NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vodní elektrárna Libochovice

Vodní elektrárna se nachází na levém břehu řeky Ohře v obci Libochovice v okrese Litoměřice. Vodní elektrárna byla v roce 1995 Ministerstvem kultury České republiky prohlášena kulturní památkou České republiky. Historie Areál vodní elektrárny postavil hrabě Jan Josef z Herbersteina, který se inspiroval výrobou elektřiny a elektrickým mlýnem v Košticích. Výstavba byla zahájena v roce 1899, kdy bylo využito regulace řeky Ohře výstavbou jezu, který měl zabezpečit regulaci vodního náhonu Malé Ohře. V roce 1924 byly v elektrárně instalovány naftové motory, které poháněly generátory v období nedostatku vody. V roce 1931 byla elektrárna rekonstruována. Po druhé světové válce v roce 1946 byla elektrárna začleněna do Českých energetických závodů. Vlivem zanedbávání údržby začala elektrárna chátrat a v roce 1953 přestala fungovat strojovna. Do roku 1969 byly používány transformátory. V dalším období došlo k rozkradení zařízení a chátrání budov. V roce 1989 byla v původní budově vystavěna malá vodní elektrárna (MVE), která byla uvedena do provozu v roce 2005. Od roku 1965 byla elektrárna v ochranném pásmu státního zámku Libochovice a od roku 1995 je chráněnou kulturní památkou. Mezi chráněné objekty areálu patří vodní elektrárna, obslužný domek, hospodářský objekt, náhon se stavidlem a jez. Popis Strojovna Strojovna elektrárny je přízemní budova se dvěma širokými věžemi v přední části postavena z cihlového zdiva a zdobena štukovými detaily. Dřevěný krov je zpevněn ocelovými vzpěradly. Dle fotografií má strojovna sedlovou střechu a věže mají ploché střechy. Původní strojní vybavení se skládalo ze dvou vertikálních Francisových turbín o výkonu 486 HP a dva generátory o výkonu 70 kW a 135 kW. V roce 1924 byly instalovány dva naftové motory o celkovém výkonu 486 HP. Transformátory byly umístěny v sousední budově. Do okolních vesnic proud rozvádělo vedení o napětí 4 kV. Délka vedení (1918) byla 28 km s 28 transformátory o výkonu 611 kVA. Po rekonstrukci v roce 1931 bylo na elektrárnu napojeno jedenáct obcí. Od uvedení do provozu v roce 2005 MVE disponuje dvěma Kaplanovými turbínami s celkovým instalovaným výkonem 500 kW a hltností 25,4 m³/s. Roční výroba se pohybuje kolem 2,321 GWh. Jez Jez postavený v roce 1901 měl hlavní úkol regulovat průtok vody v náhonu Malá Ohře. Jednostupňový pevný betonový jez má výšku 2 m, délku 134 m a zabezpečuje spád 2,6 m. Při úpravě jezu firma EWA Libochovice, která provozuje MVE, zvýšila neoprávněně v rozporu se stavební dokumentací přelivovou hranu o deset centimetrů nad povolenou kótu 160,53 m n. m. V roce 2014 Krajský úřad Ústeckého kraje vydal rozhodnutí, aby stavebník odstranil (seřízl) část jezu nad touto kótou. Náhony Přívodní náhon byl postaven z krátkých zídek z lomového kamene s betonovým ústím před vtokem do elektrárny před česla. Odpadní kanál měl zpevněné břehy kamennou dlažbou a byl dlouhý asi 250 m. Odkazy Reference Související články Seznam vodních elektráren v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní elektrárna na Wikimedia Commons
Kostel Narození Panny Marie (Lochenice)

