NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bertramka

Bertramka is een niet-operationeel museum in Praag. Het is gewijd aan Wolfgang Amadeus Mozart (1756-1791) die daar de familie Dušek heeft bezocht. In dit huis componeerde hij de opera Don Giovanni. In 1929 werd hier een museum geopend. Nadat het onteigend werd door de nazi's en vervolgens door de communisten, kreeg de Mozartgemeente in 2009, achttien jaar na de val van het communisme, het pand terug. De voorwerpen zijn echter niet teruggegeven waardoor er geen collectie kan worden getoond. Geschiedenis Woonhuis Aan het eind van de 18e eeuw bevond Villa Bertramka zich nog buiten de stad Praag en was het omgeven door wijngaarden. De naam verkreeg het van een van zijn bewoners, Franz von Bertram. In 1784 werd het gekocht door František Dušek die er tot zijn dood in 1799 woonde met zijn vrouw Josepha. Beide waren componisten en Josepha was daarnaast een gevierd soprane. "Meine Prager verstehen mich" (Mijn Pragenaren begrijpen mij) is een citaat van Mozart waaraan soms wordt herinnerd wanneer zijn bezoeken aan deze stad worden besproken. Het verwijst naar de populariteit die met name zijn Bruiloft van Figaro daar kende. Mozart bezocht de villa in 1787 en 1791. Tijdens zijn eerste bezoek componeerde hij de opera Don Giovanni. Na zijn dood bezochten zijn zoons Carl Thomas en Franz Xaver Betramka nog verschillende jaren en werd het een soort tweede thuis voor hen. Het huis werd in 1838 via een veiling gekocht door Lambert Popelka. Diens zoon Adolf behandelde het als een schrijn en hield de herinnering aan Mozart levend. Hij plaatste in 1876 een buste van de beeldhouwer Tomáš Seidan in de tuin en organiseerde in 1887 een festiviteit ter herinnering aan de honderdste verjaardag van de première van Don Giovanni. Na de dood van zijn weduwe ging het huis in 1918 over naar Mathilda Sliwenská. Na haar dood in 1925 kwam het testamentair in het bezit van het Mozarteum in Salzburg. Museum In 1929 kocht de Duits-Tsjechische vereniging 'Mozartgemeente' de villa van het Mozarteum, met het doel om er een centrum ter ere van de componist op te richten. Hierna volgde een grondige renovatie van zowel het huis als de tuin en werd er een museum gevestigd. Het huis werd tweemaal onteigend, voor het eerst door het nazi-regime en daarna door het communistische bewind. De tweede keer gebeurde in 1986 onder druk aan de stad Praag. Na de val van het communisme, drie jaar later, besloot de Mozartgemeente om de teruggave van hun eigendom op te eisen. Bij elkaar duurde het nog achttien jaar tot de rechter het pand in december 2009 teruggaf. Het werd echter volledig ontruimd achtergelaten, waarbij ook de eigendommen van de vereniging waren verdwenen. Daarnaast bevindt zich het pand in een erbarmelijke staat en wordt er gezocht naar fondsen om het museum hier in oude staat te kunnen herstellen (stand 2017). Zie ook Lijst van muziekmusea Lijst van musea in Tsjechië
Bertramka

Bertramka (cz. Muzeum W.A. Mozarta a manželů Duškových) – często odwiedzania przez Mozarta willa w Pradze. W Bertramce znajduje się obecnie muzeum poświęcone Mozartowi i byłym właścicielom willi, którymi w tamtych czasach byli czeski kompozytor i pianista František Xaver Dušek i jego małżonka, śpiewaczka operowa Josefína Dušková. Bertramka znajduje się około dwóch kilometrów od centrum miasta. Pod koniec XVIII wieku znajdowała się daleko poza murami miasta, pod winnicami na zboczach Černý vrch. Zobacz też Domek Czarodziejskiego Fletu Linki zewnętrzne Strona oficjalna
Бертрамка

