NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Petra a Pavla (Byšičky)

Kostel svatého Petra a Pavla je římskokatolický filiální kostel v Byšičkách, patřící do farnosti Lázně Bělohrad v okrese Jičín. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Poprvé je kostel v Byšičkách písemně zmiňován v roce 1267, kdy na návrší stál románský kostelík. Obec je poprvé písemně zmíněna v roce 1318, avšak zanikla za třicetileté války a zbyl z ní pouze kostel. Výraznější stavební opravou prošel kostel v roce 1718, kdy byl barokně upraven jižní i západní portál a okna, v roce 1850 byla k západnímu průčelí přistavěná hranolová věž. V letech 1851–1880 žil u kostela poslední z českých poustevníků Augustýn Hoření. Na konci 20. století byla provedena celková rekonstrukce kostela a opravena i křížová cesta vedoucí ke kostelu. Roku 1988 byly střechy namísto břidlice oplechovány. Další opravou prošel kostel v letech 2010–2011, kdy byla provedeno odvodnění, zaceleny vnější i vnitřní trhliny a staticky zajištěn severní opěrný pilíř. U kostela se rozkládá hřbitov, kde je pochován např. hudební skladatel Karel Moor, spisovatelka Leontina Mašínová nebo herec Jiří Letenský. Byšičky údajně inspirovaly básníka Karla Jaromíra Erbena k napsání balady Svatební košile, ovšem podle jiné hypotézy jako inspirace pro místo děje uvedené balady posloužil hřbitov u kostela svaté Maří Magdalény ve Velharticích na Klatovsku. Architektura Kostel je jednolodní orientovaná stavba stojící na návrší uprostřed hřbitova. K západní dvoupatrové věži přiléhá loď, na níž navazuje užší pětiboký presbytář v nárožích podepřený dvěma opěrnými pilíři, k němuž na východní straně přisedá vně také pětiboce formovaná apsida. Fasáda kostela je hladká, členěná pouze soklem a korunní římsou, střecha je sedlová s valbou, na věži osmiboká jehlancová, krytá pozinkovaným plechem. Jižní stěnu kostela prolamuje pět obloukem uzavřených oken se širokými šambránami, vyšší půlkruhem uzavřená a půlkruhová okna osvětlují věž, v apsidě je okno pravoúhlé. Barokní věž je členěna římsami a lizénovými rámy s vpadlými poli. Téměř čtvercový půdorys gotické lodi 7,8 × 7,55 metrů je v interiéru 5,15 metrů vysoký a plochostropý, od kněžiště oddělený hrotitým triumfálním obloukem. V západní části lodi je kruchta nesená dvěma čtyřbokými pilíři. Rovněž gotické kněžiště je plochostropé, 6,9 metrů široké a 4,9 metrů hluboké, na východě otevřené obloukem do nejstarší části kostela, románské apsidy zaklenuté konchou. Apsida pochází z počátku 13. století, loď a kněžiště z počátku následujícího století, barokní věž byla přistavěná roku 1850. Bohoslužby V Byšičkách se konají každoročně v červnu hojně navštěvované a oblíbené poutě.[kdy?] Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons Kostel sv. Petra a Pavla na webu Hrady.cz Byšičky - kostel sv. Petra a Pavla na webu Turistika.cz Po stopách nejslavnějších příběhů z Erbenovy Kytice Archivováno 13. 4. 2014 na Wayback Machine.
Malhostovice

