NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museo della Boemia orientale

Il museo della Boemia orientale (in ceco Muzeum východních Čech) è un museo e un punto di riferimento storico a Hradec Králové, in Repubblica Ceca. È stato progettato da Jan Kotěra, un importante architetto ceco dell'inizio del XX secolo. Il museo della Boemia orientale fu costruito nel 1909-1912. Il design iniziale di Kotěra, presentato nel 1907, fu criticato per la sua decorazione esagerata e il design lussuoso. Inoltre, la città non aveva fondi sufficienti per un design così grandioso. Di conseguenza, Kotěra creò un nuovo progetto che fu completato nel 1908. Architettura Il museo è modellato su un tempio classico. "...La pianta del terreno [è] sotto forma di una croce latina, [con una] navata poligonale, una cupola sopra l'incrocio, [e] un ingresso laterale monumentale..." Per quanto riguarda la decorazione, l'ingresso è decorato da due sculture accanto alla porta d'ingresso. Si dice che queste figure femminili siano un'allegoria di Storia e Industria. Questi due sono accompagnati da una terza figura fatta di bronzo. Questa figura dovrebbe essere un giovane František Ulrich, che divenne sindaco di Hradec Králové all'età di 36 anni. I visitatori possono vedere i mobili nell'ufficio del direttore, una biblioteca, posti a sedere realizzati da Thonet Company e rivestimenti in legno nella sala conferenze, illuminazione e una fontana di fronte all'ingresso principale del museo. Gli interni del museo sono progettati in stile funzionalista. La costruzione del Museo della Boemia orientale è stata attesa con sentimenti contrastanti da parte di tutto il pubblico. Kotěra era conosciuto come un architetto giovane e progressista, e confermò questa affermazione nelle sue opere. Il design asimmetrico dell'edificio fu respinto dall'insegnante di Kotěra, Otto Wagner, ma Kotěra prevalse. Nel 1995 l'edificio è stato dichiarato monumento culturale nazionale. È stato ampiamente ricostruito nel 1999-2002. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo della Boemia orientale Collegamenti esterni (CS) Sito ufficiale, su muzeumhk.cz.
Piaristické náměstí

Piaristické náměstí (lidově Frajťák) se nachází v historickém centru Českých Budějovic na místě bývalého hřbitova, asi 100 metrů severozápadně od náměstí Přemysla Otakara II., ze kterého k němu vede Piaristická ulice. Z jihu je náměstí ohraničeno dominikánským klášterem s kostelem Obětování Panny Marie (nejstarší a historicky nejcennější budovou města, založenou spolu s městem v roce 1265). Na západní straně náměstí je na klášter navazující polygonální bašta z 15. století, v níž je umístěna galerie, a solnice (zbrojnice), ve která byla v roce 2019 otevřena restaurace. Na severní straně Piaristické náměstí navazuje na Hroznovou ulici. Historie Při archeologickém průzkumu zde byly nalezeny artefakty z mladší doby bronzové, z pozdní doby laténské a z mladší doby hradištní; z doby založení města pochází zbytky obytného objektu, které byly nalezeny při archeologickém průzkumu solnice. Od konce 13. století do první poloviny 18. století zde byl hřbitov. Lidový název pro toto prostranství „Frajťák“ je odvozen od německého pojmenování hřbitova. Archeologickým průzkumem bylo zjištěno, že se zde pohřbívalo již před založením města, počínaje mladší dobou hradištní. V 2. polovině 18. století byla plocha bývalého hřbitova srovnána a okraje zrušeného hřbitova (směrem k České ulici a k Hroznové ulici) byly zastavěny. V souvislosti s přestěhováním piaristického gymnázia do bývalého dominikánského kláštera v roce 1785 se začal používat název Piaristické náměstí. Od 19. století se