NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Jakuba (Týn nad Vltavou)

Kostel svatého Jakuba Staršího v Týně nad Vltavou je římskokatolický farní kostel vltavotýnské farnosti českobudějovické diecéze. Objekt barokního kostela se nachází na náměstí Míru v Týně nad Vltavou v okrese České Budějovice. V roce 1958 byl vyhlášen kulturní památkou. Historie a popis Jde o jednolodní, původně gotický, později barokně přestavěný kostel založený ve druhé polovině 13. století. V roce 1569 byl kostel zasvěcen sv. Jakubu Většímu, jeho původním patronem však byl sv. Kryštof, ochránce cest a brodů. Roku 1702 byla ke kostelu přistavěna kaple sv. Barbory s podzemní kryptou pro významné městské hodnostáře a o patnáct let později kostel získal také barokní varhany. Zhotovitelem varhan byl varhanář Jan Jiří Hermann. Ve druhé polovině 17. století byl kostel přestavěn do barokní podoby. Došlo k rozšíření lodi, přístavbě čtyřhranné věže a vytvoření velkolepého západního průčelí, jež bylo vyzdobeno sochami svatých Jakuba, Josefa a Barbory. V místech původního vchodu do kostela vznikla kaple svatého Josefa s další podzemní kryptou. Obě krypty byly zrušeny během vlády Josefa II. Během přestavby proběhly i významné změny interiéru. Jezuita Ignác Raab vymaloval nové oltáře, sochařská výzdoba oltářů a kazatelna pocházejí z dílny jeho řádového bratra Süsmayera, stejně jako plastiky Marnotratného syna a sv. Máří Magdalény. Kolem kostela se původně nacházel hřbitov, jenž byl využíván do roku 1771, do první poloviny 19. století pak byly staré hroby i hřbitovní zeď zrušeny. U vchodu na hřbitov stávala socha Panny Marie, která byla později přemístěna před kapli sv. Barbory. Do zachované jižní části hřbitovní zdi bylo vestavěno schodiště s kamennými vázami, na jehož vrcholu jsou po stranách umístěny sochy svatých Aloise a Františka Xaverského s klečícím černochem. Zajímavosti Od roku 2010 má kostel dva nové zvony nazvané Vltavotýn a svatý Václav. Z původních zůstal po německé konfiskaci zachován pouze zvon Jiří Toušek. Zvony byly poprvé využity na svátek svatého Václava téhož roku. Jihovýchodně od kostela stojí budova děkanství s farou ze druhé poloviny 17. století, rovněž památkově chráněné. Nad lodí kostela je zachována nízká nástavba s drobnými štěrbinovitými okénky, zřízená nejspíše v 15. století s cílem posílení obranyschopnosti opevněného areálu kostela se hřbitovem. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jakuba v Týně nad Vltavou na Wikimedia Commons
Kostel Panny Marie Sedmibolestné (Týnec nad Labem)

Hřbitovní kostel Panny Marie Sedmibolestné v Týnci nad Labem se nachází na severozápadním okraji města na konci ulice Krále Jiřího u silnice na Bělušice. Jedná se o barokní kostel, v místě původní barokní kaple. Kostel, sedm náhrobků a ohradní zdi s branami jsou chráněny jako kulturní památka České republiky. Historie Při původní barokní kapli Panny Marie, doložené roku 1724 a založené roku 1682, byl v roce 1786, za josefínských reforem, ke kapli přeložen hřbitov od kostela Stětí svatého Jana Křtitele.. V roce 1806, za napoleonských válek, byla kaple zrušena a sloužila jako skladiště obilí a píce pro koně. Roku 1815 manželé Jan Nepomuk Harrer (měšťan a koželuh) a Barbora Harrerová na vlastní náklady kapli zrestaurovali a rozšířili ji na kostel, vysvěcený téhož roku, v němž si směli vybudovat rodovou hrobku. Na západní straně byla v ose postavena obdélná loď s pozdně barokním průčelím a po obou bocích původní kaple