NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stará plovárna (Jihlava)

Stará plovárna (dříve též Vojenská plovárna či Plovárna U Dlouhé stěny) je bývalý rybník, později přebudovaný na vojenskou a ještě později i civilní plovárnu, na okraji Jihlavy, v údolí říčky Jihlávky, pod (a zároveň mezi) sídlištěm Nad Plovárnou a zahrádkářskou kolonií nedaleko Kosovské ulice. Po svahu pod zahrádkářskou kolonií vede podél plovárny modře značená turistická stezka od centra města na Pančavu, plovárnu zároveň obchází stejnojmenná naučná stezka. Vlastní vodní plocha patří od roku 2002 pod Povodí Moravy. Historie V roce 1844 nechal generál J. F. Kempen rozšířit původní, jen rok starý, rybník a vodní plocha posléze sloužila vojákům 8. pěšího pluku k výuce plavání. Roku 1854 přešla do majetku města, které nechalo okolí plovárny upravit – došlo k vybudování převlékacích kabinek a vznikla i dvojice prámů či bazénu pro děti a neplavce. V roce 1926 město otevřelo plovárnu U Českého mlýna na řece Jihlavě, což pro Starou plovárnu znamenalo postupný úpadek. Konec plovárny přišel s koncem druhé světové války. S horšící se kvalitou vody sloužila bývalá plovárna postupně jen rybářům, navíc se zanášela bahnem a zarůstala. Při povodni v květnu 1985 hrozilo protržení hráze bývalé plovárny. Po revoluci se objevila řada snah o revitalizaci území, nikdy však neproběhla v takové míře, aby došlo k obnovení koupaliště. Po převedení do správy Povodí Moravy došlo ke zmenšení původní plochy 2,6 ha na méně než polovinu. V současnosti slouží jako protipovodňová nádrž a využívají ji také rybáři. Další koupaliště v Jihlavě a okolí Borovinka – rybník na Smrčenském potoce na okraji Jihlavy (Staré Hory) Kněžský rybník – rybník mezi Starýma Horama a Bedřichovem, nedaleko Reindlerova dvora, u dálničního přivaděče (silnice I/38); využíván do poloviny 20. století Koňský rybník – dvojice zaniklých rybníků v místech dnešního dopravního hřiště u OC City Park; v polovině 20. století rybníčky zavezeny Okrouhlík – chatová osada v okolí trojice Okrouhlických rybníků na stejnojmenném potoce u Čížova a Rančířova Pávovský rybník – rybník s obnoveným autokempem mezi Starým a Novým Pávovem na Zlatém potoce; u zaniklé obce Dobešov Plovárna / Říční lázně U Českého mlýna – stávala v místech dnešní lávky u tenisových kurtů a loděnice na řece Jihlavě (ulice Romana Havelky; u Kauflandu); v provozu od roku 1926 do přelomu 70. a 80. let 20. století. Skalka – drobné koupaliště v lokalitě Skalka, využívané až do 70. let 20. století Odkazy Reference Externí odkazy Historie jihlavských plováren[nedostupný zdroj], starajihlava.cz Stará jihlavská koupaliště odvál čas, Jihlavské listy, 24. 8. 2015 Stará plovárna v Jihlavě, turistika.cz Stara plovarna Jihlava, geocaching.com Naučná stezka Stará plovárna, kampocesku.cz
Dům U Raka

Dům U Raka na Hradčanech v Praze stojí v ulici Černínská poblíž ústí ulice Nový Svět. Je chráněn jako nemovitá kulturní památka České republiky. Historie Dům se skládá ze dvou přízemních souběžných domů, které byly postaveny pravděpodobně po roce 1774 na místě starších stájí. V roce 1990 proběhla celková rekonstrukce roubeného domu, při které bylo roubení nahrazeno kopií a došlo ke změně dispozice. Zděný dům byl v roce 1994 přestavěn na penzion, došlo ke změně dispozice a k využití podkroví. Popis Dva