NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église Sainte-Ludmila de Prague

L'église Sainte-Ludmila (en tchèque : kostel svaté Ludmily) est une église catholique située sur la place de la Paix (en tchèque : náměstí Míru) dans le quartier de Vinohrady à Prague, en Tchéquie et dédiée à sainte Ludmila de Bohême. Il s'agit d'une église de style néogothique, bâtie à la fin du XIXe siècle. Elle a été construite de 1888 à 1892 et inaugurée en 1893. Histoire récente L'église a été fermée en raison de la construction et de la reconstruction ultérieure en 1974-1992. En 1980, sa reconstruction majeure a commencé, étant prévue pour durer 20 ans. En décembre 1984, la restauration de la nef sud fut achevée, où le service de la messe fut temporairement repris. Le 16 septembre 1992, le jour de la vénération de sainte Ludmila, le temple a été rouvert dans la cérémonie solennelle de consécration du nouvel autel a été tenue par le cardinal Miloslav le Grand III. Le 3 septembre 1993, les cloches sonnent de nouveau sur les tours de l'église [1]. En août 2022, l’église a été élevée au rang de basilique mineure par décision du pape François. Actuellement, des concerts en plein air, des marchés de Noël et de Pâques et des ventes caritatives ont souvent lieu sur le parvis. L'église est ouverte aux visiteurs. Galerie Références Voir aussi Liens externes Plan de l'église sur le site de la paroisse Sainte-Ludmila Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Prague
Szent Ludmilla-templom (Prága)

A katolikus Szent Ludmilla-templom Prága Vinohrady városrészében a Náměstí Míru-n (magyarul Béke téren) található tipikus 19. századi neogótikus templom. A templom 1888 és1892 között épült Josef Mocker építész tervei alapján. Neves cseh alkotók vettek részt kialakításában, többek között Josef Václav Myslbek, Antonín Procházka, František Ženíšek. Két, 60 méteres tornyával a templomépület uralja a teret, melyen áll. Az impozáns neogótikus főkapu feletti domborművön Krisztus előtt balról Szent Vencel, jobbról Szent Ludmilla térdel.
Sint-Ludmillakerk

De Sint-Ludmillakerk (Tsjechisch: Kostel svaté Ludmily) is een kerk in de wijk Vinohrady van de Tsjechische hoofdstad Praag. De kerk, gelegen aan het Náměstí Míru (Vredesplein), werd tussen 1888 en 1892 gebouwd onder leiding van architect Josef Mocker. De aan de heilige Ludmilla van Bohemen gewijde kerk is gebouwd in neogotische stijl. Externe link (cs) Website van de Sint-Ludmillakerk, inclusief plattegrond van de kerk
Zimní stadion Ludvíka Koška

Zimní stadion Ludvíka Koška je sportovní stadion v Turnově, na kterém odehrává své domácí zápasy klub ledního hokeje HC Turnov 1931. Stavba, jež trvala 9 měsíců, byla dokončena v říjnu 2015 a slavnostní otevření proběhlo dne 28. října téhož roku, první sportovní sezóna se uskutečnila v období od konce října do začátku dubna 2016. Nese název Ludvíka Koška, turnovského hokejisty a pilota bombardéru RAF, který zahynul v roce 1944 při návratu z operačního letu. Popis Stadion se nachází ve sportovně rekreačním areálu Maškova zahrada na pozemcích, které město získalo v roce 2000 za 35 milionů korun, přičemž náklady na stavbu činily 96 milionů korun. V roce 2025 proběhla dostavba dalšího prstence zimního stadionu a stadion se rozšířil o pět šaten, rozcvičovnu, posilovnu a zasedací místnost. Součástí investice bylo také hřiště, které na letní sezónu dostalo speciálního povrch a hala se tak změnila na multifunkční. Stavba přístavby v roce 2025 přišla na zhruba 15,5 milionu korun, téměř deseti miliony se podílela Národní sportovní agentura, třemi miliony Liberecký kraj, 800 tisíc korun investoval do vybavení HC Turnov 1931 a zbylou část uhradila turnovská radnice. Rozměry ledové plochy jsou 59 x 26 metrů a kapacita hlediště dosahuje 350 diváků, z čehož 306 je míst k sezení. Sportovci mají k dispozici dvanáct šaten, šatnu pro rozhodčí a trenéry, rozcvičovnu a posilovnu, v areálu se také nachází restaurace a parkoviště. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zimní stadion Ludvíka Koška na Wikimedia Commons Oficiální stránka Oficiální stránky klubu HC Turnov 1931 Webkamera stadionu
Masarykova kolej