dřevěné oratoře na sloupcích, ojedinělý projev lidového baroka z doby po roce 1806.. V roce 1857 byl kostel opraven do dnešní podoby.. Hřbitov byl rozšířen v roce 1878. Architektura Exteriér Jednolodní kamenná stavba původní kapličky s na západní straně přistavěnou obdélnou, plochostropou lodí s fabionovou římsou, pravoúhlým presbytářem s trojbokým závěrem a pětibokou apsidou v závěru. Pozdně barokní průčelí kostela je ukončeno volutovým štítem. Presbytář po stranách obklopují v patře dřevěné oratoře vynášené sloupy, závěr presbytáře má valenou klenbu. Pod severní oratoří je zděná sakristie a válcový přístavek vřetenového schodiště. Západní průčelí nahoře vrcholí volutovým štítem. Střecha kostela je sedlová s vížkou, nad presbytářem zvalbená. Interiér Podlaha kostela i presbytáře je tvořena původními dřevěnými pětiúhelníky. Hlavní oltář pochází z roku 1725, kopie barokních obrazů na bočních oltářích pochází z 2. poloviny 18. století.. Dveře na kruchtu z roku 1815 zdobí obrazy sv. Josefa s dítětem a sv. Jana Nepomuckého. Dřevěné lavice jsou z první třetiny 19. století, zachovány jsou dvě lavice z roku 1725. Varhany na kůru z roku 1840 jsou dílem varhanáře Josefa Jirušky z Hradce Králové. 14 obrazů křížové cesty je z konce 18. století. Reference Literatura KUČA, Karel. Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, VII. díl: Str-U. Praha: Libri, 2008. 991 s. ISBN 978-80-7277-041-0. S. 777. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Panny Marie Sedmibolestné v Týnci nad Labem na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jana Křtitele (Týnec nad Labem)

Kostel svatého Jana Křtitele v Týnci nad Labem je pozdně barokní stavba ze začátku 80. let 18. století. Jedná se o farní kostel farnosti Týnec nad Labem v kutnohorském vikariátu královéhradecké diecéze. Kostel je spolu s farou chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Původní týnecký kostel byl gotický a náležel do majetku cisterciáků ze Sedlce u Kutné Hory. Při kostele existovala cisterciácká rezidence. V roce 1780 byl však tento původní kostel zbořen. Již 24. dubna téhož roku pak byl položen základní kámen k novostavbě kostela v pozdně barokním slohu. Dále byl kostel upravován v roce 1834 poté, co byl poškozen požárem. Tehdy byly také zničeny dva renesanční zvony v kostelní věži, přenesené z původního kostela. Další opravy a úpravy proběhly v letech 1836 a 1905. V letech 2007–2008 proběhla rozsáhlá oprava fasád na kostele. Stavební podoba Kostel je poměrně jednoduchá jednolodní stavba s neodsazeným presbytářem. Za presbytářem se v ose stavby nachází sakristie. V ose vstupního průčelí je věž s jednoduchou střechou. Při severní zdi kostela je z vnější strany vstup do hrobky Michaela von Melase, která zasahuje pod kostel. Kostelní loď je sklenuta dvěma českými plackami. Součástí areálu kostela je rovněž fara s hospodářskými budovami. Fara je patrová jednotraktová budova ze smíšeného zdiva (kámen, cihla), orientovaná kratším průčelím do Náměstí Komenského. Zařízení kostela Zařízení kostela je převážně novorenesanční z 19. století, s výjimkou dvojice bočních oltářů z roku 1720, které byly do kostela přeneseny v roce 1786 ze zrušeného sedleckého opatství. Z původního gotického kostela je dochována renesanční křtitelnice z roku 1630. Nástropní fresky s výjevy ze života svatého Jana Křtitele namaloval v roce 1781 jezuitský malíř Josef Kramolín. Odkazy Reference Související články Sedlecký klášter Římskokatolická farnost Týnec nad Labem Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Stětí svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons Cesty a památky
