NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Černá mohyla

Černá mohyla stojí v Rokycanech, v místech, kde došlo k decimaci Madlonova jízdního pluku, tj. na křižovatce dnešních ulic Litohlavské a Madlonovy. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Dne 2. listopadu 1642 v bitvě u Breitenfeldu v Sasku dezertoval Madlonův pluk a spolu s ním odjela většina císařského jezdectva, což zapříčinilo porážku císařské armády. Na rozkaz arcivévody Leopolda byla jednotka souzena a vojenským soudem exemplárně potrestána decimací; popraven měl být každý desátý voják. Kdy přesně k výkonu došlo, není známo. Nejčastěji se uvádí 14. prosince či 28. listopadu 1642. Ani způsob není znám, buď byli vojáci oběšeni, nebo důstojníci sťati a prostí vojáci zastřeleni. Popravou byl pověřen kat Jan Mydlář mladší z Prahy. První den proběhlo lámání kordů a ničení praporců pluků. Druhý den bylo asi 90 vojáků oběšeno na stromech u cesty z Rokycan na Litohlavy. Hrob obětí decimace se pravděpodobně nacházel v místech, kde byla v 19. století navršena mohyla s křížem a pamětní deskou. Místem prochází zeleně značená turistická stezka na Klabavu. Nedaleko památníku stojí neorenesanční Hirschova vila. Podle knihy Josefa Svátka "Paměti kata Mydláře", vychází 1.den popravy na 26. 11. 1642, při němž došlo na zlámání kordů, šavlí a roztrhání praporů. Téhož dne došlo na losování těch, kteří měli býti popraveni (vojáci nízkých hodností). Následující den, tedy 27.11. 1642 byla provedena exekuce. Oběšeno bylo 35, vesměs prostých jezdců, 6 poddůstojníků a 1 strážmistr na deseti stromech podél cesty. Tedy celkem 42 lidí. Další 2 byli zastřeleni a ostatní provinilci dostali milost a byli uvězněni. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černá mohyla na Wikimedia Commons Mohyla na hrady.cz
Černá skála (přírodní památka, okres Blansko)

Černá skála je přírodní památka poblíž Lipovce u Blanska v okrese Blansko. Důvodem ochrany je jezírko na dně opuštěného lomu s hojným výskytem obojživelníků. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černá skála na Wikimedia Commons
Černá skála (přírodní památka, okres Žďár nad Sázavou)

Černá skála je přírodní památka v katastrálním území Sněžné na Moravě v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. Chráněné území je v péči AOPK ČR – regionálního pracoviště Správa CHKO Žďárské vrchy. Předmět ochrany Důvodem ochrany je rulové skalisko, z hlediska geomorfologického se jedná o typický mrazový srub, vzniklý mrazovým zvětráváním. Předmětem ochrany je též vegetace na místních silikátových skalách a přilehlé lesní porosty. Dostupnost V okolí se nacházejí další podobné skalní tvary, chráněné jako přírodní památky – například Malinská skála, Lisovská skála nebo Bílá skála. Nejvyšší vrchol Žďarských vrchů Devět skal je od Černé skály vzdálen vzdušnou čarou přibližně dva kilometry směrem na západ. Na rozdíl od jmenovaných přírodních památek však k Černé skále nevede žádná turisticky značená cesta. V okolních lesích se nachází několik pramenů a studánek, nejbližší je udržovaná a zastřešená studánka U Ruské boudy v nadmořské výšce 717 metrů východně od skály. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černá skála na Wikimedia Commons
Flugplatz Žatec/Macerka

Der Flugplatz Žatec/Macerka (ICAO-Code: LKZD) ist ein Flugplatz in der Stadt Žatec im Ústecký kraj in Tschechien. Er wird durch den Klub Letecké Amatérské Asociace Žatec betrieben. Lage Der Flugplatz liegt etwa 2,6 km südwestlich des Zentrums von Žatec. Geschichte Der Flugplatz wurde in den 1940er Jahren angelegt. In der Zeit des Kalten Krieges wurde er als Feldflugplatz für Hubschrauber genutzt. Flugbetrieb Der Flugplatz Žatec/Macerka ist gemäß der Klassifikation im Luftfahrthandbuch der Tschechischen Republik als privater nationaler Flugplatz (private domestic aerodrome) klassifiziert. Er darf daher von Flügen aus Tschechien und aus dem Schengen-Raum angeflogen werden, sofern ein Anflug vorab durch den Betreiber genehmigt wurde (PPR). Der Flugplatz verfügt über eine 1120 m lange und 40 m breite Start- und Landebahn aus Gras (Richtung 11/29). Es findet Flugbetrieb mit Flugzeugen bis 6500 kg höchstzulässiger Abflugmasse und Ultraleichtflugzeugen statt. Weblinks Website des Klub Letecké Amatérské Asociace Žatec Einzelnachweise
Černé jezero (přírodní památka)