Бертрамка (чеш. Bertramka) — вилла в стиле классицизма, построенная в середине XVIII века. Расположена на улице Моцарта в районе Смихов, в городе Прага, в Чехии. С 1929 года здесь находится Музей Вольфганга Амадея Моцарта и супруг Душековых (чеш. Muzeum WA Mozarta a manželů Duškových). Существует предположение, что композитор жил на вилле во время посещения Праги в 1787 и 1791 годах и здесь завершил работу над оперой «Дон Жуан». Охраняется как памятник культуры с 1958 года и как национальный памятник культуры с 2019 года. История Первым зданием на месте современной усадьбы был деревянный дом при виноградниках, принадлежавший картузианцам и приобретённый вдовой пражского бюргера Криштофа Кобера, казнённого из-за участия в восстании сословий. В 1699 году усадьбу приобрёл пражский пивовар Ян Франтишек Пимсборн, который на месте деревянного дома построил барочный особняк, названный им «Цукрашка» (чеш. Cukrářka). В 1743 году усадьбу приобрели супруги Франтишек и Франтишка Бертрамы, перестроившие особняк в пригородную виллу в стиле классицизма, которая получила название по фамилии своих владельцев «Бертрамка». В апреле 1784 года усадьбу приобрели чешский композитор Франтишек Ксавер Душек и его супруга, оперная певица Йозефина Душекова. Существует предположение, что супруги принимали у себя австрийского композитора Вольфганга Амадея Моцарта во время его визитов в Прагу в январе—феврале / октябре—ноябре 1787 года и августе—сентябре 1791 года, и, что на вилле Бертрамка он завершил работу над оперой «Дон Жуан». Единственное подтверждение этого факта содержится в воспоминаниях сына композитора, австрийского пианиста Карла Томаса Моцарта, записанных в 1856 году. В них он говорит о том, что слышал от друзей отца о его пребывании на вилле Бертрамка, когда ещё мальчиком в 1790-х годах был в Праге. В 1929 году усадьба была приобретена «Моцартовским обществом», которое открыло здесь музей австрийского композитора и принимавших его у себя друзей, чешского композитора и его супруги, оперной певицы. С 1964 года усадьба носит статус памятника архитектуры. Музей Экспозиция музея занимает семь выставочных залов, в одном из которых восстановлена обстановка XVIII века — времени пребывания Вольфганга Амадея Моцарта на вилле. В собрание входят также экспонаты, имеющие отношение к жизни и творчеству супруг Душековых. В концертном зале музея проходят музыкальные мероприятия. В саду перед виллой ещё в XIX веке был установлен бюст Вольфганга Амадея Моцарта. Музей открыт для посещений по вторникам и субботам с 10.00 до 17.00 часов. Примечания Литература Dalibor Prix a kol. čp. 169/XVI // Umělecké památky Prahy. Velká Praha M-Ž (чеш.). — Praha: Academia, 2017. — Vol. 6. — S. 521-526. — 1752 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 978-80-200-2469-5. Ссылки Bertramka Mozart Society (англ.). www.mozartovaobec.cz. — Сайт Моцартовского общества Бертрамки. Дата обращения: 21 декабря 2016.
Vila Karla Jíšeho

Vila Karla Jíšeho je bývalý rodinný dům v Praze 5 na Smíchově v lokalitě Dívčí Hrady. V dubnu 2018 začala jeho demolice. Historie Vila redaktora Karla Jíšeho byla postavena roku 1929 architekty Josefem Havlíčkem a Karlem Honzíkem. Ti na svažitém terénu Dívčích Hradů navrhli moderní dvoupatrovou rodinnou vilu, která měla plochou střechu částečně krytou terasou, a spirálové schodiště, které propojilo první patro se zahradou. V přízemí se nacházel obývací pokoj, jídelna a pracovna, v patře ložnice. Vnější fasáda byla omítnuta bílou vápennou omítkou. Prosazení projektu nebylo snadné. Úřadu se nelíbila plochá střecha a moderní vzhled, který nezapadal do okolní zástavby, a stavbu zamítl. Redaktor a architekti se proti rozhodnutí odvolali a nakonec městská rada stavbu podle původního návrhu povolila. Při pozdější adaptaci byla necitlivě poškozena. Jíše ve vile bydlel až do své smrti roku 1959. Zánik Vila nebyla památkově chráněná a Stavební úřad Prahy 5 povolil její demolici. Bourání začalo v polovině dubna 2018. Odkazy Reference Literatura ŠVÁCHA, Rostislav. Od moderny k funkcionalismu: proměny pražské architektury první poloviny dvacátého století. Praha: Victoria Publishing, 1995. 590 s. ISBN 80-85605-84-8. S. 306, 536. VEVERKA, Přemysl et al. Slavné stavby Prahy 5. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Městská část Praha 5, 2005. 223 s. Slavné stavby. ISBN 80-903661-3-9. S. 113-114. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Karla Jíšeho na Wikimedia Commons Prázdné domy: Vila Karla Jíšeho. Czumalova nástěnka. Vila redaktora Karla Jíšeho. Vladimír Czumalo. 7. 12. 2015.
Les V Panenkách