Kaple svatého Šebestiána (Uherské Hradiště)

Kaple svatého Šebestiána je barokní kaple na Palackého náměstí v Uherském Hradišti a je chráněnou kulturní památkou. Historie Byla postavena roku 1715 městskou vojenskou posádkou na poděkování za odvrácení morové epidemie. O stavbě informuje latinský nápis na kartuši v průčelí, jehož doslovný překlad zní: „Za času moru zbožná císařská posádka nechala postavit”. Kaple byla vysvěcena 16. srpna 1715. V roce 1969 byla hydraulicky nadzvednuta a přesunuta o cca deset metrů na nové základy za využití technologie československého patentu Dr. Wünsche a Ing. Šuláka. Stejný postup byl o šest let později zopakován při přesunu kostela Nanebevzetí Panny Marie v Mostě. Kaple byla po přesunutí v roce 1971 opravena. Další oprava byla provedena v roce 1997 a celkovou rekonstrukcí prošla v roce 2014. Popis Votivní kaple je zděná stavba z hladkou fasádou postavena na půdorysu obdélníku se skosenými pilíři v nárožích ukončena sedlovou střechou nad závěrem valbová. Fasáda je zdobena kordonovou římsou. Nad vchodem v pískovcové kartuši je latinský nápis s chronogramem:„pestIs teMpore De Vota Caesarea gVarnIsona fIerI feCIt“. Na vrcholu štítu je umístěna socha svatého Šebestiána, ochránce před morovou ránou a patrona vojáků, a dvěma pískovcovými vázami. V interiéru je valená klenba s lunetami. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svatého Šebestiána na Wikimedia Commons
Kostel svatého Ondřeje (Uherský Ostroh)

Kostel svatého Ondřeje je pozdně barokně-klasicistní stavba a stojí na místě bývalého kostela, který zde stál již ve 13. století|13. století a byl obklopen hřbitovem. Nový chrám byl vystavěn se souhlasem knížete Josefa Václava z Lichtenštejna, který byl vydán 26. února 1750. Dne 15. října 1758 byl slavnostně benedikován děkanem Františkem Šumplerem. Ve věži jsou zavěšeny zvony Václav a Jan z roku 1947, o celkové váze 2 tun. Dnes tvoří chrám sv. Ondřeje dominantu stejnojmenného centrálního náměstí v Uherském Ostrohu. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Ondřeje na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jakuba Většího (Valašské Meziříčí)

Kostel svatého Jakuba Většího je pozdně gotická stavba, nacházející se v Krásně nad Bečvou, městské části Valašského Meziříčí v okrese Vsetín. Objekt slouží jako filiální kostel farnosti Valašské Meziříčí a od 3. května 1958 je chráněn coby kulturní památka pod č. 33153/8-327. Historie První písemná zmínka o městečku Krásně nad Bečvou sice pochází z roku 1299, ale kostel je výslovně uváděn až v roce 1558. Dějiny svatostánku jsou však mnohem hlubší, což dokládá jak architektura stavby, tak archeologický výzkum z počátku 70. let 20. století, během nějž bylo pod podlahou kněžiště odhaleno zdivo ve tvaru půlkruhu. Současná stavba pochází s největší pravděpodobností z období kolem přelomu 14. a 15. století. Už v 16. století bylo Krásno nad Bečvou duchovně spravováno z Valašského Meziříčí a patrně v jeho druhé polovině připadl kostel nekatolíkům. Na konci 80. let 16. století prošel kostel přestavbou, během které byla kostelní loď prodloužena a v interiéru vyrostl dřevěný kůr. Součástí interiéru byly rovněž náhrobky, např. jeden patřící neznámému členovi rodu Chorinských z Ledské (objevený při opravách v roce 1911), nebo náhrobní deska meziříčského měšťana Jana