Kostel Narození Panny Marie je původně gotický a následně barokně přestavěný kostel, který se nalézá v centru obce Lochenice v okrese Hradec Králové. Kostel je chráněn jako kulturní památka ČR. Národní památkový ústav tento kostel uvádí v katalogu památek pod rejstříkovým číslem ÚSKP 23882/6-642. Historie Kostel Narození Panny Marie v Lochenicích je zmiňován již v roce 1350. Během husitských válek byl zpustošen a vyrabován, poté byl opraven a do roku 1623 využíván podobojí. Barokní přestavba byla provedena v letech 1784–1786. Věž kostela je zachována v původní pozdně gotické podobě. V letech 2008–2009 byla provedena kompletní oprava střechy kostela. popis Kostel je jednolodní obdélná stavba s užším presbytářem uzavřeným mírně vypjatým segmentem, na jeho severní straně stojí původní gotická věž se sakristií v přízemí. Stěny kostela jsou zevně členěny lizénami, loď je osvětlena z každé strany dvěma segmentově zaklenutými okny, v presbytáři je jedno okno v jižní stěně. Uprostřed jižní fasády kostela se nalézá obdélná vstupní předsíň s půlkruhovým vchodem s mříží a sedlovou střechou krytou taškami. Na západním průčelí je obdélný barokní štít členěný dvojicemi lisén, s obdélným okénkem uprostřed, podepřený po stranách křídly s konkávně prohnutými stranami, a ukončený nahoře trojúhelníkem. Před průčelím je představěna patrová vstupní předsíň. V patře předsíně je místnost, do níž vede schodiště se vstupem z jižní strany předsíně, osvětlená z jihu a ze severu segmentově zaklenutým oknem. Hranolová gotická věž má kamennou trnož s okosenou vrchní hranou. V přízemí z východní strany je zamřížované obdélné okénko s hladkým kamenným ostěním. V prvním patře je v každé straně úzké střílnové okénko. Druhé patro je poněkud užší, oddělené opět římsou. Uprostřed každé strany druhého patra je obdélné, půlkruhově zaklenuté okno. Ve střeše na jižní a severní straně je barokní štít s hodinami. Střecha věže je stanová, krytá plechem (dříve prejzy), nahoře s kovovým štítkem. K západní straně věže a severní stěně kostela je přistavěna čtvercová přízemní přístavba, s pultovou střechou, obdélným vchodem s ostěním na západní straně, segmentově zaklenutým oknem na severu a vedle něj se segmentově zaklenutým vstupem na schodiště do věže. Zařízení kostela a kamenná kropenka je z druhé poloviny 18. století. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Narození Panny Marie na Wikimedia Commons kostel na památkovém katalogu kostel na turistika.cz
Чешка академия на науките

Чешката академия на науките (на чешки: Akademie věd České republiky или също Česká akademie věd) е национална научна организация на Чешката република със седалище в Прага. Тя е пряк наследник и приемник на предшестващите я Кралско чешко научно общество (1784) и Чешка академия за науки и изкуства (1890), които през 1952 г. се обединяват в Чехословашка академия на науките. През 1992 г. Чехословашката академия на науките се разделя на Чешка и Словашка академия на науките (последната със седалище в Братислава). Основната цел е да провежда и координира фундаментални научни изследвания. Финансира се преди всичко от държавния бюджет. Структура Научните институти на Чешката академия на науките за разделени на 3 научни области с 9 научни направления (секции). Състои се от 54 научни института с около 8000 сътрудници. Област: Науки за неживата природа 1. Секция по математика, физика и информатика Институт по астрономия Институт по физика Институт по математика Институт по информатика Институт по ядрена физика Институт за теория на информацията и автоманизацията 2. Секция по приложна физика Институт по фотоника и електроника Институт по физика на материалите Институт по физика на плазмата Институт по приборостроене Институт по хидродинамика Институт по теоретична и приложна механика Институт по термомеханика 3. Секция Науки за Земята Институт по геофизика Институт по геология Институт по физика на атмосферата Институт по геоника Институт за структурата и механиката на скалите Област: Биологични и химични науки 4. Секция Химични науки Институт по аналитична химия Институт по неорганична химия Институт по химични процеси Институт по физикохимия Институт по макромолекулярна химия Институт по органична химия и биохимия 5. Секция Биологични и медицински науки Институт по биофизика Институт по биотехнологии Институт по физиология Институт по експериментална ботаника Институт по експериментална медицина Институт по молекулярна генетика Институт по физиология и генетика на животните 6. Секция Биологични и екологични науки Биологичният център включва следните институти: Институт по ентомология Институт по хидробиология Институт по паразитология Институт по молекулярна биология на растенията Институт по биология на почвите Институт по ботаника Институт по биология на гръбначните Институт по екология и глобални изменения Област: Хуманитарни и обществени науки 7. Секция Социално-икономически науки Академична библиотека Институт за народно стопанство Институт по психология Институт по социология Институт за държавата и правото 8. Секция Исторически науки Археологически институт, Прага Археологически институт, Бърно Исторически институт Институт Масарик и Архив на ЧАН Институт по история на изкуствата Институт за съвременна история 9. Секция Хуманитарни и филологически науки Институт по етнология Философски институт Институт по ориенталистика Институт за чешка литература Източници
Académie tchèque des sciences

