NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lipovka (přírodní rezervace)

Lipovka je přírodní rezervace, byla vyhlášena v roce 1995 a nachází se u obce Dolní Žandov v Karlovarském kraji, okrese Cheb. Důvodem ochrany je mezofilní louka s teplomilnou květenou, zejména s vemeníkem dvoulistým (Platanthera bifolia) a pětiprstkou žežulníkem (Gymnadenia conopsea). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Cheb Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lipovka na Wikimedia Commons
Liptál (zámek)

Zámek Liptál stojí ve středu obce Liptál u Vsetína. Menší barokní zámek byl postaven majiteli místního panství na místě starého fojtství. Stalo se tak patrně koncem 17. století za Lindenbergů či Sedlnických z Choltic. Roku 1710 získali panství Kopenicové, kteří vlastnili Liptál do roku 1790. V roce 1930 se vlastníkem liptálského statku a zámku stal hrabě Brandenstein-Zeppelin. Jako německému státnímu příslušníkovi mu byl zámek po skončení 2. světové války v roce 1945 zkonfiskován ve prospěch obce. Dvojkřídlý empírový patrový zámek s barokním jádrem, mansardovou střechou a vstupním rizalitem ve dvorním traktu hlavního křídla stojí nad soutokem potoka Rokytenky a Syrákovky. V severním průčelí zámku je erb hraběte Jana Františka ze Stommu. Před zámkem se rozkládá pozůstatek přírodně krajinářského parku z počátku 19. století, který je volně přístupný. Součástí zámku byla i obora s bažantnicí (zbytky sloupů tvořící oplocení jsou k nalezení dodnes) a bažantnice (jejíž základy jsou taktéž snadno rozpoznatelné). Zámek, který je chráněn jako kulturní památka České republiky, je dnes sice většinu času uzavřen ovšem během mezinárodních folklorních slavností Liptálské slavnosti v něm probíhají výstavy (květiny, historická technika) a vernisáže fotografií. Zámek nyní každých co několik měsíců pořádá prohlídky s postavami v dobových kostýmech. Aktuálně probíhá veřejná sbírka na opravu střechy což je první krok k celkové rekonstrukci zámku k němuž má obec již vypracován a na obecním úřadu zveřejněn i model jak zámku tak i uprav okolí. V druhé polovině minulého století se v zámku nacházela knihovna a v přízemí prodejna oděvu a obuvi a to i přes vysokou vlhkost. Dále se v budově nacházela místnost využívaná klubem modelářů letadel. Okolo roku 2010 bylo plánováno že se ze zámku stane domov pro lidi s Alzheimerovou chorobou ovšem z tohoto finančně náročného projektu sešlo a nyní se zámek postupně vrací do co nejpůvodnější podoby. Reference
Lisovská skála

Lisovská skála je 802 metrů vysoký vrchol v pohoří Žďárské vrchy. Nachází se tři kilometry jihozápadně od osady Křižánky v okrese Žďár nad Sázavou a jeden kilometr jihovýchodně od Devíti skal. Vrchol je tvořen rulovou skálou, která je přírodní památkou. Vrchol je zalesněný, bez rozhledu. Spíš, než o samostatný vrchol se jedná o západní předvrchol 1,2 km vzdálené Křoviny (830 m n. m.). Přírodní památka Předmětem ochrany je rulový mrazový srub s navazujícím kamenným mořem, který je jednou z nejlépe zachovalých ukázek mrazového zvětrávání rul ve vrcholových partiích Žďárských vrchů. Oblast spravuje AOPK ČR, RP Správa CHKO Žďárské vrchy. Flóra a fauna Území PP porůstá hospodářský les s převahou smrku ztepilého a příměsí buku lesního. Bylinný podrost je velmi chudý a tvoří jej převážně borůvka černá. Skály a sutě jsou porostlé pokryvnou vegetací lišejníků a mechorostů, jichž zde bylo zjištěno 18 druhů. Na území PP žijí běžné různé lesní druhy ptáků, jako je například datel černý (Dryocopus martius), sýkora parukářka (Lophophanes cristatus) a ořešník kropenatý (Nucifraga caryocatactes). Galerie Přístup Lisovská skála je dostupná po červené turistické značce cestou z Velkého Dářka přes Žákovu horu do Sněžného. Horolezecká činnost a údržba stávajících lezeckých cest je na Lisovské skále povolena v období od 1. července do 31. prosince daného roku. Důvodem je, že tato skála, podobně jako další skalní útvary v okolí, může sloužit jako hnízdiště chráněných druhů ptáků, mezi něž patří krkavec velký, jestřáb lesní, výr velký, ořešník kropenatý, sýc rousný, kulíšek nejmenší a další druhy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lisovská skála na Wikimedia Commons
Litice (hrad, okres Plzeň-město)