Dřevnovského a jeho manželky Anny z roku 1594. Od roku 1628 byl opět v katolických rukách a v červenci 1681 po zásahu bleskem vyhořel. Sbírka na jeho opravu probíhala v celé olomoucké diecézi a finančně se na ní podílel i Bernard Ferdinand ze Žerotína (†1692), tehdejší majitel rožnovsko-krásenského panství. V roce 1749 kostel získal zděnou sakristii a jeho dílčí úpravy probíhaly také v 19. století. V kostele se konaly bohoslužby vždy na svátek sv. Cyrila a Metoděje, sv. Jiří, posvěcení chrámu, v neděli po sv. Jakubovi, v neděli po sv. Vavřinci, v neděli po svátku Božího těla a o svatodušním pondělí. Roku 1871 byl při valašskomeziříčském kostele ustanoven třetí kaplan, který měl sloužit pravidelné nedělní mše v Krásně nad Bečvou. Na začátku 20. století probíhala jednání o možném zřízení samostatné krásenské farnosti, což ale nebylo realizováno. Při rozsáhlé rekonstrukci kostela v letech 1972–1978 získaly jeho interiéry současnou podobu s deskovým podhledem v lodi a kněžišti, novými mramorovými podlahami a kovovým točitým schodištěm na kruchtu. Dochovaný náhrobník manželů Dřevnovských byl během této rekonstrukce přestěhován do lapidária v kostele Nejsvětější Trojice. Architektura Podélná stavba s polygonálním kněžištěm a plochým stropem, bez vítězného oblouku a bočních opěráků. Hlavní vstup je vsazen do západního průčelí a je lemován kamenným ostěním, završeným lomeným obloukem. Dalšími výraznými architektonickými prvky jsou dva kamenné portály v interiéru a kamenný kříž, umístěný ve vrcholu západního štítu. Ze šindelové kostelní střechy ční sanktusník, renovovaný roku 2015, v němž jsou zavěšen dva zvony pocházející z let 1797 a 1946. V minulosti byl kostel obklopen hřbitovem. Severozápadně od kostela je situován zámek Kinských s přilehlým anglickým parkem. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jakuba Většího na Wikimedia Commons
Milohlídka

Rozhledna Milohlídka stojí na vrcholu kopce zvaného Čeřovka. Pod rozhlednou se nachází čedičový lom, který ovšem ohrožoval stabilitu stavby a tak musel být uzavřen. Následně zde byla vystavěna silná opěrná zeď, která má zpevňovat podloží a chránit turisty před pádem do lomu. Historie Byla vystavěna již v roce 1843, což ji činí nejstarší rozhlednou v Českém ráji; někdy se uvádí i rok vzniku 1844. Nechal ji vystavět tehdejší jičínský hejtman Hansgirg, aby poskytl práci a obživu chudším obyvatelům města Jičín a okolí. Stavba byla financována z darů jičínských občanů, proto je zde také vytesán nápis "Vystavená ochotou spanilých dárců Milohlídka, v úlevu nuznoživých, k rozkoši krasolibé". V 19. století sloužila rozhledna jako cíl romantických vycházek místních občanů, protože tehdy byl ještě vrch Čeřovka mimo zástavbu města. V prostoru Čeřovky se rozprostíral obecní pařezinový les, který měl podobu nízkého křovinatého lesa. Z těchto důvodů bylo z rozhledny vidět do okolí města. Kolem Čeřovky se rozprostírala pole, louky a vojenské cvičiště. Za 2. světové války byla rozhledna nepřístupná, nacisté ji hlídali a využívali pravděpodobně jako pozorovatelnu spojeneckých letadel. Dnes již dosahuje zástavba Jičína vrchu Čeřovka a stromy rozhlednu přerostly. Z obecního lesa se stal lesopark a výhled je již pouze jihozápadním směrem. Z rozhledny lze spatřit rybník Kníže, Holínské předměstí města Jičína, zříceninu hradu Veliš s triangulačním bodem, obec Šlikova Ves s barokní sýpkou s bílou střechou, obec Březina, táhlý Velišský hřbet, obec Ostružno s dvouvěžovým kostelem