Malhostovice (deutsch Malostowitz) ist eine Gemeinde in Tschechien. Sie liegt sechs Kilometer östlich von Tišnov und gehört zum Okres Brno-venkov. Geographie Malhostovice befindet sich in der Boskowitzer Furche. Das Dorf liegt am linken Ufer des Flüsschens Lubě an der Einmündung des Baches Pachla. Nördlich erhebt sich der Horky (340 m), im Nordosten die Paní hora (395 m), südlich die Zlobice (394 m), im Südwesten die Čebínka (433 m), westlich der Stráž und im Nordwesten der Vinohrad (372 m). Nachbarorte sind Všechovice und Skalička im Norden, Nuzířov im Nordosten, Lipůvka im Osten, Kuřim im Südosten, Moravské Knínice im Süden, Čebín im Südwesten, Drásov im Westen sowie Železné und Stanovisko im Nordwesten. Geschichte Die erste schriftliche Erwähnung des Ortes stammt aus dem Jahre 1320. Besitzer waren die Pernsteiner, später die Herren von Kunstadt. 1353 überschrieb Hroch von Kunstadt seiner Frau Margarethe von Sternberg die Zinseinnahmen aus Malhostovice und Horní Loučky als Leibgedinge. Seit dem Ende des 14. Jahrhunderts war Malhostovice ein Pfarrort. Letztmals wurde 1532 ein Pfarrer in Malhostovice erwähnt, im Jahre 1591 galt die Pfarre als erloschen. Zwischen 1658 und 1702 war das Dorf nach Lomnice gepfarrt. Nach der Errichtung des Lokalkaplanats Drásov wurde Malhostovice in den 1780er Jahren diesem zugeordnet. Nach der Aufhebung der Patrimonialherrschaften bildete Malostovice ab 1850 eine Gemeinde im Brünner Bezirk und Gerichtsbezirk Tischnowitz. 1857 brannte der Kirchturm aus und die Glocken fielen herunter. Seit 1896 gehörte Malostovice zum neu gebildeten Bezirk Tischnowitz. Seit 1923 führt die Gemeinde den Namen Malhostovice. Nach der Auflösung des Okres Tišnov kam die Gemeinde mit Beginn des Jahres 1961 zum Okres Brno-venkov, zugleich wurde Nuzířov eingemeindet. Gemeindegliederung Die Gemeinde Malhostovice besteht aus den Ortsteilen Malhostovice (Malostowitz) und Nuzířov (Noscherau). Sehenswürdigkeiten Filialkirche des hl. Laurentius; der ursprünglich frühgotische Bau entstand wahrscheinlich im 13. Jahrhundert unter den Herren von Pernstein. Die erste schriftliche Nachricht über die Kirche stammt vom 20. Februar 1407. Im Jahre 1763 wurde der Turm errichtet. Die alte Kirche wurde 1834 wegen Baufälligkeit abgebrochen, lediglich der Turm blieb erhalten. Die Weihe des für 1285 Gulden errichteten Neubaus erfolgte 1835. Mit 1095 Gulden trug Wilhelm Graf Mitrovský den größten Teil der Baukosten. Kapelle in Nuzířov Grundmauern der Kirche des hl. Clemens, östlich des Dorfes Naturdenkmale Malhostovická pecka und Drásovský kopeček, südlich des Ortes, zwei Devonkalkriffe mit Population der Hundsrose, Großen Kuhschelle, Rotem Hartriegel, Schlehdorn, Liguster sowie Haselsträuchern. Naturdenkmal Zlobice, südlich von Malhostovice Söhne und Töchter der Gemeinde Vladimír Podborský (* 1932), Archäologe Weblinks Geschichte der Kirche des hl. Laurentius Deutschsprachige Beschreibung der Umgebung Einzelnachweise
Malhostovice

Malhostovice is a municipality and village in Brno-Country District in the South Moravian Region of the Czech Republic. It has about 1,000 inhabitants. Malhostovice lies approximately 17 kilometres (11 mi) north-west of Brno and 173 km (107 mi) south-east of Prague. Administrative division Malhostovice consists of two municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Malhostovice (823) Nuzířov (161) Demographics References External links Official website
Malhostovice

Malhostovice es una localidad del distrito de Brno en la región de Moravia Meridional, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 964 habitantes. Se encuentra ubicada en el centro-oeste de la región, cerca de la orilla del río Svratka —un afluente del río Dyje, que es afluente del Morava, el cual, a su vez, lo es del Danubio— y de la frontera con la región de Vysočina.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Malhostovice.
Malhostovice

Malhostovice (en allemand : Malostowitz) est une commune du district de Brno-Campagne, dans la région de Moravie-du-Sud, en République tchèque. Sa population s'élevait à 990 habitants en 2020. Géographie Malhostovice se trouve à 6 km à l'est-sud-est de Tišnov, à 18 km au nord-ouest de Brno et à 171 km à l'est-sud-est de Prague. La commune est limitée par Skalička et Újezd u Černé Hory au nord, par Lažany et Lipůvka à l'est, par Kuřim au sud, et par Čebín, Drásov et Všechovice à l'ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1320. Notes et références Portail de la Tchéquie Portail de la Moravie
Malhostovice