zde konají dvakrát týdně trhy. V roce 1952 zde byla režisérem Bořivojem Zemanem natočena úvodní scéna k filmu Pyšná princezna. Současné dláždění pochází z roku 1995 a na některých kamenech jsou motivy připomínající hřbitovní minulost tohoto místa. Na místě byly prováděny archeologické výzkumy zaměřené jednak na hřbitov, jednak na pozůstatky pravěkého osídlení, které zde byly zaznamenány. Budovy Dominikánský klášter Kostel Obětování Panny Marie Solnice (zbrojnice) Polygonální bašta Sochy V průchodu k České ulici se nacházejí sousoší Nejsvětější Trojice a Ukřižování od Josefa Dietricha z let 1741–1742. Nejsvětější Trojice Sloup Nejsvětější Trojice stál původně uprostřed dnešního Piaristického náměstí (v době, kdy zde ještě byl hřbitov). Je zakončen korintskou hlavicí. Podstavec nese nápisy: Kalvárie Patu kamenného krucifixu objímá lkající Marie Magdaléna, vlevo od ní stojí Panna Marie, vpravo svatý Jan Evangelista. Podstavec nese nápis: Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Piaristické náměstí na Wikimedia Commons
Església Vermella (Brno)

L'Església Vermella (en txec: Červený kostel) és una església protestant de Brno, República Txeca. Va ser dissenyada per l'arquitecte Heinrich von Ferstel i construïda entre 1863 i 1867. Actualment és utilitzada per l'⁣Església Evangèlica dels Germans Txecs. L'edifici és un monument cultural.
Rote Kirche (Brünn)

Die Rote Kirche ist eine protestantische Kirche in Brünn in Tschechien. Sie wurde im norddeutschen neugotischen Baustil erbaut. Geschichte Die zur Superintendentur A. B. Mähren und Schlesien gehörenden Brünner Lutheraner beschlossen in den 1860er Jahren den Bau der neuen Kirche. Den dazu ausgerufenen Architektenwettbewerb gewann Heinrich von Ferstel. Im Jahre 1863 wurde der Grundstein gelegt. Die Kirche wurde Christuskirche benannt und im Jahr 1867 feierlich eingeweiht. Die Kirche wurde ab 1878 nur noch von den deutschen Protestanten in Brünn benutzt, da die tschechischen Protestanten ihre eigene Kirche erbaut hatten. Bis 1945 wurde die Rote Kirche von der Deutschen Evangelischen Kirche genutzt. Nach der Beendigung des Zweiten Weltkrieges kam die Kirche an die Evangelische Kirche der Böhmischen Brüder und wurde in „Jan-Ámos-Komenský-Kirche“ (tschechisch: Českobratrský evangelický chrám Jana Amose Komenského) umbenannt, die volkstümliche Bezeichnung „Červený kostel“ (deutsch Rote Kirche) blieb jedoch erhalten. Architektur Die Rote Kirche wurde als städtebaulich markanter Zielpunkt der heutigen Husova-Straße angelegt. Parallel zum Bau der Votivkirche Wien wurde sie in deutlicher formaler Anlehnung an die im Zeitalter der Reformation entstandene, später von Ferstel restaurierte spätgotische St.-Jakobs-Kirche in Brünn als neugotische Hallenkirche mit einem polygonal gebrochenen Hallenumgangschor entworfen, in den hinein die Sakristei gebaut ist. Als Backsteinbau folgt sie dem von Friedrich von Schmidt entwickelten Kirchenbaustil. Den Außenbau beherrscht ein viergiebliger, kaum über das Kirchendach herausragender Westbau, bekrönt von einem oktogonalen steinernen Dachreiter. In das vierbahnige Maßwerkfenster hinein ist der Portalvorbau gesetzt. Im Innern tragen Rundpfeiler mit spätgotischen Blattkapitellen Kreuzrippengewölbe, die im Mittelschiff um Scherenrippen bereichert, in den schmalen Seitenschiffen als Rippendreistrahle ausgeführt sind. Die Kirche hat weitgehend ihre bauzeitliche Ausstattung bewahrt. Weblinks Katolíci a protestanti v Brně, historie Červeného kostela (Katholiken und Protestanten in Brünn, Geschichte der Roten Kirche) tschechisch. Evangelische Českobratrská církev evangelická sbor Brno I. (Kirche der Böhmischen Brüder – Brünn I.) tschechisch. Rote Kirche in Brünn – Virtuelle Besichtigung Denkmäler in Brno (Brünn), Erbe der Reformation