Povýšení svatého Kříže, zalesněný vrch a současně přírodní památku Svatá Anna, obec Holín a Prachovské skály. Rozhledna Milohlídka je i předmětem diskuzí a sporů o výhled z rozhledny. Jedni dávají přednost výhledu z rozhledny, druzí lesoparku. Faktem ale zůstává, že rozhledna i lesopark vytváří funkční celek. Milohlídka je cílem turistů, lesopark místem relaxace a oddychu. Architektura Rozhledna má čtvercový půdorys se základy založenými do pevné skály. Je postavena v novogotickém stylu a svým tvarem připomíná hradní vížku. Na bocích rozhledny jsou umístěna okna, z nichž jedno je lomené a ostatní jsou jednoduchá obdélníková. Vyhlídková plošina je chráněna zdobeným kamenným zábradlím s novogotickými věžičkami v rozích. Celá rozhledna je následně zabezpečena kovovým zábradlím a mřížemi v oknech. Milohlídka má pouhých 8 m a na vrcholovou plošinu vede 60 schodů. Na konci 19. století hrozilo zřícení věže, proto byla pod ní postavena ochranná zeď. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rozhledna Milohlídka na Wikimedia Commons
Varvažov (zámek)

Zámek Varvažov se nachází v okrese Písek ve východní části obce Varvažov (asi dvacet kilometrů severně od Písku). Jednopatrová barokní stavba stojící u bývalé varvažovské návsi je od roku 1963 kulturní památkou. Od roku 1995 je také areál zámku spolu se sousedícím kostelem svaté Kateřiny a usedlostmi na návsi součástí vesnické památkové zóny Varvažov. Historie Nejstarší zmínka o vsi Varvažov pochází ze 2. poloviny 13. století. Již tehdy patřila řádu maltézských rytířů (johanitů), kteří měli komendu na strakonickém hradu. U středověkého dvorce vznikl na sklonku 13. století kostelík svaté Kateřiny, jehož loď byla barokně přestavěna v roce 1718 (původní gotický presbytář zůstal zachován) a v roce 1751 k němu byla přistavěna kaplanka. Když se v roce 1754 stal velkopřevorem johanitského řádu Emanuel Václav Krakovský z Kolovrat (1700–1769), nechal tehdejší renesanční budovy na východní straně poměrně rozsáhlého hospodářského dvora přestavět na barokní zámek, který měl sloužit jako rezidence velkopřevorů a členů řádu. Nová stavba propojená se staršími hospodářskými budovami byla dokončena pravděpodobně v roce 1768. V roce 1847 koupil varvažovské panství Karel II. ze Schwarzenbergu a v držení Schwarzenbergů pak bylo až do roku 1948. Na zámecké budově došlo k některým úpravám (bylo např. odstraněno vnější schodiště). Hospodářské prostory sloužily zemědělské činnosti, hlavní zámecká budova byla až do roku 1940 využívána jako škola. Po roce 1948 část zámku využívalo lidové spotřební družstvo Jednota, část sloužila jako byty. Po roce 1989 bylo varvažovské panství v restitucích navráceno rodině Schwarzenbergů. V roce 1998 byl zámek využit jako pozadí některých scén při natáčení filmu Je třeba zabít Sekala. Další využití areálu varvažovského zámku, vyžadujícího výraznou rekonstrukci, nebylo zatím (v roce 2012) vyjasněno. Popis Hlavní budova zámeckého areálu je na jeho východní straně, s průčelím těsně u místní komunikace. Je jednopatrová, s převýšenou středovou částí. Pozdně barokní fasáda je zdobena pilastry a římsami, v základu je okrová s bílými detaily. Památkově hodnotné jsou zejména valené klenby ve sklepení, v přízemí i v patře. Krátkým středovým krčkem je na hlavní budovu ze západní strany těsně připojen souběžný blok starších obytných a hospodářských budov, který tvoří východní uzávěru čtvercového hospodářského dvora. V severovýchodním rohu tohoto dvora, oddělený od hospodářských budov areálu vjezdovou bránou s trojúhelníkovým štítem, je umístěn kostelík svaté Kateřiny. Jeho pětiboký presbytář má dochovanou gotickou klenbu, nad východní částí barokní lodě je hranolová věž a ze strany dvora na kostel navazuje čtvercová přízemní kaplanka s mansardovou střechou. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Varvažov na Wikimedia Commons Hrady.cz: Zámek Varvažov
