NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lapikus

Lapikus ist die Ruine einer Höhenburg in Tschechien. Die Reste der Burg liegen zwei Kilometer nordwestlich von Plaveč im Okres Znojmo. Geographie Die Ruine befindet sich rechtsseitig des Baches Plenkovický potok auf einem bewaldeten Felssporn über einer Bachschleife in der Jevišovická pahorkatina (Jaispitzer Hügelland). Die nähere Umgebung ist als Naturdenkmal Lapikus geschützt. Umliegende Ortschaften sind Šmidlův Mlýn im Norden, Rudlice im Nordosten, Němčičky und Culpovec im Osten, Plaveč im Südosten, Únanov im Süden, Hluboké Mašůvky im Südwesten, Bábovec im Westen und Bojanovice im Nordwesten. Geschichte Die Burg Hrádek wurde wahrscheinlich zum Ende des 14. Jahrhunderts errichtet. Im Jahre 1381 wurde sie als Sitz des Boček von Plaveč erwähnt; ihm folgte sein Bruder Mikeš. Nachdem beide Brüder ohne männliche Nachkommen verstorben waren, erwarb Johann Weitmühler von Žerotice zu Beginn des 15. Jahrhunderts die Burg. Als 1411 Gebl und Stephan von Hrušovany vor dem Landesgericht Beschwerde gegen Johann Weitmühler wegen unrechtmäßigem Besitzes der Burg und zugehörigen Güter führten, wurde sie erstmals unter dem Namen Lapikus erwähnt. Die Burg wurde wahrscheinlich in der zweiten Hälfte des 15. Jahrhunderts während des Böhmisch-Ungarischen Krieges zerstört und danach aufgegeben. Als Wenzel Weitmühler von Zerotitz 1508 seine Hälfte der Feste Zerotitz dem Johann Weitmühler von Zerotitz landtäflig versicherte, wurde die zugehörige Burg Lapikus als wüst bezeichnet. 1511 trat Johann Weitmühler den Besitz an Heinrich Lechvický von Zástřizl ab. Die letzte urkundliche Erwähnung der wüsten Burg erfolgte 1620 im Jaispitzer Urbar. Anlage Die Burg wurde auf einem im Westen und Norden vom Plenkovický potok umflossenen Felssporn errichtet. Erhalten sind Grundmauern der Mantelmauer sowie der Mauertorso eines Turmes und eines Gebäudes an der Nordseite. Das Burggelände ist mit Trümmern des Turmes und des Palas bedeckt. Die Ruine ist seit 1973 als Kulturdenkmal geschützt. Weblinks Burg Lapikus auf hrady.cz Einzelnachweise
Lažany (Skuteč)

Lažany jsou vesnice, část města Skuteč v okrese Chrudim v Pardubickém kraji. Leží v katastrálním území Lažany u Skutče o rozloze 1,79 km², asi dva kilometry jihovýchodně od Skutče. V Lažanech se nachází kostel Svatého Václava, původně románský, se zachovalými románskými prvky ve věži i presbytáři. Je obehnán obrannou zdí s bránou a barokní sochou Sv. Václava nad portálem zabudovaném v této fortifikaci. Sloužil též jako rodová hrobka Berků z Dubé, majitelů blízkého hradu Rychmburka. Výrazné kamenné náhrobky jsou dosud dobře patrné zejména v hlavní lodi chrámu. Větší opravy kostela prováděl v letech 1877 a 1885 skutečský stavitel Karel Fiala. Následovaly opravy v letech 1921–1924. Poblíž obce u silnice k městu Skutči je rybník Spálivec, do něhož byl vržen popel Podlažického opata, upáleného zde husitskými vojsky, po vyvrácení Podlažického kláštera. Husité poté obléhali sousední hrad Rychmburk, avšak tam se jim posádka vzdala bez jediné oběti, za volný odchod. Poté se hrad stal sídlem husitských hejtmanů. Lažany prochází silnice II/358 a pramení zde Anenský potok. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1349. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1925 byly Lažany osadou obce Předhradí v okrese Vysoké Mýto. V letech 1925–1975 byly samostatnou obcí, nejprve v okrese Vysoké Mýto, ale v roce 1950 v okrese Hlinsko a od roku 1960 v okrese Chrudim. Od 1. ledna 1976 jsou částí města Skuteč v okrese Chrudim. Pamětihodnosti Kostel svatého Václava Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lažany na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Lažany v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Lažany v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Ledebourský palác