Les V Panenkách je nově vznikající lesopark, který se rozkládá v Praze na východním území Běchovic, v blízkosti Újezdu nad Lesy. Název Les je pojmenován podle historického pomístného jména této lokality z roku 1780 – v panenkách. Založení Na území budoucího lesoparku se po dlouhá léta nacházely orné plochy, jež tradičně zdobily žluté lány řepky olejky. Když však pronájem zemědělských pozemků ve vlastnictví města Prahy po dvaceti letech v roce 2016 skončil, začaly práce na realizaci připravených projektů s cílem tyto plochy ozelenit. První stromky byly vysázeny již na jaře roku 2017, větší výsadba pak byla zahájena v srpnu téhož roku. V rámci 1. etapy realizace, na podzim roku 2017, bylo vysazeno 23 000 sazenic na ploše více než 2,5 ha. Sazenice byly sázeny ve směsích různých druhů dřevin – dub zimní, lípa srdčitá, buk lesní, borovice lesní, javory a třešeň ptačí. Pro druhovou pestrost byla doplněna též douglaska tisolistá, borovice lesní či modřín opadavý. Kolem celého projektu 1. etapy vzniklo oplocení, jako ochrana před poškozením zvěří. V průběhu prosince byla dokončena obslužná mlatová komunikace, která propojila nový lesopark s Běchovicemi (ul. Do Panenek) a Újezdem nad Lesy (křížení ul. Starokolínská a Ochozská). Na území lesoparku byly kromě lesních ploch vytvořeny též pobytové louky, drobné lesíky a rozptýlená zeleň. Po lesoparku Letňany jde o druhý největší projekt zeleně po roce 1989. Celkem bylo do roku 2018 vysázeno více než 220 000 nových stromků. Do roku 2024 čeká prostor lesoparku pravidelná péče, resp. vyžínání, aby sazenice nezahlušila nebo nezalehla buřeň či tráva rostoucí kolem nich. Projekt lesoparku V Panenkách nebyl jediným novým projektem ozelenění této části Prahy. Na podzim roku 2016 byl v sousední Dubči, také na bývalém poli, nově založen Les Robotka. Odkazy Reference
Visionary

Visionary je kancelářská budova v Praze-Holešovicích, na rohu ulic Plynární a Argentinská, v blízkosti stanice metra Nádraží Holešovice. V budově je 20.000 m² administrativních ploch a 2.300 m² maloobchodních prostor. Budova byla postavena podle architektonického návrhu ateliéru Jakub Cigler Architekti. Investorem byla Skanska Commercial Development Europe a zhotovitelem stavby Skanska Pozemní stavitelství. Po dokončení v roce 2018 budovu koupila rakouská společnost CA Immo za 68 mil EUR. Současným majitelem je česká společnost Conseq, s ročním hrubým výnosem z pronájmu kolem 4,3 milionu eur. Historie Výstavba začala v roce 2016. Během ní, v říjnu 2017, vzplanul u rozestavěné budovy stavební materiál. Jednalo se především o uskladnění polystyren a izolaci. Požár zničil část již vybudované fasády do výšky dvaceti metrů. Příčinou byla nedbalost při lepení asfaltové izolace v okolí budovy. Na jaře 2018 byla budova dokončena a v létě došlo k jejímu slavnostnímu otevření. V červnu 2018 byla budova prodána rakouskému investorovi CA Immo za cenu 68 milionů EUR. V červnu 2025 budovu od CA Immo koupila Česká spoločnost Conseq za nezveřejnenou částku. Popis Budova s osmi nadzemními a třemi podzemními podlažími má téměř 23.000 m² kancelářských a maloobchodních ploch, 214 parkovacích stání, veřejně přístupnou zahradu s multifunkčním sportovištěm, zázemí pro cyklisty a běžeckou dráhu na střeše (jedinou ve střední Evropě). K nájemcům budovy patří poradenská společnost Accenture, skupina WMC, Carrier a coworkingové centrum Scott&Weber nebo městská firma OICT. Je zde také prodejna potravin, lékárna, malá poliklinika a mateřská škola zřizovaná Městskou částí Praha 7. Budova má certifikát ekologické stavby LEED Platinum a jako první v České republice certifikaci zdravé kanceláře WELL na úrovni Gold. Autor stavby Jakub Cigler uvedl: „Investor to neuslyší rád, ale Visionary není v pravém smyslu udržitelnou budovou, je pouze o několik procent šetrnější než standardní objekt". Ocenění Budova získala tato ocenění: CIJ Awards 2018 – Best Office Project of the Year HOF Awards 2018 – Best Office Project of the Year Best of Realty 2018 – Nová administrativní centra Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Visionary na Wikimedia Commons Oficiální web
Ptačí ostrov (Bubeneč)