Kaple svatého Jana Křtitele (Všenory)

Pohřební kaple svatého Jana Křtitele s hrobkou rodiny Nolčovy stojící na návrší nad obcí Všenory byla postavena v letech 1889–1890 v novorománském slohu. V roce 1995 byla vyhlášena kulturní památkou, ale teprve v letech 2013–2018 se po dlouhodobém chátrání dočkala celkové obnovy. Historie Kapli nechala postavit Františka Nolčová, vdova po Janu Nolčovi, majiteli všenorského velkostatku a poslanci České strany národní. Stavbu navrhl architekt Štěpán Tragl, realizace je dílem architekta Hrušovského. Interiér vyzdobil malbami akademický malíř Adolf Liebscher, který býval u Nolčů na letním bytě. Kaple byla vysvěcena 20. listopadu 1890. Od druhé světové války chátrala. Po roce 2000 ji koupila obec Všenory a začala snaha o její záchranu. Menší opravy byly provedeny v letech 2013–2014. V roce 2017 umožnila dotace Ministerstva zemědělství provést i restaurování vnitřní výmalby (Jakub Hamsík a Jáchym Krejča) a opravu vitráží (Pavel Lebeda). Slavnostní znovuotevření proběhlo v září 2018. Architektura Kaple je postavena na obdélném půdoryse s půlkruhovým zakončením, nad vstupním průčelím s rozetovým novogotickým oknem se zvedá hranolová věž. Jde o stavbu z režného cihlového zdiva, články jsou pískovcové, sedlová střecha je pokryta břidlicí. Loď osvětluje pár sdružených oken. Vstup je kryt baldachýnem nad novorománskými sloupy. Ve spodní části stavby se nachází krypta Nolčovic rodiny. Interiér Boční stěny lodi zdobí sépiové figurální malby na modrém pozadí (sv. Martin, Panna Marie s Ježíškem a Janem Křtitelem, Křest Páně, Anděl se ženami u Kristova hrobu), další světci jsou vyobrazeni v apsidě. V křížení klenby lodi je namalován svorník s obrazem Kristova poprsí s beránkem. Kaple má i bohatou dekorativní výzdobu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons
Vodovodní domek ve Veleslavíně

Vodovodní domek ve Veleslavíně v Praze stojí volně na travnatém palouku v parku. Je chráněn jako nemovitá kulturní památka České republiky. Renesanční technická stavba. Historie Kamenný vodovodní domek pochází z roku 1555. Byl součástí starší stavby Královského hradního vodovodu z let 1550–1573, který přiváděl jedlovými trubkami (vnitřní průměr 85 mm) vodu z jímacích štol ve Střešovicích, Veleslavíně a Liboci do císařské kuchyně, kašny na Svatojiřském náměstí a dalších hradních objektů. Tyto trubky byly uloženy do jílového lože 150–180 cm pod zemí. Později byly nahrazeny keramickými trubkami (vnitřní průměr 65 mm). Domek postavil zedník Jásek k čištění rour a vody a sloužil pro potřeby nejdelší větve vodovodu z libocké štoly č. I. zvané Královská studánka – Královka. V roce 2001 byl zrekonstruován. Popis Nízký přízemní domek čtvercového půdorysu má opukové zdivo s nárožními vyzdívkami z cihel. Vstupní otvor ve východním průčelí je segmentově zakončený a uzavřený novodobou mříží. V západním průčelí je drobné okénko s mříží s trnem. Interier je segmentově zaklenut. Odkazy Reference Literatura JÁSEK, Jaroslav. Klenot města: historický vývoj pražského vodárenství. Vyd. 1. Praha: VR-atelier, 1997. 