Ledebourský palác (někdy i Ledeburský, a do roku 1852 nazývaný Trautmannsdorfský) je barokní palác, který se nachází na Valdštejnském náměstí 162/3 v Praze na Malé Straně. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Na palác navazuje terasová Ledeburská zahrada stoupající až ke zdi zahrad Pražského hradu. Historie V místech dnešního paláce nejspíš stávalo pět středověkých domů, které byly slučovány v souvislosti s postupným skupováním parcel a hlavně s požárem v roce 1541, který poničil velkou část Malé Strany. Nejvýraznější z původních budov byla v pravé polovině nynější parcely a zachoval se z ní mramorový portál vjezdu s datací 1588. Konečné sloučení zřejmě zařídil Ondřej Hanibal z Eckersdorfu, který domy zakoupil v roce 1601. V roce 1665 parcelu koupil Jan Václav Novohradský z Kolovrat (1638–1690), který palác nechal přestavět raně barokně. Stalo se tak v letech 1665–1669 podle projektu Giovanniho Domenica Orsiho. V letech 1697–1727 patřil palác Trautmannsdorfům, kteří nechali upravit zejména zahradu, protože svah za domem nebyl do té doby využitý. Je možné, že tehdy vznikla i sala terrena v parteru zahrady (její vybudování ale není doloženo, někdy se přisuzuje Janu Santini-Aichelovi, jindy Giovanni Battistovi Alliprandimu nebo Františku Maxmiliánovi Kaňkovi). Po roce 1801 připojil poslední části paláce na západní straně Josef Krakovský z Kolovrat, který ho nechal přestavět podle projektu Ignáce J. N. Palliardiho. V roce 1852 koupil palác hrabě Adolf Ledebour a interiér upravil architekt Jan Maximilián Heger v novobarokním stylu. Po roce 1945 zde sídlilo ministerstvo informací. Od roku 1990 zde sídlí Národní památkový ústav. Popis Díky konstrukcím původních gotických domů renesančně a barokně upravovaných je půdorys paláce velmi členitý, se dvěma dvory. Reprezentativní dvoupatrové průčelí do Valdštejnského náměstí je třináctiosé, raně klasicistní, s barokním dekorem. Pětiosý středový rizalit vrcholí trojúhelníkovým štítem, po obou stranách rizalitu jsou vstupní portály dvou průjezdů. Mezi oběma dvory vybíhá z hlavní budovy k severu zahradní křídlo, na které navazuje parter zahrady se salou terrenou. Odkazy Reference Literatura POCHE, Emanuel; PREISS, Pavel. Pražské paláce. 2. vyd. Praha: Odeon, 1978. 399 s. S. 67, 97, 165, 167, obr. 51–53. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ledebourský palác v Praze na Wikimedia Commons Hrady.cz
Palais Ledebour

Le palais Ledebour (en tchèque : Ledebourský Palac) est un palais baroque situé sur la place Wallenstein dans le quartier de Mala Strana à Prague. Il est protégé en tant que monument culturel de la République tchèque. Le palais est prolongé d'un jardin en terrasse s'élevant jusqu'au mur des jardins du château de Prague. Histoire Le palais a été construit dans le style baroque primitif entre 1665 et 1669 selon le projet de Giovanni Domenico Orsi. Après 1801, Josef Krakovský, rejoignit les dernières parties du palais du côté ouest. Après 1945, le ministère de l'Information résidait ici. Depuis 1990, l'Institut national du patrimoine y est installé. Liens externes Hrady.cz Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du baroque Portail de Prague Portail de la protection du patrimoine
Ledeburg-palota