Ptačí ostrov (též Skryptí, Povodňový, nebo Trejbalův) je malý a doposud oficiálně nepojmenovaný pražský vltavský ostrov o rozměrech cca 60 × 10 m. Nachází se v Praze 6-Bubenči mezi Císařským ostrovem a zoologickou zahradou, těsně při hranici se sousední městskou částí Praha-Troja. Je tvořen štěrkopískovým říčním sedimentem a pokryt náletovou vegetací. Historie Periodicky zaplavovaná souš se v místech Ptačího ostrova vyskytovala již ve 30. letech 20. století; v místě je odolné podloží a mělčina. Ostrov vznikl při povodních v roce 2002, kdy došlo k usazení zejména štěrkových naplavenin v mělké části koryta Vltavy a vzniku ostrova přibližně ve stávajících rozměrech. Během povodní v roce 2013 se ostrov výrazně rozšířil na rozsah přibližně 180 × 30 m a byl téměř spojen s pravým břehem Vltavy. V tomto období vzbudil zájem iniciativy Neolokator.cz s představitelem Janem Trejbalem, který ostrov zmapoval a usiloval o jeho oficiální uznání a zápis do katastrálních map. Stal se také cílem rekreačních aktivit pražských skautů. V průběhu roku 2014 byl státním podnikem Povodí Vltavy odbagrován nános z povodně roku 2013 jako povodňová škoda. Ponechána byla pouze úzká nejvýše položená část ostrova pro nocování ptáků. Stav a využití Ostrov je zarostlý nízkou vegetací a je pravidelným nocovištěm vodních ptáků, zejména velkých racků a kormoránů. Je dosažitelný broděním z cyklostezky vedoucí podél pravého břehu Vltavy. Ostrov sice není zakreslen v katastrálních mapách, ale v lednu 2016 byl přidán do databáze ZABAGED. Stal se vzorem pro další ostrůvky, které by měly v oblasti Tróji v budoucnu vznikat. Recesistické obsazení ostrova skauty Dne 29. 11. 2013 objevil ostrov skautský vysokoškolský roverský kmen Skrypta. Jeho členové přepluli na ostrov a vztyčili zde vlajku. Vzhledem k tomu, že ostrov nebyl do té doby pojmenován, začali mu říkat „skryptí ostrov“ a pojali ho za vlastní dobyté území a začali ho využívat. Každoročně se zde schází na rituální schůzce, kterou zakončují činnost v letním semestru a na dalších kulturních akcích. Na ostrově se též konají významná setkání jako je například předávání vedení roverského kmene. Postupem času ostrov získal pojmenování Skryptí ostrov z důvodu četnosti těchto akcí. Další názvy Skryptí Povodňový Trejbalův Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ptačí ostrov na Wikimedia Commons
Toleranzbethaus Rybníky

Das Toleranzbethaus ist ein ehemaliges evangelisches Kirchengebäude in Rybníky (deutsch Rybnik), einer Gemeinde im Okres Příbram in Tschechien. Geschichte Nach dem Toleranzpatent des Kaisers Joseph II. bildete sich 1782 in Rybnik zunächst eine Filialgemeinde der Evangelischen Salvatorkirche in Prag. Im Jahre 1846, als im Ort neun protestantische Familien des Augsburgischen Bekenntnisses ansässig waren, fiel der Entschluss zum Bau einer der letzten Toleranzkirchen. Der Kirchenbau, eine einfache rechteckige Saalkirche mit Walmdach und einem kleinen Firstdachreiter wurde am 28. September 1847 durch den Superintendenten Jakob Benesch geweiht. 1852 entstand nördlich des Dorfes der evangelische Friedhof, 1854 wurde die Filialgemeinde Rybnik zur selbständigen Evangelischen Kirchgemeinde erhoben. Die Gemeinde gehörte zunächst der Evangelische Superintendentur A. B. Böhmen und seit 1918 als Filialkirche von Dobříš der Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder an. 2006 wurde das Kirchengebäude profaniert. Weblinks Angaben zur Kirche auf der Website mistareformace.cz
Malá vodní elektrárna Čeňkova pila

