Katolická teologická fakulta Univerzity Karlovy

Katolická teologická fakulta Univerzity Karlovy (KTF UK) je jednou ze tří teologických fakult této univerzity. Zároveň se jedná se o její čtvrtou nejstarší fakultu v Praze. Děkanem fakulty je od května 2024 Jaroslav Brož, kterého fakultní akademický senát navrhl v lednu 2025 odvolat z funkce. Mezi důvody tohoto kroku se řadilo zavedení nového mzdového předpisu či vznik koordinátora pro hospodaření. Od té doby probíhá soudní spor o platnost jeho odvolání. Od září 2025 do března 2026 byla fakulta pod nucenou správou rektorátu Univerzity Karlovy. Historie Dějiny fakulty Teologie byla v Praze vyučována již před založením univerzity, a to od zřízení biskupství v roce 973 při Svatovítské katedrále. Teologická fakulta byla jednou ze čtyř původních fakult pražské univerzity, kanonicky ustanovené 26. ledna 1347 papežem Klementem VI., 7. dubna 1348 ji ustanovil Karel IV. jako římský a český král (pro kontroverzi ohledně data vizte heslo Univerzita Karlova). Pozice pražské univerzity se nezhoršila ani založením univerzity ve Vídni roku 1365. Založení pražské univerzity podléhající římskému papeži mělo souvislost se snahou avignonských papežů udržet monopol pařížské Sorbonny. Velké západní schizma roku 1378 posílilo pražskou univerzitu o české a německé profesory, kteří odešli ze Sorbonny – z nich pak většina v následujících desetiletích opět odešla na nově zakládané univerzity v Německu a v Krakově. V době šíření nauky Jana Viklefa Václav IV. v důsledků sporů mezi příznivci a odpůrci nové nauk vypověděl ze země konzervativní profesory teologie z pražské univerzity a tím byla činnost fakulty na celou husitskou dobu přerušena. Místo toho byla obnovena pražská katedrální škola a část studentů odcházela na italské univerzity. K obnově výuky došlo až po převzetí celé pražské univerzity jezuity v roce 1622. Monopol jezuitů byl za podpory císaře udržován až do druhé poloviny 18. století, a to proti námitkám pražského arcibiskupa i představitelů jiných církevních řádů. V roce 1752 vstoupil stát (za vlády panovnice Marie Terezie) do rozhodování o profesorském sboru. Při rozdělení pražské univerzity na českou a německou část roku 1882 zůstala zásluhou arcibiskupa Schwarzenberga teologická fakulta společná. Pod hrozbou vyloučení fakulty z univerzity však arcibiskup Schönborn dal nakonec svolení k rozdělení na českou a německou část, k němuž došlo v roce 1891. Také ale sílily sekularizační hlasy o církevní odluku teologické fakulty od univerzity. Po první světové válce arcibiskup František Kordač rozhodl o výstavbě arcibiskupského semináře v Dejvicích na pozemku, který původně byl metropolitní kapitulou věnován pro stavbu kostela, do té doby sídlil seminář v Klementinu. Nová budova z roku 1928 (resp. z let 1925–1927) je dosud sídlem semináře i fakulty. Podsklepenou čtyřpodlažní budovu č. p. 676 s půdorysem širokého U a v jejím vnitřku zezadu osově umístěným trojlodním kostelem svatého Vojtěcha s kapacitou přes 1500 lidí a dvěma jehlanovitými věžemi a interiéry v byzantském duchu navrhl architekt František Havlena, arcibiskupský stavební rada. Vnitroblok po stranách od kostela vyplňují dvě seminární zahrady. V pravém křídle je i kuchyň a refektář (jídelna) o výšce dvou podlaží. Pod kopulí, která dominuje průčelí budovy ve stylu antického chrámu, byla domácí kaple. V přechodovém krčku mezi hlavní budovou a kostelem se nachází knihovna, archiv a sakristie. Dne 8. dubna 1919 schválilo Národní shromáždění zákon o zřízení Husovy československé evangelické fakulty bohoslovecké (HČEFB). Tato