Černé jezero je přírodní památka nacházející se asi 3 km jižně od města Zlaté Hory v okrese Jeseník. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Původní nařízení OÚ Jeseník o vyhlášení přírodní památky Černé jezero zrušeno nařízením Olomouckého kraje 3/2012 z 20. března 2012. Důvodem ochrany je uchování unikátního biotopu, na který je vázán výskyt zvláště chráněného čolka karpatského (Lissotriton montandoni). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jeseník Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černé jezero na Wikimedia Commons
Черне-Езеро (памятник природы)

Че́рне-Езеро (чеш. Černé jezero) — памятник природы на северо-востоке Чехии, располагается в районе Есеник Оломоуцкого края. Учрежден в 2001 году для охраны карпатского тритона и уникальной среды его обитания. Находится в ведении Агентства охраны природы и ландшафта Чешской Республики. Площадь в 5,3639 га, занимаемая памятником природы, охватывает два небольших озера в верховьях ручья Черни-Поток и прилегающую к ним местность. См. также Черне (чеш. Černé jezero) — озеро в бассейне Влтавы на юге Чехии в национальном парке Шумава. Черне (чеш. Černé jezero) — одно из названий озера в бассейне Бероунки на западе Чехии. Примечания
Černý důl (přírodní památka, okres Česká Lípa)

Černý důl je přírodní památka v Chráněné krajinné oblasti Kokořínsko – Máchův kraj, v jižní části okresu Česká Lípa. Jedná se o mokřadní louku v katastrálním území Houska, patřícím pod obec Blatce, s mnoha chráněnými rostlinami i drobnými živočichy. Historie Přírodní památka zde byla vyhlášena 1. srpna 2000 s rozlohou 1,71 ha v nadmořské výšce 300–318 metrů. Pečuje o ni Agentura ochrany přírody a krajiny ČR – Regionální pracoviště Správa CHKO Kokořínsko – Máchův kraj. Přírodní poměry V jižní části okresu Česká Lípa u silnice II/259 mezi Dubou a Mšenem je zalesněné území s mnoha pískovcovitými útvary. Silnice vede od Dubé na JV přes ves Tubož do Konrádova. Mezi nimi na východ mezi skupinou kopců vede od Tubože Soví důl, na jehož východní stranu navazuje Černý důl, přímo pod Zámeckým vrchem (425 m n. m.). Od hradu do Černého dolu sestupuje závorou uzavřená silnička. Vody z Černého dolu stékají na sever k nedalekému potoku Pšovka. Přírodní památkou byla vyhlášena mokřadní ostřicová louka v části Černého dolu s četným výskytem chráněných rostlin. Rostou zde např. prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), hadilka obecná (Ophioglossum vulgatum), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata), suchopýr úzkolistý (Eriophorum angustifolium) a bradáček vejčitý (Listera ovata). Na louce byli objeveni mj. velký pavouk lovčík vodní (Dolomedes fimbriatus), mlok skvrnitý (Salamandra salamandra), skokan hnědý (Rana temporaria). Přístup Přes Černý důl vede cyklotrasa 003 z Tubože na nedaleký hrad Houska. Přes Housku vede modře značená turistická cesta, která však Černým dolem neprochází. Tubož je od louky vzdálená jeden kilometr. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černý důl na Wikimedia Commons
Černý dům