Masarykova kolej se nachází na adrese Kolejní 550/2 a Thákurova 550/1 v Dejvicích v Praze 6. Patří ČVUT v Praze. Budova byla postavena v letech 1924 až 1927 z finančního daru prezidenta Československa Tomáše Garrigue Masaryka a obec poskytla pozemky. Podle návrhu architekta profesora Antonína Engela byla postavena velmi moderně a vybavena ubytovacími prostory, přednáškovými sály, knihovnou, studovnou, žehlírnou, holičem, lékařskou ordinací, klubovnou, šermírnou, bufetem, temnou komorou a divadelním sálem. Nejprve budova sloužila studentům (kapacita 863 lůžek), pak během 2. světové války využívalo budovu německé Gestapo. Po 2. světové válce budova krátce opět sloužila studentům, od roku 1950 do roku 1989 sloužila Ministerstvu národní bezpečnosti a později Ministerstvu vnitra Československé socialistické republiky (sídlila zde pak II. správa SNB – kontrarozvědka StB). V 90. letech 20. století byla budova renovována a v současnosti budovu používá ČVUT v Praze k ubytování svých studentů (kapacita 622 lůžek). Další informace Budova slouží jako studentská kolej a menza, hotel a kongresové centrum. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Masarykova kolej na Wikimedia Commons
Židovský hřbitov v Ivančicích

Židovský hřbitov v Ivančicích byl založen zřejmě do počátku 16. století. Nachází se asi 350 m severozápadně od Palackého náměstí, v Mřenkové ulici. Hřbitov je chráněn jako kulturní památka České republiky. Na ploše 10 771 m2 se dochovalo kolem 1500 náhrobních kamenů (macev) s nejstarším čitelným z roku 1552. Mnohé z těchto náhrobků jsou velmi cenné. Dochovala se i zdejší novorománská obřadní síň od architekta Maxe Fleischera. Hřbitov byl rozšířen v letech 1608, 1664 a 1878. Ivančická židovská komunita byla jednou z nejstarších, největších a nejdůležitějších na Moravě. Přestala existovat v roce 1940 v důsledku holokaustu, nicméně na hřbitově se pohřbívalo i po válce. Židovská příjmení Eibenschütz, Eybenschütz, Eibschitz apod., odvozená od jména Ivančic, jsou rozšířena zejména v USA a v Izraeli. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Židovská čtvrť (Ivančice) Synagoga v Ivančicích Seznam židovských památek v Jihomoravském kraji Seznam židovských hřbitovů v Česku Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu židovský hřbitov v Ivančicích na Wikimedia Commons Židovský hřbitov v Ivančicích v dokumentaci náhrobků na webu Židovské obce Brno
Jüdischer Friedhof (Ivančice)