přízemní domy stojí na lichoběžníkovém pozemku. Jsou orientovány hloubkově s úzkým obdélným dvorkem uprostřed. Dvůr je při západním i východním okraji uzavřen krátkými úseky ohradní zdi, ve které je při ulici vstupní brána. Původně k severnímu domu přiléhal dvůr s lichoběžníkovitou kůlnou. Z tohoto dvorku vede schodiště na horní terasu, která leží na sousedním pozemku. Ohradní zeď s brankou ohraničuje také tento dvorek; její severní část je však srovnána s terénem sousedního pozemku. Roubená stavba Dům je nárožní a je situován podél jižní strany areálu. Stojí na obdélném půdoryse a je krytý valbovou střechou se šindelem. Jeho západní část je roubená a otevřená do krovu, východní část je zděná. Tento přízemní dům je nepodsklepený. Zděná stavba Dům je umístěn uprostřed pozemku, dvorky a ohradní zeď jsou po stranách. Stojí na obdélném půdoryse a je nepodsklepený. Je krytý valbovou střechou s pultovými vikýři, na střeše je pálená krytina. Fasádu má omítnutou, drobná okna jsou ohraničena plochými šambránami. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Raka na Wikimedia Commons
Vila Tychonova 4

Vila Tychonova 4 (Stachova a Hoffmannova dvojvila) je jižní část rodinné dvojvily v Praze 6-Hradčanech. Od roku 1958 je chráněna jako nemovitá kulturní památka České republiky. Historie Část dvojvily s č.p. 269 postavenou v letech 1911–1913 navrhl Josef Gočár pro Karla Hoffmanna, vrchního účetního Pražské městské pojišťovny na Staroměstském náměstí. Původně byl dvojdům navržen ve stylu moderny. Po dokončení kubistického Jakubcova domu v Jičíně (arch. Pavel Janák) a teoretické stati „Hranol a pyramida“ vydané v časopisu Umělecký měsíčník, vydávaném kubisty, Gočár upravil kromě již rozestavěného domu U Černé Matky Boží také dvojdům v Tychonově ulici; jednu polovinu víc (č.p. 269), na druhé převládají ještě detaily ve stylu moderny. Popis Jednopatrová vila je krytá mansardovou střechou. Z jejího hlavního průčelí vystupuje hmota vnitřního schodiště. V přízemí mezi pilíři je domovní vstup, tvořený portikem s trojúhelně zalomeným štítem. Tento štít je ploše diamantově profilován. Dveře vstupu kryje dekorativní mříž. Vydutí fasády je z každé strany rámováno jedním pilířem s hlavicí ve tvaru převráceného komolého jehlance. Z boční fasády vystupuje pětiosý rizalit na kalichovitých pilířích s diamantovou řezbou. Rizalit nese terasu se zábradlím na úrovni podkroví. Balkony na fasádě do zahrady jsou podepřeny osmibokými pilíři. Na všech stranách fasády je plocha mezi okny vyplňována geometrickými obrazci. V interiéru propojuje podlaží oválné schodiště. Do bytů vedou dvoukřídlé dveře s profilovanými výplněmi. Osmiboký altánek v zahradě má jehlancovou stříšku. Odkazy Reference Literatura MATYSOVÁ, Ilona. Vily a rodinné domy Josefa Gočára. Kapitola 4.4 Dvojvila Jana Stacha a Karla Hoffmanna v Praze 6 - Hradčanech. 2014 [cit. 2021-06-10]. Diplomová práce. Univerzita Palackého v Olomouci, Filozofická fakulta. Vedoucí práce Prof. PhDr. Rostislav Švácha, CSc.. s. 101–121. Dostupné online. Související články Vila Tychonova 6 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Tychonova 4 na Wikimedia Commons Josef Gočár Archivováno 11. 6. 2021 na Wayback Machine. na Artmuseum.cz Dvojvila Archivováno 11. 6. 2021 na Wayback Machine. na Mepro-ateliér
Martinický palác (Loretánská ulice)

