poloviny 19. století nacházející se v patře zámečku. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Strání na Wikimedia Commons Zámek na stránkách obce Strání
Stráně u splavu

Přírodní rezervace Stráně u splavu byla vyhlášena roku 1951 a nachází se v okrese Kolín, zhruba 1 km severovýchodně od obce Vrbčany. Chráněné území představuje strmý pravý svah údolí říčky Výrovky v úseku dlouhém přibližně 280 a na šířce nepřesahující 30 m. Důvodem ochrany je lokalita teplomilných a suchomilných druhů. Lokalita je zařazena do systému Natura 2000. K prvnímu vyhlášení chráněného území došlo 1. 2. 1951, poté došlo ještě k dvěma přehlášením, 11. 6. 1992 a 30. 12. 1988. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stráně u splavu na Wikimedia Commons Informace na Biolib.cz Popis na Cestyapamatky.cz
Stráně Truskavenského dolu

Přírodní památka Stráně Truskavenského dolu byla vyhlášena roku 2001 a nachází se na severní straně Truskavenského dolu v okrese Mělník ve Středočeském kraji. Přírodní památka leží v katastrálním území Truskavna obce Kokořín v Chráněné krajinné oblasti Kokořínsko – Máchův kraj a je v péči správy této CHKO. Předmět ochrany Důvodem ochrany je ochrana xerotermní lokality na hranách pískovcových skal, kde se vyskytují některé zvláště chráněné druhy rostlin a živočichů. Popis oblasti Pískovce jsou porostlé teplomilnými trávníky s populacemi několika vzácných a ohrožených rostlin, zejména koniklece lučního českého (Pulsatilla pratensis), kosatce bezlistého (Iris aphylla), kavylu Ivanova (Stipa pennata), smldníku jeleního (Peucedanum cervaria), omanu srstnatého (Inula hirta) a kriticky ohrožené mochny skalní (Potentilla rupestris). Z bezobratlých vzácných druhů živočichů žije v oblasti reliktní sklípkánek černý (Atypus piceus) a sklípkánek hnědý (Atypus affinis). Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stráně Truskavenského dolu na Wikimedia Commons
Strážník

Strážník är ett berg i Tjeckien. Det ligger i regionen Liberec, i den norra delen av landet, 90 km nordost om huvudstaden Prag. Toppen på Strážník är 610 meter över havet, eller 171 meter över den omgivande terrängen. Bredden vid basen är 8,2 km. Terrängen runt Strážník är kuperad norrut, men söderut är den platt.Runt Strážník är det ganska tätbefolkat, med 75 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Jilemnice, 4,8 km öster om Strážník. Omgivningarna runt Strážník är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor
Strž ve Stupné

Strž ve Stupné je přírodní památka poblíž obce Vidochov v okrese Jičín. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany jsou prameniště a přirozené strže s výskytem bledule jarní (Leucojum vernum). Jedná se o významný geomorfologický prvek. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Strž ve Stupné na Wikimedia Commons
Stržená hráz

Stržená hráz je přírodní památka poblíž obce Mnich v okrese Pelhřimov v nadmořské výšce 560–588 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Předmětem ochrany jsou vlhké louky a olšiny v údolí Hladovského potoka. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Pelhřimov
Studenec (přírodní památka)

