NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vila Vendolských

Vila Vendolských (též vila bratří Vendolských nebo Sudova vila) je rodinný dům čp. 112 v Nedvědici. Je situována na skále nad silnicí vedoucí z Nedvědice směrem k hradu Pernštejn. Historie Vila byla postavena v roce 1906. Realizátorem stavby byla stavební firma Jaroslava Hutaře, rodáka z Bystřice nad Pernštejnem a pozdějšího obyvatele Nedvědice. V roce 1999 proběhla generální rekonstrukce domu. Ve vile se scházeli turisté – přátele básníka Petra Bezruče. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Vendolských na Wikimedia Commons
Chloumek (přírodní památka)

Chloumek je přírodní památka, která se nachází zhruba jeden a tři čtvrtě kilometru západně od obce Bečov v okrese Most v Ústeckém kraji. Rozkládá se na jihozápadním okraji protáhlého návrší Chlum (259 m), zhruba 400 metrů zjz. od jeho hlavního vrcholku. Přírodní památka byla vyhlášena 20. ledna 1969 z důvodu ochrany travnatých stepních společenstev. V lokalitě roste kavyl sličný (Stipa pulcherrima), kavyl tenkolistý (Stipa tirsa), kavyl Ivanův (Stipa pennata), kozinec bezlodyžný (Astragalus exscapus), divizna brunátná (Verbascum phoeniceum), či bělozářka liliovitá (Anthericum liliago). Chloumek je známý výskytem teplomilného hmyzu. Galerie Související články Seznam chráněných území v okrese Most Seznam památných stromů v okrese Most Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chloumek na Wikimedia Commons Informace na stránkách České geologické služby
Chlum (přírodní rezervace)

Chlum je přírodní rezervace, vyhlášená v roce 1947 československým Ministerstvem školství a osvěty. Rezervace o rozloze 3,45 ha se rozkládá na jihozápadním svahu až k vrcholové hraně Chlumské hory (650 m n. m.) v katastru obce Pšov, respektive její místní části Chlum, v okrese Karlovy Vary ve stejnojmenném kraji. Předmět ochrany Důvodem ochrany je udržení původního dřevinného porostu a původní květeny – teplomilných stepních a lesních společenstev na neovulkanitu. Porostem vrcholových partií Chlumské hory je teplomilná doubrava s dominancí dubu a lípy. Co se týče vegetace na sutích a mělkých skeletových půdách, mezi nejzajímavější rostlinné druhy, které se zde vyskytují, patří pupava obecná dlouholistá (Carlina vulgaris subsp. striata), třezalka horská (Hypericum montanum), kakost krvavý (Geranium sanguineum) a hrachor černý (Lathyrus niger). Roste zde i orchidej okrotice červená (Cephalanthera rubra), která se v severozápadních Čechách vyskytuje jen vzácně. Českým unikátem je endemický druh jeřábu, jeřáb manětínský (Sorbus rhodanthera), který roste na jihozápadních svazích ve vrcholových partiích Chlumské hory. Přístup Na Chlumskou horu vede z Manětína zeleně značená turistická cesta. První vyhlídkové místo na jihovýchodním výběžku hory je z manětínského náměstí vzdáleno 2 km, odtud pokračování cesty k další vyhlídce v přírodní rezervaci Chlum měří dalších zhruba 2,5 km. Nejbližší železniční zastávky v obcích na trati z Rakovníka do Bečova nad Teplou (Štědrá, Žlutice), jsou od vsi Chlum na úpatí Chlumské hory vzdáleny 8–9 km. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Karlovy Vary Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chlum na Wikimedia Commons
Chobot (Tisová)

Chobot je velký rybník, který byl vybudován na Betlémském potoce v povodí říčky Loučná. Nachází se v katastrálním území Tisová u Vysokého Mýta obce Tisová, přibližně 3 km V až VSV od náměstí ve Vysokém Mýtě. Z velké části, hlavně s výjimkou jihu, je obklopen lesy. Byl vybudován roku 1962, ovšem na místě zaniklého Mejtského rybníka, který byl nejzápadnější z rybníků vystavěných v této oblasti v pozdním středověku. Rozloha je podle základní mapy 1:10000 asi 44,5 ha, jinak je udávaná různě, od 42,14 ha po 49 ha. Název rybníka patrně vznikl podle jeho tvaru, při leteckém pohledu připomíná tvarem slona s chobotem. Slouží jako chovný rybník. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chobot na Wikimedia Commons
Chodovské skály