Malá vodní elektrárna Čeňkova pila byla postavena v roce 1912 na řece Vydře několik desítek metrů po proudu od původní pily. Elektrárna využívá prodlouženého náhonu Čeňkovy pily. Od roku 1995 je elektrárna kulturní památkou. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu malá vodní elektrárna Čeňkova pila na Wikimedia Commons Stránky elektrárny na webu ČEZu Reference
Rozvodna Řeporyje

Rozvodna Řeporyje (zkratkou REP) se nachází na území pražské čtvrti Slivenec asi 10 km jihozápadně od centra Prahy. Je jednou ze dvou uzlových rozvoden napájejících Prahu. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Řeporyje patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Praze. Část 400 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje ČEZ. Historie Rozvodna byla založena v roce 1975 jako první rozvodna 400 kV v Praze. Do rozvodny byla připojena smyčka z linky Hradec-Prosenice. V roce 1985 bylo postaveno vedení z rozvodny Čechy Střed, které bylo v roce 1996 částečně zdvojeno a zasmyčkováno do nově vzniklé rozvodny na Chodově, v souvislosti s výstavbou Temelína. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Chodov, Kočín, Hradec a Mírovka. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna třemi třífázovými transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Dvojité vedení V414/V475 Řeporyje – Chodov/Kočín – Řeporyje Dvojité vedení V412/V413 Hradec – Řeporyje/Řeporyje – Mírovka Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Řeporyje na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Rozvodna Výškov

Rozvodna Výškov (zkratkou VYS) se nachází na území obcí Výškov a Břvany v okrese Louny v Ústeckém kraji, cca 9 km severozápadně od Loun. Rozvodna má úrovně napětí 400 kV, 220 kV a 110 kV, provozovatelem částí 400 a 220 kV je ČEPS a části 110 kV ČEZ. Zásobuje okolí Loun a východní část Ústeckého kraje. Do rozvodny je přiváděna elektřina z elektrárny Počerady. Historie Rozvodna byla založena v roce 1951 jako jedna z prvních rozvoden 220 kV v Československu. V roce 1951 bylo postaveno první vedení 220 kV z Výškova do Opočínku. V roce 1960 byla tato linka zasmyčkována do rozvodny Čechy Střed. V roce 1957 byla postavena dvoulinka 220 kV do rozvodny Hradec s odbočkou do VTŽ Chomutov. V roce 1965 byla postavena linka z rozvodny Chotějovice, kde se napojuje na elektrárnu v Ledvicích. V roce 1969 byla rozvodna napojena na 400 kV smyčkou z rozvoden Hradec a Prosenice. V roce 1974 byla spuštěna linka do rozvodny Krasíkov. V letech 1969 a 1976 byla do Výškova připojena elektrárna Počerady. Na konci roku 2009 rozvodnu zasáhl požár jednoho z transformátorů. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV, 220 kV a 110 kV. Napěťovou hladinou 220 kV jsou spojeny rozvodny Hradec, Čechy Střed a Chotějovice. Hladinou 400 kV jsou pak spojeny rozvodny Hradec, Čechy Střed, Babylon a Chotějovice. Na této hodnotě je také přiváděn výkon z tepelné elektrárny Počerady. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna třífázovým transformátorem, pro transformaci 220/110 kV slouží soustava jednofázových transformátorů. Rozvodna je rovněž vybavena kompenzační tlumivkou na hladině 110 kV. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Dvojité vedení V411/(V811) Hradec – Výškov Dvojité vedení V410/V419 Výškov – Čechy Střed (vzniklo zdvojením vedení V410 v letech 2014-2016) Dvojité vedení V450/V428 Výškov – Babylon (vzniklo zdvojením vedení V450 v letech 2021-2022) Dvojité vedení V480/V211 Chotějovice – Výškov Jednoduché vedení V469 EPOČ II – Výškov Dvojité vedení V467/V468 EPOČ I – Výškov Vedení 220 kV – VVN – velmi vysoké napětí Dvojité vedení V225/V226 + V226T Výškov – Hradec (+ odbočka do VTŽ Chomutov) Jednoduché vedení V201 Výškov – Čechy Střed Dvojité vedení V480/V211 Chotějovice – Výškov Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Výškov na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Rozvodna Babylon