Studenec je přírodní památka, která byla vyhlášena v roce 1989. Předmětem ochrany je mokřadní ekosystém s porostem silně ohroženého ďáblíku bahenního a dalších ohrožených druhů. Území se nachází u Studence, části města Oloví v okrese Sokolov, přibližně 2,5 km západně od Oloví. Leží v jižní části přírodního parku Leopoldovy Hamry. Popis oblasti Chráněné území tvoří zarůstající rybníček a jeho okolí v mělké zrašelinělé nivě Studeneckého potoka, který pramení v blízké, výše položené přírodní rezervaci V rašelinách. Přírodní poměry Přírodní památka se nachází v geomorfologickém celku Krušné hory, podcelku Klínovecká hornatina, okrsku Jindřichovická vrchovina. Horninovým podkladem jsou fylity, které jsou překryty sedimenty potoka, v severovýchodní části území svahovými sedimenty. Nejníže položenou a zároveň nejširší část nivy vyplňuje rašeliniště se stagnující hladinou vody. Rybníček je lemován náletem borovice lesní a břízy bělokoré. Jižní a západní okrajové území zahrnuje podmáčené pcháčové louky. Na lokalitě roste řada vzácnějších, ohrožených a silně ohrožených druhů rostlin. Mezi ně patří desetitisíce exemplářů ďáblíku bahenního (Calla palustris) a vachty trojlisté (Menyanthes trifoliata), stovky rostlin klikvy bahenní (Oxycoccus palustris). V menším množství zde roste vrba rozmarýnolistá (Salix rosmarinifolia), kosatec žlutý (Iris pseudacorus), suchopýr pochvatý (Eriophorum vaginatum), v ostřicomechových porostech prstnatec májový (Dactylorhiza majalis) a v sušších partiích prha arnika (Arnica montana). V mechovém patře roste rašeliník oblý (Sphagnum teres), rašeliník křivolistý (Sphagnum fallax) a klamonožka bahenní (Aulacomnium palustre). Zoologický průzkum zjistil výskyt čolka horského (Triturus alpestris), skokana hnědého (Rana temporaria), ropuchy obecné (Bufo bufo), ještěrky obecné (Lacerta agilis), ještěrky živorodé (Zootoca vivipara), zmije obecné (Vipera berus) a užovky obojkové (Natrix natrix). Z méně běžných druhů bezobratlých to jsou vážka čárkovaná (Leucorrhinia dubia), vážka tmavá (Sympertum danae) a šidélko malé (Ischnura pumilio) Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Sokolov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Studenec na Wikimedia Commons
Studený vrch (přírodní rezervace)

Studený vrch je přírodní rezervace rozkládající se na vrcholovém kuželu hory Studenec. Rezervace představuje výjimečně cenný komplex lesních porostů a společenstev se složením blízkým přirozené skladbě. Popis Rezervace byla zřízena pro ochranu původních listnatých a smíšených lesních porostů, charakteristických pro Lužické hory. Druhová skladba lesů nebyla člověkem výrazněji ovlivněna. Vrchol se suťovými poli pokrývají řídké vzrostlé buky, v nižších polohách s přimíseným javorem klenem (Acer pseudoplatanus). Na vlhčích místech se vyskytuje také jasan, vzácněji pak jilm (Ulmus) a javor mléč (Acer platanoides). V bylinném patře se na severních svazích vyskytují kapraďorosty, na jižních roste mimo jiné bažanka vytrvalá (Mercurialis perennis), kyčelnice devítilistá (Dentaria enneaphyllos), kyčelnice cibulkonosná (Dentaria bulbifera), měsíčnice vytrvalá (Lunaria rediviva) a náprstníky (Digitalis). Hojně zde roste netýkavka (Impatiens) a mařinka vonná (Galium odoratum), vzácněji pak samorostlík klasnatý (Actaea spicata) a lilie zlatohlávek (Lilium martagon). V jarních měsících zde rozkvétají lýkovce (Daphne). Byly zde učiněny zajímavé nálezy některých druhů měkkýšů, hmyzu a pavouků, které se jinak obvykle vyskytují až ve vyšších nadmořských výškách. V suťové části bez stromového patra se vyskytuje řada vzácných mechorostů a druhů bezobratlých. Často se jedná o tzv. glaciální relikty, tj. druhy, kterým specifické prostředí sutí umožnilo přežít od poslední doby ledové a jejichž výskyt se dnes omezuje na území severní Evropy a Alp. V rezervaci a v okolí žijí kamzíci, kteří zde byli uměle vysazeni na začátku 20. století. Byli sem přivezeni z Alp a zdejším podmínkám se velmi dobře přizpůsobili. Naučná stezka Je tudy vedena Naučná stezka Okolím Studence, která podává na svém zdejším panelu zevrubné informace o rezervaci. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Děčín Seznam památných stromů v okrese Děčín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Studený vrch na Wikimedia Commons Bližší popis přírodní rezervace Studený vrch
Studenčany