Litice jsou zřícenina hradu na ostrohu nad soutokem Litického potoka a Radbuzy v katastru plzeňské části Litice. Z hradu se zachoval příkop a část východních hradeb. Hrad je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie hradu Předhradí pozdějšího gotického hradu bylo osídleno již v pravěku. V eneolitu se na něm nacházelo výšinné sídliště schussenriedské a chamské kultury. V pozdní době bronzové zde nejspíše vzniklo hradiště, které existovalo i koncem doby halštatské. Jeho opevnění zaniklo nejspíše během stavby hradu. Stavebníkem prvního dřevěného hradu byl patrně rod Drslaviců, nejvyšších krajských úředníků z plzeňského hradu. Jako první z nich je připomínán v roce 1212 Oldřich z Litic, který však mohl sídlit ještě na dvorci ve vesnici. Samotný hrad vznikl v průběhu 13. století a patří tak mezi české nejstarší šlechtické hrady. Vlastníkem poloviny hradu byl od roku 1304 načas i český král Václav II. V roce 1318 byl hrad dobyt vojskem Jana Lucemburského poté, co se jeho tehdejší držitelé Rous a Racek postavili panovníkovi. V roce 1367 zadlužení majitelé prodali majetek včetně osady premonstrátům z chotěšovského kláštera, kteří hrad dále pronajímali různým držitelům. Po husitských válkách bylo chotěšovskými udržováno litické panství, ale hrad byl opuštěn. V roce 1782 po zrušení kláštera reformami Josefa II. přešel hrad do správy Náboženského fondu, od něhož jej v roce 1822 odkoupil, spolu s celým chotěšovským panstvím, kníže Karel Alexandr Thurn-Taxis. Na počátku 40. let 19. století byly již zříceniny hradu rozebrány a využity na stavbu domků ve vsi. Stavební vývoj Ostroh, na němž byl hrad vystavěn, byl dle archeologických výzkumů osídlen již ve 12. století. První hrad byl vystavěn v první třetině 13. století ze dřeva. Byl typickým představitelem staveb, které v té době začaly nahrazovat starší hradiště. V polovině 13. století byl hrad na temeni ostrožny přestavěn na kamenný hrad bergfritového typu, tj. s mohutnou obrannou věží a s předhradím opevněným valem a dvojitým příkopem. Přístup k vlastnímu hradu byl oddělen příkopem deset metrů hlubokým a třicet metrů širokým. Odkazy Reference Literatura ROŽMBERSKÝ, Petr; NOVOBILSKÝ, Milan. Hrad Litice u Plzně. Plzeň: Ing. Petr Mikota, 2002. 32 s. (Zapomenuté hrady, tvrze a místa; sv. 7). ISBN 80-86596-11-7. SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze Království českého. Svazek XIII. Plzeňsko a Loketsko. Praha: František Šimáček, 1905. 292 s. Dostupné online. Kapitola Litice hrad, s. 232–234. Související články Seznam hradů v Plzeňském kraji Seznam hradišť v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Litice na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Litice v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Litice u Plzně, okr. Plzeň-město, Plzeňský kraj [online]. Archeolgický ústav AV ČR [cit. 2021-07-08]. Dostupné online.
Most Bohumila Hrabala