Der Jüdische Friedhof in Ivančice (deutsch Eibenschütz oder Eibenschitz), einer Stadt im Bezirk Okres Brno-venkov in Tschechien, wurde wahrscheinlich zu Beginn des 16. Jahrhunderts angelegt. Der nordwestlich der Stadt in der Mřenková-Straße gelegene jüdische Friedhof ist seit 2008 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte In Ivančice sollen seit dem 10. Jahrhundert Juden gewohnt haben, damit würde der Ort zu den ältesten von Juden bewohnten Orten Mährens gehören. Die Jüdische Gemeinde Ivančice ist seit der zweiten Hälfte des 15. Jahrhunderts urkundlich nachweisbar. Der Friedhof wurde spätestens im 16. Jahrhundert angelegt. Auf einer Fläche von über einem Hektar stehen etwa 1800 Grabsteine (Mazewot), der älteste lesbare Grabstein ist aus dem Jahr 1552. Auf dem Friedhof gibt es Grabsteine aus der Renaissance, des Barock sowie des Klassizismus mit beachtenswerter Symbolik. Am Eingang befindet sich die Trauerhalle aus dem Jahre 1902 im Stil des Eklektizismus. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2, Sp. 1062–1063. (Online-Version). Ludwiga Reich: Das steinerne Archiv von Ivančice. Kamenný archiv v Ivančicích. Wieser Verlag, Klagenfurt 2017, ISBN 9783990292839. Weblinks Jüdische Geschichte von Ivančice (abgerufen am 27. Februar 2013) Einzelnachweise
Synagoga v Ivančicích

Synagoga v Ivančicích je bývalá židovská svatyně postavená v roce 1853 na místě starší modlitebny. Nachází se jako č.p. 26 v ulici Josefa Vávry asi 150 m severně od Palackého náměstí, v bývalé židovské čtvrti. Synagoga je chráněna jako kulturní památka České republiky. Ivančická synagoga, jež byla podle projektu vídeňského architekta Lorenze Wagnera zbudována ve stylu pozdního empíru, sloužila po válce jako skladiště. V současné době se připravuje její adaptace na kulturní centrum. Ivančická židovská komunita sice přestala existovat v roce 1940, nicméně na zdejším hřbitově se pohřbívalo i po válce. Reference Související články Židovská čtvrť (Ivančice) Židovský hřbitov v Ivančicích Seznam židovských památek v Jihomoravském kraji Seznam synagog v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga v Ivančicích na Wikimedia Commons
Synagoge Ivančice

Die Synagoge in Ivančice (deutsch Eibenschütz oder Eibenschitz), einer Stadt im Bezirk Okres Brno-venkov in Tschechien, wurde von 1851 bis 1853 errichtet. Die profanierte Synagoge in der Josef Vávra-Straße 26 ist seit 2008 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte In Ivančice sollen seit dem 10. Jahrhundert Juden gewohnt haben, damit würde der Ort zu den ältesten von Juden bewohnten Orten Mährens gehören. Die Jüdische Gemeinde Ivančice ist seit der zweiten Hälfte des 15. Jahrhunderts urkundlich nachweisbar. Die Synagoge im spätklassizistischem Stil wurde an der Stelle eines älteren Vorgängerbaus errichtet. Heutige Nutzung Die Synagoge wurde ein halbes Jahrhundert lang als Lagerraum zweckentfremdet. Ab 2008 wurde sie denkmalgerecht restauriert und wird nun für kulturelle Veranstaltungen genutzt. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Ausgabe). Weblinks Jüdische Geschichte von Ivančice (abgerufen am 27. Februar 2013) Einzelnachweise
Židovský hřbitov v Holešově