Studenčany jsou přírodní rezervace poblíž obce Čeladná v okrese Frýdek-Místek. Oblast spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy. Důvodem ochrany jsou porostní skupiny se zachovalými zbytky lesů charakteristickými pro jedlobukový a smrkobukový vegetační stupeň karpatské oblasti. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Frýdek-Místek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Studenčany na Wikimedia Commons
Studio Marta

Studio Marta je divadelní scéna Divadelní fakulty JAMU v Brně, ve které působí studenti ateliérů scénografie, režie, divadelního manažerství a jevištní technologie, dramaturgie, dramatické výchovy, výchovné dramatiky pro neslyšící a činoherního herectví. Nachází se ve sklepních prostorách obytného domu postaveného na počátku 30. let 20. století. Jde o dům v ulici Bayerova, číslo popisné 575 a číslo orientační 5, ve čtvrti Veveří, která je součástí městské části Brno-střed. Divadelní studio zde vybudovali studenti a pedagogové školy. Začalo působit v roce 1952, pět let po formálním vzniku samotné JAMU. V letech 1990–1991 prošlo celkovou rekonstrukcí podle návrhu ing. arch. Jana Konečného. Vychází z koncepce variabilní divadelní dílny s měnitelným prostorem. Po otevření muzikálové a operní scény JAMU, Divadla na Orlí v roce 2012 zůstala Marta scénou orientovanou zejména na činoherní inscenace. V letech 1989 až 2000 studio vedl Jaroslav Tuček, poté Jan Kolegar a následně Jan Škubal. Podle vlastních údajů studio na svých prknech uvádí 12 premiérových titulů a na 125 představení ročně a řadí se k nejnavštěvovanějším divadelním scénám v Česku. Mezi významné inscenace uvedené v Martě v 21. století patří ku příkladu muzikál Jiřího Suchého podle Erbenovy Kytice (2003), Rodinná oslava (2005) podle stejnojmenného filmu Thomase Vinterberga, moderní pojetí hry Heinricha von Kleista Princ Homburský (2012), představení fyzického divadla Karine Ponties Pisum Sativum (2012). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Studio Marta na Wikimedia Commons Oficiální stránky studia Marta
Kettenbrücke in Stádlec