A Ledeburg-palota a Kisoldalban, a Valdstejn téren áll a névadó Waldstein-palotával szemben. Története Az 1541-ben a Kisoldal jelentős részét elpusztító tűzvész előtt a mai palota helyén feltehetően öt középkori ház állt. A tűzvész után a telkeket valaki fokozatosan felvásárolta és összevonta. Az így kialakított nagy ingatlant a kolovrati Jan Václav Novohradský (1638-1690) vásárolta meg, és azon Giovanni Domenico Orsi tervei szerint 1665–1669 között barokk palotát építtetett. Az építkezésnél felhasználták a korábbi épületek maradványait, amelyek közül a legjelentősebb a telek nyugati szélén állt ház egykori márvány portálja. 1697–1727 között a palota a Trautmannsdorf családé volt. Ők különösen a kertet alakították át, mivel a ház mögötti domboldalt a Novohradskýk nem parkosították. A palota következő tulajdonosa a Kolovrat-Krakovský család lett. Johann Karl Kolowrat-Krakowsky az 1780-as évek második felében Johann Ignaz Palliardi terve alapján részben újjáépíttette az épületet; ekkor készült el annak ma is látható klasszicista homlokzata. 1801 után ugyanő fejezte be a palotát a nyugati szárny felépíttetésével. Az épületet a kerthez kapcsoló sala terrena valószínűleg Giovanni Santini munkája, és 1810 körül készült. Kiképzése pompeii és herculaneumi ásatások emlékét idézi. 1852-ben Adolf Ledeburg (Adolf Ledebour) gróf vásárolta meg a palotát, és annak belső terét Jan Maximilián Heger építésszel neobarokk stílusúvá alakíttatta át. Az épület A palota alaprajza nagyban alkalmazkodik az eredeti, gótikus házakéhoz; ezért erősen tagolt, két belső udvarral. A kétszintes, klasszicista főhomlokzat díszítései barokk jellegűek. Az öttengelyes középrizalit tetejét háromszög alakú oromzat koronázza, két oldalán pedig egy-egy portál nyílik. Jelenlegi használata Az épületben a Zeneművészeti Akadémia néhány fakultását és a Színháztudományi Intézetet helyezték el. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Ledebourský palác című cseh Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Források ↑ Idegenvezető: Jindřich Pokorný et al.: Prága. Idegenvezető. (Sportovní a turistické nakladatelstcí) Praha, 1957. p. 51. ↑ Szombathy: Szombathy Viktor: Prága (Panoráma, Külföldi városkalauz, Franklin Nyomda, Budapest) p. 220.
Leontýnský zámek

Leontýnský zámek (též Leontýn) stojí přibližně osm kilometrů jižně od Křivoklátu na místě původního dvora Obora. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Klasicistní zámeček nechal v roce 1820 vystavět Karel Egon z Fürstenbergu. Tehdy nesl název Obora. V letech 1865–1866 jej kníže Max Egon Fürstenberg nechal přestavět pro svoji manželku, kněžnu Leontýnu z Khevenhülleru, který provedl architekt J. Jirusch. Zároveň došlo k jeho přejmenování na Leontýnský zámek. Někdy v letech 1893 nebo 1894 bylo přistavěno patro a objekt J. B. Urbanem přestavěn v duchu anglické novogotiky. V roce 1929 zámek získal stát a umístil do něj ředitelství správy státních lesů Obora. Od roku 1950 zámeček krátkou dobu využívala škola pro vadu řeči v Praze a následně i pomocný technický prapor. Časté střídání majitelů mělo za důsledek zdevastování zámečku a okolí. V roce 1964 se dostal do vlastnictví národního výboru hlavního města Prahy, který provedl generální opravu a umístil do něj Ústav sociální péče pro mládež. Až do roku 1982 zde pracovaly řádové sestry boromejky. Nedaleko zámku se nachází kaple svatého Václava vystavěná roku 1866, v níž se nachází obraz svatého Václava vytvořený malířem J. Kroupou. Dostupnost Zámek se nachází v těsné blízkosti silnice II/236 od Roztok u Křivoklátu na Karlov. Místem také vede zeleně značená turistická trasa z rozcestí Dlouhý hřeben do Nového Jáchymova a začínají zde modře značená turistická trasa do Karlovy Vsi a červeně značená ke Karlovu. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Leontýnský zámek na Wikimedia Commons Oficiální stránky Historická pohlednice zámku Archivováno 5. 3. 2016 na Wayback Machine.
Les Na Rozdílné