Židovský hřbitov v Holešově byl založen v druhé polovině 15. století. Hřbitov je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je situován severně od holešovské židovské čtvrti, asi 300 m severozápadně od náměstí Dr. E. Beneše mezi ulicemi Hankeho a U Rusavy. Vstup je z Hankeho ulice, z bývalého předměstí Novosady. Vedle vstupu na hřbitov je obřadní síň, postavená v roce 1903 v historizujícím stylu. Nad portálem je hebrejský nápis ze Starého zákona (Pán usmrcuje a obživuje, nechá sestoupit do Šeolu, i vystoupit). Na stěnách jsou tři velké dřevěné desky s liturgickými modlitbami a pamětní desky se jmény holešovských Židů padlých a umučených ve válkách a osobností, které se zasloužily o výstavbu obřadní síně. Na ploše 8 190 m² se dochovalo přes 1 500 náhrobních kamenů (macev) s nejstarším čitelným z roku 1647, mezi nimiž je řada cenných náhrobků barokního a klasicistního typu. Mnoho nejstarších náhrobků bylo zničeno při povodni v roce 1686. V západní části židovského hřbitova se nachází takzvaný rabínský pahorek či rabínský okrsek s hroby zdejších rabínů. Mezi nimi je nejznámější tumba rabbiho Šabtaje ben Me’ir ha-Kohena (1621–1663) zvaného Šach, postavená v roce 1817 a několikrát obnovovaná, kterou každoročně navštěvují stovky ortodoxních Židů z celého světa. V obřadní síni z roku 1903 je pamětní deska se jmény 250 obětí holokaustu ze zdejší oblasti. Na hřbitově jsou pochovány i dvě oběti holešovského pogromu, k němuž došlo ve zdejším židovském ghettu 3. a 4. prosince 1918. Vojáci nově vznikající Československé armády a katolické holešovské obyvatelstvo tehdy vyplenili veškeré židovské domácnosti, a na dvou místech byly založeny i požáry. Vojáci v rámci rabování zabili Hermanna Grünbauma a Huga Grätzera (Grätzera zastřelili, Grünbauma probodli bajonetem), shodou okolností jejich bývalé spolubojovníky, kteří se také nedávno vrátili z bojů v 1. světové válce. Holešovská židovská komunita přestala existovat v roce 1943. Galerie Reference Související články Holešov Šachova synagoga Seznam židovských památek ve Zlínském kraji Seznam židovských hřbitovů v Česku Židovský způsob pohřbívání Přehled dokumentace náhrobků Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Holešově na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Holešov)

Der Jüdische Friedhof in Holešov (deutsch Holleschau), einer Stadt im Okres Kroměříž in Tschechien, wurde wohl im 15. Jahrhundert errichtet. Der jüdische Friedhof am Rande des einstigen Ghettos ist seit 1958 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte In der Stadt Holešov bestand einst eine der größten jüdischen Gemeinden Mährens. Die Ursprünge des Friedhofs reichen bis in die Mitte des 15. Jahrhunderts zurück. Heute sind auf dem 8190 m² großen Friedhof noch mehr als 1500 Grabsteine auf dem Friedhof erhalten. Das Grab des Rabbiners Sabbatai ben Meir ha-Kohen (1621–1662), genannt Schach, dessen Name auch die Synagoge in Holešov trägt, wird häufig von Besuchern aus der ganzen Welt aufgesucht. In der Trauerhalle, die 1903 erbaut wurde, erinnert eine Gedenktafel an die Opfer des Holocausts. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9, Sp. 1950 (Online-Version). Weblinks Jüdische Geschichte von Holleschau (abgerufen am 27. Februar 2013) Einzelnachweise
Židovský hřbitov v Blovicích

Židovský hřbitov v Blovicích se nachází asi 1 km na východ od města. Je situován v zarostlém prostoru těsně pod hrází rybníka, částečně ve svahu, severně od silnice vedoucí do Struhař. Má rozlohu 1433 m2 a je chráněn jako kulturní památka České republiky. Hřbitov byl založen v roce 1683 a je zde zachováno celkem asi 350 náhrobků. Nejstarší čitelné náhrobky pocházejí z přelomu 17. a 18. století. Blovická židovská komunita, která se datuje z doby před rokem 1643, přestala existovat v roce 1940. Odkazy Reference Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek Plzeňského kraje Synagoga v Blovicích Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Blovicích na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Blovice)