Chodovské skály jsou přírodní památka jižně od Chodova v okrese Domažlice. Chráněné území spravuje AOPK ČR – regionální pracoviště Správa CHKO Český les. Předmět ochrany Důvodem ochrany lokality je zachovalý přírodní výchoz mohutných křemenných žil, označovaných jako Český křemenný val. Na povrch zde vystupuje křemenná žilovina několika generací. Starší křemeny narůžovělé až nažloutlé barvu jsou prostoupena žilkami mladšího, většinou mléčného křemene. Na území probíhala po staletí intenzivní těžba křemene. Křemen je převážně zbarven oxidy železa a nebyl proto vhodný pro využití ve sklářském průmyslu, využíval se tedy převážně na stavbu cest. V dutinách křemenné žiloviny se vyskytují mineralogicky zajímavé krystalky křišťálu, čiré odrůdy křemene. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chodovské skály na Wikimedia Commons
Cholínský most

Cholínský most je silniční betonový most přes řeku Vltavu nedaleko Cholína, součásti obce Borotice, na silnici II/119 ze Sedlčan do Dobříše. Byl postaven v letech 1952–1955, při otevření nesl jméno Fučíkův most. Most byl vybudován na místě původního přívozu u mlýna Bukenice a leží mezi katastrálními územími Cholín a Křepenice. Most má evidenční číslo 119-004. Cholínský most přetíná Vltavu na jejím 115. kilometru. Most je postaven z prefabrikovaných předpjatých betonových nosníků, jeho celková délka činí 250 metrů a skládá se z 5 polí, každé má rozpětí 50 metrů. Každé pole je tvořeno pěticí nosníků tvaru T, nosníky jsou 2500 mm vysoké, nad podporou mají výšku 2550 mm, šířka horní příruby je 1840 mm, celková hmotnost jednoho nosníku činí 205 tun – jednalo se do té doby nejtěžší vyrobené prefabrikované betonové nosníky v Československu. Čtyři pilíře mostu byly obloženy žulovými kvádry. Celková užitná šířka mostu činí 9 metrů. Původní vozovka mostu o šířce 6,5 m byla tvořena žulovými dlažebními kostkami (později byla vozovka na mostě změněna na živičnou), po obou stranách je doplněna chodníky, každý má šířku 1,25 m. Most se nachází 40 m nade dnem původního řečiště, od vodní hladiny Slapské nádrže ho dělí 11 m. Pilíře jsou 36 m vysoké, běžná hloubka vody pod mostem je 27 m. Nosníky byly betonovány na předpolí mostu, kvůli stísněným podmínkám měla dráha k přepravě nosníků do finální polohy esovitý tvar, jako provizorní konstrukce pro montáž sloužily nosníky systému Bailey. Po montáži prefabrikovaných nosníků následovalo dobetonování mezer mezi přírubami nosníků, příčné sepnutí konstrukce a vybetonování příčníků. Odkazy Reference Literatura VÍTEK, Jan. Historie předpjatého betonu. 1. vyd. Praha: ČKAIT, 2016. 320 s. ISBN 978-80-87438-84-8. Kapitola Mosty z prefabrikovaných nosníků, s. 39–41. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cholínský most na Wikimedia Commons
Chotkův palác