Martinický palác v Loretánské ulici je dvoupatrová barokní budova stojící v Praze 1 – Hradčanech, v Loretánské ulici č. 181/4. Popis Samostatně stojící rozlehlý palácový objekt se nachází na nárožním pozemku. Hlavní budova je symetrická, dvoupatrová, s průčelím obráceným do Loretánské ulice. Přízemí je vodorovně rýhované, v jeho středu je portál. Nad portálem vystupuje balkon podepřený předsazenými sloupy. Nad druhým patrem je střední štítové patro a dva postranní vikýře. Prostor za palácem je zčásti ohraničený a zčásti rozdělený křídly budovy na jednotlivé dvory a zahradu. Po převzetí budovy vojenským erárem byly zrušeny sály v hlavní budově i v severním bočním křídle. Dispozice ve všech křídlech byla změněna vložením příček a chodbových traktů. Do prostoru zahrady byly vestavěny dva další objekty. Historie Od roku 1629 do roku 1658 Maxmilián Valentin hrabě Bořita z Martinic postupně získal celý pozemek pro objekt budoucího paláce a nechal ho vložit do desek zemských. Na pozemku stály různé nesourodé stavby, které nechal zbourat císařský vyslanec v Římě Jiří Ignác hrabě Bořita z Martinic. V době jeho diplomatického působení v Římě se dostal do kontaktu s předním římským architektem Carlem Fontanou, jenž pro vyslance vypracoval projekt na nový pražský reprezentační palác. Stavba paláce probíhala od roku 1701 do roku 1704, projekt byl v průběhu realizace pozměněn. Nový palác byl hlavním pražským sídlem Martiniců až do vymření rodu po meči roku 1789. Palác připadl dědičce Marii Anně Martinicové, která se téhož roku provdala za Karla Josefa hraběte Clama. Palác byl nadále v majetku rodu Clam-Martiniců do roku 1837, kdy byl prodán vojenskému eráru pro zřízení špitálu. Od 50. let 20. století jsou zde kasárna pro Hradní stráž. Vojenské správě objekt slouží do současné doby. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Martinický palác na Wikimedia Commons
Císařský špitál svatého Antonína a svaté Alžběty

Císařský špitál svatého Antonína a svaté Alžběty je někdejší nemocnice na pražských Hradčanech. Nachází se mezi ulicemi Kanovnická a U Kasáren. Od roku 1969 je objekt chráněn jako kulturní památka. Popis Trojkřídlý objekt bývalého špitálu sv. Antonína se rozkládá na protáhlé parcele nepravidelného půdorysu napravo od vojenského kostela sv. Jana Nepomuckého. Křídla objektu spolu s boční fasádou kostela vymezují dvůr, který je na východní straně uzavřený ohradní zdí s portálem a s postranním vchodem. Druhý dvůr je za západním křídlem. Při vstupu je u kostelní zdi studna, chráněná polygonální stavbičkou s osmibokou stříškou. Historie Špitál sv. Antonína a sv. Alžběty byl založen již kolem roku 1374. Později byl špitál sloučen se sousedním klášterem voršilek. Současný barokní areál s monumentální kaplí sv. Antonína uprostřed trojkřídlé dispozice vznikl podle návrhu architekta Kiliána Ignáce Dientzenhofera. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Císařský špitál svatého Antonína a svaté Alžběty na Wikimedia Commons
Dům U Zlatého lva (Pohořelec)