vysoká škola nebyla součástí Univerzity Karlovy. Většina studentů katolické fakulty byla při zavření českých vysokých škol na podzim 1939 poslána na nucené práce. V Břežanech byl zřízen náhradní arcibiskupský teologický ústav, kde však nesměli vyučovat profesoři z původní fakulty. V květnu 1945 obnovila fakulta činnost pod názvem bohoslovecká fakulta, a to až do konce studijního roku 1949–1950. V roce 1950 byla KTF odloučena od UK. Působila dále jako Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta v Litoměřicích. Dne 14. července 1950 vládní nařízení rozdělilo HČEFB na dvě nezávislé vysoké školy: Husovu československou bohosloveckou fakultu (husitskou) a Komenského evangelickou bohosloveckou fakultu. Dne 10. května 1990 byly do Univerzity Karlovy začleněny tři teologické fakulty: Katolická teologická fakulta, Evangelická teologická fakulta a Husitská teologická fakulta. Krize na fakultě 1994–2003 Brzy po obnovení na KTF došlo k vleklé krizi. Již v roce 1994, když byl podruhé děkanem zvolen prof. ThDr. Václav Wolf, uvažoval velký kancléř fakulty, arcibiskup kardinál Miloslav Vlk, o tom, že by jeho volbu vetoval, protože Wolf s ním odmítal spolupracovat a zahájit Vlkem chtěné reformy. Nakonec to neuskutečnil, po slibu, že spolupráce obnovena bude. Krize se prohloubila tím, že v roce 1996 musel odejít z fakulty Ivan Odilo Štampach. Kvalitu výuky na fakultě pak napadl další kněz pocházející z podzemní církve z doby komunismu, Tomáš Halík. Oba chtěli výuku reformovat a modernizovat v souladu s rozvojem odkazu Druhého vatikánského koncilu. Wolf naproti tomu trval na pojetí fakulty jako kněžského učiliště, jakéhosi doplňku k semináři. Laici měli značně omezenu možnost studia a studenti jiných fakult UK neměli přístup na přednášky. V přijímání studentů vládla značná libovůle. Dne 8. prosince 1999 akademický senát fakulty zvolil Wolfa děkanem potřetí. Nastaly spory o právoplatnost takové volby, neboť podle zákona o vysokých školách a statutu UK je možno zastávat úřad děkana pouze dvakrát po sobě. Účelová úprava přijatá roku 1998 Akademickým senátem KTF neměla potřebné schválení Senátem UK ani Kongregací pro katolickou výchovu v Římě. Nakonec 28. února 2000 arcibiskup pražský z titulu své funkce velkého kancléře KTF volbu vetoval. Veto podpořila i většina českých biskupů, výslovně se proti němu vymezil litoměřický biskup Josef Koukl. V roce 2002 kardinál Miloslav Vlk na výzvu všech biskupů České církevní provincie odňal Václavu Wolfovi kanonickou misi, což znamená, že mu bylo odebráno oficiální církevní pověření vyučovat teologii. Vatikánská Kongregace pro katolickou výchovu odnětí kanonické mise potvrdila. 31. 10. 2001 – skončilo funkční období akademického senátu fakulty a nový nebylo možné zvolit pro neexistenci platného volebního řádu 14. 12. 2001 – MŠMT (dále jen ministerstvo) omezilo působnost orgánů KTF a zahájilo správní řízení o akreditacích 10. 5. 2002 – ministerstvo na doporučení Akreditační komise rozhodlo o pozastavení akreditací 1. 10. 2002 – k tomuto datu ministerstvo odložilo účinnost rozhodnutí z 10. května 2002 o pozastavení akreditací 3. 1. 2002 – rozhodnutí ministerstva o omezení kompetencí fakulty nabylo účinnosti; rektor Ivan Wilhelm pověřil tajemníka fakulty Ing. Miroslava Kroneisla řízením děkanátu 29. 4. 2002 – tajemník Kroneisl dal výpověď 1. 7. 2002 – rektor pověřil výkonem funkce tajemníka fakulty Ing. Věru Plocovou, vedoucí personálního a ekonomického oddělení fakulty a přenesl na ni úlohy, které svěřil tajemníkovi 21. 1. 