Chotkův palác, Chotkovský palác nebo také měšťanský dům U Zlatého pelikána v Praze je empírový palác, který se nachází v ulici Hellichova 458/1 na Malé Straně v městské části Praha 1, v těsném sousedství gymnázia Jana Nerudy. Je chráněn jako kulturní památka. Historie a popis Empírový palác vznikl po roce 1804 přestavbou tří barokních domů. Jedním z nich byl ve východní části dnešního paláce dům U Zlatého pelikána, který patřil houslaři Janu Jiřímu Hellmerovi (od něj měl údajně housle i Ludwig van Beethoven). Iniciátorkou přestavby byla Marie Gabriela z Rottenhanu, ale ještě v 1. polovině 19. století se palác stal majetkem potomků její sestry Marie Isabely provdané za hraběte Jana Nepomuka Chotka. V roce 1844 se tu narodil Arnošt Chotek, kolem roku 1900 byl majitelem Emerich Chotek. V 50. letech 20. století palác využíval Československý svaz tělesné výchovy a sportu. Po roce 1989 se stal majetkem České obce sokolské, jejíž hlavní sídlo je v sousedním areálu Tyršova domu. Autorem stavebního návrhu přestavby na začátku 19. století byl Josef Zobel. Ve 40. letech 19. století pak pravděpodobně ještě došlo ke sjednocení a klasicistní úpravě fasády předního průčelí domu, které se v délce 60 metrů táhne Hellichovou ulicí a je rozděleno dvojicí vjezdových portálů. K mohutnému hlavnímu křídlu dvoupatrového paláce přiléhá na západní straně užší dvorní křídlo. V roce 1954 bylo vestavěno podkrovní patro. K zadní části paláce přiléhala zahrada, která se nedochovala, dnes je na jejím místě parkovací plocha. Palác byl také několikrát poškozen při povodních, zejména v roce 1890 a poté znovu v roce 2002, kdy dosáhla výška vody do 1/3 přízemních oken a došlo k poškození celého přízemí. Mezi lety 1994 až 1996 byl Chotkův palác kompletně zrekonstruován soukromou společností, která jej od té doby spravuje. Od roku 1996 je objekt Chotkova paláce provozován jako kancelářská budova s vlastním parkováním a recepčním servisem. Současný správce objektu pronajímá prostory takovým klientům, jako jsou Velvyslanectví Finska, Velvyslanectví Norského království nebo Japonské kulturní centrum zřízené Velvyslanectvím Japonska, které sídlí v nedalekém paláci Turbů. Dále zde sídlí právnické a poradenské firmy. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chotkův palác v Praze na Wikimedia Commons Reference Literatura RUTH, František. Kronika královské Prahy a obcí sousedních. Díl II. 1. vyd. Praha: Pavel Körber, 1904. Dostupné online. S. 794. POCHE, Emanuel; PREISS, Pavel. Pražské paláce. 2. vyd. Praha: Odeon, 1978. 399 s. S. 102.
Palais Chotek (Prague)

Le palais Chotek ou palais de Chotek(Chotkův palác ou Chotkovský palác), encore appelé maison au Pélican doré (U Zlatého pelikána) est un palais de Prague. Il est situé dans le quartier historique de Malá Strana à Prague 1, à proximité immédiate du lycée Jan Neruda. Il est protégé comme monument culturel. Histoire et description Le palais a été créé en style Empire après 1804 par la reconstruction de trois maisons baroques. L'une d'elles était la maison U Zlatého pelikána, située dans la partie orientale du palais actuel, qui appartenait au violoniste Jan Jiří Hellmer (on dit que Ludwig van Beethoven avait reçu de lui un violon). Arnošt Chotek est né ici en 1844, Emerich Chotek en était le propriétaire vers 1900. Dans les années 1950, le palais était utilisé par l'Association tchécoslovaque de l'éducation physique et des sports. Après 1989, il est devenu la propriété du mouvement tchèque de Sokol, dont le siège se trouve dans le proche palais Michna. Entre 1994 et 1996, le palais Chotka a été entièrement rénové par une entreprise privée qui en assure depuis lors la gestion. Depuis 1996, l'édifice est exploité comme immeuble de bureaux avec son propre parking et service de réception. Le gestionnaire actuel du bâtiment loue les locaux à des clients tels que l'Ambassade de Finlande, l'ambassade de Norvège ou le Centre culturel japonais créé par l'ambassade du Japon, basé dans le palais Turb voisin. Notes et références (cz) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Chotkův palác » (voir la liste des auteurs). Bibliographie (cs) František Ruth, Kronika královské Prahy a obcí sousedních, Prague, Pavel Körber, 1904 (lire en ligne), « 2. Karlova třída - U půjčovny », p. 794 Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Jiráskova chata