Czerwony Kościół w Brnie

Świątynia Jana Amosa Komeńskiego (cz. Chrám Jana Amose Komenského), znana również jako Czerwony Kościół (cz. Červený kostel) – świątynia protestancka znajdująca się w Brnie, na placu Komenského náměstí, wzniesiona w latach 1863–1867 wg projektu Heinricha von Ferstela. Od 1945 należy do Ewangelickiego Kościoła Czeskobraterskiego, wcześniej służyła niemieckojęzycznym ewangelikom. Historia Po ogłoszeniu patentu tolerancyjnego w 1781 roku ani jeden zamieszkujący Brno Czech nie przystąpił do Kościoła ewangelickiego, należeli do niego jedynie pojedynczy cudzoziemcy. Mimo to w 1782 powołano zbór w Brnie, a 25 grudnia 1782 odprawiono pierwsze nabożeństwo w fabryce Köffillera. Wkrótce kościół urządzono w dawnej ujeżdżalni koni przy dzisiejszej ulicy Husovej. W 1862 roku rozpisano konkurs architektoniczny na budowę kościoła, który wygrał Heinrich von Ferstel. Kamień węgielny wmurowano 7 września 1863. Świątynię otwarto w 1867 roku i nadano jej imię Christuskirche (kościół Chrystusa). Gdy w latach 60. XIX wieku proboszczem został Gustav Trautenberger, doszło do napięć między wiernymi czesko- i niemieckojęzycznymi. Sprzeciwił się on powołaniu kalwińskiego wikariusza dla czeskich parafian, w związku z czym byli oni zmuszeni dojeżdżać na nabożeństwa do wsi Nosislav. W 1894 rozpoczęli oni budowę własnego kościoła przy dzisiejszej ulicy Pellicovej (Kościół Betlejemski), a pierwsze nabożeństwo odprawiono tam 23 maja 1895. Czerwony kościół pozostał z kolei niemieckojęzyczny. Po II wojnie światowej świątynia przeszła w ręce czeskiego zboru, a 20 maja 1945 odprawiono tu pierwsze nabożeństwo w języku czeskim. Regularne nabożeństwa zaczęto tu odprawiać w 1946 roku, po ukończeniu niezbędnego remontu. Świątyni nadano imię Jana Amosa Komeńskiego, a 3 maja 1958 wpisano ją na listę zabytków. W latach 1975–1990 kościół był nieczynny z powodu uszkodzeń wywołanych przez wody gruntowe, wyremontowano go dzięki wsparciu finansowemu ze strony Ministerstwa Kultury i Urzędu Miasta Brna. W 1989 roku wspólnocie przekazano budynek dawnej niemieckiej szkoły ewangelickiej, który przekształcono w nową plebanię. Architektura i wyposażenie Świątynia neogotycka, trójnawowa, nieorientowana. Fasadę zdobi kamienny portal wejściowy przykryty balkonem, nad nim znajduje się ostrołukowe, maswerkowe okno. Do obejścia prezbiterium dostawione są trzy absydy. Nawy przykrywa sklepienie gwiaździste wsparte na dwunastu kolumnach. Długość kościoła wynosi 45 m, a wieża ma wysokość 51 m. Wnętrze zdobi marmurowa ambona z podobiznami ewangelistów, ufundowana przez Ernsta Johanna Herringa von Frankensdorfa. Organy wykonało w 1887 roku przedsiębiorstwo Rieger Orgelbau. Galeria Przypisy
Röda kyrkan, Brno

Röda kyrkan är en protestantisk kyrka tillhörig Tjeckiska brödernas evangeliska kyrka. Kyrkan är ett kulturminnesmärke och ligger centralt i Brno i Tjeckien. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes år 1863 till 1867 efter ritningar av arkitekt Heinrich von Ferstel. Byggnaden är 45 meter lång och består av ett långhus med nordsydlig orientering. I söder finns ett 50 meter högt torn med ingång och i norr finns kyrkans kor. Orgeln tillkom år 1887. Bildgalleri Referenser Katolíci a protestanti v Brně, historie Červeného kostela (Katoliker och protestanter i Brno, Röda kyrkans historia) (tjeckiska) Externa länkar Evangelische Českobratrská církev evangelická sbor Brno I. (Tjeckiska brödernas evangeliska kyrka i Brno) (tjeckiska). Wikimedia Commons har media som rör Röda kyrkan.