Die Kettenbrücke in Stádlec ist die letzte erhaltene Kettenbrücke Tschechiens. Ursprünglich wurde sie in den Jahren 1847–1848 als Übergang über die Moldau bei Podolsko errichtet, 1960–1975 abgebaut und bei der Gemeinde Stádlec (deutsch Stachletz) über den Fluss Lužnice (Lainsitz) wiederaufgebaut. 1989 wurde die Brücke zum Nationalen Kulturdenkmal erklärt. Geschichte Die Brücke wurde bei Podolsko (Podolsk) in den Jahren 1847–1848 vom Budweiser Bauunternehmer Karl Adalbert Lanna nach Plänen des Ingenieurs Friedrich Schnirch errichtet. Sie überspannte die Moldau auf der wichtigen südböhmischen Straßenverbindung von Tábor nach Písek. In den 1930er-Jahren genügte die Kettenbrücke den Ansprüchen des gewachsenen Verkehrs nicht mehr, deshalb wurde über ihr eine höher aufragende Beton-Bogenbrücke gebaut. Mit dem Bau der Orlík-Talsperre um 1960 wäre die Brücke im Staubereich überflutet worden. Um das technische Denkmal zu bewahren, wurde die Brücke sorgsam abgebaut und dokumentiert. Mehrere Standorte für einen Wiederaufbau standen zur Auswahl, die Entscheidung fiel auf den Fluss Lužnice (Lainsitz) etwa 1,5 Kilometer südöstlich der Gemeinde Stádlec (Stachletz) im Bezirk Tábor, wo sie am 25. Mai 1975 wiedereröffnet wurde. Als letzte erhaltene Kettenbrücke Tschechiens wurde sie 1989 als Nationales Kulturdenkmal ausgewiesen. Konstruktion Die Elemente der tragenden Ketten bestehen aus Flacheisengliedern (Augenstäben). Jeweils zwei Ketten sind auf beiden Seiten übereinander angeordnet, über Laschen und vertikale Stäbe hängen an ihnen die Eichenbalken, auf die die hölzerne Fahrbahn aufgelegt ist. Die Ketten sind mit einer Spannweite von 86 m über zwei als Portale im Empire-Stil (Höhe 13 m) ausgeführte Pylone geführt und an den Ufern in früher gemauerten, seit der Wiedererrichtung betonierten Widerlagern vergossen. Unter der Fahrbahn dient eine kleine bewegliche Brücke für kleinere Reparaturen. Galerie Weblinks Einzelnachweise
Stébelnatá rula

Přírodní památka Stébelnatá rula byla vyhlášena v roce 1977 a nachází se v k. ú. obce Doubravčany v okrese Kolín ve Středočeském kraji. Důvodem ochrany je ukázka stébelnaté struktury ruly kutnohorského krystalinika. Popis Stěna lomu dosahuje 7 metrů a jasně je zde patrná stébelnatá textura připomínající zkamenělé dřevo. Textura vznikla tlakem ve velkých hloubkách, kdy došlo k roztavení a opětovnému vykrystalizování minerálů. Tmavé (biotit, amfibol) a světlé (živec, křemen a muskovit) minerály vytváří několik metrů dlouhá stébla, silná maximálně 3 mm. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stébelnatá rula na Wikimedia Commons Informace na AOPK ČR Popis na Cesty a památky
Střední škola a Mateřská škola, Liberec, Na Bojišti 15