Der Jüdische Friedhof in Blovice (deutsch Blowitz), einer Stadt im Bezirk Okres Plzeň-jih in Tschechien, wurde Ende des 17. Jahrhunderts errichtet. Der jüdische Friedhof befindet sich etwa ein Kilometer außerhalb des Ortes in Richtung Struhaře. Der an einem Hang gelegene Friedhof ist seit 1958 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte Der 1433 m2 große Friedhof wurde erstmals 1683 belegt. Der Friedhof besitzt zahlreiche Grabsteine (Mazewot) mit hebräischen und deutschen Inschriften. Weblinks Jüdische Gemeinde Blovice (englisch, abgerufen am 27. Februar 2013) Einzelnachweise
Synagoga Schomre-Schabos v Českém Těšíně

Synagoga Schomre-Schabos v Českém Těšíně je bývalá synagoga vystavěná v eklekticko-mauretánském stylu. Jedná se o jednu ze tří synagog v Moravskoslezském kraji. Nachází se mezi řadovými domy na Božkově ulici. Budova synagogy dnes slouží jako klubovna PZKO. Budovu nechalo vystavět sdružení „Schomre Schabos“ (strážci šabatu). Jednalo se o třípatrovou budovu s modlitebnou, galerií pro ženy, bytem správce a rituální lázní. V uličním průčelí s pětiosou bohatě členěnou fasádou. Vysoká maurská okna s bohatě profilovanými šambránami a římsami, s podstřešní římsou. V přízemí v rohu dvojice vstupních dveří profilovaném portálu s oblouky ve tvaru oslího hřbetu. Kapacita modlitebny a galerie činila 152 mužů a zhruba 100 žen. Objekt je prohlášen kulturní památkou ČR. Historie Meziválečné období Roku 1928 navrhl plán synagogy architekt Eduard David na popud ortodoxního sdružení „Schomre Schabos“. Ještě téhož roku byla stavba dokončena. Stavbu provedli stavitelé Josef Nosska a Adolf Richter a prvním vlastníkem byl Moses Löbl May. Roku 1935 nechalo sdružení „Taharas Jisroel“ firmou Václava Nekvasila vystavět v budově synagogy rituální lázně. Období druhé světové války Synagoga „Schomre Schabos“ nebyla na rozdíl od jiných synagog Těšínska během okupace vypálena, neboť se nacházela mezi řadovými domy a hrozil požár okolních budov. Byl ovšem zničen interiér synagogy. Zbytek války budova sloužila jako sklad divadelních rekvizit. Poválečné období a současnost Po válce se sdružení „Schomre Schabos“ obnovilo a pokračovali zde bohoslužby až do roku 1948. V tomto roce se rabín Natan Bergman rozhodl odstěhovat do Izraele. S sebou vzal ze synagogy i svitky Tóry, které byly majetkem jeho rodiny. Budova byla nevyužívaná a tak ji roku 1967 město prodalo Polskému kulturně-osvětovému svazu (PZKO), ten ji roku 1978 přestavěl ke svým účelům. V roce 2009 budova prošla obnovou mimo jiné byla repasována okna v průčelí domu. Odkazy Reference Související články Židovský hřbitov v Českém Těšíně Synagoga v Českém Těšíně Seznam židovských památek v Moravskoslezském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga Schomre-Schabos na Wikimedia Commons
Synagoge Schomre Schabos (Český Těšín)