Most Bohumila Hrabala (Litolský most) je most silnice II/272 přes Labe v části Litol města Lysá nad Labem ve Středočeském kraji. Historicky je most doložen už v 18. století, kdy překonával široké řečiště neregulované řeky. Od roku 2010 nese jméno spisovatele Bohumila Hrabala, který dlouhá léta žil v nedalekém Kersku. Historie Původní dřevěný most z 18. století zaniknul pravděpodobně při povodni v roce 1756. Od té doby tu byl jen přívoz. Široký železobetonový silniční most, který se skládal ze tří dvacetimetrových oblouků, byl postaven po regulaci řeky v roce 1926. Měl tři 20 metrů dlouhé segmentové oblouky o celkové délce 123 metrů, které byly ve svých vrcholech pouze 1,5 metru silné, jejich výška se však nad vrcholy pilířů vybíhajícími do řečiště až zdvojnásobovala. Projektantem byl Widemann, postavila jej firma Lanna. Železobetonový most byl dlouhodobě ve špatném technickém stavu, jeho nízká výška nad hladinou řeky a šířka mezi pilíři neumožňovala plavbu největších nákladních lodí. Proto byl v roce 2003 byl demolován. Současný most Nový ocelový obloukový most (Langerův trám) byl postaven v roce 2002. Má délku 208 metrů a světlost jednotlivých polí je 37,7 + 125 + 33,7 metru. Je široký 15,73 metru a zdvihá se 14 metrů nad terén. Postavila jej firma SDS Exmost Brno. Na obou březích navazuje na přeloženou silnici, na lyské straně později navázal obchvat města. Okolí mostu V bezprostředním okolí mostu se nachází přírodní rezervace Vrť, rozsáhlá chatová kolonie (na litolské straně chatová oblast Felinka) a Zdymadlo Lysá nad Labem. Fotogalerie Reference Související články Seznam mostů přes Labe v Čechách Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu most Bohumila Hrabala na Wikimedia Commons Litolský most na fotografii ze soukromého alba
Litovelské luhy

Litovelské luhy je maloplošná přírodní rezervace poblíž města Litovel v okrese Olomouc v Olomouckém kraji v Hornomoravském úvalu, která je součástí chráněné krajinné oblasti Litovelské Pomoraví. Oblast spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví. Důvodem ochrany je souvislý lesní komplex s bohatým bylinným podrostem, tvořený měkkým a tvrdým luhem, nacházející se podél řeky Moravy. Ten je tvořen především bylinami jarního aspektu lužního lesa. Brzy z jara je les pokrytý bílými koberci sněženek (Galanthus nivalis) a bledulí jarních (Leucojum vernum), které tvoří souvislou pokrývku. Poté je les fialový dymnivkami (Corydalis) a nakonec opět bílý v období dubna, kdy kvete česnek medvědí (Allium ursinum). Kromě uvedených rostlin a bylin zde kvete prvosenka jarní (Primula veris), plicník tmavý (Pulmonaria obscura), sasanka hajní (Anemonoides nemorosa), pryskyřníkovitá, orsej jarní (Ficaria verna). Potom přijde už jen kopřiva dvoudomá (Urtica dioica) a bršlice kozí noha (Aegopodium podagraria). V tůních se vyskytují vzácné druhy korýšů – žábronožka sněžní (Eubranchipus grubii) a listonoh jarní (Lepidurus apus). Turistika Litovelským Pomoravím vede cyklostezka Olomouc–Horka nad Moravou–Litovel a je oblíbeným místem pěších i cyklistických výletů. Přes Litovelské luhy vedou dvě naučné stezky: Naučná stezka Litovelské luhy, která je dlouhá cca 18 km a z velké části vede lužním lesem podél Mlýnského potoka. Lesánkova naučná stezka Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Olomouc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Litovelské luhy na Wikimedia Commons
Lochousický rybník

