NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Plánice

Plánice település Csehországban, a Klatovyi járásban. Plánice Polánka, Myslív, Měčín, Mochtín, Nalžovské Hory, Předslav, Neurazy, Zborovy, Újezd u Plánice, Nehodiv, Zavlekov, Hnačov, Klatovy, Bolešiny, Mlýnské Struhadlo és Číhaň településekkel határos. Lakosainak száma 1629 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Plánice

Plánice (niem. Planitz) − miasto w Czechach, w powiecie Klatovy, kraju pilzneńskim. Leży ok. 40 km na południe od Pilzna. Pierwsza pisemna wzmianka o miejscowości pochodzi z roku 1352. Według danych z 1 stycznia 2024, liczba mieszkańców miasta wynosi 1617 osób (926. miejsce w kraju wśród miejscowości; 538. miejsce wśród miast). Zabytki Ratusz i zamek na placu dr. inż. Fr. Křižíka Kościół Narodzenia Najśw. Maryi Panny Kościół św. Błażeja Kaplica Najśw. Maryi Panny nad źródłem Rzeźba św. Jana Nepomucena Słup z wyobrażeniem Trójcy Świętej Muzeum Křižíka Plebania Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Przypisy Linki zewnętrzne Strona miasta
Планице

Планице (чеш. Plánice, нем. Planitz) — город на юго-западе Чешской Республики, в районе Клатови Пльзенского края. История Первые письменные упоминания относятся к 1352 году. География Расположен в 13 км к востоку от города Клатови, на высоте 579 м над уровнем моря. Население Города-побратимы Вайдинг, Германия Примечания Ссылки Официальный сайт города (чеш.)
Plánice

Plánice är en stad i Tjeckien. Den ligger i distriktet Okres Klatovy och regionen Plzeň, i den västra delen av landet, 100 km sydväst om huvudstaden Prag. Plánice ligger 559 meter över havet och antalet invånare är 1 649. Terrängen runt Plánice är platt åt sydost, men åt nordväst är den kuperad. Runt Plánice är det ganska glesbefolkat, med 24 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Klatovy, 12,7 km väster om Plánice. Omgivningarna runt Plánice är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Plánice.
Hořepník

Hořepník (německy Horschepnik) je obec v okrese Pelhřimov v Kraji Vysočina. Žije zde 627 obyvatel. Hořepníkem protéká řeka Trnava, která je levostranným přítokem řeky Želivky. V obci se do Trnavy vlévá zprava Bořetický potok. Historie První písemná zmínka o obci pochází z roku 1252. Obyvatelstvo Obecní správa Části obce Březina Hořepník osada Loutkov Mašovice Vítovice Od 14. června 1964 do 31. prosince 1991 k obci patřila i Rovná, od 1. ledna 1980 do 31. prosince 1991 Bořetice, od 1. ledna 1989 do 23. listopadu 1990 Útěchovice a Útěchovičky a od 1. ledna 1989 do 31. prosince 1991 také Litohošť. Obecní symboly Znak obce je historický, vlajka byla obci udělena rozhodnutím předsedy Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky dne 14. prosince 2018. Školství Základní škola a Mateřská škola Hořepník Pamětihodnosti Kostel Nejsvětější Trojice na náměstí Židovský hřbitov Boží muka Socha svatého Václava na náměstí Fara na náměstí Obloukový most se zavěšenou mostovkou a táhlem je jedním z prvních českých železobetonových mostů. Projektoval jej autor pražské Lucerny Stanislav Bechyně. Osobnosti Jan Svoboda, průkopník nových směrů v předškolní výchově, narozen roku 1803 v č. 66. Severin Ondřej (1889–1964), architekt a vysokoškolský profesor Augustin Ondřej (1887–1956), geolog a univerzitní profesor Odkazy Reference Literatura Marek Janáč, Pavel Tumlíř, Milan Harvalík, Divnopis - Proč se to tak jmenuje? 2. s. 84-86. Praha: Radioservis 2008 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hořepník na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Hořepník v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Oficiální stránky Hořepník v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Hořepník

Hořepník is a municipality and village in Pelhřimov District in the Vysočina Region of the Czech Republic. It has about 600 inhabitants. Hořepník lies approximately 13 kilometres (8 mi) northwest of Pelhřimov, 38 km (24 mi) west of Jihlava, and 80 km (50 mi) south-east of Prague. Administrative division Hořepník consists of four municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Demographics References External links Official website
Hořepník