Die Synagoge Schomre Schabos in Český Těšín (deutsch Teschen, polnisch Czeski Cieszyn), einer Stadt in Tschechien (sie ist der in Tschechien gelegene Teil der tschechisch-polnischen Doppelstadt Český Těšín – Cieszyn), wurde 1928 errichtet. Sie diente der orthodoxen jüdischen Gemeinde bis 1939 als Gotteshaus. Beschreibung Die Synagoge in der Bočkova-Straße Nr. 16 wurde als Reihenhaus nach Plänen des Stadtbaumeisters Eduard David gebaut. Rechts und links schließen sich Wohnhäuser an, nur durch ihre ungewöhnliche Fassade mit karmesinroter Farbe hebt sie sich von der Reihenhausbebauung ab. Der Betsaal im ersten Obergeschoss besitzt fünf im orientalisierenden Stil gehaltene Fenster zur Straße. Das Portal mit zwei Eingängen wird von zwei Bögen auf Säulen ruhend geschmückt. Heutige Nutzung Die einzige noch erhaltene Synagoge in Teschen dient seit 1967 dem polnischen Kulturklub in Tschechien PZKO (Polský kulturně-osvětový svaz v České republice) als Kultur- und Begegnungshaus. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 3: Ochtrup – Zwittau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08079-6, Sp. 4063 (Online-Version). Weblinks
Synagoga Szomre-Szabos w Czeskim Cieszynie

Synagoga Szomre-Szabos w Czeskim Cieszynie (z hebr. „Strażnicy Szabatu”) – prywatna synagoga znajdująca się w Czeskim Cieszynie, przy ulicy Bożka 16. Historia Koncepcje budowy synagogi narodziły się w latach 20. XX wieku, kiedy to okazało się, że bożnica przy ulicy Ruchu Oporu 4 nie mogła pomieścić wystarczająco dużo wiernych, którzy należeli do stowarzyszenia Szomre-Szabos. Wkrótce stowarzyszenie nabyło działkę pod budowę nowej bożnicy. W 1928 roku rozpoczęto budowę synagogi i w tym samym roku w szybkim tempie ją ukończono. Plany bożnicy wykonał cieszyński architekt i budowniczy Eduard David, a budową kierowała firma Josefa Noska i Adolfa Richtera. Całkowity koszt budowy wyniósł 280 000 koron czechosłowackich. W 1935 roku stowarzyszenie Taharas Jisroel urządziło w synagodze mykwę. Podczas II wojny światowej synagoga nie została spalona przez hitlerowców, gdyż stała w jednym ciągu z innymi kamienicami, co groziło by gwałtownym rozproszeniem ognia. Mimo że hitlerowcy nie spalili bożnicy, to doszczętnie zdewastowali jej wnętrze, w którym utworzyli skład rekwizytów miejscowego teatru. Po wojnie w 1945 roku synagoga wznowiła działalność religijną i służyła jako synagoga odrodzonej gminy wyznaniowej żydowskiej w Czeskim Cieszynie oraz odrodzonego Szomre-Szabos. W 1948 roku w synagodze odbyło się ostatnie nabożeństwo, a kierujący nią Natan Bergman wyjechał do Izraela, zabierając ze sobą rodzinne zwoje Tory. Od tego czasu budynek dawnej bożnicy stał opuszczony i niszczał. W 1967 roku został sprzedany polskiej organizacji polonijnej „Polski Związek Kulturalno-Oświatowy”, który urządził w synagodze swoją siedzibę. 15 września 1994 roku odsłonięto tablicę pamiątkową z napisami w trzech językach: czeskim, polskim i hebrajskim. Upamiętnia ona społeczność żydowską Czeskiego Cieszyna, która modliła się w tej bożnicy. Dawną salę modlitewną wynajmuje obecnie zbór „Agape” Kościoła Apostolskiego. Architektura Murowany, trójkondygnacyjny budynek synagogi wzniesiono na planie prostokąta, w stylu eklektyczno-mauretańskim. Ze względu na swoją charakterystyczną architekturę bardzo wyróżniała się wśród sąsiednich kamienic. Na poziomie podwyższonego parteru znajdowały się prostokątne, a na wysokości piętra półokrągło zakończone okna, posiadające bardzo bogate mauretańskie obramowania z gzymsami. Wewnątrz znajdowała się średniej wielkości sala modlitewna o wymiarach 14 na 9 metrów. Na małym podwyższeniu na wschodniej ścianie znajdował się piękny aron ha-kodesz, a przed stała bima. Na wysokości piętra znajdowały się galerie dla kobiet, obiegające salę modlitewną z trzech stron. Cała synagoga mogła pomieścić około 250 modlących się, około 150 mężczyzn i około 100 kobiet. Bibliografia Marcin Żerański: Cieszyn i Czeski Cieszyn - śladem tramwaju. Cieszyn: Pracownia na Pastwiskach, 2011, s. 100-101. ISBN 978-83-933109-0-6.
Pražská městská pojišťovna