Lochousický rybník je průtočný rybník na Touškovském potoce ležící pod Starým rybníkem, severozápadně od Lochousic u silnice II/230 v nadmořské výšce 401 m. Rybník je poměrně pozdního založení, v době druhého vojenského mapování ještě neexistoval. Rybník je protáhlý v jihovýchodním směru, jeho délka přesahuje 500 m a v nejširším místě má přes 100 m. Při rozloze 6 ha zadržuje rybník okolo 160 tisíc m³. Na potoku mezi Lochousickým rybníkem a Starým rybníkem je malá kaskáda. Rybník je ve vlastnictví Klatovského rybářství. Související články Starý rybník Touškovský rybník
Lodrant

Lodrant je rybník na říčce Londratce, nacházející se v katastrálním území Trusnov obce Trusnov v Pardubickém kraji. Poloha Celková rozloha rybníku je 22,3 hektarů. Nachází se v lese severně od Trusnova a jihovýchodně od Litětin. Po hrázi je vedena lesní cesta sledovaná zeleně značenou trasou 4239 vedoucí z Uherska do Kostelce nad Orlicí. Rybníkem protéká potok Lodrantka, který je pravým přítokem Loučné. Předmět ochrany Rybník je chráněný především díky dubohabřině, hnízdištím vodního ptactva, broukům a rostlinám. Z rostlin jsou to především nepukavka plovoucí, violka slatinná, ptačinec dlouholistý, ochmet evropský. Z ptactva se zde nachází volavka popelavá, severské kachny, bukač velký, pochop rákosní, cvrčilka říční, chřástal vodní, sýkořice vousatá a ze stromů dub letní, habr obecný a lípa srdčitá. Břehy rybníka jsou zarostlé rákosem obecným a vysokými ostřicemi. Na hrázi rybníka se nachází také památný strom – Dub v Trusnově (). Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lodrant na Wikimedia Commons
Lodrantský Rybník

Lodrantský Rybník är en sjö i Tjeckien. Den ligger i regionen Pardubice, i den centrala delen av landet, 120 km öster om huvudstaden Prag. Lodrantský Rybník ligger 246 meter över havet. Arean är 0,17 kvadratkilometer.Trakten runt Lodrantský Rybník består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 0,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,4 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Loděnice (zámek, okres Brno-venkov)

Zámek Loděnice se nachází u kostela svaté Markéty v obci Loděnice v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Samotné Loděnice patřily již od konce 12. století louckému klášteru. Loděnický kostel byl ohrazen zdí, v tomto areálu se jižně od chrámu nacházelo hospodářské sídlo, kde se rovněž mohl přechodně ubytovat loucký opat. Tato stavba byla zbořena někdy v průběhu druhé poloviny 17. století nebo v první třetině 18. století a nahradila ji barokní trojkřídlá jednopatrová rezidence premonstrátů z Louky, z níž bylo možné lávkou přejít do interiéru jižní věže kostela. Rezidence byla zřejmě vystavěna ve 30. letech 18. století (před rokem 1739), její autorství je často připisováno Christianu Alexanderu Oedtlovi. Pravděpodobně ale pochází od jiného stavitele, možná jím byl mikulovský Ignác Gravani. Loucký klášter byl zrušen v roce 1784 a od té doby je zámeček využíván jako fara. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Loděnice na Wikimedia Commons
Lokalita břízy ojcovské u Volyně