Les Na Rozdílné je přírodní rezervace poblíž obce Kunčice pod Ondřejníkem v okrese Frýdek-Místek. Důvodem ochrany je významný ekosystém přírodě blízkých smíšených lesních porostů s genofondem autochtonních dřevin a biotopem ohrožených druhů živočichů. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Frýdek-Místek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Les Na Rozdílné na Wikimedia Commons
Lesenská přehrada

Lesenská přehrada je nevelká vodní nádrž u silnice I/9 na severním okraji osady Lesné, na Lesenském potoce, přítoku Lužničky, na území obce Dolní Podluží, ve východní části okresu Děčín, v Ústeckém kraji, na severu České republiky. Někdy je též nazývaná Podlužská přehrada a podle lidového podání je nejmenší přehradou v Čechách. Zadržuje přívalové vody, slouží sportovnímu rybářství a donedávna sloužila i ke koupání. Dříve sloužila také jako zdroj energie pro podlužskou firmu Brasse. Hráz přehrady, přístupná od hlavní silnice, je ukončena na úpatí severního výběžku Kozího hřbetu volným přepadem a nedá se proto po ní přejít na druhou stranu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lesenská přehrada na Wikimedia Commons Lesenská přehrada na webu Lužických hor
Letenská vodárenská věž

Letenská vodárenská věž nebo také Letenská vodárna je 38,3 metrů vysoká pětipodlažní vodárenská stavba postavená v novorenesančním slohu, která se nachází v Praze-Bubenči na Letné nedaleko od fotbalového stadionu Sparty Praha na adrese Korunovační 1000/3, Na výšinách 1000/1. Objekt v současnosti slouží jako knihovna, mateřská školka, prostor pro klubovny a v nejvyšším patře je také společenský sál. Stanová střecha oplývá vikýři, na špičce střechy je v nástavbě umístěn hodinový stroj. V posledním patře se nachází vnější ochoz umístěný na krakorcích. Historie Stavba pochází z roku 1887 až 1888 a byla vybudována podle návrhu architekta a městského inženýra Jindřicha Fialky. Věž s přilehlou vodárnou původně zásobovala vodou část Holešovic a Bubenče. Svému účelu přestala sloužit po 25 letech, již v roce 1913. Posléze byla přestavěna na bytový objekt s tím, že přilehlá strojovna, vodojem a další provozní budovy byly zbourány. K celkové demolici někdejších budov vodárny kromě věže samotné došlo až v 80. letech 20. století poté, co byly ponechány bez patřičné péče. Na jejich místě vystavěn dům mládeže a mateřská školka. V současné době pozůstalý objekt věže s přistavěným domem dětí slouží dětem a mládeži, nachází se zde klubovny, výtvarné ateliéry a čajovna. Jen přilehlé uličce mezi Molochovem a věží zůstalo jméno „U letenské vodárny“. Mezi listopadem 2016 až květnem 2018 probíhala rekonstrukce věže investovaná Prahou 7 podle návrhu ateliéru Petr Hájek architekti. Proběhla citlivá obnova věže i jejího okolí, jež nebylo v dobrém stavu. V nejvyšším patře věže kde byla původně nádrž vznikl společenský sál s přístupem na ochoz, kde přibyl periskop. V úrovni pod sálem, která původně sloužila pro hlavního topiče vznikla knihovna. V zbývajících dolních prostorech vznikly prostory různých kluboven. Nové prostory získala také zdejší mateřská škola. Fasáda získala původní pískovcovou barvu. Rekonstrukce vyšla na 62 milionů korun, z čehož 61 % (38 milionů) pokryly dotace od hl. m. Prahy a také z Evropské unie. Odkazy Reference Literatura JÁSEK, Jaroslav. Pražské vodní věže. Vyd. 1. Praha: VR Atelier, 2000. 104 s. ISBN 80-238-6478-5. s. 16 – 17. STAŇKOVÁ, Jaroslava, ŠTURSA, Jiří a VODĚRA, Svatopluk. Pražská architektura: významné stavby jedenácti století. Vyd. 1. [Praha: s.n.], ©1991. 355 s. ISBN 80-900209-6-8. Související články Letná Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letenská vodárenská věž na Wikimedia Commons Pražské vodárenské věže: Praha - Bubeneč Archivováno 29. 9. 2017 na Wayback Machine. Hrady.cz Turistika.cz AtlasČeska.cz Unas.cz Archivováno 9. 10. 2009 na Wayback Machine.
Letenský zámeček