Dům U Zlatého lva (také U Frýdlů, Strahovská fara) je dvoupatrový dům v Praze na Hradčanech, s podloubím a jižní fasádou do ulice Pohořelec č.p. 113/23 a se dvěma dvorními křídly. Od roku 1964 je (včetně zahrady) kulturní památkou. Historie Dům je gotického původu, jak dokládá dochovaný středověký sklep z opukového kvádříkového zdiva. Písemnými zprávami jsou jeho majitelé doloženi od roku 1379 počínaje měšťanem Ulricem (Oldřichem), do konce 14. století se v něm vystřídali další majitelé a nájemníci. Ve 2. polovině 16. století byla zaznamenána první renesanční přestavba, jako malý domek Jana Frydla se připomíná koncem 16. století. Na počátku 17. století byl majitelem Filip Folgenoch, dům byl opět renesančně přestavován. Zahradu Strahovský klášter roku 1614 na 50 let pronajal Janu Salcprunovi. Od roku 1671 byl majitelem zvonař a dělolitec Mikuláš Löw, po němž dům dostal roku 1674 jméno „U zlatého lva“ a mariánské domovní znamení se zlatým lvem. V 18. století tu byla zájezdní hospoda s rozsáhlou stájí a maštalemi ve dvorních křídlech. V době za bavorsko–francouzského vpádu v letech 1741 a 1742 byl dům značně poškozen rakouskou dělostřelbou. Opravený objekt pak roku 1773 získal zpět Strahovský klášter, který v něm zřídil svou faru; v této souvislosti byl dům upraven a snad i částečně přestavěn. Popis Hlavní jižní průčelí domu (do ulice) je barokní, symetrické, v obou patrech osmiosé. Podloubí v přízemí je otevřeno třemi oblouky arkády s valenými, lehce zahrocenými klenbami s pasy. Nad středním polem arkády je na fasádě mezi okny prvního patra štukový volutový rám a v něm domovní znamení: deskový obraz Pasovské Madony s Ježíškem barokního původu, malovaný na zinkovém plechu. Pod madonou leží zlatý lev a v pozadí v krajině je silueta Strahovského kláštera. Nad ním je dvojice navzájem ukloněných štukových erbů strahovského opata Františka Michaela Dallera pod opatskou infulí a berlou, v klenotu má královskou korunu a z ní vyrůstající polopostavu svatého Norberta, patrona Strahovského kláštera. Podloubí je zaklenuto třemi poli valené klenby se třemi páry trojúhelných výsečí, portál vjezdu do domu má kamenné omítnuté ostění. Vstupní dveře s brankou jsou novodobou kopií (z roku 1991) původních vrat. Z průjezdu do obdélného dvora vede vlevo dvouramenné, dřevěné, raně barokní schodiště. Dvorní průčelí jsou jednoduchá, podél západního dvorního křídla je krátká pavlač s oplechovaným zábradlím. Odkazy Reference Literatura RUTH, František. Kronika královské Prahy a obcí sousedních. Díl II. 1. vyd. Praha: Pavel Körber, 1904. Dostupné online. S. 861. Nemovité kulturní památky hlavního města Prahy. Operativní příruční seznam ke Státnímu seznamu nemovitých kulturních památek. Praha: Pražské středisko státní památkové péče a ochrany přírody, 1976. 332 s. S. 194. VLČEK, Pavel, et al. Umělecké památky Prahy. Pražský hrad a Hradčany. 1. vyd. Praha: Academia, 2000. 521 s. ISBN 80-200-0832-2. S. 337–339. Související články Seznam domů U Zlatého lva Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Zlatého lva na Wikimedia Commons
Dům U Zlatého pluhu (Pohořelec)

Dům U Zlatého pluhu, dříve U Tří hvězd, čp. 150 je řadový měšťanský dům na Pohořelci, na Hradčanech v městské části Praha 1. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Na úzké podlouhlé parcele přiléhající na jihu k hradbě sousedícího Strahovského kláštera, byl postaven v 2. polovině 16. století dům s fasádou orientovanou na sever. Do roku 1685 jej vlastnil měšťan a zedník Hans Rössl, pravděpodobně v témže roce byl dům, popisovaný jako menší zádušní dům, prodán kameníkovi Santinu Aichlovi za 260 zlatých, což bylo strahovskou vrchností potvrzeno 26. února 1686. Dům byl na konci 17. století zásadně přestavěn ve raně barokním slohu. Když Santin Aichel v roce 1702 jako vdovec zemřel, aniž by zanechal závěť, přešel dům do společného vlastnictví synů Jana a Františka. V domě následně až do své předčasné smrti v létě 1709 bydlel František Santini-Aichel, po kterém jej zdědila manželka Barbora (dcera kameníka Adama Kulicha). Později byl dům v majetku měšťana Matěje Novotného. V roce 1725 proběhla další přestavba domu, zmiňována je i pozdější klasicistní úprava. Na historickém snímku z evidenčního listu kulturní památky je přízemí upraveno jako prodejna Ovoce – Zelenina. Popis Exteriér Dvoupatrový dům vrcholící trojúhelníkovým štítovým nástavcem. Členění fasády odpovídá raně barokní přestavbě na konci 17. století, což dokládá trojice pilastrů vysokého řádu s jednoduchými dórskými hlavicemi obklopující okna v prvním a druhém patře. Dvě dvojice oken jsou v těchto patrech sdružena šambránami, které jsou nověji profilované, v 1. patře jejich tvary odpovídají nejpozdnějšímu klasicismu. Na prostředním pilastru je nad prvním patrem umístěno malované znamení zobrazující pluh, pod kterým je nápis „U zlatého pluhu“. Průčelí ukončuje volutový štít s plnou atikou, z přilehlých stříšek jsou po stranách průčelí vedeny okapové svody. Přízemí zdobí dvě slepé arkády s pozdně barokním poloeliptickým krámcovým portálem vlevo a zbytkem raně barokního ostění s uchem oddělujícím původně nadsvětlík. Průčelí do zahrady vzniklo řadou úprav a je novotvarem. Ze dvora je pod domem vyhlouben malý sklípek s eliptickou kamennou barokní valenou klenbou. Interiér Přední část přízemí je plochostropá, zadní část vyzděná z kamene, mající vzhledem ke stoupajícímu terénu charakter sklepa, má již klenbu z cihel. Podoba prostor pravděpodobně vznikla v různých dobách. V patře je v předním a středním traktu dispozice obdobná přízemí, nejspíše vznikly ve stejné době. Zbylé místnosti mají nevýrazné ploché stropy. Krov má barokní základ. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Zlatého pluhu na Wikimedia Commons
Dům U Zlatého úlu

Dům U Zlatého úlu, někdy zvaný také Wettenglovský dům, dříve i Veliký Kryštof, Veliký úl, U Svatého úlu nebo jednoduše Úl, je městský dům palácového typu v Praze 1 na Starém Městě, který spolu s protějším domem na Můstku uzavírá spodní, severní stranu Václavského náměstí. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Jedná se pravděpodobně o nejstarší budovu na celém náměstí; její barokně klasicistní přestavba je z roku 1789. Historie a popis Dům U Zlatého úlu se nachází na jednom z velmi frekventovaných míst Prahy, na nároží ulice Na Můstku a ulice 28. října (dříve Ovocná). Na jeho místě stávaly původně dva gotické domy, v 70. letech 16. století propojené a renesančně upravené. Současná podoba je výsledkem pozdně barokních či klasicistních úprav, které byly provedeny v letech 1789–1790 podle plánů Zachariáše Fiegerta. Po roce 1930 bylo ještě upraveno přízemí domu. Dům je třípatrový, s obdélným půdorysem. Nad přízemím je výrazná římsa. Nad korunní římsou je mansardová střecha s atikou, v níž jsou vikýře ukončené segmentem. Fasáda do Václavského náměstí je osmiosá, s mělkým dvouosým středním rizalitem; nad ním je štítový nástavec zdobený reliéfem velkého zlatem zdobeného včelího úlu, po