Lokalita břízy ojcovské u Volyně je přírodní památka v Krušných horách. Nachází se asi jeden kilometr jihovýchodně od Volyně u Výsluní v okrese Chomutov. Důvodem vyhlášení chráněného území je výskyt kriticky ohrožené břízy ojcovské. Historie Lokalita břízy ojcovské u Volyně bývala považována za jediné místo výskytu tohoto druhu v Česku. V roce 2016 byly nalezeny tři další exempláře v Zooparku Chomutov. Výskyt břízy ojcovské u Volyně doložen už v letech 1842–1843, kdy její vzorky uložil do herbáře chomutovský botanik J. Knaf. Jeho sběry určil až A. Korczyk v roce 1967. Celou oblast podrobně prozkoumal Josef Lorber, který mezi Volyní a Pavlovem nalezl několik set exemplářů. Chráněné území bylo poprvé vyhlášeno okresním národním výborem v Chomutově dne 17. ledna 1986 jako chráněný přírodní výtvor. Podruhé je ve stejné kategorii vyhlásil chomutovský okresní národní výbor 27. dubna 1990. Přírodní památka je v Ústředním seznamu ochrany přírody evidována pod číslem 1003. Spravuje ji Krajský úřad Ústeckého kraje. Přírodní poměry Přírodní památka měří 1,03 hektaru a nachází se v nadmořské výšce 692–720 metrů. Území je rozděleno do dvou částí, z nichž menší leží na území Přírodního parku Údolí Prunéřovského potoka. Geologické podloží je tvořeno horninami krušnohorského krystalinika ze svrchního proterozoika až spodního paleozoika. Ve větší části území, která leží blíže vesnici, jsou zastoupeny svory a rulami, zatímco v menší části se v podloží nachází dvojslídné ortoruly. Z geomorfologického hlediska lokalita leží v Krušných horách, v podcelku Loučenská hornatina a okrsku Přísečnická hornatina. Půdní pokryv tvoří kambizem dystrická. Území se nachází v povodí Prunéřovského potoka. V rámci Quittovy klasifikace podnebí lokalita leží v chladné oblasti CH7, pro kterou jsou typické průměrné teploty −3 až −4 °C v lednu a 15–16 °C v červenci. Roční úhrn srážek dosahuje 850–1000 milimetrů. Zvířena ani květena na lokalitě není významná. Důvodem ochrany je výskyt kriticky ohrožené břízy ojcovské (Betula oycoviensis), která v chráněném území roste v počtu 23 jedinců, ale dalších šedesát jedinců roste také v blízkém okolí. U některých jedinců výrazně převažují fenotypové znaky břízy bělokoré (Betula pendula). Při mapování výskytu břízy ojcovské v letech 2011–2017 bylo v chráněném území, přilehlých ladech, mezích a okrajích cest zaznamenáno celkem 57 jedinců, z nichž pouze sedmnáct rostlo v přírodní památce. Místem s významným výskytem býval pás obnažené půdy pod blízkým vedením vysokého napětí, ale v důsledku jeho zarůstání tam počet jedinců klesá. Ke snižování početního stavu také přispívá snadné křížení s břízou bělokorou. Přístup Chráněné území je volně přístupné. K bližší a větší části vede z Volyně lesní cesta, která dále pokračuje úbočím Volyňského vrchu k Prunéřovu. Menší část území se nachází asi 200 metrů severně od cesty. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Chomutov Seznam památných stromů v okrese Chomutov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lokalita břízy ojcovské u Volyně na Wikimedia Commons
Lom Jiří