L'Académie tchèque des sciences (en tchèque Akademie věd České republiky, en abrégé AV ČR) est l'Académie des sciences de la République tchèque. Elle succède, lors de la dissolution de la Tchécoslovaquie en 1993, à l'Académie tchécoslovaque des sciences, elle-même issue en 1953 de la fusion de l'Académie tchèque des sciences et des arts (de) (Česká akademie věd a umění), créée en 1890, et de la Société royale des sciences de Bohême (Královská česká společnost nauk), créée en 1784. Liens externes (en) Site officiel. Portail des sciences Portail de la Tchéquie Portail de Prague
Akademia Nauk Republiki Czeskiej

Akademia Nauk Republiki Czeskiej (cz. Akademie věd České republiky, AV ČR; do 1992 Czechosłowacka Akademia Nauk) – czeska narodowa instytucja naukowa z siedzibą w Pradze. Mieści się przy Alei Narodowej 3. Funkcję przewodniczącego pełni Eva Zažímalová. Instytucja o charakterze korporacyjnym, oprócz popierania rozwoju nauki stawia sobie zadanie badania historii, literatury i kultury narodowej. Wspiera badania od podstawowych po zasadnicze o charakterze strategicznym. Aktualnie akademia współpracuje z 60 instytucjami naukowymi z całego świata. Główna siedziba Akademii oraz kilka instytutów naukowych znajduje się w Pradze, pozostałe są rozmieszczone na obszarze całych Czech. Historia AV ČR nawiązuje do tradycji takich instytucji naukowych jak: Królewskie Czeskie Towarzystwo Naukowe (Královská česká společnost nauk), założone w 1784 (1784–1952) Czeska Akademia Nauk i Sztuk (Česká akademie věd a umění 1890–1952) Czechosłowacka Akademia Nauk (Československá akademie věd, ČSAV) (1953–1992) W 1952 została przekształcona na wzór radziecki w Czechosłowacką Akademię Nauk będącą z jednej strony korporacją uczonych, z drugiej zaś organem państwa powołanym do kierowania nauką oraz centrum badań naukowych z siecią instytutów prowadzących tzw. badania podstawowe. W 1992, w związku z planowanym pokojowym rozdzieleniem Czechosłowacji na Czechy i Słowację, uchwałą Czeskiej Rady Narodowej Akademia przyjęła obecną nazwę wracając także do funkcji korporacji uczonych. Struktura Instytucja pozostała centrum badań naukowych – są jej podporządkowane 52 instytuty i centra badawcze. AV ČR posiada trzy wydziały: Wydział Matematyki, Fizyki, Nauki o Ziemi Wydział Chemii i Biologii Wydział Nauk Humanistycznych i Nauk Społecznych. Badania naukowe oprócz działalności dydaktycznej, prowadzą także inne placówki: 7 uniwersytetów, w tym 2 techniczne, 4 politechniki 8 innych szkół zawodowych, nadających stopnie akademickie. Zobacz też Instytut Języka Czeskiego (instytut naukowy Akademii Nauk Republiki Czeskiej zajmujący się regulacją języka czeskiego) Bibliografia Historia Akademii Nauk Republiki Czeskiej. biomed.cas.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-09-17)]. (cz.) Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa Akademii (ang. • cz.)
Akademija znanosti Češke republike