Střední škola a Mateřská škola Liberec, Na Bojišti 15, zkráceně SŠaMŠ, do roku 2013 Střední Odborná Škola a Gymnázium Liberec (SOŠaG), je škola v liberecké čtvrti Jeřáb s několika odbornými obory a gymnáziem. Na SOŠaG Liberec aktuálně[kdy?] studuje přibližně 900 žáků. Budova, která v historii sloužila různým typům německého i českého základního a středního školství, s důrazem na živnostenské a průmyslové obory, byla postavena roku 1916, další budovy školy v letech 1931 a 1934. Historie Budovu obecné školy ve stylu pozdní secese s rysy přechodu k funkcionalismu v liberecké čtvrti III-Jeřáb na rohu ulic Americká a Na Bojišti postavili v letech 1914–1916 podle návrhu městského architekta Josefa Schuha sdružené stavební firmy Gustav a Ferdinand Mikschové a Robert Ernst Peuker z Liberce. Její kubusovitě odstupňovaná věž se stala dominantou čtvrti Na Jeřábu. V letech 1929–1931 bylo podle projektu libereckého architekta Maxe Kűhna přistavěno boční křídlo s dílnami a vlastním vchodem, v této budově sídlila německá Odborná okresní živnostenská pokračovací škola. V roce 1934 byla pro obě školy a různé spolky (Jahn) přistavěna přízemní tělocvična a k ní v dnešní Beskydské ulici městské veřejné vanové a sprchové lázně. Budova sloužila především německému základnímu a učňovskému školství, například v roce 1930 měla oddělení pro pekaře, cukráře, krejčí, obuvníky, malíře a natěrače, tiskaře, pro zpracování kovů a dřeva a další obory. V roce 1935 bylo v nové budově 38 tříd, v níž se vyučovalo 40 živností při počtu 800 učňů. Dne 19. září 1919 zde začalo ve čtyřech třídách druhého patra působit též České státní reformní reálné gymnázium jako první česká střední škola v Liberci. Již v roce 1920 se však přestěhovalo do nové budovy v Gymnazijní (Hálkově) ulici, kterou sdílelo s německým gymnáziem. Školní instituce působící v budovách vystřídaly mnoho názvů: Česká odborná škola pokračovací Liberec (1920–1925), Česká živnostenská škola Liberec (1925–1939), Základní škola odborná (1945–1959), Učňovská škola (1959–1976), Střední škola pro pracující Na Bojišti (1976–1980), Střední odborné učiliště místního hospodářství (SOU MH, 1980–1991), Střední odborné učiliště Na Bojišti (1991–1993), Integrovaná střední škola Na Bojišti (1993–2007). K 29. březnu 2007 došlo k rozšíření oborů o gymnázium a pedagogické lyceum a 29. května 2007 zastupitelstvo Libereckého kraje schválilo změnu názvu školy na Střední odborná škola a Gymnázium, Liberec, Na Bojišti 15, příspěvková organizace. I v tak krátké době se podařilo vypsat přijímací řízení do prvních ročníků nových oborů a ty pak naplnit.[zdroj?] Také odmaturovaly maturitní ročníky gymnázia a pedagogického lycea. V lednu 2013 byla v rámci instituce otevřena mateřská škola, organizace se poté prezentuje pod názvem Střední škola a Mateřská škola, Liberec, Na Bojišti 15. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Střední škola a Mateřská škola Liberec na Wikimedia Commons
Střední odborná škola a Střední odborné učiliště Mladá Boleslav

Střední odborná škola a Střední odborné učiliště, Mladá Boleslav, Jičínská 762 je veřejná škola, která poskytuje střední odborné vzdělání s výučním listem, úplné střední odborné vzdělání s maturitou v denní i dálkové formě studia a další vzdělávací kurzy. Historie Škola byla zřízena v roce 1883 z rozhodnutí sněmu Království českého jako Zimní hospodářská škola v Mladé Boleslavi. V roce 1888 byla ale přeměněna na Rolnickou školu s dvouletým celoročním vyučováním. Od roku 1952 fungovala škola jako Zemědělská technická škola. V roce 1993 se transformovala na Integrovanou střední školu zemědělskou a technickou – Centrum odborné přípravy. V roce 1999 se sloučila škola se Středním odborným učilištěm stavebním a Učilištěm Josefův Důl a vznikla tak Střední odborná škola, Střední odborné učiliště a Učiliště – Centrum odborné přípravy. Od 1. září 2005 škola funguje jako Střední odborná škola a Střední odborné učiliště, Mladá Boleslav, Jičínská 762. Studium Studijní obory Škola nabízí čtyřleté denní studium zakončené maturitní zkouškou a získání úplného středního odborného vzdělání v těchto oborech: Veřejnosprávní činnost (68-43-M/01) Technické lyceum (78-42-M/01) 1. blok Informační a komunikační technologie 2. blok Strojírenství Mechanizace a služby (41-45-M/01) zaměření Doprava a logistika Škola nabízí pětileté dálkové studium zakončené maturitní zkouškou a získání úplného středního odborného vzdělání v tomto oboru: Veřejnosprávní činnost (68-43-M/01) Učební obory Škola nabízí tříleté denní studium zakončení výučním listem a získání středního odborného vzdělání v těchto oborech: Mechanik opravář motorových vozidel (23-68-H/01) Elektrikář (26-51-H/01) Autoelektrikář (26-57-H/01) Truhlář (33-56-H/01) Zedník (36-67-H/01) Operátor skladování (66-53-H/01) Nástavbové studium Škola nabízí denní (dvouleté) i dálkové (tříleté) studium a získání úplného středního odborného vzdělání s vyučením i maturitou v tomto oboru: Podnikání (64-41-L/51) Odkazy Oficiální stránky školy Škola na Infoabsolvent.cz Škola na AtlasŠkolství.cz
Střední průmyslová škola Mladá Boleslav