Černý dům je renesanční nemovitá kulturní památka na severní, dolní straně Karlova náměstí v Třebíči; na horní straně náměstí je podobného rázu Malovaný dům. Historie Do téměř dnešní podoby nechal Černý dům přestavět bohatý třebíčský měšťan Jan Rábl, mistr mydlářský. Ten dům zakoupil a roku 1637 nechal jeho stranu obrácenou do náměstí pokrýt figurálními sgrafity. Ty přetrvaly do svého zalíčení v roce 1862, které si objednal nový majitel domu. Tento stav přetrval až do roku 1927, kdy byla sgrafita odborně obnovena pod dohledem památkového úřadu. V nové době byl dům v majetku židovských obchodníků Frieda a Taussiga; tamnímu obchodu s textilem se proto dlouho říkalo „U Taussiků“. Dům dlouhá léta sloužil též provozu hospody Černý dům. Na tuto tradici navázala v 21. století restaurace V Černém domě. Mimo ni jsou zde obchody s textilním zbožím, kancelářskými a školními potřebami, nábytkem, cestovní kancelář, šicí dílna a další. Popis Stěna domu směřující do náměstí je pokryta figurálními sgrafity. Postavy v horních výklencích představují tyto lidské ctnosti: Fides, víra – žena upřímně hledící na kříž svírající v rukou; Charitas, láska – znázorněna srdečným vztahem lásky matky a dítěte; Spes, naděje – symbolicky představována děvčetem pevně stojícím proti větru; Justitia, spravedlnost – žena s typickými atributy váhami a mečem; Fragilitas, pomíjivost – žena zpytující své bytí pomocí zrcadla (věčnosti); Laetitia, veselost – poskakující dívka s květinami a mečem. Ve zbylých třech výklencích jsou okna. Pod římsou prvního poschodí jsou arabesky. Pod nimi pak lovecké výjevy a římští císaři Vespasián a Titus a cválající jezdec s mečem. Další postavou je potácející se rytíř, který se opírá o kopí, vedle něho své místo zaujímají tři erby: říšský, valdštejnský a žerotínský. Zbylé dva velké obrazy nejsou jednoznačně vyloženy; poslední obraz napravo má znaky biblického motivu. Dům míval dva vysoké kamenné štíty, taktéž zdobené obrazy: Šalamounovým rozsudkem a volba a zavržení krále Saula. Na domě je i portál tesaný z pískovce, nad nímž se nacházely tři štíty s erby, první štít ukazuje říšského orla, prostřední představuje erb valdštejnský a třetí je erb žerotínský. Pod nimi je nápis POZIEHNEG HOSPODINE TOMUTO DOMU Y WSSECHNIEM W NIEM PRZEBYWAGYCZYM (současnou češtinou: Požehnej Hospodine tomuto domu i všem v něm přebývajícím). Pod nápisem je hvězdářské znamení planety Smrtonoše (Marsu), po obou stranách je letopočet 1619. Odkazy Reference Literatura TRAPP, M. V. Některé starožitné památky města Třebíče v Moravě. In Památky archeologické, 1857. JOURA, J. Černý dům na Karlově náměstí. In Horácké noviny. Roč. 13, č. 68 (2002). Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černý dům na Wikimedia Commons Dílo Některé starožitné památky města Třebíče v Moravě ve Wikizdrojích
Černýšovické jalovce

Černýšovické jalovce je přírodní památka jižně od obce Černýšovice v okrese Tábor, vpravo přibližně 300 metrů od komunikace Černýšovice – Bechyňská Smoleč. Spravuje ji Krajský úřad Jihočeského kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je porost více než 300 exemplářů starých jalovců, které rostou pod dráty vysokého napětí, kde je vymýcený les z důvodu ochrany elektrického rozvodu. Paradoxně tak přírodní památka je závislá na lidské činnosti, kdy k jejímu vzniku posloužilo vykácení lesa, což svědčí právě porostu jalovců. Vznikl tak největší jalovcový porost v prostoru jižních Čech. Vlivem lidské činnosti tak docházelo k odstraňování i všech pozdějších náletových dřevin, takže zde mohly jalovce snadno růst. Nicméně v době největšího růstu jalovců byla vlhká pastva, takže i hospodářská zvířata pomáhala konzumací konkurentů jalovcům v žití. V poslední době ale dochází k tomu, že jalovce zde stárnou a usychají a nerodí se nová populace i přes to, že jalovce zde plodí. Pravděpodobně je to způsobeno silným splavem živin z okolních polí, které jalovcům nesvědčí. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 434. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černýšovické jalovce na Wikimedia Commons
Čertoryje (Lažany)