Bývalá Pražská městská pojišťovna je novobarokní a secesní soubor budov z let 1899–1910 postavený architektem Osvaldem Polívkou na Staroměstském náměstí čp. 932/I, č.o. 6 a v ulici Salvátorské č.o. 6 na Starém Městě pražském. Historie Přes protesty Klubu Za starou Prahu došlo ke zboření tří historických domů čp. 931/I, 932/I a 933/I (Goltzovský dům, dům U Zlaté (stříbrné) hvězdy a dům U Tří mouřenínů), stalo se tak podle asanačního zákona, schváleného pražskou městskou radou. V roce 1897 získalo stavební parcelu město Praha a ihned vypsalo architektonickou soutěž na budovu Pražské městské pojišťovny. Budova s průčelím do Staroměstského náměstí byla postavena v letech 1899–1901 podle až třetího projektu Osvalda Polívky, a to z roku 1899, který po intervenci Umělecké besedy musel fasádu rozdělit do dvou celků, z nichž ten západní (z čelního pohledu vlevo) napodobuje vzhled při asanaci zbořeného domu čp. 933/I U Zlaté hvězdy. V letech 1909–1910 pokračovala pojišťovna v budování dalších staveb v dvorním traktu, a to až do úrovně ulice Salvátorské, kde jako poslední vznikl obytný dům zapadající do uliční fronty. Významnou inženýrskou památkou je v tomto souboru staveb kovová konstrukce dvorany. K bokům dvorany byla také v letech 1933–1934 přistavěna křídla s kancelářemi a garážemi. Autorem projektu byl František Roith. Dalšími úpravami pro pozdější ministerstva obchodu a hospodářství prošly budovy v letech 1939, 1951-1953 a 1965, odstranění původních vrat a nevhodné prosklení hlavního vchodu je ze 70. let 20. století. Od roku 1996 v budově sídlí Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky. Výzdoba exteriéru Pravý (východní) dům v přízemí v supraportách: ženské busty Oheň a Voda, autor František Procházka (nebo Antonín) na balkónu prvního patra: reliéfní znak města Prahy, putti nesoucí vázy, výše: štukové maskarony a dva draci, autor František Kraumann na atice: sedící figury Volání na poplach a Hašení požáru, autor Bohuslav Schnirch v lunetě: mozaika s postavami kněžny Libuše, ženské alegorie Prahy a panoramatem města Prahy v pozadí; autor předlohy František Urban, do mozaiky převedl Albert Neuhauser a provedla firma Luigi Solerti z Innsbrucku Levý (západní) dům 4 sochy fakult Karlovy univerzity, autor Ladislav Šaloun Výzdoba interiéru bronzová socha dívky v rákosí (alegorie Vody) na fontáně, autor Ladislav Šaloun bronzové poprsí právníka a člena městské rady Vojtěcha Friče, autor Antonín Štrunc bronzové poprsí právníka a člena městské rady Vladimíra Srba, autor neurčen, odlila firma Bendelmayer & Červenka vitráže Odkazy Reference Literatura Emanuel Poche: Prahou krok za krokem. Panorama Praha 1985, s. 147-148 Kolektiv autorů za vedení a redakce Pavla Vlčka. Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov. 1. vyd. Praha: Academia 1996, s. 503–505 (autor hesla Rostislav Švácha). Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pražská městská pojišťovna na Wikimedia Commons