148 s. ISBN 80-238-1055-3. S. 15-27. JÁSEK, Jaroslav a kol. Vodárenství v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Vyd. 1. Praha: Milpo media, 2000. 239 s. Z historie průmyslu. ISBN 80-86098-15-X. KLÍMA, Alois. Z dějin pražských vodáren a vodovodů. Zlatá Praha II.. 16. 4. 1909, roč. XXVI, čís. 30, s. 357–358. Dostupné online. Související články Hradní vodovod v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodovodní domek na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jana Nepomuckého (Velká Chuchle)

Kostel svatého Jana Nepomuckého je katolický barokní kostel z roku 1729 nacházející se v Praze ve Velké Chuchli na ostrožně nad obchodním střediskem Hornbach. Leží v přírodním parku Radotínsko – Chuchelský háj při asfaltové cestě spojující ulici Pod Akáty ve Velké Chuchli a zookoutek v Malé Chuchli. Vede k němu cyklotrasa A112, žlutá turistická značka a naučná trasa Barrandovské skály – Chuchelský háj. U kostela je hřbitov a výhled na vltavské údolí. Od roku 1958 jde o kulturní památku. Jedná se o jednolodní stavbu s presbytářem čtvercového půdorysu a na opačné straně s věží, jež má také čtvercový půdorys. K rohu mezi lodí a presbytářem přiléhá obdélníková sakristie. Kostel byl postaven v roce 1729, po vykradení a zpustnutí v roce 1793 byl v letech 1846–1849 obnoven. Další rekonstrukce proběhly v letech 1931–1935 (osazení nových zvonů, krov a střecha věže) a 2000–2012 (omítky, okapy, střecha). Historicky spadal kostel pod klášter na Zbraslavi, v roce 2012 byl filiálním kostelem farnosti kostela svatého Filipa a Jakuba na Zlíchově. Galerie Odkazy Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království Českého. Řada první. Arcidiecese Pražská. 3. Vikariáty Kralovický, Vlašimský a Zbraslavský. 1. vyd. Praha: Dědictví Svatojanské, 1909. 363 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola Vikariát Zbraslavský. Kostel sv. Jana Nepomuckého, s. 306 – 308. ŠKODA, Eduard: Pražské svatyně. Libri 2002, Praha, ISBN 80-7277-098-5. S. 199 Externí odkazy 365 polodenních výletů z Prahy, 1896 Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons
Kostel svatého Zikmunda (Velká Hraštice)

Kostel sv. Zikmunda se nachází na kraji obce Velká Hraštice v okrese Příbram. Byl postaven gotickém slohu v roce 1360.. Současná podoba kostela pochází z 1. poloviny 19. století, kdy bylo pořízeno i nové vybavení kostela, které se dochovalo do současnosti. V současnosti je kostel svatého Zikmunda součástí farnosti Starý Knín, sídlící nedaleko odtud ve městě Nový Knín. Kostel je obklopen malým hřbitovem a obehnaný zdí. Historie kostela Historie kostela svatého Zikmunda začala jeho dostavbou datující se do roku 1360. Do roku 1639, kdy během třicetileté války obec a faru vypálili Švédové, se jednalo o farní kostel.. Kvůli úpravám kostela v 1. polovině 19. století je kostel v současnosti slohově nevýrazný. Z tohoto období, patrně z roku 1833 pochází i hlavní oltář s vyobrazením svatého Zikmunda. Dnes kostel obklopuje malý kostelní hřbitov a vysoká obvodová zeď. Bohoslužby Bohoslužby se konají v kostele každou 1. sobotu v měsíci v 15:00 hodin.. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Zikmunda na Wikimedia Commons ČÍŽEK, Jiří. Kostel sv. Zikmunda - popis kostela, chrámu, historie. www.hrady.cz [online]. [cit. 2025-01-15]. Dostupné online. LEXOVÁ, Ivana. Historie Malé a Velké Hraštice. Obecní úřad Malá Hraštice [online]. Obecní úřad Malá Hraštice [cit. 2025-01-15]. Dostupné online.