jeho stranách jsou sochy putti a nad vrcholem štítu váza. Pětiosá boční fasáda do ulice Na Můstku je řešená obdobně, ale bez rizalitu. Ve sklepeních objektu se zachovaly gotické portálky původních domů, zbytek renesanční křížové klenby je dochován v prvním patře, z pozdně barokní přestavby se dochovaly některé klenby v přízemí a schodiště. Po roce 1989 byl dům privatizován a po rekonstrukci adaptován na hotel. Reliéf, podle kterého je dům nazýván, je mj. zajímavý tím, že po stranách úlu zobrazuje současně slunce i měsíc. Odkazy Reference Literatura RUTH, František. Kronika královské Prahy a obcí sousedních. Díl II. 1. vyd. Praha: Pavel Körber, 1904. Dostupné online. S. 754. Nemovité kulturní památky hlavního města Prahy. Operativní příruční seznam ke Státnímu seznamu nemovitých kulturních památek. Praha: Pražské středisko státní památkové péče a ochrany přírody, 1976. 332 s. S. 33. POCHE, Emanuel. Prahou krok za krokem. 2. vyd. Praha: Panorama, 1985. 472 s. S. 38. VLČEK, Pavel, et al. Umělecké památky Prahy. Staré město a Josefov. 1. vyd. [s.l.]: Academia, 1996. 639 s. ISBN 80-200-0563-3. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U Zlatého úlu na Wikimedia Commons Hrady.cz: Dům U Zlatého úlu Hotel Prague Inn: historie
Dům U Herzogů

Dům U Herzogů, také Pernštejnský, nebo U brány Zderazské je původem gotický měšťanský dům čp. 344/I v ulici Na Perštýně 5 v Praze 1 na Starém Městě, známý svou restaurací. Od roku 1964 je tento dům chráněn jako kulturní památka. Historie Gotický dům s klenutými sklepy má v severních partiích rovněž gotické stěny do úrovně přízemí. Narůstal při staroměstské hradební zdi poměrně složitě. V písemných pramenech se poprvé objevil roku 1398 a byl popsán jako dům staroměstského měšťana Hanka ze Such(o)dola, ve farnosti kostela sv. Martina ve zdi, při bráně Zderazské, kterou se jde ke Zderazskému klášteru a na Vyšehrad. Hankovi patřil dům až do roku 1409, kdy jej za 40 kop grošů českých prodal sladovníku Mikuláši alias Mikešovi Ryšlavému. Při tomto prodeji je situace domu zpřesněna: mezi městským příkopem z jedné strany a domem Johánka Běhala z druhé strany'. Johánek Běhal či Byhal bydlel v domě čp. 345/I. Po Mikešově smrti roku 1433 dům obývala vdova. V první polovině 16. století byl majitelem domu Jiří Kasík, zvaný z Pernštejna, po němž má ulice jméno Na Perštýně. Kasík rozšířil dům o celý jižní hloubkový trakt, renesanční konstrukce tvoří valená klenba s výsečemi západně od schodiště, další zdivo je barokní. Od emigrantky Anny Víškové z Vyškovic dům roku 1628 koupil patricij Baltazar Globic z Bučína, který býval konšelem a primasem malostranským, v době stavovské vzpoury roku 1621 byl uvězněn, ale pak uznán nevinným a propuštěn. Vlastnil dva domy, tento na Perštýně a U Zlatého stromu na Malé Straně, oba přenechal svému synovi Samuelovi Globicovi, který zastával úřad radního a v roce 1653 byl povýšen do šlechtického stavu za statečnost, kterou prokázal při obléhání Prahy Švédy. Samuel byl zeměměřičem a měl dva syny: Samuel Rafael († 1662) se stal malířem a Jan Daniel lékařem († 1660. Roku 1725 se majitelka domu s pivovarem, Anna Veronika Herzogová, provdala za malíře Václava Vavřince Reinera, který vyzdobil dům nástěnnou malbou Nejsvětější Trojice a žil v něm až do své smrti († 1743). V letech 1833–1836 následovala pozdně