Michalovice (hrad)

Michalovice jsou zřícenina hradu nad řekou Jizerou 3 km severozápadně od města Mladá Boleslav. Hrad založený ve druhé polovině 13. století rozvětveným rodem Markvarticů stál na strmém trojúhelníkovém ostrohu v nadmořské výšce 250 metrů. Od roku 1967 je chráněn jako kulturní památka. Páni z Michalovic Páni z Michalovic se v dobových listinách objevují poprvé v roce 1281 a jedná se o rod velmi významný. Jedním z prvních známých členů rodu je Jan I. z Michalovic, zdatný a slavný harcovník po rytířských turnajích, opěvovaný v oslavné básni Ulricha z Freiberga. Zúčastnil se celé řady rytířských turnajů a to nejen doma, na českém území, ale stanul ve šraňcích i v Porýní a ve Francii. Janovi potomci byli převážně na straně panovníka a patřili mezi předáky české šlechty. V roce 1468 vymřel rod pánů z Michalovic po meči v osobě Jindřicha Kruhlaty z Michalovic v bitvě u Turnova. Sestra posledního pána z Michalovic Magdaléna byla provdaná za Jana z Tovačovského z Cimburka mladšího. Tovačovští ale na hradě nesídlili, ani jej neudržovali, tudíž se o Michalovicích již v roce 1513 píše jako o opuštěném pustém hradě. Stavební podoba Předhradí Michalovic bylo čtverhranné a chránil ho příkop. Zástavbu neznáme, pouze v jihozápadním nároží se dochoval malý fragment zdiva. Přístupová cesta do hradního jádra překonala druhý příkop, prošla úzkým parkánem a vstoupila na hradní nádvoří. Jeho dominantou je dochovaná věž zvaná Putna, za kterou stál palác na půdorysu písmene L, v jehož jižní stěně se dochovaly pozůstatky dvou prevétů. Zadní a obě boční strany jádra obíhal široký parkán. Věž Putna měla původně dva vstupy. Jeden vedl do prvního patra, odkud bylo možné otvorem v podlaze vstoupit do přízemí. Druhý vstup vedl do druhého patra, odkud vedla chodbička v síle zdi do třetího patra. Místnosti v prvním a druhém patře byly zaklenuté kupolí. Náklon věže je způsoben podkopáním v 19. století. Věž se potom roztrhla a naklonila. Říká se, že to zavinili hledači pokladu, který byl podle pověsti někde u věže zakopán. Podle geodetického měření z dubna 2026 činí náklon věže 6,51°. Tato hodnota převyšuje dosavadní rekord věže v německé obci Gau-Weinheim evidovaný v Guinnessově knize rekordů v kategorii neúmyslně nakloněných staveb. V roce 1935 pracovníci Československých drah spojovali oba díly roztržené věže a přímo pod ní našli váček se zhruba 470 stříbrnými mincemi z dob třicetileté války. Od roku 1911 slouží věž i jako rozhledna.[zdroj?] Fotogalerie Reference Literatura SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze Království českého: Boleslavsko. Svazek X. Praha: Jiří Čížek – ViGo agency, 2000. 406 s. Kapitola Michalovice hrad, s. 212–220. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Michalovice na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Michalovice v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Seznam prací o hradu Michalovice v Bibliografii dějin českých zemí (Historický ústav AV ČR) Michalovice na stránkách Hrady.cz
Michalovice Castle