Hořepník es una localidad del distrito de Pelhřimov en la región de Vysočina, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 625 habitantes. Se encuentra ubicada al oeste de la región, a medio camino entre Praga, al noroeste, y Brno, al sureste, cerca de la orilla del río Sázava —un afluente derecho del río Moldava— y de las regiones de Bohemia Meridional y Bohemia Central.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hořepník.
Hořepník

Hořepník (en allemand : Horschepnik) est une commune du district de Pelhřimov, dans la région de Vysočina, en République tchèque. Sa population s'élevait à 644 habitants en 2024. Géographie Hořepník est arrosée par la Trnava, un affluent de la Želivka, et se trouve à 9 km au nord-est de Červená Řečice, à 12,5 km au nord-ouest de Pelhřimov, à 37,5 km à l'ouest-nord-ouest de Jihlava à 81 km au sud-est de Prague. La commune se compose de deux sections séparées par Bořetice. La section principale est limitée par Buřenice et Arneštovice au nord, par Rovná à l'est, par Bořetice au sud-est, par Samšín au sud et par Lesná à l'ouest. Le quartier de Mašovice, qui forme l'autre section de la commune, est limité par Rovná au nord, par Červená Řečice à l'est, par Útěchovice au sud et par Bořetice à l'ouest . Histoire La première mention écrite de la localité date de 1252. Galerie Administration La commune se compose de quatre sections : Březina Hořepník Mašovice Vítovice Transports Par la route, Hořepník se trouve à 10,5 km de Červená Řečice, à 16 km de Pelhřimov, à 47 km de Jihlava à 101 km de Prague. Notes et références Portail de la Tchéquie
Hořepník

Hořepník település Csehországban, a Pelhřimovi járásban. Hořepník Útěchovice, Buřenice, Samšín, Arneštovice, Červená Řečice, Rovná, Bořetice és Lesná településekkel határos. Lakosainak száma 627 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Хоржепњик

Хоржепњик (чеш. Hořepník) је насељено мјесто са административним статусом сеоске општине (чеш. obec) у округу Пелхримов, у крају Височина, Чешка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године насеље је имало 623 становника. Референце Спољашње везе
Hořepník

Hořepník är en ort i Tjeckien. Den ligger i regionen Vysočina, i den centrala delen av landet, 80 km sydost om huvudstaden Prag. Hořepník ligger 460 meter över havet och antalet invånare är 627. Terrängen runt Hořepník är huvudsakligen platt, men västerut är den kuperad. Hořepník ligger nere i en dal.Runt Hořepník är det ganska tätbefolkat, med 90 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Pelhřimov, 12,4 km sydost om Hořepník. Trakten runt Hořepník består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hořepník.
Čeští muzikanti

Čeští muzikanti, jinak také kašna na Senovážném náměstí, kašna čtyři řeky, kašna Pražské jaro nebo Tančící kašna je exteriérová kamenná kašna se čtyřmi bronzovými plastikami s hudebním motivem. Nachází se na Senovážném náměstí v městské čtvrti Nové Město městského obvodu Praha 1. Historie a popis díla Kašnu Čeští muzikanti vytvořili čeští malíři a sochaři Anna Chromy (1940–2021), která vytvořila bronzové sousoší, a Jan Wagner (1941–2005), který vytvořil z hořického pískovce vlastní kašnu. Dílo vzniklo v roce 2002. Sousoší na kašně ztvárňuje muzikanty a muzikantky jako jednotlivé veletoky. Plastika s mandolínou je indická Ganga, plastika s flétnou je jihoamerická Amazonka, plastika s houslemi je evropský Dunaj a plastika s lesním rohem je severoamerická Mississippi. Sousoší bylo původně barevně upraveno, ale vlivem povětrnostních vlivů se barva ztratila. Muzikanti jsou vyjádřeni v pohybu. U fontány v záhonu květin je umístěno pítko vyrobené z pískovce a s kovovou koulí nahoře. Dílo vhodně doplňuje sousední pátá bronzová solitérní plastika Nil, která vyjadřuje probouzející se africký veletok Nil. Další informace Dílo je celoročně volně přístupné. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kašna na Senovážném náměstí v Praze na Wikimedia Commons
Městský hřbitov v Humpolci