2002 – rektor jmenoval prof. PhDr. Mikuláše Lobkowicze administrátorem fakulty a pověřil jej přípravou reforem fakulty. Rektor zřídil poradní orgán, zabývající se koncepcí reorganizace: (pleno titulo) Pavel Ambros, Jan Bednář, Dominik Duka, Petr Kubín, Artur Matuszek, Vojtěch Novotný, J. R. Tretera, Karel Vrána, Ľ. Žák. 18. 2. 2002 – rektor formalizoval nejbližší spolupráci V. Novotného (p. t.) s administrátorem, pověřil jej spoluprací s administrátorem a přípravou dokumentů k reorganizaci 5. 3. 2002 – administrátor prof. Lobkowicz pro zaneprázdnění na své domovské univerzitě v Eichstadtu jmenoval V. Novotného svým sekretářem s právem podpisu v zastoupení 14. 3. 2002 – administrátor pověřil V. Novotného, aby ho zastupoval ve všech úkonech 3. 6. 2002 – rektor pověřil V. Novotného, aby jej zastupoval v přijímacím řízení 1. 2. 2002 – rektor vydal Organizační řád KTF 8. 2. 2002 – rektor provedl změnu ve vedení dvou kateder – odvolán V. Wolf, jmenován J. Skoblík (p. t.) – odvolal J. Matějku, jmenoval M. Zedníčka (p. t.) – odvolal R. Cardala, jmenoval S. Sousedíka (p. t.) 5. 3. 2002 – rektor provedl změnu ve složení Vědecké rady KTF: odvolal R. Cardala, B. Valdéze, J. Hřebíka, Z. Klinderu, J. Matějku, S. Prokopa, V. Wolfa, J. A. Beneše, V. Kročila, R. Malého, J. Svobodu (všichni pleno titulo). 6. 6. 2002 – Kongregace pro katolickou výchovu (Vatikán; dále jen Kongregace) schválila postupně materiály KTF 19. 8. 2002 – Kongregace schválila postupně materiály KTF 10. 9. 2002 – Kongregace schválila postupně materiály KTF 11. 10. 2002 – rektor vypsal volby do senátu fakulty (pro období listopad 2002 – listopad 2004) 15.-16. 11. 2002 – volby do senátu KTF 2. 12. 2002 – ministerstvo rozhodlo o vrácení působnosti akademickému senátu a vědecké radě KTF (odebráno 14. prosince 2001) 16. 1. 2003 – Kongregace vydala souhlas s vrácením kompetencí senátu a vědecké radě fakulty 7. 2. 2003 – Akademický senát UK vydal souhlas s vrácením kompetencí senátu a vědecké radě fakulty 20. 12. 2002 – rezignoval na funkci děkan fakulty Jaroslav V. Polc (p. t.), pravomoci děkana přešly na rektora UK 20. 12. 2002 – senát fakulty vypsal volby na děkana na 31. ledna 2003 31. 1. 2003 – rektor dohodl s M. Lobkowiczem (p. t.) ukončení jeho funkce administrátora fakulty; senát zvolil nového děkana prof. PhDr. Ludvíka Armbrustera 15. 2. 2003 – Kongregace potvrdila volbu děkana 17. 2. 2003 – rektor inauguroval nového děkana Armbrustera (p. t.) 25. 3. 2003 – Ministerstvo vrátilo děkanovi pravomoci a mimořádná správa fakulty skončila Propuštění Tomáše Petráčka V roce 2023 byla KTF kritizována za propuštění profesora Tomáše Petráčka. Oficiálním důvodem byla efektivizace hospodaření fakulty, spekulovalo se však o tom, že skutečným důvodem jeho propuštění byl tlak některých biskupů kvůli jeho předešlé kritice konzervativních postojů českých biskupů. Petráčka se zastal například kněz Tomáš Halík, který vyzval děkana fakulty Vojtěcha Novotného k rezignaci. Znepokojení situací na KTF vyjádřila také rektorka UK Milena Králíčková, podle které byl postup vedení fakulty nesprávný. Novotný na svou funkci rezignoval ke konci téhož roku. Spory o odvolání děkana J. Brože a vedení fakulty V únoru a červenci roku 2025 došlo k opakovanému odvolání děkana fakulty Jaroslava Brože, které vyvolalo značný zájem médií. Brož se proti svému odvolání bránil soudní cestou, na konci července téhož roku došlo jednotkami IZS k násilnému otevření jeho bytu, když ten byl na nemocenské a neotvíral. Po Brožově odvolání se poté vedení fakulty domáhal Brožův statutární proděkan Aleš Prázný. V srpnu 2025 byla rektorkou univerzity Milenou Králíčkovou pověřena