Michalovice is a castle near the Jizera river, about 3 kilometres (2 mi) northwest of the town of Mladá Boleslav, in Central Bohemia, Czech Republic. Ruins The ruins of the early Gothic architecture Michalovice castle stands on the right bank of the Jizera river. It was built by members of the Markvartice family during the last quarter of the 13th century to replace an earlier manor house. It was left to decay in the 15th century. In the 19th century the remains of the castle were undermined, leaving it in ruins. See also List of castles in the Central Bohemian Region References
Kostel svatého Jana Křtitele a svatého Jana Evangelisty (Brno-město)

Kostel svatého Jana Křtitele a Jana Evangelisty, běžně zvaný jako kostel svatých Janů, je římskokatolický chrám postavený ve 13. století při minoritském klášteře v historickém centru Brna. Areál kláštera s kostelem a loretánskou kaplí je od roku 1964 chráněn jako kulturní památka. Dějiny Minoritský řád přišel do Brna někdy mezi lety 1227 a 1239. Společně se vznikem klášterního provizoria byl postaven i provizorní kostelík svatého Jana Křtitele, jehož pozůstatky byly údajně nalezeny při stavebních pracích v roce 1722. V polovině 13. století vznikl definitivní chrám, který byl roku 1257 vysvěcen olomouckým biskupem Brunem ze Schauenburku. O pět let později byl celý areál kláštera postižen požárem. Donátorem obnovy stavby se stal Mikuláš Opavský, jenž také společně s chotí Anežkou našel v kostele místo posledního odpočinku. Po klášterní novostavbě a opravách kostela existoval na začátku 14. století minoritský chrám, jenž je v obvodových zdech zachován dodnes. V severním rohu mezi lodí a kněžištěm stála štíhlá věž. V této gotické trojlodní podobě zůstal chrám až do 17. století, kdy byla roku 1678 věž zbořena. Hrobka opavských Přemyslovců Původně se měl kostel stát rodovým pohřebištěm vedlejší linie opavských Přemyslovců. Pohřbeni zde jsou: Mikuláš Opavský – nemanželský syn českého krále Přemysla Otakara II. Adelheida Opavská – manželka Mikuláše Opavského Barokní přestavba K výrazným úpravám došlo v první polovině 18. století: v sousedství kostela byla postavena loretánská kaple, konvent byl rozšířen a klášterní kostel byl zbarokizován ve dvou etapách Mořicem Grimmem. Nejprve byl v roce 1722 upraven presbytář, který dostal novou klenbu a nová okna, následně v letech 1729–1733 byla přestavěna hlavní loď. Grimm nechal strhnout sloupy trojlodí (chrám je nyní jednolodní) a původní klenbu, kterou nechal nahradit novou barokní, zesílil obvodové zdi, prodloužil loď o jedno pole a vystavěl nové průčelí v duchu dynamického baroka. V této podobě existuje kostel svatého Jana Křtitele a Jana Evangelisty dodnes. Farním kostelem Dne 1. září 1784 se minoritský chrám při reorganizaci farní správy nově stal farním kostelem pro jednu třetinu tehdejšího Brna (tedy třetinu dnešního historického centra). Farnost byla později rozšířena do oblasti Cejlu. Reference Literatura FOLTÝN, Dušan, a kol. Encyklopedie moravských a slezských klášterů. Praha: Libri, 2005. 878 s. ISBN 80-7277-026-8. SAMEK, Bohumil. Umělecké památky Moravy a Slezska 1. A-I. Praha: Academia, 1994. 651 s. ISBN 80-200-0474-2. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jana Křtitele a svatého Jana Evangelisty na Wikimedia Commons Stránky brněnského kláštera minoritů a farnosti u sv. Janů Kostel sv. Janů a klášter minoritů v Encyklopedii dějin Brna Varhanotéka: kostel sv. Jana Křtitele a sv. Jana Evangelisty