klasicistní přestavba podle plánů architekta a stavitele Jana Křtitele Vítka (psal se Johann Christian Wytteck). Celek byl zvýšen o druhé patro a v dosavadní zahradě na západní straně postaven další dům, oddělený později pod samostatné čp. 961/I. Uliční průčelí domu je pozdně klasicistní a má tříosý rizalit s trojúhelným štítem. Označení hostince na fasádě U medvídků se vztahuje k domovnímu znamení sousedního domu, s nímž je provoz již od 19. století propojen. Reference Literatura TOMEK Václav Vladivoj, Základy starého místopisu pražského, I. Staré Město pražské. 1. vyd. Praha 1866, s. 105. RUTH, František. Kronika královské Prahy a obcí sousedních II.. Praha: Pavel Körber, 1904. 1246 s. Dostupné online. Kapitola Na Perštýně, s. 832–835. VLČEK, Pavel. Umělecké památky Prahy. Staré Město, Josefov. Praha: Academia, 1996. 640 s. ISBN 80-200-0563-3. S. 260–261. LAŠŤOVKA, Marek; LEDVINKA, Václav, et al. Pražský uličník – 1. díl (A-N). 1. vyd. Praha: Libri, 1997. 604 s. ISBN 80-85983-24-9. S. 513. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Herzogů na Wikimedia Commons
Dům U Nováků

Dům U Nováků je secesní obchodní a víceúčelový dům na adrese Vodičkova 699/34, 110 00 na Novém Městě, Praha 1, nedaleko Václavského náměstí. Byl pojmenován po Josefu Novákovi, krejčovskému a textilnímu podnikateli, který obchodní dům provozoval a vlastnil zde též krejčovský salón. Objekt je od roku 1958 chráněn jako kulturní památka. Jde o jeden z prvních obchodních domů v Česku. Dějiny budovy Na parcele kdysi stál dům a obchod řezníka Vodičky, po kterém nese ulice název. Zde v roce 1878 zakoupili bratři Antonín a Josef Novákové, původem z České Třebové, za poměrně nízkou částku dům a obchod s nitěmi a hračkami, někdejší pivovar, U Štajgrů. Obchod bratři získali od těžce nemocného majitele, který tři dny po transakci zemřel. Obchod bratři zaměřili pouze na prodej textilu. Po smrti Antonína Nováka přebírá Josef vedení podniku, zdárně jej rozvíjí a rozšiřuje sortiment též na krejčovství a módu. Dům byl postaven v letech 1901 až 1904 podle návrhu věhlasného architekta Osvalda Polívky. Jedná se o multifunkční obchodní palác s pasáží, obchodem a zázemím, kancelářemi, sportovnami, hernou a divadlem U Nováků pro 700 diváků a kabaretním sálem. Zadavatel a majitel stavby Josef Novák zemřel dva roky po jejím dokončení roku 1906, v 51 letech, jméno J. Novák se nicméně na domě dlouho zachovalo a po Sametové revoluci roku 1989 bylo na dům navráceno. Architektura stavby Budova nese bohatou secesní štukovou a sgrafitovou výzdobu, původně byl projektován jako obchodní dům s luxusním módním či klenotnickým zbožím. Předlohou koncepce byly dobově moderní obchodní domy s chodbami s velkými prosklenými výklady, vznikající především v Paříži, Miláně či Neapoli. Pasáž domu byla teprve druhou v Praze a vynikala počtem obchodů. Roku 1912 ji dozdobil malíř Jan Preisler nástěnnou alegorickou freskou Obchod a Průmysl. Ve 30. letech 20. století sídlilo v divadle U Nováků Osvobozené divadlo Jana Wericha, Jiřího Voskovce a Jaroslava Ježka, které se sem přemístilo z Divadla Na Slupi. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Nováků na Wikimedia Commons Památkový katalog Profil domu Životopis Jana Nováka Historie pražských obchodních domů Stánka Domu U Nováků Archivováno 3. 8. 2020 na Wayback Machine.