Jiráskova chata je turistická chata s rozhlednou v Podorlické pahorkatině pod severozápadními svahy Orlických hor, nacházející se jihovýchodně od Náchoda a západně od místní části Dobrošov v okrese Náchod v Královéhradeckém kraji. Nachází se v nadmořské výšce 624 metrů. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Původní chata byla odborem Klubu českých turistů otevřena 24. listopadu 1895. Již v roce 1900 svou kapacitou nestačila stále rostoucí návštěvnosti. V roce 1912 proto vznikl nový projekt autora Dušana Jurkoviče. Jeho realizaci však oddálila 1. světová válka. Po jejím skončení myšlenku nové chaty oživil Klub českých turistů. Dne 9. července 1921, při příležitosti 70. výročí Jiráskova narození, byl v rámci „Jiráskových slavností“ položen základní kámen nové stavby. Chata byla dostavěna a slavnostně otevřena na sv. Václava 28. září 1923. V blízkosti chaty se nachází dělostřelecká tvrz z období první republiky. Sama Jiráskova chata byla 15. listopadu 1937 předána československé armádě a téhož roku se do ní nastěhovala 3. rota strážního praporu V. a samotný ochoz rozhledny sloužil jako pozorovatelna. Dne 4. prosince 1938 byla chata a rozhledna otevřena pro veřejnost. 30. června 1950 byla chata státem odebrána z vlastnictví KČT. Poté, co se vystřídalo několik majitelů, se chata v 90. letech 20. století vrátila do vlastnictví KČT. V roce 2002 byla dokončena její rekonstrukce a byla slavnostně otevřena pro veřejnost 14. září. Dostupnost Motorovým vozidlem je chata dostupná po silnici z Dobrošova, po které zároveň vede: zelená turistická značka modrá turistická značka naučná stezka Pevnost Dobrošov Pěšky je chata dostupná po turistických trasách: po červené turistické značce z Jizbic, která je současně cyklotrasou č. 4037 s připojovací spojkou: žlutou turistické značce s připojovacími trasami: modrou turistické značce z Lipí. modrou turistické značce z Náchodu. po zelené turistické značce z Náchodu. po červené turistické značce z Náchodu spojené s modrou turistickou značkou z Bělovse. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jiráskova chata na Wikimedia Commons Galerie Jiráskova chata na Wikimedia Commons HD webové kamery umístěné ve rozhledně Meteostanice na kótě Maliňák nedaleko chaty
Jiráskova chata

Jiráskova chata – schronisko turystyczne z wieżą widokową zlokalizowane na wzniesieniu ok. 615 m n.p.m. w miejscowości Dobroszow, części miasta Náchod – na trasie głównego górskiego szlaku Jiraska, w Kraju hradeckim, w Czechach, kilkanaście kilometrów od granicy z Polską. Wieża jest jednym z elementów schroniska turystycznego „Jiráskova chata” i stanowi ważną dominantę widokową tego rejonu. Wstęp na wieżę jest płatny. Tuż obok budowli znajdują się skałki nazwane „Żaba” oraz „Morowa” z postawionym na nich krzyżem. Historia Pierwsze schronisko postawiono tutaj w 1895 ze środków Klubu českých turistů, jednakże już po kilkunastu lat użytkowania okazało się być zbyt małe i wymagana była jego kapitalna przebudowa. Obecne schronisko pochodzi z przebudowy dokonanej w latach 1921–1923 według projektu, z roku 1912, wykonanego przez słowackiego architekta – Dušana Jurkoviča. Zburzono wówczas stare schronisko z wieżą widokową, w którego miejsce powstała obecnie stojąca budowla. Otwarcie nastąpiło w dniu św. Wacława, 28 października 1923 roku, a miejscu temu nadano imię pisarza i dramaturga Aloisa Jiráska. Fundusze na przebudowę pozyskano od darczyńców, których nazwiska upamiętniono w kamieniach wmurowanych w obejście schroniska (kamień węgielny nowego schroniska postawiono 10 lipca 1921). W roku 2002 schronisko przeszło kolejny remont i zostało przystosowane do celów restauracyjno-noclegowych, z restauracją na 70 osób i pokojami noclegowymi na ok. 45 osób. Dojazd Do schroniska i jego wieży prowadzi duża liczba szlaków, m.in. z Náchodu oraz z Nowego Miasta nad Metują, czy oddalonego o ok. 3 km schroniska Piekło (cz. Peklo). Nieopodal zwiedzać można pamiątki po tzw. Betonowej granicy – systemie umocnień budowanych przez Czechosłowację w latach 30. XX w. (niedaleko znajduje się „twierdza Dobrošov”). Bibliografia Sławomir Adamczak, Katarzyna Firlej: Czechy, Wydawnictwo Pascal, Bielsko-Biała 2004, ISBN 83-7304-274-1.
Christianeum (Jimramov)