Střední průmyslová škola Mladá Boleslav je střední škola, která sídlí poblíž historického centra Mladé Boleslavi. Tato škola byla založena v roce 1867 jako jedna z prvních odborných škol na českém území.[zdroj?] Škola sídlí v budově, kterou navrhl akademický architekt Jiří Kroha. Jde o významný příklad autorovy tvorby, který měl vliv na lokální dobovou architekturu, a který se vyznačuje zachovalým původním stavem jak po stránce stavební tak autentického původního vybavení. Na základě těchto kvalit byla škola v červenci 2017 vládou ČR vyhlášena za národní kulturní památku. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Střední průmyslová škola Mladá Boleslav na Wikimedia Commons Oficiální stránky školy
Střední průmyslová škola a Vyšší odborná škola Kladno

Střední průmyslová škola a Vyšší odborná škola, Kladno (někdy nepřesně označovaná i jako SPŠ strojní Kladno, SPŠ a VOŠ, SPŠ Jana Palacha apod.) je střední škola, poskytující úplné střední odborné vzdělání zakončené maturitou v čtyřletém denním a pětiletém kombinovaném studiu. Zároveň v rámci jedné organizace působí i Vyšší odborná škola (VOŠ) zajišťující výuku tříletého oboru ukončeného absolutoriem a titulem DiS. (píše se za jméno). Škola sídlí v rozsáhlém areálu v centru města Kladna zahrnujícím hlavní historickou budovu (postavenou dle projektu Jaroslava Rösslera v letech 1914 až 1916), původní vilu ředitele, nové a staré dílny a tělocvičnu BIOS. Historie Škola byla první odborná škola ve městě, založena v roce 1881 jako Všeobecná škola pokračovací. V roce 1914 se škola mění na Státní průmyslovou školu zaměřenou na strojírenství a o dva roky později se stěhuje do nové budovy, ve které sídlí dodnes. V poválečném období byly hlavními obory strojírenské, geologické a elektrotechnické obory. Následně rozšířeny i o automatizaci a strojírenskou administrativu. Z oboru automatizačního se následně vyčleňuje zvláštní obor elektronických počítačů. Po ukončení těžby uhlí na Kladensku zaniká v roce 1999 obor Užitá geologie a následně v roce 2001 i Strojírensko-technická administrativa. V závislosti na požadavcích trhu práce, regionálních zaměstnavatelů a zřizovatele je doplněn i nový obor Informační technologie-aplikace osobních počítačů, následně obor Strojírenství upraven na Strojírenství s počítačovou podporou. Vyučované obory Ve školním roce 2021/2022 nabízí SPŠ Kladno studium těchto oborů (stejné obory vyhlášeny i pro školní rok 2022/2023): Strojírenství (prezenční i kombinovaná forma) Elektrotechnika (od 3. ročníku se dělí specializace) Silnoproudé zaměření Automatizační zaměření Elektronické počítačové systémy Informační technologie – aplikace osobních počítačů Ve školním roce 2021/2022 nabízí VOŠ Kladno studium tohoto oboru: Strojírenství (denní i dálková forma) Pedagogové Ing. František Kácl – předlistopadový ředitel školy, profesor geologie (přístavba školy, laboratoře, počítačová učebna) RNDr. Josef Kavka CSc. (1922–2019) – geolog a esperantista, pedagog, mykolog a botanik (na SPŠ laboratoře geologie, sbírka hornin a minerálů) a další Významní studenti Petr Bendl Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Střední průmyslová škola a Vyšší odborná škola Kladno na Wikimedia Commons Stránky školy