Akademija znanosti Češke republike (češko Akademie věd České republiky, okrajšano AV ČR) je narodna akademija s sedežem v Pragi in poleg univerz vodilna javna znanstvenoraziskovalna ustanova na Češkem. V sedanji obliki obstaja od leta 1992, kot naslednica Češkoslovaške akademije znanosti. Organizirana je v tri odseke – Odsek za matematiko, fiziko in vede o Zemlji, Odsek za kemijo in vede o življenju ter Odsek za humanistiko in družboslovje. Združuje skupno 57 inštitutov na teh področjih, v sklopu katerih poteka raziskovalno delo, večina ima sedež v Pragi, ostali pa drugod po državi. Okrog 4300 zaposlenih raziskovalcev se ukvarja s temeljnimi in uporabnimi raziskavami, delujejo pa tudi kot svetovalci za vladno politiko v znanosti in sodelujejo z univerzami kot zunanji predavatelji ali mentorji študentov. Poleg tega se akademija ukvarja z znanstvenim in poljudnim založništvom, prek lastne založniške hiše Academia. Pomembne odločitve o akademiji sprejema akademski zbor, izvršno vlogo ima akademski svet na čelu s predsednikom, o znanstveni usmeritvi pa odloča znanstveni svet. Trenutni predsednik je botaničarka Eva Zažímalová (z mandatom do leta 2025). Zgodovina Prvi predhodnik današnje akademije je bilo Zasebno društvo čeških dežel za razvoj matematike, domovinske zgodovine in naravoslovja, ustanovljeno leta 1770. Leta 1784 je bil ustanovljen neposredni predhodnik, Kraljevo češko društvo učenjakov, najstarejša tovrstna organizacija v Habsburški monarhiji. Koncept akademije kot krovne organizacije za raziskovalne inštitute je zasnoval biolog Jan Evangelista Purkyně med letoma 1861 in 1863. Na pobudo arhitekta in mecena Josefa Hlávke je bila leta 1890 z dekretom cesarja Franca Jožefa ustanovljena Češka akademija znanosti, književnosti in umetnosti cesarja Franca Jožefa. Ta je privabila nekatere vodilne učenjake v deželi in se uveljavila z vplivnimi publikacijami. V prvi polovici 20. stoletja sta se Češka in Slovaška združili v Češkoslovaško. Sledilo je težavno obdobje pred in med drugo svetovno vojno, leta 1948 pa je oblast prevzela Komunistična partija, ki je uvedla sovjetski model upravljanja. Štiri leta kasneje je bila ustanovljena Češkoslovaška akademija znanosti, ki ji je kljub državni kontroli uspelo ohraniti del programa temeljnih raziskav. Po žametni revoluciji leta 1989 je ustanova spet pridobila polno avtonomijo. Akademijo je v sedanji obliki ustanovil Češki narodni svet leta 1992, tik pred razpadom Češkoslovaške. Sklici in opombe Viri »Academy of Sciences of the Czech Republic« (dokument). Evropska komisija. 29. avgust 2011. : Prezrt neznani parameter |accessdate= (pomoč); Prezrt neznani parameter |url= (pomoč); Prezrt neznani parameter |work= (pomoč) »Academy of Sciences of the Czech Republic«. TopUniversities. QS Quacquarelli Symonds Limited. Pridobljeno 5. aprila 2015. »The Czech Academy of Sciences«. Mathematical Societies, Medals, Prizes and other honours. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews. Pridobljeno 5. aprila 2015. Zunanje povezave Uradno spletno mesto
Kaple svaté Rozálie (Chlumec)

Kaple svaté Rozálie v Chlumci, části obce Olešník byla začátkem osmdesátých let 17. století postavena Václavem Býšovcem z Býšova patrně na památku jeho dvou dětí zemřelých při morové epidemii. Kaple byla zasvěcena ochránkyni proti moru svaté Rozálii a byla až do 50. let 20. století cílem poutních procesí. Nachází se v údolní nivě potoka Rachačka v katastrálním území Olešník poblíž vsi Chlumec, ve vzdálenosti 3 km od Purkarce v lokalitě zvané Rachačky, poblíž cyklotrasy č. 1095. V roce 1835, po epidemii cholery, nechal kapli opravit a rozšířit Josef Capek. Dnešní podobu kaple získala v roce 1882. V 2. polovině 20. století nebyla kaple opravována a změnila se v ruinu. V roce 1995 obecní úřad Olešník provedl její úplnou rekonstrukci. U kaple se nachází studánka s údajně léčebnou vodou. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svaté Rozálie na Wikimedia Commons Poutní místo Rachačky na webu Severní Českobudějovicko Kaple sv. Rozálie na webu Hrady.cz
Zvonice (Louka)