Lom Jiří společnosti Sokolovská uhelná se nachází severně od Sokolova a leží v dobývacím prostoru Alberov (podle jména dnes už neexistující vesnice uprostřed dnešního lomu). Otvírka byla provedena ve Vintířově roku 1981 jako přechod na povrchovou těžbu. Obecně Produkce uhlí činí 8 milionů tun/rok, což je nejvíce v Sokolovském revíru. Jedná se o jeden ze dvou posledních ještě dnes činných uhelných lomů na Sokolovsku. Sloj, která se těží v lomu se nazývá Antonín a má mocnost 30–40 m. Uhlí má nejmenší obsah síry ze všech hnědouhelných lokalit v ČR a je vhodné pro briketování, se kterým se skončilo v roce 2010. Lom již přetěžuje území s dřívější hlubinnou těžbou a uhlí nedosahuje vysoké kvality. Nadložní skrývka a zemina je zakládána do vnitřní výsypky (původně se zakládalo do velké podkrušnohorské výsypky – do roku 2003). Celkem zde zatím bylo vytěženo (od roku 1949 do roku 2017) 344,9 miliónů tun uhlí. Budoucnost Podle původních plánů měla další těžba probíhat zhruba do roku 2035, nicméně novodobý trend útlumu těžby a použití uhlí nejspíš nadiktuje ukončení činnosti mnohem dříve.[zdroj?] Směr těžby je k obci Lomnice, kde dojde k přetěžení zbytkové jámy Vilém u Sokolova. Poblíž se nachází bývalý důl Marie Majerové. Lomnické pinky jsou území poddolované hlubinnou těžbou a i to bude komplikovat postup. Těžba postoupí až k okraji silnice Sokolov – Kraslice, kde se nachází hranice územních ekologických limitů těžby podle vládního usnesení č. 490/91. Uhelná sloj pokračuje až pod město Sokolov, ale geologická situace neumožňuje její vytěžení a nepočítá se zde do budoucna s těžbou. Lom lze už dnes spatřit z přilehlých komunikací (silnice II/181), do budoucna se dá předpokládat ještě větší viditelnost a to z důvodu postupu těžby směrem k vedlejšímu lomu Družba. Po roce 2025 bude těžební technologie z lomu Jiří odstraňovat část skluzu a následně odtěžovat zablokované uhlí na lomu Družba. Zmíněná komunikace byla vybudována v letech 2005–2007 jako kompenzační opatření za vytěžené území a jako součást severního obchvatu města Sokolov. Po ukončení těžby se v rámci rekultivací plánuje zaplavení zbytkové jámy spolu s lokalitou Družba a vznik nového jezera Jiří-Družba po roce 2040. Odkazy Reference Související články Lomnické pinky Michal (jezero) Medard (jezero) Vodohospodářská rekultivace Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lom Jiří na Wikimedia Commons Dosavadní vývoj báňské činnosti v oblasti ÚZEMNÍ PROGNÓZA ÚZEMÍ DOTČENÉHO TĚŽBOU HNĚDÉHO UHLÍ NA SOKOLOVSKU [nedostupný zdroj] [1]
Lom Katzenholz

Lom Katzenholz je povrchový lom nacházející se v sedlecko-otovické pánvičce v okrese Karlovy Vary. Jihovýchodně leží obec Otovice. V lokalitě těží firma Sedlecký kaolin převážně papírenské kaoliny. Otvírka lomu byla provedena ve 40. letech 20. století. Současnost Hospodářská půda je ukládána na deponiích pro rekultivace. V severní části jsou káceny lesní porosty v rámci postupu těžby. Skrývka z těžby je ukládána na výsypku v jižní části lomu, dnes už se zakládá téměř výhradně na vnitřní část. Těžba ložiska směřuje severozápadním směrem k Čankovu. Kaolin zde vytěžený je transportován do plavírny v Sadově. Odkazy Reference Externí odkazy Fotogalerie s pohledem na lom (2009)
Lom u Radimi

Lom u Radimi je přírodní památka ev. č. 308, která se nachází na katastru obce Radim v okrese Kolín. Chráněné území je ve správě Krajského úřadu Středočeského kraje. Geografická poloha Bývalý lom se nachází na levém břehu bývalé soutěsky říčky Výrovky mezi železniční tratí Pečky - Kouřim a jižním okrajem zástavby obce Chotutice. Od Peček je lokalita vzdálena zhruba 2 km, od okresního města Kolína přibližně 14 km. Z geologického hlediska širší okolí přírodní památky Lom u Radimi představuje kolínská oblast české křídy, která bývá označována jako příbojová. Tato oblast je tvořena především uloženinami mořského cenomanu a spodního turonu. Předmět ochrany Chráněné území je tvořeno stěnovým lomem. Výška téměř kolmé lomové stěny se směrem k západu postupně zvyšuje, v nejvyšším místě dosahuje 22 metrů. Paleontologická lokalita Předmětem ochrany je ukázka příbojové facie svrchní křídy v ortorulách kutnohorského krystalinika. Jedná se o významné paleontologické naleziště. Ve dvou prohlubeninách, způsobených mořskou erozí, byly nalezeny zkameněliny mořských hub, mechovek, ramenonožců a mlžů. Mineralogie Je zde odkryto též pět pegmatitových žil o síle 5 až 25 cm, vedle kterých se na dvou puklinách nacházejí povlaky krystalů křemene a křišťálu. Na žíle nejblíže k železniční zastávce Chotutice se vyskytuje vzácný hvězdový křemen zeleného zbarvení. Celkem se na lokalitě a v jejím nejbližším okolí vyskytují dvě desítky různých minerálů – od almandinu přes galenit, chalcedon, kalcit, křemen a kyanit až po pyrit, titanit a turmalín. Historie Těžební činnost v lomu byla zahájena v roce 1932, kámen byl používán jako štěrk při stavbě silnic a železnice a také jinde ve stavebnictví. Těžba v lomu byla ukončena v roce 1958. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lom u Radimi na Wikimedia Commons Popis na Cesty a památky Fotogalerie na Geology.cz
Lom u Červených Peček