Čertoryje je kempová osada v prostředí CHKO Český ráj, mezi obcemi Krčkovice (1 km JJZ) a Lažany. Nachází se kolem asfaltové silnice v serpentínách směrem z Hrubé Skály přes Krčkovice do Lažan. Osada je známá především jako centrum letních táborů pro děti a také visuté lanové dráze, které se říká Gate to Hell. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čertoryje na Wikimedia Commons Poloha Čertoryjí na ortofotomapě (česky)
Čertousy (zámek)

Zámek Čertousy je barokní zámeček nacházející se v pražské městské části Horní Počernice. Jedná se o značně zchátralý, dnes nepřístupný jednopatrový objekt. Jeho adresa je Bártlova 82/11. Zámek spolu s parkem, nyní značně zanedbaným, je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Zámeček stojí na místě tvrze zmíněné v roce 1400, kterou držel jako zástavu staroměstský sladovník Ješek Vrabec. Tato tvrz byla zřejmě během husitských válek opuštěná a do konce 15. století zanikla. Nelze vysledovat následující vlastnické poměry, takže není známo, kdo a kdy dal vystavět dnešní barokní zámeček. Podle stylových znaků se ale jeho výstavba datuje do 18. století. Před zámkem na západní straně býval anglický park. Po roce 1948 objekt sloužil jako ubytovna pro zaměstnance Státního statku Praha. V pátek 19. srpna 2022 krátce po půlnoci začala hořet střecha nevyužívaného zámku. Oheň zničil střechu a vnitřní část budovy, částečně i obvodové stěny. Zásah komplikoval špatně přístupný terén v okolí zámku. Hasiči dostali požár pod kontrolu zhruba za dvě hodiny. Podle zápisu v katastru nemovitostí je k uvedenému datu vlastníkem zchátralého objektu akciová společnost Čertousy a. s. se sídlem na pražském Proseku. Reference Literatura HOLEC, František aj. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Sv. 7, Praha a okolí. 1. vyd. Praha: Svoboda, 1988. 221 s. S. 24–25. Dostupné online (po registraci) KAŠIČKA, František a NECHVÁTAL, Bořivoj: Středověké tvrze a hrádky při východním okraji pražského území. In: Staletá Praha, ročník 1990, č. 20, Památky pražského venkova. S. 125. Dostupné online (po registraci) SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze království Českého. Díl patnáctý, [Kouřimsko, Vltavsko, J.-z. Boleslavsko]. 2., nezm. vyd. V Praze: Šolc a Šimáček, 1927, [i.e. 1938]. 340 s. Digitalizovaný titul. S. 302. Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Čertousy na Wikimedia Commons Zámek Čertousy na hrady.cz
Dubí hora