Kościół św. Wita w Českým Krumlovie

Kościół św. Wita w Českým Krumlovie – rzymskokatolicki kościół parafialny pw. św. Wita, położony w Czechach, w kraju południowoczeskim. Kościół, wraz z historycznym centrum miasta, jest wpisany na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Należy do dekanatu Český Krumlov diecezji czeskobudziejowickiej w Czechach. Historia Pierwsze wzmianki pisemne o parafii pochodzą z 1329 roku. Kościół wybudowany w latach 1407–1439 w miejscu starszego na cyplu nad Wełtawą. Inicjatorem był ks. Hostislav z Bílska, projektantem Linhart z Aldenberku. Prezbiterium jest prawdopodobnie dziełem mistrza Jana z 1407 roku . Budowę nawy kontynuował budowniczy Stanêk z Krumlowa . Konsekrowany w 1439 roku. Do 1885 roku wokół budynku znajdował się cmentarz, zachowały się płyty nagrobne. Nowy cmentarz z drewnianą kaplicą poświęconą 17 listopada 1885 roku założono po drugiej stronie Wełtawy w okolicach ogrodu jezuickiego. W 1638 roku dobudowano zakrystię, w latach 1893–1894 przebudowano wieżę. Restaurowany był w latach 1899–1900 i w 1936 roku. W kościele znajduje się m.in. mauzoleum Wilhelma z Rožemberku . Architektura Budowla gotycka, halowa trzynawowa. Prezbiterium zamknięte pięciobocznie . Sakramentarium i kruchta dobudowana około 1500 roku. Wieża w zachodniej części kościoła ma romańskie okna na parterze. Najwyższe piętro wieży jest pseudogotyckie i pochodzi z lat 1893–1894 . Obecnie w obiekcie są dwie kaplice, ale do roku 1787 była jeszcze trzecia . Od XV wieku w kościele są dwa organy. W zachodniej części w emporze instrument z 1738 roku i w północnej części małe organy z 1716 ozdobione liśćmi akantu. Chrzcielnica z czerwonego marmuru z baldachimem pochodzi z XVI wieku . W ołtarzu głównym obraz św. Wita i Marii Panny autorstwa Jana Krejčika z lat 1673–1683 , ufundowany przez parę książęcą Jana Kristiána z Eggenberku i Marię Ernestin z domu Schwarzenberk. Do roku 1780 było kilka ołtarzy bocznych fundowanych przez gildie działające w mieście . Kaplica św. Jana Nepomucena Kaplicę ufundował Adam Franciszek ze Schwarzenbergu i jego żona Eleonora Amalie ze Schwarzenbergu w latach 1726–1729. Autorem był E.A. Martinelli. W rokokowym ołtarzu znajduje się obraz przedstawiający śmierć św. Jana Nepomucena z 1729 roku autorstwa Pietra van Roye. Ołtarz jest repliką ołtarza Berniniego w Rzymie . Kaplica Zmartwychwstania Pańskiego Kaplica pochodzi z okresu gotyckiej budowy kościoła. W okresie baroku usunięto żebra sklepienne . Wystrój malarski wykonał František Jakub Prokyš w roku 1777. Kaplica św. Hieronima Nieistniejącą obecnie kaplicę św. Hieronima po zachodniej stronie kościoła, ufundował Johan von Rosenberg w roku 1389. W XVI wieku kościół był zarezerwowany dla ludności czeskiej, a ludność niemiecka korzystała z kaplicy. W 1787 pomieszczenia zamknięto i sprzedano . Przypisy Bibliografia Sztuka świata. Atlas zabytków Europa A-K. Warszawa: Wydawnictwo Arkady, 2012. ISBN 978-83-213-4425-6. Zdena Flašková: Czeski Krumlov Historyczna część miasta, gród i zamek. 2010. ISBN 80-86141-35-7. Kirche St. Veit in der Stadt Český Krumlov. farnostck.bcb.cz. [dostęp 2021-04-20]. Kostel sv. Víta. pamatkovykatalog.cz. [dostęp 2021-04-20].