Lom u Červených Peček je přírodní památka ev. č. 635, která se nachází v severní části obce Červené Pečky v okrese Kolín. Chráněné území je ve správě Krajského úřadu Středočeského kraje. Lom byl odkryt těžbou písku. Dnes je lokalita ohrožena občasným nelegálním výkopem materiálu. Lokalita patřila mezi exkurzní místa Mezinárodního geologického kongresu Praha 1968. Předmět ochrany Důvodem ochrany je ukázka transgrese svrchnokřídového moře, paleontologická lokalita. Hromadně se zde vyskytují schránky ústřice Rhynchostreon suborbiculatum, které byly nahromaděny během mořské bouře před 90 miliony let. Některé schránky si doteď zachovaly své původní zbarvení. Prvohorní sedimenty jsou překryty mocnou vrstvou pleistocenní spraše, na které jsou vyvinuty černozemě. Písčité a sprašové stěny jsou hojně osídleny blanokřídlým hmyzem. Odkazy Reference Literatura Bouček, B. (1968): Significant paleontological localities in Czechoslovakia. Guide to Excursion 30AC, Int. Geol. Congress, 23 session. Prague. Ložek, V., Kubíková, J., Šprynar, P. (2005): Chráněná území ČR. Střední Čechy. Svazek 13 AOPK, Praha, 902 s. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lom u Červených Peček na Wikimedia Commons Popis na Cesty a památky Fotogalerie na Geology.cz
Radnice v Lomnici

Radnice městyse Lomnice je nemovitá kulturní památka České republiky. Nachází se na Palackého náměstí v Lomnici, naproti kostelu Navštívení Panny Marie. Jedná se o patrovou budovu s předsunutou hranolovou věží, ve které se nachází hodinové cimbály z roku 1766, které byly údajně přeneseny z hodinové věže zdejšího zámku. Fasáda vychází z manýristických dekorativních zásad v podobě lizénových rámů. Nad vstupním portálem je erb Serényiů. Radnice byla postavena na popud hraběte Františka Gabriela Serényia. Přesné datum stavby není známo, ale předpokládá se, že vznikla mezi léty 1669–1680, protože z této doby pochází první zmínka o radnici, kdy hrabě Serényi vydal městské privilegium, podle kterého nebudou muset lomničtí měšťané „z radhouze žádného platu po všechny časy dávati…“. Stavební práce a vnitřní vybavení byly dokončeny k roku 1680. Od svého dokončení je nepřetržitě sídlem správy obce. Naplánovaný celek náměstí byl dotvořen v roce 1710 podle konceptu císařského architekta Giovanniho Pietra Tencally, ve kterém dal lomnickým památkám jednotný barokní ráz. Odkazy Reference Literatura KONEČNÝ, M., CENKOVÁ, P. Lomnice: příroda, historie, osobnosti, památky. 1. vyd. Tišnov : Sursum, 2006. 279 s. ISBN 80-7323-140-9 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lomnická radnice na Wikimedia Commons