Letenský zámeček se nachází v Praze v Letenských sadech. Je to jednopatrová novorenesanční budova s dvoupatrovou věží na nároží. Hlavní vchod v lodžii nad dvouramenným schodištěm je orientován na jih. Zámeček byl postaven v roce 1863 Vojtěchem Ignácem Ullmannem. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. V blízkosti Letenského zámečku se nachází Letenský kolotoč a hřiště na pétanque. V roce 1891 byla u příležitosti Jubilejní zemské výstavy u zámečku zbudována horní stanice lanové dráhy na Letnou a konečná stanice první pražské elektrické tramvaje. V zámečku se nachází restaurace, kterou má od MČ Praha 7 dlouhodobě pronajatou společnost Nonet vlastněná bývalým poslancem Miroslavem Janstou a bývalými manažery developerské společnosti ECM Karlem Heinzem Hauptmannem, Milanem Janků a Peterem Fellegim. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letenský zámeček na Wikimedia Commons
Château de Letná

Le château de Letná est situé à Prague dans le parc Letná. Il s'agit d'un bâtiment néo-Renaissance d'un étage avec une tour d'angle à deux étages. L'entrée principale dans la loggia au dessus du double escalier est orientée au sud. Le château a été construit en 1863 par Vojtěch Ignác Ullmann, il est protégé en tant que monument culturel de la République tchèque. Le vieux carrousel de Letna et le terrain de pétanque sont situés à proximité. En 1891, à l'occasion de l'Exposition nationale du Jubilé, la station supérieure du téléphérique de Letná et le terminus du premier tramway électrique de Prague furent construits à proximité du château. Le château abrite un restaurant loué depuis longtemps par le district de Prague 7. Galerie Références (cz) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Letenský zámeček » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Letiště Bechyně