Храм Святого Михаила (Брно)

Храм Святого Михаила (чеш. Kostel svatého Michaela) — приходской католический храм в историческом центре города Брно (Чехия), на Доминиканской площади. Однонефная церковь в стиле барокко была построена при бывшем доминиканском монастыре вместо ныне несуществующей церкви начала XIII века. Весь комплекс с церковью и зданиями бывшего доминиканского монастыря охраняется как памятник культуры с 1958 года. История История храма начинается с начала XIII века. Уже в 1228 году на месте нынешнего костёла стояла церковь Михаила Архангела, которую вместе с прилегающими территориями в этом же году моравский маркграф Пржемысл передал в дар ордену доминиканцев под монастырь. Церковь была разрушена во время осады Брно в 1645 году шведскими войсками. Костёл был построен заново в стиле барокко Яном Кржтителем Эрной с 1658 по 1679 год. Интерьер Статуя Михаила Архангела В 1728 году на фронтоне церкви была возведена статуя Михаила Архангела, которая визуально возвысила фасад церкви. В конце XX века её сняли с пьедестала, отреставрировали и поместили в атриум Дворца Юстиции Брно. В 2011 году на месте оригинальной статуи была установлена её точная копия, исполненная из современных материалов, более стойких к природным воздействиям. Капелла Гроба Господня В 1707 году к южной стене костёла, на Доминиканской улице, была пристроена капелла Гроба Господня. Капеллу венчает шестиугольная эдикула, являющаяся одной из крупнейших в Моравии. Капелла построена в стиле Иерусалимской часовни внутри Храма Гроба Господня. В 1905 году в капелле появился алтарь Девы Марии Лурдской. Примечания Литература Bohumil Samek. Kostel sv. Michaela archanděla a klášter dominikánů // Umělecké památky Moravy a Slezska A/I (чеш.). — Praha: Academia, 1994. — Vol. 1. — S. 169—175. — 651 S. — (Umělecké památky Moravy a Slezska). — ISBN 80-200-0474-2. Dušan Foltýn a kol. Bývalý konvent dominikánů s kostelem sv. Michala // Encyklopedie moravských a slezských klášterů (чеш.). — Praha: Libri, 2005. — S. 154-160. — 878 p. — ISBN 80-7277-026-8. Jiří Bílek, Otakar Tučka. Brněnské kostely (чеш.) / Jiří Brauner. — 2. — Brno: Kartuziánské nakladatelství, 2006. — P. 20—25. — 265 p. — 2000 экз. — ISBN 80-86953-06-8. Ссылки Страница костёла (чеш.).
Kostel svatého Vojtěcha (České Budějovice)

Farní kostel svatého Vojtěcha stojí v Českých Budějovicích v ulici Emy Destinové v městské části Čtyři Dvory poblíž kampusu Jihočeské univerzity a ústavů Akademie věd ČR. Historie 1. září 1937 byla podána žádost o stavbu a plány místním kostelním výborem. Kostel byl zbudován v letech 1938–1939, jeho projektantem byl pražský architekt Jaroslav Čermák, stavbu řídil českobudějovický stavitel František Stašek. Jde o podélný kostel s asymetricky umístěnou věží. Jeho čelní stěnu zdobí obrovský dřevěný kříž a ze dřeva vyřezané sochy sv. Vojtěcha a pruských válečníků od sochaře a řezbáře Josefa Vítka. Zajímavostí je monolitický betonový strop kostelní lodi. Je střediskem farnosti sv. Vojtěcha, která byla zřízena v roce 1990 a zahrnuje městské části Českých Budějovic ležící na levém břehu Vltavy. Farnost spravují salesiáni, přilehlá fara je zároveň sídlem Salesiánského střediska mládeže. Mše svaté jsou slouženy denně. Galerie Odkazy Reference Literatura Encyklopedie Českých Budějovic. 2., opravené a rozšířené vyd. České Budějovice: Statutární město České Budějovice a NEBE s. r. o., 2006. ISBN 80-239-6706-1. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vojtěcha na Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je kostel svatého Vojtěcha Stránky farnosti sv. Vojtěcha