Malhostovice település Csehországban, a Brno-vidéki járásban. Malhostovice Skalička, Újezd u Černé Hory, Lipůvka, Čebín, Kuřim, Drásov, Všechovice és Lažany településekkel határos. Lakosainak száma 1028 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Malhostovice

Malhostovice är en ort i Tjeckien. Den ligger i regionen Södra Mähren, i den östra delen av landet, 170 km sydost om huvudstaden Prag. Malhostovice ligger 278 meter över havet och antalet invånare är 834. Terrängen runt Malhostovice är kuperad norrut, men söderut är den platt. Malhostovice ligger nere i en dal.Runt Malhostovice är det mycket tätbefolkat, med 1 573 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Brno, 17,2 km söder om Malhostovice. Trakten runt Malhostovice består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Malhostovice.
Vladimír Fuka (skladatel)

Vladimír Fuka (25. května 1920 Dačice – 22. listopadu 1996 tamtéž) byl český hudební skladatel, sbormistr a dirigent. Životopis Vladimír Fuka se narodil 25. května 1920 v Dačicích do řemeslnické rodiny. Otec František Fuka patřil mezi první absolventy keramické školy v Bechyni. Již v šesti letech se začal učit hře na housle u Františka Obsta v rodných Dačicích, místního ředitele kůru a hudební školy. Později ho učil i hře na klavír a klapkový trombon. Své první písně začal skládat již ve čtrnácti letech. Absolvoval Učitelský ústav ve Znojmě, kde v roce 1939 maturoval. Dále se učil hře na housle, komponoval skladby a současně hrál ve znojemské filharmonii. Po maturitě nastoupil na brněnskou konzervatoř, kde studoval skladbu a řízení. Školu ale nedokončil. V letech 1942 až 1945 byl pracovně nasazen v Německu. Hrál ve Farkašově orchestru v Nordhausenu. Od září 1945 působil jako učitel obce Písečná nad Dyjí. V roce 1947 absolvoval základní vojenskou službu jako člen orchestru Armádního uměleckého souboru Víta Nejedlého. Od roku 1948 vyučoval ve Slavonicích a o rok později se oženil s Ludmilou Bednaříkovou. V září 1955 se vrátil do rodných Dačic, kde začal učit na jedenáctileté střední škole a později na devítileté základní škole. V témže roce začal vézt Dačický dětský pěvecký sbor, který vedl třicet let. Založil také kapelu osvětové besedy v Dačicích, zvaná Dačičanka. Stál u zrodu prvních Festivalů mládežnických dechových hudeb v Dačicích. Vladimír Fuka zemřel 22. listopadu 1996 v Dačicích. Na jeho rodném domě v Dačicích byla 21. května roku 2000 odhalena pamětní deska. Dne 23. května 2010 otevřelo Městské muzeum a galerie Dačice stálou expozici věnovanou životu Vladimíru Fukovi. Diskografie (výběr) Písně „Slavonická polka’’ „Dačická polka’’ „Hospůdka pod Landštejnem’’ „Krajem zní trumpety’’ „Budvarka’’ „Ne, prosím Tě, ne’’ „Bítovská romance’’ „Rodná hrouda’’ „Pod Kletí’’ „Bludička’’ „Jaro na Vysočině’’ „Už se zase hrají staré písničky’’ „Jihočeským krajem’’ „Když kvete vřes’’ „Tak znenadání’’ „Stříbrný valčík’’ „Podkovička’’ „Děvče okatý’’ „Význání Telči’’ „Košíček’’ „Študácká’’ Operety Kolotoč lásky Na slunném Jadranu Zlatý strýček Florida Prospaná svatební noc Jízda o velkou cenu Slečna aspirin Reference
Vladimír Fuka