řízením fakulty Michaela Falátková. Po výzvě MŠMT ČR Králíčková pověření Falátkové ukončila a fakultu začal vést Prázný. Akademický senát fakulty následně zažádal o nucenou správu nad celou fakultou. V září 2025 ohlásilo MŠMT ČR, že na fakultě hodlá provést kontrolu. Na konci září 2025 fakulta přešla pod nucenou správu, kterou vykonávala rektorka Univerzity Karlovy Milena Králíčková. Stalo se tak poté, co akademický senát fakulty odvolal z funkce zastupujícího děkana Prázného. Akademický senát plánoval dne 30. září 2025 zvolit kandidáta na nového děkana fakulty, což mu však těsně před volbou zakázal Městský soud v Praze. V únoru 2026 se vedení fakulty ujal nově zvolený rektor Jiří Zima. Téhož měsíce však rozhodl Nejvyšší správní soud, že stížnost děkana Brože má odkladný účinek a do funkce děkana jej vrátil, ale fakulta zůstala pod nucenou správou rektora UK. I přesto se však dne 3. března 2026 uskutečnila volba kandidáta na nového děkana fakulty, kterým byl se ziskem 8 z 9 hlasů senátorů fakulty zvolen Jiří Dvořáček. Proti konáním volby za této situace se ohradil rektor UK Jiří Zima i velký kancléř fakulty Jan Graubner. Dne 12. března 2026 informovalo Ministerstvo školství, že ukončilo nucenou správu nad fakultou, čímž byl Jaroslav Brož de facto navrácen do funkce děkana. Po navrácení Brože do funkce děkana fakulty Brož požádal o mimořádné jednání předsednictva fakultního akademického senátu kvůli svému návrhu na odvolání proděkanky Michaely Ottové a jmenování proděkanů Aleše Prázného a Vojtěcha Novotného. Předseda senátu David Vopřada odmítl jednání svolat s tím, že nebyly naplněny podmínky pro jeho svolání vyplývající z jednacího řádu. Vopřada se krátce poté dostal do pracovní neschopnosti a další dva místopředsedové senátu na funkce rezignovali ze zdravotních důvodů, takže senát fakticky přišel o všechny členy svého předsednictva a jeho zasedání se nekonala. V květnu 2026 MŠMT zaslalo Univerzitě Karlově výzvu, aby v souvislosti s nastalou situací (tj. nekonajícím akademickým senátem) zajistila nápravu, v opačném případě uvádělo možnost omezit působnost akademického senátu fakulty. V červnu 2026 bylo fungování akademického senátu obnoveno a jeho novým předsedou byl zvolen David Bouma. I v novém složení nicméně senát odmítl projednat a odložil bod týkající se jmenování nových proděkanů, které navrhl děkan Brož, a patová situace tak na fakultě přetrvávala. Navzdory tomu se děkan Brož rozhodl jmenovat proděkany Aleše Prázného a Mariána Čačíka s tím, že pouhá rozprava senátu o možnosti jejich jmenování byla postačující zákonnou podmínkou. S tímto výkladem se ovšem fakultní akademický senát neztotožnil a postup jmenování proděkanů začal řešit i rektor univerzity Jiří Zima. Odkazy Poznámky Reference Literatura NOVOTNÝ, Vojtěch. Katolická teologická fakulta 1939–1990. Prolegomena k dějinám české katolické teologie druhé poloviny 20. století. 1. vyd. Praha: Karolinum, 2007. 523 s. ISBN 978-80-246-1369-7. Související články Arcibiskupský seminář v Praze Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta v Litoměřicích Cyrilometodějská teologická fakulta Univerzity Palackého v Olomouci Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katolická teologická fakulta Univerzity Karlovy na Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je Katolická teologická fakulta Univerzity Karlovy Oficiální stránky Statut Katolické teologické fakulty (PDF); viz čl. 1 odst. 1 o datu založení Cesty víry: Fakulta (2008) Z historie Katolické teologické fakulty Univerzity Karlovy, Nadační fond Arnošta z Pardubic Seznamy přednášek KTF