Dubí hora (někdy také Dubská hora, Dubín, Chotejčina, německy Eicht Berg, Eichberg) je protáhlý, částečně zalesněný vrch v Českém středohoří, asi čtyři kilometry severovýchodně od Úštěku v okrese Litoměřice v Ústeckém kraji. Na severozápadním úbočí Dubí hory na katastrálním území Konojedy u Úštěka se na ploše 0,0896 ha nachází národní přírodní památka Dubí hora, která je v péči AOPK ČR, regionálního pracoviště Správa Chráněné krajinné oblasti České středohoří. Předmět ochrany Národní přírodní památkou, zvanou někdy také Konojedské bochníky, je stěna starého lomu u východního okraje vesnice Konojedy. Stěnový lom byl založen v lávovém proudu analcimického tefritu Dubí hory, přičemž odkryvem odhalená část je blízká čelu někdejšího lávového proudu, a proto ve srovnání s většinou ostatních neovulkanitů Českého středohoří je poznamenaná nižším stupněm eroze. V bývalém lomu opuštěném po roce 1945, byla vyhláškou ONV Litoměřice z 21. října 1966 vyhlášena ochrana lokality s výskytem tzv. bochníkovitého rozpadu čediče na geologickém podloží analcimického tefritu. Sloupce tefritu v lomové stěně jsou vysoké až osm metrů a silné přibližně osmdesát, výjimečně až sto centimetrů. Sloupce jsou prohnuté do oblouku, druhotně příčně rozpukané a modelované působením srážkové vody, což ve výsledku vytváří dojem na sebe naskládaných bochníků chleba. Neobvyklost těchto Konojedských bochníků je ještě zvýrazněna u některých skupin sloupců zahnutím a zúžením jejich vrchních částí, což je v případě českých neovulkanitů ojedinělý jev. Ohnutí sloupců bylo způsobeno morfologií terénu, na který se lávový proud vylil. Tato hákovitá forma tefritových sloupů odpovídá směru proudění magmatu a jeho rychlejšímu tuhnutí při povrchu výlevu. Ze silně nebo kriticky ohrožených druhů živočichů se na lokalitě vyskytují zmije obecná (Vipera berus), slepýš křehký (Anguis fragilis), ještěrka obecná (Lacerta agilis) a některé ohrožené druhy drabčíků. Vrcholy hory a kamenolom Masív Dubí hory tvořený sklovitým tefritem je protažen v délce asi dvou kilometrů od severozápadu k jihovýchodu. Hora měla dva vrcholy. Jižní vyšší vrchol čněl do výšky 463 m, byl ale pohlcen dosud činným kamenolomem a v roce 2025 dosahoval kóty 448 m. Z bloků vytěžené horniny se vyrábí štípaná a řezaná dlažba, která byla podle německého pojmenování hory dříve nazývána eichtberské desky. Nižší severní vrchol dosahuje výšky 446 m. Kopec ani chráněné území nejsou zpřístupněny žádnou turisticky značenou trasou, ale k národní přírodní památce vede polní cesta z Konojed. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Litoměřice Seznam památných stromů v okrese Litoměřice Seznam národních přírodních památek v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dubí hora na Wikimedia Commons Konojedské bochníky na webu ceskestredohori.cz
Dubí hora

Die Dubí hora (deutsch Eichberg, 463 m) ist eine Erhebung am Ostrand des Böhmischen Mittelgebirges, nordwestlich von Blíževedly. Die Gipfelpartie dient dem industriellen Abbau von Tephrit und ist nicht frei zugänglich. Etwa 1 km nordwestlich des Gipfels, unweit des Dorfes Konojedy, befindet sich ein alter Steinbruch, an dem das Lavagestein in eindrucksvoller Form hoher, gebogener Säulen offenliegt (Konojedské bochníky; bochník = Brotlaib). Der Steinbruch ist seit 1966 auf einer kleinen Fläche von 0,1 ha unter Naturschutz gestellt.
Čertův hrádek (hrad, okres Blansko)

Čertův hrádek (též Olomučany) je zřícenina hradu ležícího nad údolím s řekou Svitavou u Blanska v katastru obce Olomučany. Od roku 1964 je chráněna jako kulturní památka. Historie Hrad Olomučany byl vybudován v 2. polovině 13. století, což dokládají nálezy středověké keramiky. Jeho první majitelé nejsou známi. Zboží počátkem 14. století pravděpodobně získal Jindřich z Lipé, který s králem Janem Lucemburským vyměnil Žitavsko za statky na Moravě. V roce 1346 totiž při dělení jeho majetku dostali Olomučany jeho synové Jindřich, Pertold a Čeněk z Lipé. Poté byl hrad v držení Viléma z Opatovic, který jej vlastnil nejspíše v letech 1374–1391. Od roku 1406 do roku 1437 se v listinách objevuje jako majitel Jan Bidlo, který měl svoje sídlo v Otradicích. Název tohoto hradu byl dle starší literatury odvozen buď od Hynka Suchého Čerta nebo od Jakuba Čerta z Bořitova, což je však pouze jen historicky nedoložitelná pověst. Skutečné jméno hradu je Olomučany a svůj současný název "Čertův hrádek" získal až na podkladě lidové tvořivosti. Lze předpokládat, že hrad zanikl za husitských válek či krátce předtím. Pověst Podle lidových vyprávění byl hrad vybudovaný v nezvykle krátké době neznámým rytířem. Hovořilo se o tom, že je to dílo samotného ďábla, který v okolních vesnicích unášel ženy a věznil je na hradě. Odkazy Reference Literatura PLAČEK, Miroslav. Ilustrovaná encyklopedie moravských hradů, hrádků a tvrzí. Praha: Libri, 2002. 768 s. ISBN 80-7277-046-2. ŠIMEČEK, Pavel; PLAČEK, Miroslav; SKÁLOVÁ, Veronika. Copuli lapidum / Hromady kamení I+II. Hrady a hrádky v povodí Svratky a Svitavy. 2. vyd. Brno: Národní památkový ústav, 2021. 82 s. ISBN 978-80-87967-32-4. S. 45. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čertův hrádek na Wikimedia Commons Hrady.cz O hradu
Čertův kámen (přírodní památka, okres Havlíčkův Brod)