Vladimír Fuka (* 25. Mai 1920 in Dačice; † 22. November 1996 ebenda) war ein tschechischer Komponist. Leben Der musikalische Werdegang von Vladimír Fúka begann mit 6 Jahren an der Geige. Mit 14 Jahren trat er zum ersten Mal öffentlich als Violinist und Harmonika-Spieler in einer Jazzkapelle auf. 1940 absolvierte er die Lehrerbildungsanstalt in Moravské Budějovice und studierte bis Ende 1942 Komposition und Dirigieren am Konservatorium in Brünn (JAMU). Nach dem Zweiten Weltkrieg begann er als Pädagoge in Slavonice. 1955 kehrte er in seine Heimatstadt zurück und unterrichtete Musik und tschechische Sprache an der Elementarschule und am Gymnasium. Als Komponist schrieb Vladimír Fuka Stücke in den Sparten Kirchenmusik, Ballettmusik, Chor- und Tanzmusik, Operetten und Blasmusik. Fúka schrieb über 200 Werke. Im deutschsprachigen Raum ist die Slavonická-Polka seine bekannteste Komposition. Mit ihrem Trio-Text „Ein neuer Tag wird dann erst schön ...“ gehört sie zum festen Repertoire vieler Blasorchester. Vladimir Fuka starb am 22. November 1996 in seiner Geburtsstadt Dačice. Werke (Auszug) Slavonická Polka Die Liebe nur Weblinks Werke von und über Vladimír Fuka im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek
Vítkov

Vítkov (Czech pronunciation: [ˈviːtkof]; German: Wigstadtl, Polish: Witków) is a town in Opava District in the Moravian-Silesian Region of the Czech Republic. It has about 5,400 inhabitants. The town is located on the Čermná Stream in the Nízký Jeseník range. Vítkov was founded in the second half of the 13th century. The most important monument is the Church of the Assumption of the Virgin Mary. Administrative division Vítkov consists of eight municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Jelenice forms an exclave of the municipal territory. Etymology Vítkov was named after its founder, nobleman Vítek of Kravaře. Geography Vítkov is located about 20 kilometres (12 mi) southwest of Opava and 33 km (21 mi) west of Ostrava. It lies in the Nízký Jeseník range. The highest point is the hill Horka with an altitude of 603 m (1,978 ft). The Čermná Stream flows through the town. The Moravice River forms the northern municipal border and the Oder River forms the southern municipal border. History The first written mention of Vítkov is from 1301. The town and the Vikštejn Castle were founded by Vítek of Kravaře in the second half of the 13th century. In the following centuries, the town often changed owners, who were among the lesser nobles. In 1713–1714, Wipplar of Ulschitz, the then owner of the Vítkov estate, had built here a Baroque mansion. The Vikštejn Castle (located outside today's municipal territory of Vítkov) was abandoned in 1776 and became a ruin. The inhabitants subsisted mainly on cloth and linen crafts and agriculture. During the industrialisation in the second half of the 19th century, several textile factories were established. Gloves, ribbons and silk products were made here. According to the Austro-Hungarian census of 1910, the town had 3,570 inhabitants, almost all of them were German-speaking Roman Catholics. After the end of World War I, by 24 November 1918, the town became part of the Czechoslovak Republic. In 1938, Vítkov was annexed by Nazi Germany and administered as part of the Reichsgau Sudetenland. After World War II, the German-speaking population was expelled and the town was resettled by Czechs. The 2009 Vítkov arson attack happened in Vítkov, when three molotov cocktails were thrown on a house inhabited by a Roma family. Demographics Transport Vítkov is located on the Suchdol nad Odrou–Budišov nad Budišovkou railway line of local importance. Sights The main landmark of the town is the Church of the Assumption of the Virgin Mary. This parish church was built in the neo-Gothic style in 1914–1918. Notable people Ferdinand Hanusch (1866–1923), Austrian politician Franz W. Seidler (born 1933), German historian Helmut Kohlenberger (born 1942), German philosopher Jan Zajíc (1950–1969), student who committed suicide by self-immolation as a political protest Martin Čížek (born 1974), footballer Lukáš Milo (born 1983), athlete Radek Faksa (born 1994), ice hockey player Twin towns – sister cities Vítkov is twinned with: Kalety, Poland Vrbové, Slovakia References External links Official website
Vítkov

Vítkov es una localidad del distrito de Opava en la región de Moravia-Silesia, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 5753 habitantes. Se encuentra ubicada en el centro de la región, en la zona este de los Sudetes orientales, a poca distancia del curso alto del río Óder, y cerca de la frontera con Polonia y la región de Olomouc.​ Galería Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Vítkov.
Vítkov

Vítkov (en allemand : Wigstadtl ; en polonais : Witków) est une ville du district d'Opava, dans la région de Moravie-Silésie, en République tchèque. Sa population s'élevait à 5 641 habitants en 2024. Géographie Vítkov se trouve à 15 km au sud-ouest de Hradec nad Moravicí, à 22 km au sud-ouest d'Opava, à 38 km à l'ouest-sud-ouest d'Ostrava et à 240 km à l’est-sud-est de Prague. La commune est limitée par Melč et Radkov au nord, par Větřkovice à l'est, par Odry au sud-est, par Spálov au sud, et par la zone militaire de Libavá, Čermná ve Slezsku, Svatoňovice et Staré Těchanovice à l'ouest. Le quartier de Jelenice et séparé du reste de la commune par Větřkovice ; il est limité par Březová au nord et à l'est, par Větřkovice au sud et à l'ouest, et par Radkov au nord-ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1393. Administration La commune se compose de huit sections : Vítkov Jelenice Klokočov Lhotka Nové Těchanovice Podhradí Prostřední Dvůr Zálužné Transports Par la route, Vítkov se trouve à 27 km d'Opava, à 56 km d'Ostrava et à 304 km de Prague. Jumelage Vítkov est jumelée avec : Praso (Italie) Kalety (Pologne) Vrbové (Slovaquie) Notes et références Portail de la Tchéquie Portail de la Moravie
Vítkov (Opavai járás)

Vítkov település Csehországban, a Opavai járásban. Vítkov Větřkovice, Radkov, Libavá, Odry, Spálov, Březová, Budišov nad Budišovkou, Melč, Čermná ve Slezsku, Svatoňovice és Staré Těchanovice településekkel határos. Lakosainak száma 5508 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Híres személyek Itt született 1950. július 3-án Jan Zajíc cseh diák, aki 1969. február 25-én a prágai tavasz eltiprása és országa megszállása ellen tiltakozva felgyújtotta magát Prágában. Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Vítkov

Vítkov (in tedesco: Wigstadtl, in polacco: Witków) è una città della Repubblica Ceca orientale, nel Distretto di Opava, nella Regione di Moravia-Slesia. Amministrazione Gemellaggi Kalety Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Vítkov Collegamenti esterni Sito ufficiale, su vitkov.info.
Vítkov

Vítkov (niem. Wigstadtl) − miasto w Czechach, w kraju morawsko-śląskim. Według danych z 31 grudnia 2003 powierzchnia miasta wynosiła 5 503 ha, a liczba jego mieszkańców 6 254 osób. Miasta partnerskie Kalety, Polska Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Linki zewnętrzne Strona miasta
Витков (Опава)

Витков (чеш. Vítkov) град је у Чешкој Републици. Град се налази у управној јединици Моравско-Шлески крај, у оквиру којег припада округу Опава. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године град је имао 5.912 становника. Референце Спољашње везе
Vítkov

Vítkov är en stad i Tjeckien. Den ligger i den östra delen av landet, 240 km öster om huvudstaden Prag. Vítkov ligger 470 meter över havet och antalet invånare är 6 202. Terrängen runt Vítkov är platt åt nordväst, men åt sydost är den kuperad. Runt Vítkov är det ganska tätbefolkat, med 86 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Bílovec, 19,2 km öster om Vítkov. Trakten runt Vítkov består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vítkov.
Ческе Будейовице