Letiště Bechyně bylo dobudováno v roce 1954. Od roku 1955 zde působily různé letecké útvary Československé lidové armády. Létaly zde kupříkladu stíhací letouny MiG-15, MiG-19 a nadzvukové MiG-21, které prováděly, mimo jiné, zejména vzdušnou ostrahu československého vzdušného prostoru. Sídlilo zde velitelství 1. stíhací letecké divize ČSLA. V roce 1991 byl zdejší 9. stíhací letecký pluk přejmenován na 9. stíhací bombardovací letecký pluk. Do historie letiště se zapsalo období let 1970–73, kdy zde probíhala na onu dobu značná investiční činnost za účasti stavebního praporu. Současnost Působení leteckých útvarů bylo ukončeno k 31. května 1993, letiště však stále slouží potřebám Armády České republiky. V letech 1993 až 1995 zde probíhala údržba areálu, v roce 1995 zde také dočasně sídlilo jádro 44. průzkumného praporu. V letech 1998 až 2003 letiště stalo sídlem pro 4. ženijní prapor a 4. průzkumný prapor Brigády rychlého nasazení. V současné době sem bylo umístěno Velitelství 15. ženijního pluku s jemu podřízeným 151. a 152. ženijním praporem, dále zde také sídlí Pohotovostní oddělení Velitelství Vojenské policie Tábor. Celkem zde nyní stále slouží asi 800 vojáků z řad Armády České republiky. Od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2020 ze základny na letišti v Bechyni létala Letecká záchranná služba pro území Jihočeského kraje, kterou zajišťovala Armáda ČR vrtulníky W-3A Sokol. Volací znak LZS Jihočeského kraje je Kryštof 13. Civilní využití Letištní plocha je občas využívána i pro civilní účely, konají se zde různé motoristické a společenské akce. Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Historie i současnost posádky BECHYNĚ
Letiště Frýdlant

Letiště Frýdlant je letiště v Moravskoslezském kraji východně od města Frýdlant nad Ostravicí, asi 500 m od pravého břehu Ostravice. Je umístěno mezi dominantními vrchy Beskyd, kterými jsou Ondřejník (890 m n. m.), Kněhyně (1256 m n. m.) a Lysá hora (1323 m n. m.). Směrem na sever se otevírá Frýdecko-Místecko. Letiště je provozováno od roku 1992 zapsaným spolkem Aeroklub Frýdlant nad Ostravicí, který navazuje na základě zákona č. 83/1990 Sb. na své předchůdce, působící na letišti ve Frýdlantě nad Ostravicí od jeho vzniku v 50. letech. V současnosti sdružuje aeroklub okolo 100 členů. Letiště mohou využívat letouny, vrtulníky, kluzáky. Ultralehká letadla – pouze se souhlasem provozovatele letiště. Rádio: • AFIS volací znak Frýdlant RADIO • Frekvence 123,490 MHz Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Oficiální stránky Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Frýdlant na Wikimedia Commons
Letiště Kyjov

Letiště Kyjov (ICAO: LKKY) bylo v roce 1951 vybudováno 3 km jižně od centra Kyjova u silnice II/432 do Milotic. Je určeno pro letouny, kluzáky, motorové kluzáky a ultralehká letadla. Letiště je vybaveno pro lety VFR (podle viditelnosti). Provozní doba je od 1. dubna do 31. října v sobotu a neděli od 07:00-15:00 UTC. Letiště provozuje spolek Aeroklub Kyjov založený v roce 1946. V roce 2012 aktivně létalo asi 35 pilotů a členové aeroklubu se starali o 8 letadel: Let L-13 Blaník, Let L-23 Super Blaník, Let L-33 Solo, Schleicher ASW 15, Schempp-Hirth Standard Cirrus, L-13 SE Vivat, ZLIN 226 MS a ZLIN 142. Volací frekvence je 130,610 MHz. Aeroklub pořádá pro veřejnost každoročně Letecký den. Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Kyjov na Wikimedia Commons Aeroklub Kyjov Letecký modelářský klub Kyjov
Letiště Jihlava

Letiště Jihlava, známé též jako Jihlava – Henčov, je veřejné vnitrostátní letiště ležící na Moravě, 4 km severovýchodně od intravilánu Jihlavy při hranici s Čechami, poblíž místní části Henčov. Letiště leží v nadmořské výšce 555 m, současná vzletová dráha: 10/28. Součástí letiště je i prostor pro provoz leteckých modelářů. Frekvence RADIO je 123,490. Historie První starty se na letišti odehrály v roce 1950, během padesátých let byl potom postupně dobudován zděný hangár a vybavení letiště. Letiště je majetkem města Jihlava, provozuje jej Aeroklub Jihlava. Na letišti je v provozu Bum bej bar. Navrhovaný rozvoj letiště V letech 2014 – 2016 proběhla diskuse o možném rozvoji letiště, jehož hlavní součástí měla být zpevněná přistávací dráha. Ta měla být dlouhá 1300 metrů, umožnila by téměř celoroční přistávání malých letadel, což je na travnaté dráze nemožné. Zamýšlená modernizace letiště měla pomoci především místním firmám, rozvoji letecké turistiky i záchranářům. Se stavbou zpevněné dráhy nesouhlasila část obyvatel okolních obcí, kteří se obávali dopadů zesíleného provozu na letišti, proti stavbě vznikla i petice. Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Jihlava na Wikimedia Commons Aeroklub Jihlava Aeroklub Vysočina Archivováno 29. 11. 2012 na Wayback Machine.
Militärflugplatz Náměšť

Der 22. Taktische Luftwaffenbasis Náměšť (tschechisch 22. základna vrtulníkového letectva Náměšť, ICAO-Code: LKNA) ist ein tschechischer Militärflugplatz der Luftstreitkräfte der Tschechischen Republik. Er liegt im Westen Mährens südwestlich der Stadt Náměšť nad Oslavou in der Region Vysočina, gut 40 km westlich von Brünn. Er dient als Haupteinsatzbasis der tschechischen Militärhubschrauber. Geschichte Bei Gründung der Tschechischen Republik nach dem Ende des Kalten Kriegs war die Basis Standort der mit Su-22M-4/Su-22UM-3K und einigen L-29 ausgerüsteten 20. Jagdbomberregiments, 20. stíhací bombardovací letecký pluk (20. SBoLP). Im April wurde die Einheit mit den zuvor dem in Pardubice liegenden 30. Luftangriffsregiment unterstellten Su-25-Staffeln in die 32. Taktische Luftbasis, 32. základna taktického letectva (32zTL), umgruppiert. Die Su-25 wurde Ende 2000 und die Su-22 im Frühjahr außer Dienst gestellt. Im Jahr 2001 trafen die ersten L-159ALCA ein, die im folgenden Jahr durch die Version L-159A ersetzt wurden. Die 32zTL wurde Ende 2003 jedoch außer Dienst gestellt. Die ersten Mi-24/Mi-35 wurden 2008 nach Náměšť und der neu aufgestellten 221. Staffel unterstellt, die aus der 331. Staffel in Přerov gebildet wurde. Die 2013 eingetroffenen Mi-171 wurden der ebenfalls neu aufgestellten 222. Staffel unterstellt, die aus Elementen der bisherigen 332. Staffel gebildet wurde. Im gleichen Jahr erhielt die 221. Staffel ebenfalls einige Mi-171. Die Kampfhubschrauberflotte wurde in den folgenden schreittweise reduziert und zuletzt wurde nur noch die Variante Mi.35 geflogen. Nachdem die ersten Exemplare des Nachfolgemodells AH-1Z bereits im Sommer 2023 auf der Basis eingetroffen waren, wurden die Mi-35 im Oktober 2023 außer Dienst gestellt. Die ersten der ebenfalls neu beschafften UH-1Y waren ebenfalls einige Wochen zuvor eingetroffen. Im Verlauf des Jahres 2024 begann die Vorbereitung der Basis, um sie auch für den zukünftigen Betrieb der F-35A, die Anfang 2024 bestellt worden waren, zu ertüchtigen. Heutige Nutzung Der Stützpunkt ist heute die Heimatbasis der Helikopter der Tschechischen Luftstreitkräfte. Ihr unterstehen zwei fliegende Staffeln. 221. vrtulníkovou letka (221. vrlt), Hubschrauberstaffel, ausgerüstet seit Juli 2023 AH-1Z Kampfhubschraubern 222. vrtulníkovou letka (222. vrlt), Hubschrauberstaffel, ausgerüstet mit Mi-171Sch und seit August 2023 auch UH-1Y für Transport und Spezialeinsätze Weblinks Homepage der 22. Basis im Webarchiv (tschechisch) Einzelnachweise