Čertův kámen je přírodní památka poblíž Rejčkova u Dolního Města v okrese Havlíčkův Brod. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je žulový výchoz na svahu Melechova se skalními mísami. Celková výměra chráněného území je 38,5 m² a ochranné pásmo měří 111 m². Jedná se o zajímavý žulový výchoz vysoký 4 až 5,5 m, dlouhý 7 m a široký 5,5 m, úzká trhlina ho rozděluje na dvě části, výraznější je jihovýchodní. Žulou prostupují šikmé pukliny, díky kterým se v jižní části vytvořily až 2 m hluboké převisy. Skála tak získala při bočním pohledu bizarní podobu čertovy hlavy. Zajímavou modelaci má obtížně obtížně přístupová vrcholová plošinka. Zahlubují se zde dvě velké skalní mísy. Východní mísa je zdvojená, 170 cm dlouhá a 52 cm hluboká. I v suchém období bývá vyplněna vodou. Západní mísa má hruškovitý půdorys a rozměry 107 × 157 cm, hloubku 52 cm. Tyto skalní mísy jsou patrně nejdokonalejší ukázkou tohoto typu mikroflóry v oblasti a zasluhují ochranu. Vrch Melechova tvoří hrubozrnný až porfyrický dvojslídý granit moldanubického plutonu. Tento zajímavý žulový výchoz, který můžeme považovat za izolovanou skálu typu tor, je patrně erozně denudačním reliktem hrany levého svahu údolíčka potoka. Do dnešní podoby byl vymodelován erozí a dlouhodobými procesy zvětrávání a odnosu hrubozrnného granitu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čertův kámen na Wikimedia Commons
Červenkova kaple

Červenkova kaplička v Nových Strašnicích v Praze 10 stojí na jižní straně Novostrašnické ulice. Od prosince 2012 je registrována jako kulturní památka. Jedná se o architektonicky pozoruhodný objekt drobné sakrální stavby ve formách čistého klasicismu. Popis kaple Jde o stavbu na téměř čtvercovém půdorysu, která je nad závěrovou jižní částí opatřena hranolovou věžičkou. Fasáda je zakončena profilovanou římsou, v ose se vstupem vybíhá trojúhelníkový štít. Průčelí kolem půlkruhově zakončeného vstupu je členěno na každé straně dvojicí jónských pilastrů s profilovanými patkami a sokly. V interiéru je kaple sklenuta jedním polem zrcadlové klenby, v závěrové stěně s mělkou obdélnou nikou. Zde v minulosti byl umístěn malý oltář s klekátkem a pamětní deskou s textem: „Ku přání choti své / ANTONIE / postavil kapličku tuto / JOSEF ČERVENKA / býv. majitel usedlosti č. 11 / ve Starých Strašnicích / a majitel usedlosti č. 1 / v Nových Strašnicích / 1900“. Historie kaple Pozdně klasicistní kaple pochází patrně z poloviny 19. století. Podle rodinné tradice byla postavena na paměť ženy, která zemřela na nákazu při ošetřování studentů v době studentských bouří v roce 1848. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Červenkova kaple na Wikimedia Commons
Červená louka

Přírodní rezervace Červená louka byla vyhlášena roku 1989 a nachází se u obce Olešná. Důvodem ochrany jsou slatiniště a vlhké louky s mokřadními společenstvy. Popis oblasti U umělého jezírka rostou mj. vzácnější mokřadní druhy pcháč šedý (Cirsium canum), pcháč zelinný (Cirsium oleraceum) a kakost bahenní (Geranium palustre). Nalézt lze i srpici barvířskou (Serratula tinctoria), bezkolenec modrý (Molinia caerulea), kosatec sibiřský (Iris sibirica) nebo bukvici lékařskou (Betonica officinalis). Průzkum prokázal vzácné druhy motýlů a plžů. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Červená louka na Wikimedia Commons