Rozvodna Babylon (zkratkou BAB) se nachází na území obce Stvolínky asi 8 km jihozápadně od České Lípy v okrese Česká Lípa v Libereckém kraji. Je jednou ze dvou uzlových rozvoden napájejících Liberecký kraj. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Babylon patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Libereckém kraji. Pracuje se zde s napětím 400 a 110 kV. Část 400 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje ČEZ. Do rozvodny je přiváděna elektřina z elektrárny Mělník. Historie Rozvodna byla založena v roce 1980 jako druhá rozvodna 400 kV v dnešním Libereckém kraji. Ve stejném roce bylo postaveno vedení 400 kV z elektrárny Mělník III a smyčka z linky Výškov-Krasíkov. V letech 2013–2015 rozvodna prošla komplexní rekonstrukcí. V roce 2022 bylo zdvojeno 400 kV vedení z rozvodny Výškov na Lounsku (V450/V428). V roce 2022 probíhá zdvojení linky V451 do Bezděčína. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Výškov a Bezděčín. Na této hladině je také přiváděn výkon z elektrárny Mělník III. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna dvěma třífázovými transformátory. V letech 1980–2013 byla rozvodna vybavena transformátorem od britské firmy Hawker Siddeley, což byla za éry socialismu výjimka, většina transformátorů byla tehdy sovětské nebo československé výroby. V roce 2023 byla rozvodna doplněna o variabilní kompenzační tlumivku. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Jednoduché vedení V470 EMĚ III – Babylon Dvojité vedení V450/V428 Výškov – Babylon (vzniklo zdvojením vedení V450 v letech 2021–2022) Jednoduché vedení V451/(V448) Babylon – Bezděčín (v roce 2025 probíhá přestavba na dvojité vedení) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Babylon na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Rozvodna Kočín

Rozvodna Kočín (zkratkou KOC) se nachází na území obcí Dříteň a Temelín asi 8 km jihozápadně od Týna nad Vltavou, v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Je jednou ze tří uzlových rozvoden v kraji. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Kočín patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Jihočeském kraji. Je zde přiváděna elektřina z elektrárny Temelín a vodní elektrárny Hněvkovice. Část 400 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje EG.D. Historie Rozvodna byla založena v roce 1994 v souvislosti s výstavbou Temelína a pro zlepšení dodávek elektřiny v Jihočeském kraji. Do rozvodny byla připojena smyčka z linky Chrást-Dasný. V roce 1996 bylo postaveno dvojité vedení do dvou pražských rozvoden v Řeporyjích a Chodově. V letech 2019–2021 prošla rozvodna rozsáhlou rekonstrukcí, při které byla rozšířena a připravena na připojení nových bloků v Temelíně. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Dasný, Přeštice, Řeporyje a Chodov. Na této hladině je také přiváděna elektřina z jaderné elektrárny Temelín. Hladinou 110 kV je spojena rozvodna Dasný. Na této hladině je přiváděna elektřina z vodní elektrárny Hněvkovice a z rozvodny vede záložní napájení pro jadernou elektrárnu Temelín. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna jedním třífázovým transformátorem. Dále se v rozvodně nachází kompenzační tlumivka na 400 kV. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Dvojité vedení V432/V473 Kočín – Přeštice/Dasný Dvojité vedení V475/V476 Kočín – Řeporyje/Chodov Dvojité vedení V474/V1344/V1345 – Kočín–Dasný Jednoduché vedení V051 ETE I – Kočín Jednoduché vedení V052 ETE II – Kočín Plánovaná vedení 400 kV Dvojité vedení V432/V429 Kočín – Přeštice Dvojité vedení V406/V407 Kočín – Mírovka Jednoduché vedení V053 ETE III – Kočín Jednoduché vedení V054 ETE IV – Kočín Vedení 110 kV – VVN – velmi vysoké napětí Dvojité vedení V1344/V1345/V474 Kočín – Dasný Dvojité vedení V1346/1347 EHNĚ – Kočín Jednoduché vedení V9001 Kočín – ETE I (záloha) Jednoduché vedení V9002 Kočín – ETE II (záloha) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Kočín na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy