NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pavilon bývalé střelnice

Pavilon bývalé střelnice (též Lázně Evženie) je empírová stavba z 19. století v Klášterci nad Ohří. Historie Objekt nechal vybudovat v roce 1878 spolek ostrostřelců jako střelnici. Na přelomu 19. a 20. století, kdy byl v oblasti objeven minerální pramen, však už fungoval jako restaurace. Budova byla začleněna do lázeňského areálu, který tou dobu na místě budoval cukrovarník František Fieber z Ústí nad Labem. Minerální pramen, jehož byl vlastníkem, pojmenoval Fieber po své manželce Eugenii a stejný název získal i celý lázeňský komplex. Lázně Evženie fungovaly do poloviny 20. století, poté byl minerální pramen zabetonován a ve 2. polovině 20. století působil v pavilonu bývalé střelnice Svazarm. Od 90. let je v něm znovu provozována restaurace. Budova je chráněna jako kulturní památka od roku 1958. Architektura Pavilon stojí na půdorysu ve tvaru písmene T. V hlavním průčelí vystupuje portikus nesený čtyřmi iónskými sloupy, s hladkým kladím a vlysem. Pravoúhlý vstup je po stranách zvýrazněn pilastry. Dlouhé fasády jsou jedenáctiosé, zdobené štukovými lizénami. Okna jsou uzavřena půlkruhovým obloukem. V zadní fasádě je balkon. Stavba je zastřešena sadou sedlových a valbových střech. Zajímavost Rekonstrukce pavilonu získala titul Památka roku 2021 v kategorii Malé rekonstrukce. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům Střelnice na Wikimedia Commons
Evangelický kostel (Těrlicko)

Evangelický kostel v Těrlicku je reprezentant funkcionalistického modernismu. Nachází se v části Horní Těrlicko na ul. Kostelní. Kostel náleží sboru Slezské církve evangelické augsburského vyznání v Těrlicku. Byl vystavěn podle architektonického návrhu Bronislava Firly. Musel být postaven bez věže. Posvěcen byl roku 1967. Věž byla dostavěna roku 1997. Roku 2025 byla na zdi kostela instalována pamětní deska připomínající Jakuba Galače. Kostel je vybaven varhanami firmy Rieger-Kloss. Nacházejí se v něm plastiky Lumíra Čmerdy. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický kostel v Těrlicku na Wikimedia Commons Literatura CHOJECKA, Ewa: Silesia incognita. Architektura kościołów ewangelickich Górnego śląska 1945-2017. Bielsko-Biała, 2020.
Kościół ewangelicki w Cierlicku

Kościół ewangelicki w Cierlicku – kościół w Cierlicku, należący do miejscowego zboru Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania. Historia 9 marca 1953 Rada Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania powołała samodzielny zbór z siedzibą w Cierlicku. Nabożeństwa odbywały się w budynku szkoły, należącej do ewangelickiej gminy cmentarnej, gdzie odbywały się również normalne zajęcia szkolne. Na czas nabożeństw musiały być więc każdorazowo przynoszone krzesła oraz rozstawiany ołtarz. Sytuacja uległa poprawie po przeniesieniu szkoły do nowego budynku. Jednak w związku z powstaniem Zalewu Cierlickiego zbór został zmuszony przeniesienia się i zakupu domu jednorodzinnego, w którym urządzono kaplicę z kancelarią. Kaplica nie mieściła jednak wszystkich wiernych chcących uczestniczyć w nabożeństwach. Postanowiono więc o budowie kościoła, o pozwolenie na co starania zaczęli czynić proboszcz Władysław Kiedroń z kuratorem zboru Teodorem Farným. Zgodę na budowę od władz uzyskano pod warunkiem budowy świątyni bez wieży, wskutek czego zaczęto go określać ostatnim kościołem tolerancji na Śląsku Cieszyńskim. Kamień węgielny pod budowę kościoła, poświęcony przez ówczesnego biskupa kościoła Jiříego Cymorka, wmurowano 10 lipca 1966 roku przy udziale zgromadzonych wiernych i duchownych miejscowego zboru, a także okolicznych parafii. Architektem świątyni był inż. Bronisław Firla. Na ścianach zawisły reliefy przedstawiające symbolikę chrześcijańską oraz cytaty z Biblii. W niedzielę, 3 września 1967 roku ukończony kościół poświęcił biskup Cymorek. W uroczystości brali udział ewangelicy z całego Śląska Cieszyńskiego. W tym samym roku kościół ewangelicki obchodził 450 rocznicę Reformacji i z tej okazji świątyni nadano nazwę kościoła dra Marcina Lutra. Dopiero w 1997 roku dobudowano wieżę, która znajdowała się również w początkowym projekcie. Projekt przebudowy wykonał Bronislav Firla. W wieży wstawiono witraż przedstawiający Różę Lutra, wymieniono wtedy również wszystkie okna boczne, a po obu stronach ołtarza wstawiono witraże przedstawiające stworzenie świata. Na wieży zamontowano trzy dzwony. Bibliografia Farní sbor Slezské církve evangelické a. v. v Těrlicku - Zbór Śląskiego Kościoła Ewang. A. W. w Cierlicku. Cierlicko: Zbór Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania w Cierlicku, 2012, s. 13-16. * CHOJECKA, Ewa: Silesia incognita. Architektura kościołów ewangelickich Górnego śląska 1945-2017. Bielsko-Biała, 2020.
Evangelický kostel v Třanovicích

Evangelický kostel v Třanovicích je modernistický kostel v obci Třanovice v Moravskoslezském kraji, je součástí místního Evangelického Augsburského sboru. Položení základního stavebního kamene proběhlo v roce 1929. Historie V roce 1858 byl Třanovicích založen místní hřbitov, na kterém byla postavená márnice. Hřbitovní rada 7. ledna 1894 se usnesla na rozšíření a přestavbě márnice na kapli, ve které by se mohly odehrávat bohoslužby. Od roku 1896 byly pro tento cíl pořádány sbírky. Po pěti letech byla ustanovená stavební komise, která v rámci daru získala stavební pozemek. V roce 1915 byly vybrané peníze zabaveny státem jako válečná půjčka. Zabaveny byly i zvony z věže márnice. Bohoslužby v té době byly pořádány na hřbitově a po roce 1915 v místní škole. V roce 1927 byla znovu uspořádána sbírka na výstavbu kaple. Svatyni projektoval architekt Tadeusz Michejda. Základní kámen byl položen 8. září 1929, dokončení stavby a posvěcení proběhlo 13. září 1931. Rok na to byly posvěceny i dva nové zvony. V průběhu druhé světové války byly zvony zabaveny. V roce 1944 byly ve Vítkovických hutích odlity tři nové zvony a téhož roku byly posvěceny. V roce 1947 byly zakoupené nové varhany od firmy Rieger z Krnova. Dne 11. července 1950 vznikl samostatný sbor v Třanovicích. Patří do frýdeckého seniorátu SCEAV(Slezské církve evangelické augsburského vyznání. V letech 1952–1953 byla rozšířená původně malá sakristie na velký sborový sál. V roce 1987 proběhla rekonstrukce vnitřních prostor kostela, podle projektu architekta Karla Cieślara. Dále byl postaven nový oltář a kazatelna. V roce 1995 byla opravena fasáda a schody. O pět let později proběhly venkovní úpravy a položení dlažby. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický kostel v Třanovicích na Wikimedia Commons Oficiální stránky sboru
Kościół ewangelicki w Trzanowicach

Kościół ewangelicki w Trzanowice – modernistczny kościół w Trzanowicach, w kraju morawsko-śląskim w Czechach, należący do miejscowego zboru Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania. Historia W 1858 roku w Trzanowicach powstał cmentarz, na którym wybudowano kostnicę. Rada cmentarna 7 stycznia 1894 roku postanowiła o jej powiększeniu i przebudowie na kaplicę, gdzie mogłyby się odbywać nabożeństwa. Od 1896 roku prowadzono zbiórki funduszy na ten cel. Po pięciu latach zawiązano komisję budowlaną oraz pozyskano w ramach darowizny teren pod budowę. Jednak w 1915 roku zebrane środki zostały zabrane przez państwo jako pożyczka wojenna, zarekwirowano również dzwony z wieży kostnicy. Nabożeństwa prowadzono więc na cmentarzu, a po 1915 roku w budynku szkoły. Początkowe plany budowy kaplicy zostały zmienione i postanowiono o budowie kościoła. Kolejną komisję budowlaną powołano w 1927 roku, przeprowadzono też ponowną zbiórkę pieniędzy. Świątynię zaprojektował architekt Tadeusz Michejda. Kamień węgielny pod budowę położono 8 września 1929 roku, a ukończony budynek poświęcono 13 września 1931 roku. Rok później poświęcono także dwa nowe dzwony. Trzanowice należały do zboru w Czeskim Cieszynie, a nabożeństwa prowadzili księża z Czeskiego Cieszyna i Ligotki Kameralnej. Podczas II wojny światowej zarekwirowano dzwony, jednak w 1944 roku w hucie w Witkowicach zostały odlane trzy nowe i w tym samym roku poświęcone. Po wojnie stacja kaznodziejska w Trzanowicach należała do zboru w Ligotce Kameralnej. W 1947 roku zakupiono nowe organy firmy Rieger z Karniowa. 11 lipca 1950 roku powołano samodzielny zbór w Trzanowicach. W latach 1952–1953 rozbudowano małą zakrystię przylegającą do budynku kościoła na salę zborową. W 1984 roku przeprowadzono przebudowę wnętrza kościoła według projektu architekta Karola Cieślara, postawiono nowy ołtarz i kazalnicę. W 1995 roku wyremontowano fasadę oraz schody, pięć lat później uporządkowano otoczenie świątyni i położono nowy bruk. Przypisy
St. Peter und Paul (Frýdek-Místek)

St. Peter und Paul ist die evangelische Kirche von Frýdek-Místek (deutsch Friedek-Mistek) im Moravskoslezský kraj in Tschechien. Sie gehört zur Schlesischen Evangelischen Kirche A.B. in Tschechien. Mit der Industrialisierung und dem Bau der Carlshütte erfolgte ab 1860 ein Zuzug vornehmlich evangelischer Arbeiter und Angestellter aus dem benachbarten Preußisch Schlesien, für die von 1910 bis 1911 eine Kirche errichtet wurde. Nach dem Projekt des Architekten Jan Pohl entstand eine Backsteinkirche in neugotischen Formen mit einem markanten Turmbau. Der mit Emporen ausgestattete Innenraum wird von einem Kreuzrippengewölbe überdeckt. Als eine technische Besonderheit weist die Kirche eiserne Fenstermaßwerke auf. Weblinks website zur Geschichte der Kirche (auf Tschechisch)
Kościół ewangelicki we Frydku-Mistku

Kościół ewangelicki we Frydku Mistku – kościół we Frydku-Mistku, w kraju morawsko-śląskim w Czechach, współużytkowany przez Zbór Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania we Frydku-Mistku oraz Zbór Ewangelickiego Kościoła Czeskobraterskiego we Frydku-Mistku. Historia Kamień węgielny pod budowę kościoła dla zboru Niemieckiego Kościoła Ewangelickiego położono 8 maja 1910 roku. Prace prowadziła firma Hans Pohl Baumaister und Dampfriegelei-Besitzer Friedek według projektu Jana Pohla. Środki pieniężna na budowę pochodziły z funduszu Bratniej Pomocy im. Gustawa Adolfa. Zakończenie prac i poświęcenie budynku miało miejsce w 1911 roku. Po rozwiązaniu Niemieckiego Kościoła Ewangelickiego w Czechach, na Morawach i na Śląsku, od 1945 roku kościół jest wspólną własnością Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania oraz Ewangelickiego Kościoła Czeskobraterskiego. Przypisy
Evangelická kaple ve Stříteži

Evangelická kaple ve Stříteži – evangelická hřbitovní kaple v obci Střítež, v Moravskoslezském kraji. Původní kaple byla postavena na hřbitově ve Stříteži v roce 1860. Kaple měla věž, ve které byl umístěn zvon o hmotnosti 117 kilogramů. V roce 1970 bylo rozhodnuto, že se kaple zrekonstruuje, ale byla v tak špatném stavu, že bylo jednodušší ji rozebrat a postavit novou. Novou kapli navrhl architekt Gustav Nowak ve švýcarském stylu. Kaple má místo věže vysoký, betonový pylon, na jehož vrcholku je zavěšen zvon. Zrekonstruovaná kaple byla uvedena do provozu 10. října 1972. V roce 2010 prošla kaple rekonstrukcí. Byla obnovena fasáda, pylon byl pokryt pískovcem a byl instalován nový zvon. Stavbu původně spravoval Farní sbor Slezské církve evangelické augsburského vyznání v Komorní Lhotce, v současné době je ve vlastnictví obce Střítež . Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kaplica ewangelicka w Trzycieżu na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelická kaple ve Stříteži na Wikimedia Commons Galerie
Kaplica ewangelicka w Trzycieżu

Kaplica ewangelicka w Trzycieżu – ewangelicka kaplica cmentarna w Trzycieżu, w kraju morawsko-śląskim w Czechach, położona na miejscowym cmentarzu. Historia Pierwsza kaplica została wybudowana na cmentarzu w Trzycieżu w 1860 roku. Posiadała wieżę, w której umieszczony został dzwon o wadze 117 kilogramów. W 1970 roku postanowiono o jej generalnym remoncie, jednak była w na tyle złym stanie, że zdecydowano się na jej rozebranie i budowę nowej. Kaplica została zaprojektowana przez architekta G. Nowaka w stylu szwajcarskim. Zamiast wieży posiada wysoki, betonowy pylon, na szczycie którego umieszczono dzwon. Kaplica została oddana do użytku 10 października 1972 roku. W 2010 roku kaplica przeszła remont. Odnowiono jej fasadę, pylon obłożono piaskowcem oraz zainstalowano nowy dzwon. Początkowo administratorem budynku był Zbór Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania w Ligotce Kameralnej, obecnie jest on własnością gminy Trzycież. Przypisy
Vila Lothara Grohmanna

Vila Lothara Grohmanna (také uváděna jako vila Adolfa Grohmanna) se nachází ve Vrbně pod Pradědem v okrese Bruntál. Vilu na Jesenické 347/33 byla postavena pro Lothara Grohmanna. Vila byla v roce 2000 prohlášena kulturní památkou ČR. Historie Grohmannové byli významní podnikatelé ve Vrbně pod Pradědem, kteří vlastnili továrny ve Vrbně, Pochni, Markvarticích, v rumunském Temešváru a v maďarské Rákospalotě. Vila pro Lothara Grohmanna se začala stavět v roce 1929 a dostavěna byla v roce 1930. Návrh vypracoval vídeňský architekt Josef Hoffmann (1870–1956). Vila byla využívána osmdesátých letech 20. století jako mateřská školka . Firma Avenced Plastic s.r.o., majitel vily v roce 2011, žádala o zrušení prohlášení za kulturní památku ČR, žádosti nebylo vyhověno. K 10. lednu 2018 byla vila nabízena k prodeji. Architektura Vila je příkladem puristické vilové architektury z přelomu první třetiny 20. století. Jednopatrová zděná podsklepená stavba s podkrovím má obdélníkový půdorys. Vila je krytá valbovou střechou se dvěma vikýři. Později bylo dostavěno zadní schodiště do zahrady. U severozápadního průčelí byla přízemní zimní zahrada. Interiér Vstup v přízemí vede do schodišťové haly se sociálním zařízením. Hala je propojena s hlavním salonem, který má východ na zahradu a dále na zimní zahradu. Na salon jsou napojeny další pokoje, které jsou vzájemně propojené. V pokojích jsou viditelné trámy. V bývalé ložnici byl výklenek obložený tmavým dřevem, připomínající dámský odpočinkový kout. V patře byly ložnice s terasou nad zimní zahradou. V mezipatře bylo sociální zařízení. Patra spojuje více ramenné dřevěné schodiště. V chodbě byly vestavěné skříně. V podkroví byl jeden obytný pokoj. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Lothara Grohmanna na Wikimedia Commons
Dům čp. 35 (Nedvědice)

Dům čp. 35 je obytný dům pocházející pravděpodobně z 16. století, situovaný v centru městysu Nedvědice v okrese Brno-venkov. Dům je od roku 2010 chráněn jako kulturní památka a pod památkovou ochranou je také stodola s pilířovou konstrukcí a dřevěnými výplněmi, která pochází z 2. poloviny 19. století. Jedná se o rodný dům druhoválečného odbojáře Eduarda Berky, který má na domě umístěnou pamětní desku. Historie Jedná se patrně o nejstarší dochovaný dům v městysu, rok zbudování ovšem není přesně znám. Lze předpokládat, že dům již stál v 80. letech 16. století (snad v roce 1582), některé stavební fragmenty jsou nicméně pravděpodobně ještě starší. V průběhu rekonstrukce v roce 2008 byla na uličním průčelí stavby nalezena renesanční malba. Zachovány jsou pouze její fragmenty – částí v blízkosti oken a při zemi byly dříve vysekány. V domě byly v rámci rekonstrukce nalezeny také kachle kamen ze 16. století, pod podlahou keramické nádoby a na domě pivovarnické znamení. Malba na fasádě Přestože zachované fragmenty malby tvoří asi jen čtvrtinu původního rozsahu, hlavní motivy jsou dobře patrné. Centrálním námětem je starozákonní scéna s měděným hadem a Mojžíšem. Nad tímto výjevem je pelikán, který si zobákem drásá hruď, a pod ním figura zajíce, který hraje (pravděpodobně) na housle. Další zajíc, sedící na snopu sena a hrající na dudy, je umístěn vlevo. Muzicírování zvířat snad může být symbolem pomíjivosti. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům čp. 35 na Wikimedia Commons
Radnice v Tišnově

Radnice v Tišnově je novorenesanční stavba na nám. Míru čp. 111 ve městě Tišnov na jihozápadní Moravě, postavená v letech 1905 až 1906 podle návrhu architekta Vladimíra Fischera. Budova je sídlem městské správy. V roce 1964 byla zapsána na státní seznam kulturních památek. Historie Původní radnice byla na městském náměstí nejprve postavena ze dřeva, roku 1771 byla pak vystavěna kamenná stavba. Ta byla vybavena věží se zvonem, který byl užíván při vypuknutí požáru ve městě, v jejím sklepení bylo také vězení a mučírna. Na začátku 20. století došlo v Tišnově k případu rozsáhlé zpronevěry, přičemž po dopadení a potrestání viníka byly městu vyplacen obnos několika desítek tisíc rakousko-uherských korun. Následně bylo rozhodnuto k jejich užití pro přestavbu staré radnice. Autorem návrhu stavby se stal v Brně působící architekt Vladimír Fischer, sgrafitovou výzdobu s náměty z historie města pak zhotovil malíř Jano Köhler. Sgrafita zachycují mj. darování privilegií abatyší ženského kláštera Porta coeli Barborou Konickou ze Švábenic roku 1554, masakr primátora města Jiříka Mydláře a jeho doprovodu na Štědrý den roku 1620 žoldáky vracejícími se z bitvy na Bílé hoře či portrét mistra Šimona z Tišnova, někdejšího rektora Univerzity Karlovy v Praze. V letech 2002 až 2003 došlo k přístavbě západního křídla, které vzhledově navazuje na Fischerovu stavbu. Odkazy Reference Literatura MACHOVÁ, Jitka, Moravská zemská knihovna (Brno, Česko) a Státní památkový ústav v Brně. Nemovité kulturní památky jižní Moravy: soupis památek a literatury, Sv. 7: Okres Brno-venkov. Brno: Muzejní a vlastivědná společnost, 2000, s. 9. ISBN 80-7051-128-1. Dostupné online ZACPAL, Josef, Antonín FRANKE, Miroslav KLEPÁČEK a Pavel SMÉKAL. Tišnov, Předklášteří a okolí: v obrazech dávných časů. Tišnov: Sursum, 2007, s. 33. ISBN 978-80-7323-155-2. Dostupné online Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Radnice v Tišnově na Wikimedia Commons
Větrný mlýn (Hodslavice)

Větrný mlýn holandského typu se nachází v obci Hodslavice, okres Nový Jičín. Byl zapsán do Ústředního seznamu kulturních památek ČR. Historie Větrný mlýn stojí na kopci v nadmořské výšce 360 m. Byl postaven v roce 1864 sedlákem Josefem Bartoněm. V roce 1876 mlýn byl zakoupen rodinou Davidovou. Poslední oprava proběhla v roce 1926. V roce 1929 byla vichřicí ulomena křídla. V roce 1931 bylo odstraněno mlecí zařízení a v roce 1939 byl mlýn adaptován na obytnou budovu. Obydlen byl až do roku 1954. V roce 1962 vyhořel. Torzo mlýna v roce 1972 zakoupil nový majitel, který mlýn opravil pro rekreační účely. Popis Větrný mlýn byl třípodlažní částečně podsklepenou omítanou zděnou stavbou na kruhovém půdorysu, zakončenou nízkou kuželovou střechou krytou šindelem. Původní střecha byla vysoká 3,15 metrů. Mlýn je osm metrů vysoký s průměrem 8,3 metry. Do mlýna je prolomen pravoúhlý vstup s pískovcovým ostěním a segmentovým záklenkem. K západní straně mlýna byla dostavěna přístavba. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v Hodslavicích Seznam větrných mlýnů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Větrný mlýn na Wikimedia Commons Literatura JANOŠKA, Martin. Větrné mlýny v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1. vyd. Praha: Libri, 2003. 179 s. ISBN 8072771531.
Fara v Hostivicích

Fara v Hostivici při kostele sv. Jakuba je barokní patrová budova s mansardovou střechou na obdélníkovém půdorysu z roku 1736. Na místě starší fary zničené ve třicetileté válce ji nechala postavit tehdejší majitelka panství Anna Marie Františka Toskánská, jak svědčí korunovaný erb jejího rodu, umístěný v kartuši nad oknem nad vstupním portálem. Přízemí je zaklenuté s velkou vstupní halou, v patře se mimo jiné nachází sál. Fara stojí v centru města na Husově náměstí naproti hostivickému zámku, s nímž tvoří architektonický celek. Z původního vybavení se k počátku 20. století uvádějí barokní dubové skříně farního archivu. K faře náleží velká zahrada, kde původně bývaly budovy hospodářského zázemí farnosti, jež však již z větší části zanikly. Brána vedoucí do farní zahrady se nachází nalevo od fary; nese letopočet 1790 a původní popisné číslo „N:5“. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost Hostivice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fara na Wikimedia Commons
Jevíčko (zámek)

Jevíčko je zámek ve stejnojmenném městě v okrese Svitavy v Pardubickém kraji. Založen byl v 16. století a nahradil starší tvrz. Zámek je chráněn jako kulturní památka. Historie Jevíčko bylo založeno roku 1258 králem Přemyslem Otakarem II. Jako výslovně královské je uváděno roku 1410, ale už od poloviny 14. století bylo často zastavováno. Roku 1454 získal Proček z Kunštátu povolení od krále Ladislava Pohrobka povolení vystavět si ve městě tvrz. Ta se měla nacházet přímo na náměstí, ale její pozůstatky dodnes nebyly nalezeny. Roku 1499 dostal Jevíčko Hanuš Haugvic z Biskupic v dědičné držení od krále Vladislava II. Jagellonského. Nástupce Hanuše, Erazim z Bobolusk, prodal tvrz městské radě, která ji nechala roku 1539 zbořit. Roku 1557 zakoupil Jevíčko Prokop Podstatský z Prusinovic, který začal se stavbou renesančního zámečku, dokončeného jeho synem Jetřichem. Jednalo se o přízemní stavbu s věží. V letech 1584–1722 byl zámek v držení Žalkovských ze Žálkovic. Roku 1730 zámek koupila Marie Františka z Lichtenštejna, ovdovělá Salm-Neuburková. Za ní byl zámek přestavěn v barokní jednoposchoďový zámek, obklopený francouzským parkem. Hlavním sídlem Salm-Neuburků byly Velké Opatovice a po roce 1797 sídlili na zámku Herbersteinové, kteří na něm ale nebydleli. V roce 1813 byli na zámku ubytovaní rakouští, francouzští, němečtí a ruští vojíni. Roku 1844 koupil zámek Daniel Schütz, který nechal zrušit kapli v patře. Roku 1852 zakoupili zámek jevíčští měšťané. Ti v něm zřídili pivovar. V roce 1879 byl zámek prodán Záložně Jevíčko, která ho postoupila Kateřině Morgensternové. Roku 1888 koupilo zámek město Jevíčko a později ho využívalo pro administrativní a školské potřeby. Od roku 1961 sídlila v zámku základní devítiletá škola. V současnosti na zámku sídlí městská knihovna a základní umělecká škola. Popis Jevíčský zámek stojí na obdélníkovém půdorysu. Jedná se o jednopatrovou budovou, ke které z východu přiléhá třípatrová hranolová věž. Renesanci dodnes připomínají valené klenby s lunetami v přízemí, pod věží je pak místnost zaklenuta hvězdicovitou hřebínkovou klenbou. Nad vstupním portálem je umístěna kamenná deska s aliančními znaky Prokopa Podstatského a Kateřiny z Nevědomí, a jeho syna Jetřicha s manželkou Eliškou z Fulštejna. V patře věže se dochovala barokní kaple svatého Spasitele z 18. století s rokokovou freskou na stropě. Celá stavba je zastřešena mansardovou střechou. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Jevíčko na Wikimedia Commons
Hřiměždice (zámek)

Hřiměždice jsou zámek ve stejnojmenné vesnici v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Postaven byl v osmnáctém století a spolu s malou částí přilehlého hospodářského dvora je chráněn jako kulturní památka. Historie Hřiměždice patřily od roku 1686 k majetku Strahovského kláštera. Na začátku osmnáctého století vesnici koupil rytíř Adam z Mateřova a učinil z ní centrum drobného statku. Panským sídlem se stal malý zámek, který nechal vybudovat buď Adam, nebo pravděpodobněji některý z následníků, kterými byli Josef Vítek ze Salzbergu a Josef z Fliegelsfeldu. První písemná zmínka o zámku pochází z roku 1788. K dalším majitelům patřili Jan Müller, svobodný pán Emil Styeflied, rodina Endlů a František Wanka. Ve druhé polovině dvacátého století budova sloužila Okresnímu dětskému domovu a využívalo ji Národní muzeum jako depozitář sbírek divadelního oddělení. Stavební podoba Zámek byl postaven ve slohu klasicistního baroka. Přízemní budova má mansardovou střechu, ze které do doby okolo roku 1945 vybíhala vížka z hodinami. Z průčelí vystupuje dvouosý rizalit s římsovitými pilastry. Fasády jsou členěné obdélnými okny a pilastry. V sousedství zámku se nachází hospodářský dvůr, z jehož budov je památkově chráněna jen sýpka. K zámeckému areálu patří také dům čp. 2, bývalý správcovský dům, malý park a zbytky původní ohradní zdi. Odkazy Reference Související články Seznam zámků ve Středočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hřiměždice na Wikimedia Commons