Ческе Будейовице (на чешки: České Budějovice; на немски: Böhmisch Budweis или Budweis) е град в югозападна Чехия, център на Южнобохемски край. Разположен е на река Вълтава, а населението му е около 97 337 души (2024). История Кралският град е основан крал Отокар II през 1265 г. Разположението и планирането на града е извършено от рицаря на краля Хирзо. Градът е бил укрепен и е имал три порти. Той веднага се превръща в политическа и икономическа столица на Южна Бохемия. Градът бързо забогатява благодарение на развитието на търговията и занаятите и благодарение на добива на сребро в близкия район. Немскоезичните заселници идват от Бохемската гора и Горна Австрия. През 1341 г. крал Йоан Бохемски разрешава на еврейските семейства да живеят в градските стени. Първата синагога е построена през 1380 г. В началото на 15-ти и 16-ти век еврейската общност наброява около 100 жители. През 1505-1506 г. се случва погром и евреите са изгонени от града. През 16 век броят на немските занаятчии в града нараства. През 18 век немците стават мнозинство. Градските укрепления успяват да устоят на хуситите по време на хуситските войни, но развитието на града е прекъснато от Тридесетгодишната война и обширния пожар през 1641 г., по време на който две трети от града са унищожени. Реконструкциите в бароков стил, които се провеждат през следващите десетилетия, променят архитектурния облик на града. През 1785 г. папа Пий VI основава римокатолическата епархия на Ческе Будейовице и църквата Свети Николай е превърната в катедрала. Медии Местни радиостанции: Чески розхлас Ческе Будейовице (Český rozhlas České Budějovice) Радио Фактор Rádio Faktor (Радио Родземи Rádio Podzemí) Радио Голд (Rádio Gold) Елдорадио (Eldorádio) Кис Ижни Чехи Kiss Jižní Čechy Спорт Местни клубове от Ческе Будейовице: СК Динамо Ческе Будейовице (SK Dynamo České Budějovice) (Футбол) ХК Мунтфелд (HC Mountfield) (хокей на лед) Тдж карате Ческе Будейовице TJ karate České Budějovice (карате) Боен клуб Ческе Будейовице Fight Club České Budějovice (карате, таекуондо, кикбокс) Побратимени градове Гомел, Беларус Зул, Тюрингия, Германия Линц, Австрия Лориан, Франция Нитра, Словакия Пасау, Германия, от 1987 Kартинна галерия Външни препратки Ческе Будейовице – официален градски сайт Вести Чески Розхлас – справки за региона Virtual show
České Budějovice

České Budějovice és la capital i la ciutat més gran de la Regió de Bohèmia Meridional, amb més de 90.000 habitants. A nivell mundial la ciutat és sobretot coneguda per la marca de cervesa Budweiser. Això no obstant, České Budějovice és també una ciutat universitària i seu d'una diòcesi. També és coneguda per ser un dels escenaris on ocorre la novel·la "Les aventures del bon soldat Švejk" de Jaroslav Hašek. Fills il·lustres Adalbert Gyrowetz (1763-1850) compositor musical. Sylvie Bodorová 1954) compositora musical. Ciutats agermanades Astanà, Kazakhstan Hómiel, Belarús Linec, Àustria Lorient, França Nitra, Eslovàquia Pasov, Alemanya Suhl, Alemanya
České Budějovice

České Budějovice eller blot Budějovice (tysk: Böhmisch Budweis eller blot Budweis) er en by i det sydlige Tjekkiet. Byen har et areal på 56 km2og et indbyggertal på 97.231 (2025) indbyggere, og er dermed den største by i regionen Sydbøhmen. Den har givet navn til en berømt øl, Budweiser, som fabrikken Pivovar Budějovický Budvar har brygget fra 1200-tallet. Jernbanen til Linz i Østrig, er den ældste på det europæiske kontinent og blev konstrueret i perioden 1824-1832. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
České Budějovice

České Budějovice (njem. Böhmisch Budweis) je grad na jugu Češke s 93.470 stanovnika (2017. godine). Nalazi se na rijeci Vltavi, te je značajna riječna luka, a također i željezničko i cestovno čvorište. Najznačajnija gospodarska grana je proizvodnja piva (svjetski poznato pivo Budweiser). Postoji i ostala prehrambena industrija, kao i industrija namještaja. Grad je u 13. st. osnovao Hirzo, vitez češkog kralja Otakara II. Přemysla. Grad je bio centar otpora češkog heroja Jana Žižke, te je u njemu njegov grob. U starom gradu postoji barokna arhitektura. Značajan je Crni toranj (češ. Černá věž). 30 km od grada je grad Český Krumlov čija jezgra je upisana na listu svjetske baštine UNESCO-a. U gradu se nalazi terminal jedne od prvih europskih željeznica na konjsku vuču České Budějovice – Linz (1827.).