Městský hřbitov v Humpolci je hlavní městský hřbitov v Humpolci. Nachází se nedaleko centra města, v ulici Jihlavská. Historie Hřbitov byl zřízen v roce 1785 na velkém pozemku za městem jako nový městský hřbitov náhradou za rušená pohřebiště v centru města fungující od dob založení města. Zřízení bylo podníceno zákazem pohřbívání uprostřed sídel z roku 1784 vydaným císařem Josefem II. Ve stejném roce byl dokončen též nedaleký toleranční kostel, který sloužil jako hřbitovní. V 70. letech 19. století byl v areálu hřbitova stavitelem Janem Martinem vybudován neorománský kostel svatého Jana Nepomuckého. U zdí hřbitova jsou umístěny hrobky významných obyvatel města. Židé z Humpolce a okolí byli pohřbíváni na městském židovském hřbitově, zřízeném roku 1716. Na hřbitově jsou také lokality, kde se pohřbívalo během epidemií. Pohřbeni jsou zde také vojáci a legionáři bojující v první a druhé světové válce, stejně jako vojáci Rudé armády padlí při osvobozování Československa roku 1945. Po roce 1945 S odchodem téměř veškerého německého obyvatelstva města v rámci odsunu sudetských Němců z Československa ve druhé polovině 40. let 20. století zůstalo mnoho hrobů německých rodin opuštěných a bez údržby. V Humpolci se nenachází krematorium, ostatky zemřelých jsou zpopelňovány povětšinou v krematoriu v Táboře nebo v Jihlavě. Hroby nejznámějších osobností Kristian Pavel Lanštják (1892-1986) – českobratrský farář Bohumil Hošek (1910-1938) – voják ČSA zabitý nacisty Rafael Antonín Vosmík (1912-1998) – městský vikář a děkan (autorem náhrobku Čeněk Vosmík) Jan Martin – stavitel Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu hřbitov v Humpolci na Wikimedia Commons Stará fotografie Archivováno 8. 8. 2020 na Wayback Machine. Web města
Městský hřbitov v Litomyšli

Městský hřbitov v Litomyšli (též Hřbitov u Všech svatých) je hlavní městský hřbitov v Litomyšli. Nachází se v jihovýchodní části města, v ulici Prokešova. Bývá také nazýván Hřbitov u svaté Anny, podle barokního kostela Svaté Anny. Historie Vznik První hřbitov vznikl okolo kostela postaveného v letech 1670 až 1670 v barokním slohu za přispění hraběnky Marie Anny z Trautmannsdorfu. Zpočátku sloužil pro pohřbívání při nákazách či pro pohřbení nemajetných, poté, co se v rostoucím městě přestalo pohřbívat u kostelů v centru města, sloužilo pohřebiště jako hlavní městský hřbitov. Židé z Litomyšle a okolí byli pohřbíváni na místním židovském hřbitově. Po roce 1866 zde byl vybudován pomník padlým v prusko-rakouské válce, která se místního kraje dotkla. V letech 1887 až 1890 proběhla stavební úprava hřbitova, byla vztyčena novorenesanční hřbitovní brána a areál byl také podstatně rozšířen. Roku 1903 byla přistavena nová márnice. Pohřbeni jsou zde také vojáci a legionáři bojující v první a druhé světové válce, stejně jako vojáci Rudé armády a partyzáni padlí při osvobozování Československa roku 1945. Po druhé světové válce byl na hřbitově vztyčen pomník věnovaný památce umučených židovských občanů v letech 1939 až 1948. Současné fungování V Litomyšli se nenachází krematorium, ostatky zemřelých jsou zpopelňovány povětšinou v krematoriu v České Třebové. Specifikem hřbitova je několik plastik od sochaře Olbrama Zoubka, který v Litomyšli působil – jeho socha je na hrobě Josefa Matičky a u rozptylové loučky a pamětní deska od tohoto autora se nachází také na hrobě Františka Ambrože Stříteského. Osobnosti pohřbené na tomto hřbitově Dle seznamu Archivováno 28. 12. 2017 na Wayback Machine. na stránkách města Litomyšl. František Hoffmann – historik a archivář Emil Hradecký – hudební teoretik a skladatel Viktor Kamil Jeřábek – spisovatel Zdeněk Matěj Kuděj – spisovatel František Lašek – primář nemocnice, purkmistr a spisovatel Josef Matička – malíř Josef Portman – knihovník a bibliofil German President – profesor piaristických škol Magdalena Dobromila Rettigová – spisovatelka, vlastenka a kuchařka František Ropek – malíř Hubert Gordon Schauer – novinář a literární kritik Florus Stašek – rektor piaristické koleje František Ambrož Stříteský – rektor piaristické koleje, politický vězeň Antonín Šanta – kněz a kulturní činitel Quido Šimek – kupec a muzejník Alois Vojtěch Šmilovský – spisovatel Josef Theurer – fyzik a hudební badatel Antonín Tomíček – poštovní úředník Josef Voleský – malíř Bedřich Welz – primář nemocnice, samaritán a kulturní činitel Rodinné hrobky Josefa hraběnka Fünfkirchen s rodinou – empírová kaplová hrobka Kallezové – rodina výrobců klavírů Krahulové – rodina výrobců hudebních nástrojů Turečkové – rodina knihtiskařů v Litomyšli Veselíkové – rodina knihkupců v Litomyšli Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu hřbitov v Litomyšli na Wikimedia Commons Historie hřbitova Archivováno 22. 12. 2019 na Wayback Machine. Článek o opravě hřbitova (2018) Správa hřbitovů Litomyšl
Altán U Tří křížů

Jeden z nejmladších karlovarských vyhlídkových altánů je altán U Tří křížů, uváděn též jako vyhlídka Tři kříže. Byl postaven v roce 2000 v lázeňských lesích severovýchodně nad městem ve výšce 554 m n. m. na vrcholu Tříkřížového vrchu. Historie V době rekatolizace kolem roku 1640 byly na Tříkřížovém vrchu, původně zvaném Buková hora (něm. Buchberg), jako symbol biblické Golgoty vztyčeny tři velké dřevěné kříže. Již na počátku 19. století bylo místo známo díky pěknému výhledu do okolí z tehdy nezalesněného vrchu a ceněna byla i pohodlná přístupová cesta. V roce 2000 byl před Třemi kříži na střeše vojenské betonové pozorovatelny z druhé světové války vystavěn dřevěný vyhlídkový altán, jehož stavbu realizovala karlovarská akciová společnost ZeZaN D. O. S. Slavnostní otevření altánu proběhlo 19. října 2000. Tato stavba však byla 9. listopadu 2003 zcela zničena neznámými vandaly. O obnovu se postarala příspěvková organizace Lázeňské lesy Karlovy Vary a s finančním příspěvkem 50 000 Kč podnikatele Arnošta Dontha se jí podařilo vybudovat altán nový. Celkové náklady na opravu činily 250 000 Kč. Projekt vypracoval architekt Ivan Štros a vlastní práce provedla tesařská firma Jan Marek. Slavnostní otevření obnoveného altánu proběhlo 11. října 2006. Popis Jedná se o zastřešený dřevěný vyhlídkový altán postavený na střeše betonové pozorovatelny z druhé světové války. Má nepravidelný půdorys o rozměrech 2,4x3,6 m a 1,5x1,2 m. Na vyhlídkovou plošinu s lavičkami a stolem vede šest kamenných schodů. Z vyhlídky se nabízí pohled na centrum města v údolí řeky Teplé, na okolní vrchy a lázeňské lesy. Místo je běžně přístupné veřejnosti. Odkazy Reference Literatura BEŠŤÁKOVÁ, Kamila; GARGULA, Milan. Carlsbad Karlovy Vary ...místa známá i neznámá. 1. vyd. Karlovy Vary: Agentura Boom, 2005. 117 s. S. 59. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu altán U Tří křížů na Wikimedia Commons Vyhlídka Tři kříže – článek na stránce Infocentrum města Karlovy Vary [cit. 22. 6. 2019] Karlovy Vary – Altán U Tří křížů – článek na stránce Památky a příroda Karlovarska, autor Jaroslav Vyčichlo, 2009–2015 [cit. 22. 6. 2019] Karlovy Vary – Tři kříže – článek na stránce Turistika.cz, autor Pavel Liprt, 14. 1. 2013 [cit. 22. 6. 2019]
Pomník kardinála Josefa Berana

Pomník kardinála Josefa Berana je pomník se sochou v Thákurově ulici v parku Indiry Gándhíové před budovou Katolické teologické fakulty Univerzity Karlovy v Dejvicích v Praze 6. Popis a historie pomníku Autorem díla, které vzniklo technikou sekání je akademický sochař prof. Stanislav Hanzík (1931–2021). Dílo vzniklo v roce 2009. Pomník je umístěn na trávníku a má tři části. V popředí pomníku je deska z tmavé leštěné žuly s rytým biskupským znakem a rytým zlaceným textem. Uprostřed se na soklu nachází klečící žulová skulptura postavy kardinála Josefa Jaroslava Berana (1888–1969) v kněžském rouchu a se sepjatýma rukama při modlitbě. V pozadí je stylizovaná asymetrická brána (portál) vytvořená ze světlých hrubě tesaných žulových bloků a umístěným křížem na vrcholu. Výstavba pomníku byla zahájena požehnáním základního kamene 13. května 2009 při příležitosti výročí 40 let od smrti kardinála Berana. Dne 7. prosince 2009 byl pomník odhalen a posvěcen kardinálem Miloslavem Vlkem. Dílo je zasvěceno kardinálu Beranovi, který byl pedagogem Univerzity Karlovy, vězněm za heydrichiády ve vězení a koncentračních táborech, pražským arcibiskupem, vězněm československého komunistického režimu, kardinálem a člověkem v nuceném exilu. Text na pamětní desce Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pomník kardinála Josefa Berana na Wikimedia Commons
Depo Písnice

Depo Písnice je plánované čtvrté depo pražského metra, nacházející se na rozhraní čtvrtí Písnice a Kunratice v obvodu Praha 4. Depo Písnice bude vypravovat vlaky na linku D. Zprovoznění depa se předpokládá v roce 2031. Výstavba depa se plánuje v rámci výstavby úseku 1.D2 Depo Písnice-Nové Dvory. Vznikne vedle bývalého masokombinátu Písnice. Datum výstavby depa zatím není stanoveno. Vznikne depo a zázemí pro linku D. Zároveň je zde podle územního plánu plánovaná konečná stanice Depo Písnice. Později blízko depa vznikne významná silniční spojka mezi Pražským okruhem a budoucí dálnicí D3. V dosahu depa vznikne nový autobusový terminál, kam budou zkráceny některé příměstské linky. Depo Písnice bude vypravovat vlaky bez řidiče. Odkazy Reference
Chata Přátelství

Vycházková chata Přátelství stojí u jednoho z rozcestí lesních cest uprostřed lázeňských lesů jihozápadně od města Karlovy Vary. Popis Chata je typický přístřešek v karlovarských lázeňských lesích. Stojí na křižovatce čtyř lesních cest. Setkávají se zde cesta Přátelství procházející od rozhledny Diana k areálu sv. Linharta, od jihu přicházející bezejmenná pěšina od chaty Rusalka a ze severozápadní strany stoupající cesta z Křižíkovy ulice přes Lesní pobožnost. Jedná se o větší vycházkovou chatu s dlouhou lavicí, konstrukce je dřevěná se sedlovou střechou oplechovanou okapy. Otevřené průčelí se dvěma sloupy je orientováno k cestě Přátelství. Odkazy Reference Literatura REISER, Pavel. Karlovy Vary – Lesní promenády. 1. vyd. Karlovy Vary: Vydavatelství PROMENÁDA, 1997. 32 s. ISBN 80-86092-04-6. S. 15. BURACHOVIČ, Stanislav. Nepostradatelný průvodce Karlovými Vary a okolím. 1. vyd. Karlovy Vary: ALHA, 1997. 93 s. ISBN 80-902369-0-1. S. 59. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chata Přátelství na Wikimedia Commons
Fortuna Arena

El Fortuna Arena (anteriorment conegut com a Sinobo Stadium, Eden Arena i Synot Tip Arena) és un estadi de futbol ubicat a Praga, República Txeca. Fou inaugurat el 7 de maig de 2008 i té una capacitat per 21.000 espectadors asseguts; és l'estadi més gran de la República Txeca, i hi disputen els seus partits l'SK Slavia Praga i el Bohemians 1905, i de vegades la selecció de futbol de la República Txeca. Durant la temporada 2011-12 va acollir els partits del FC Viktoria Plzeň a la Lliga de Campions. L'estadi també va allotjar la Supercopa d'Europa de futbol de 2013. Referències Enllaços externs Web oficial de l'estadi
Sinobo Stadium