Návesní zvonice se nachází v centru obce Louka v okrese Hodonín. Jedná se o kapličku se zvonicí. Památkově chráněna je od roku 1958 a 1. října 2014 byla prohlášen za národní kulturní památku. Proslavila se po celém světě díky malérečce Anežky Kašpárkové. Kaplička je významná tím, že ji každý rok nebo dva malovaly malérečky lidovými ornamenty. Popis stavby Zvonice je postavena ve stylu selského baroka. Základem objektu je zděná stavba tvaru komolého jehlanu se zabudovaným schodištěm, zakončená stanovou střechou. Ve zvonovém patře jsou otevřené otvory se segmentovými záklenky. Na hlavním průčelí se nachází kapiový výklenek zdůrazněný rizalitovou předstupující hmotou s předloženými dvěma schody. Kolem okna jsou namalovány modré horňácké lidové ornamenty. Historie Kaplička se zvonicí byla postavena za účelem, aby hladce probíhala rekatolizace místního obyvatelstva, které bylo do té doby převážně protestantského vyznání. Přesné datum výstavby není známo, ale předpokládá se, že byla vystavěna na počátku 18. století. Lidé si vážili nejen kapličky, ale také zvonu, který byl v ní a pocházel z roku 1715, protože už od pradávna věřili, že je kouzelný a jeho zvonění odhání krupobití. Když během první světové války bylo nutné přejít k válečnému hospodářství, sbíralo se všechno kovové a mosazné, až později přišly na řadu i zvony. O svůj zvon měla přijít i návesní zvonice, ale starosta obce Martin Frola komisi „obměkčil“ máslem, moukou a jinými tehdy vzácnými věcmi, a proto byl zvon ponechán. Během druhé světové války už se jim ale zvon uchránit nepodařil. Než byl v roce 1999 postaven nový kostel Panny Marie Růžencové, chodívali se k ní lidé i modlit. Dnes už jen zvon v kapličce oznamuje úmrtí některého z obyvatelů Louky. Zbytek funkcí plní zvony v kostele. Místní se o ní hodně starají. Každé jaro opravují kazy na omítce i na její výmalbě. Opravu vždy zajišťují rodiče dětí, které čeká v květnu první svaté přijímání v sousedním kostele a každé dva roky dostane kaplička nový bílý nátěr. Hned po natření se na ní ale začnou objevovat modré horňácké lidové ornamenty, které maluje zdejší malérečka. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Návesní zvonice v Louce na Wikimedia Commons Zvonice na hrady.cz Památkový katalog - Zvonice
Kostel svatého Bartoloměje (Lovčice)

Kostel svatého Bartoloměje se nalézá v centru obce Lovčice v okrese Hradec Králové. Barokní kostel je chráněn jako kulturní památka ČR. Národní památkový ústav tento kostel uvádí v katalogu památek pod rejstříkovým číslem ÚSKP 27480/6-646. Historie Historie kostela v Lovčicích je doložena již před rokem 1384, současná barokní bezvěžová stavba se zděnou zvonicí z roku 1714 nahrazující původní dřevěný kostel byla vybudována nákladem majitele chlumeckého panství hraběte Václava Norberta Oktaviána Kinského. Kostel je farním pro farnost Lovčice, jejíž duchovní správa je obstarávána ex currendo z Chlumce nad Cidlinou. Popis Barokní kostel svatého Bartoloměje je jednolodní plochostropá obdélná stavba s pravoúhlým presbytářem. Presbytář je zaklenut valeně. Ve vnější stěně kostela jsou zazděny dva figurální náhrobníky, které byly dříve umístěny ve hřbitovní zdi. Starší pochází z roku 1585. V těsném sousedství kostela stojí zděná zvonice se stanovou střechou krytou bobrovkami, zvonové patro je členěno lizénovými rámy. Půlkruhově zaklenutá okna jsou bez šambrán. Při stavbě zvonice byly do jejího zvonového patra ze staré stavby přeneseny tři zvony z let 1500, 1585 a 1607. Vnitřní zařízení je převážně rokokové z konce 18. století nebo pseudorokokové. Obraz Rodiny Páně je dílem církevního malíře Josefa Mathausera z roku 1860. Dochovala se cínová křtitelnice z roku 1614. Varhany pro kostel zhotovil roku 1841 varhanář Ignác Welzel. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons kostel na památkovém katalogu kostel na hrady.cz
Kaple Povýšení svatého Kříže (Lovětín)

Kaple Povýšení svatého Kříže (dříve uváděna jako kaple Panny Marie) je rustikální venkovská kaple vystavěná v roce 1845 na návsi v Lovětíně, části městyse Batelov v okrese Jihlava, v Kraji Vysočina. Od roku 1958 je památkově chráněna. Popis Jedná se o volně stojící kapli vystavěnou na obdélném půdorysu, která je zakončena segmentově tvarovaným závěrem. Zdivo stavby je tvořeno kombinací kamene a cihel s vnější omítkou. Boční fasády člení lesénové rámy a prosvětlují je segmentově zaklenutá okna. Hlavní průčelí se vyznačuje zaoblenými nárožími a na jeho středové ose je umístěn pravoúhlý vchod vsazený do segmentového výklenku. V nadpraží portálu se nachází klenák s rytým letopočtem 1848. Osu průčelí nad vchodem doplňuje další segmentově zaklenuté okno. Hladký štít průčelí plynule přechází ve čtyřbokou zvonici, jež je v každé ose opatřena pravoúhlými žaluziovými okny a završuje ji stanová střecha s makovicí a křížem. Samotná kaple je kryta sedlovou střechou, která nad závěrem přechází ve valbovou. Střešní konstrukci nese podstřešní římsa. Jako krytina byla použita pálená taška bobrovka, dnes nahrazena šindelem. Vnitřní prostor kaple je sklenut valenou klenbou dělenou pasy a její stěny jsou architektonicky členěny přízedními polopilíři s římsovými hlavicemi. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple Povýšení svatého Kříže na Wikimedia Commons
Mírový kostel (Lovosice)

Mírový kostel (něm. Friedenskirche) v Lovosicích je původně luterský secesní kostel z počátku 20. století, nyní sloužící potřebám náboženské obce Církve československé husitské (v minulosti sloužil též českobratrským evangelíkům a baptistům). Kostel byl vystavěn roku 1905 pro potřeby německého luterského sboru. Stavbu provedl lovosický stavební podnik, jehož vlastníky byli Wenzel Gruss a Karel Seemann, podle plánů lipského architekta Paula Langeho. Po druhé světové válce a zrušení Německé evangelické církve v Čechách, na Moravě a ve Slezsku kostel připadl Církvi československé. V roce 2012 byla stavba prohlášena kulturní památkou. Jedná se o jednolodní kostel s lodí na obdélném půdoryse s hranolovou třípatrovou zvonovou věží v severovýchodním nároží a mírně odsazeným polygonálním presbytářem po jižní straně, k jehož západní straně je přiložena obdélná sakristie. V kostele se dochovaly podstatné části původního vybavení a konstrukcí. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Církve československé husitské na Wikimedia Commons Evangelický kostel pokoje Kostel Církve československé husitské, zvaný Mírový (Památkový katalog) Lovosice mají novou kulturní památku (Litoměřický deník, 26. 11. 2012) Související články Červený kostel (Litoměřice) Evangelický kostel (Trnovany)
Friedenskirche (Lovosice)

Die Friedenskirche (tschechisch: Mírový kostel) war die evangelisch-lutherische Pfarrkirche von Lovosice (deutsch Lobositz) in der Aussiger Region in Nordböhmen in Tschechien. Bis 1918 gehörte sie der Evangelischen Superintendentur A. B. Westböhmen, danach der Deutschen Evangelischen Kirche in Böhmen, Mähren und Schlesien an. Seit 1945 dient sie der Tschechoslowakischen Hussitischen Kirche. Geschichte Nach ersten Plänen zur Einrichtung eines einfachen Betsaals in einem Privathaus und der Planung für eine Holzkapelle entschied sich die zahlenmäßig schwache evangelische Gemeinde von Lobositz 1902 für einen selbständigen Kirchenneubau. Mit dem durch den Gustav-Adolf-Verein finanzierten Bau wurde der Leipziger Architekt Paul Lange beauftragt, der zuvor, 1901 bis 1902, die evangelische Kirche im benachbarten Leitmeritz, errichtet hatte, der auch Lobisitz als Filialgemeinde zugeordnet wurde. Der in freien Formen des Späthistorismus mit barocken Anklängen errichtete Kirchenbau stellt einen Saalbau mit seitlich gesetztem, übergiebelten und mit einem Dachreiter versehenen Turmbau dar. Seit 2012 steht die Kirche unter Denkmalschutz. Weblinks Eintrag auf der Website der tschechischen Denkmalbehörde Eintrag auf der Website zur Architektur in Litoměřice Webauftritt der Kirchengemeinde Einzelnachweise