La Fortuna Arena, est un stade de football situé à Prague en Tchéquie. Il s'agit du stade le plus moderne du pays, il accueille les matchs de l'équipe du SK Slavia Prague ainsi que ceux de l'Équipe de Tchéquie de football. Le stade a une capacité de 21 000 spectateurs. Lors de l'édition 2011-2012 de la Ligue des Champions, il a accueilli les matchs à domicile du Viktoria Plzeň. Histoire Événements sportifs Supercoupe de l'UEFA 2013 ; Finale de la Ligue Europa Conférence 2023. Concerts Deux concerts du Rammstein Stadium Tour de Rammstein les 16 et 17 juillet 2019. Galerie Notes et références Annexes Articles connexes SK Slavia Prague Liens externes (cs) Site officiel de la Synot Tip Aréna Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du football Portail des arts du spectacle Portail de Prague
Fortuna Arena

De Fortuna Arena is een voetbalstadion in de Tsjechische hoofdstad Praag. In het stadion worden thuiswedstrijden gespeeld van de voetbalclub SK Slavia Praag en van het Tsjechisch nationaal voetbalelftal. Het stadion, met een capaciteit van 20.800 toeschouwers, staat in de wijk Vršovice. Geschiedenis Het oorspronkelijke Stadion Eden werd gebouwd aan het begin van de jaren '50 van de 20e eeuw. De eerste wedstrijd in dit stadion, met een capaciteit van 50.000 toeschouwers, vond plaats op 27 september 1953. In de jaren zeventig werd het duidelijk dat Stadion Eden niet genoeg comfort bood voor de bezoekers en men begon plannen te maken voor een nieuw stadion op dezelfde locatie. Onder het communistische regime duurde het maken van de plannen echter lang, en in het uiteindelijke plan zou er pas in 1990 aan de bouw begonnen worden. Voor deze reden was Slavia Praag een jaar eerder tijdelijk verhuisd naar stadion Ďolíček, de thuisbasis van FC Bohemians 1905 Praag. De val van het communisme zorgde voor een nieuw uitstel van de bouw. In de tussentijd verhuisde Slavia opnieuw, ditmaal naar het Stadion Evžena Rošického. Voordeel was de grote capaciteit van dit stadion, nadeel het weinige comfort en de slechte bereikbaarheid. Aan het begin van 1990 werd de gehele bouw geannuleerd en Slavia verhuisde terug naar Stadion Eden. Een nieuwe tijdelijke oosttribune werd gebouwd, aangezien de oorspronkelijke oosttribune al was gesloopt. Toch was duidelijk dat het stadion uit de tijd was en dat er een nieuw stadion moest komen. Verschillende plannen werden gemaakt maar er was niet genoeg geld voor de bouw. Vanaf 2000 voldeed Stadion Eden niet meer aan de eisen voor de Tsjechische competitie, waarna Slavia weer naar het impopulaire Stadion Evžena Rošického verhuisde. Uiteindelijk presenteerde Slavia een plan voor een nieuw stadion. In december 2003 werd het oude Stadion Eden gesloopt en werd aangekondigd dat het nieuwe stadion op 19 oktober 2005 geopend zou worden. De bouw begon echter pas in oktober 2006. Ondanks het feit dat het stadion nog niet geheel gereed was, werd het geopend op 7 mei 2008 met een vriendschappelijke wedstrijd tegen Oxford University AFC. Eind maart 2009 werd het stadion herdoopt tot de Synot Tip Arena. Na het verdwijnen van Synot Tip als hoofdsponsor in 2012 werd de naam van het stadion opnieuw veranderd in de Eden Aréna. In 2018 kreeg het stadion opnieuw een andere naam, dit keer werd de naam veranderd in Sinobo Stadium. In de zomer 2022 volgde de volgende naamswijziging, deze keer in Fortuna Arena. Op 7 juni 2023 werd de UEFA Europa Conference League-finale gespeeld tussen ACF Fiorentina en West Ham United (1-2). Interlands Het Tsjechisch voetbalelftal speelt geregeld interlands in de Fortuna Arena. Externe links (cs) (de) (en) (zh) edenarena.cz (officiële website) (cs) (en) (zh) Website SK Slavia Praag over Sinobo Stadium
Fortuna Arena

Fortuna Arena – stadion piłkarski w Pradze, wybudowany w latach 2006–2008 w miejscu dawnego stadionu Eden i oddany do użytku 7 maja 2008. Pojemność jego trybun wynosi 19 370 miejsc siedzących. Domowy obiekt Slavii Praga. W sezonach 2010/11 i 2011/12 korzystał również z niego Bohemians 1905. Najważniejsze spotkania międzypaństwowe rozgrywa na nim seniorska reprezentacja Czech. 30 sierpnia 2013 odbył się tu mecz o Superpuchar Europy UEFA.