Christianeum je budova bývalého kláštera, která stojí v centru Jimramova na náměstí Jana Karafiáta. Historie Budova kláštera byla postavena v letech 1885 – 1889 hrabětem Egbertem Belcredim k uctění památky jeho choti Kristiny, rozené Nosticové. Stavba byla provedena na místě jednoho z nejstarších jimramovských domů, kde se říkalo podle rodu, který zde žil od 17. století, „u Tománků“. Do kláštera byly povolány řádové sestry, které dohlížely nad provozem dětské opatrovny a zároveň vedly školu ručních prací pro dívky již odrostlé obecné škole. V roce 1950 řádové sestry odešly a od té doby zde fungovala mateřská škola. Současnost Po roce 1990 je objekt opět majetkem Belcrediů. V roce 1995 mateřská škola v budově skončila. Od roku 2003 se v prostorách bývalého kláštera nachází Fyzioterapeutické a školící centrum posturální terapie a Vojtovy metody. Jedná se o jediné rehabilitační centrum v republice, které poskytuje ambulantní i pobytovou léčbu v doprovodu rodinných příslušníků pro děti s dětskou mozkovou obrnou a pro pacienty s poraněním míchy. Zároveň slouží jako školící pracoviště pro fyzioterapeuty. Odkazy Literatura J. DOBIÁŠ, Jimramov - Turistické vycházky po okolí. Tišnov: SURSUM 2002 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Christianeum na Wikimedia Commons Christianeum, jimramov.cz
Chrám Spasitele (Brno)

Chrám Spasitele je stavba církve československé husitské postavená v letech 1935 a 1936 v brněnské čtvrti Židenice. Historie Bohoslužby československé husitské církve založené roku 1920 se na území Židenic pořádaly již od roku 1921 na různých provizorních místech, jako byly náměstí, hasičské skladiště či hřbitov. Po vzniku samostatné židenické náboženské obce v roce 1927 se začalo uvažovat o stavbě vlastního sboru, pro který byl zakoupen pozemek v nově stavěné části čtvrti, na Karáskově náměstí. Kvůli nedostatku financí byla stavba zahájena položením základního kamene až 2. června 1935, přičemž samotná výstavba chrámu (stavitelem byla firma Stavební závod Židenice) podle projektu architekta Stanislava Kučery započala v říjnu téhož roku. Kvůli podmáčenému terénu musely být základy provedeny 1,6 m pod úrovní ulice, díky čemuž chrám získal sklepní prostory. Sbor byl slavnostně otevřen 5. července 1936 za účasti patriarchy Gustava Adolfa Procházky a biskupa Josefa Rostislava Stejskala. Za druhé světové války byl chrám poškozen bombardováním, zřícený železobetonový strop byl nahrazen současným dřevěným. Popis Chrám Spasitele je jednoduchá a prostá jednolodní stavba s výrazným kulisovým průčelím, které je obráceno do prostoru Karáskova náměstí. Průčelí chrámu bylo památkově chráněno, ovšem v roce 2020 Ministerstvo kultury České republiky rozhodlo, že zápis objektu do státního seznamu kulturních památek z roku 1989 proběhl opožděně, takže památková ochrana skončila 31. prosince 1987. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Spasitele na Wikimedia Commons Kostel Spasitele Československé církve husitské v Encyklopedii dějin Brna
Chrám svatého Jana Křtitele (Kolín)

Chrám svatého Jana Křtitele v Kolíně leží nedaleko nového mostu přes Labe. Je užíván pravoslavnou církví, která ho má již od 50. let 20. století pronajatý od římskokatolické církve. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel vznikl na rozhraní 13. a 14. století při cestě z Kolína do Kutné Hory. Stál na hřbitově nedaleko bývalého špitálu. V minulosti byl několikrát opravován, v 19. století potom prošel rozsáhlou barokní přestavbou. V této době byla pravděpodobně odstraněna i vížka nad kněžištěm. Kostel přestala katolická církev využívat a pronajímala ho jiným církvím. Od 50. let 20. století dodnes je využíván pravoslavnou církví. Návštěvnost pravoslavných bohoslužeb se zvýšila zejména s příchodem ruských občanů do Kolína na počátku 21. století. Popis Chrám stojí nedaleko a Masarykova mostu přes řeku Labe. Dříve stával na vyvýšeném místě, vlivem stavebních úprav je nyní částečně pod úrovní terénu. Jedná se o jednolodní orientovanou kamennou omítnutou stavbu, nyní bez věže. Kněžiště je pravoúhlé o rozměrech 5,42 × 4,3 metru, se stropem s křížovou klenbou. V jižní zdi je zazděné gotické okno, ve východní straně je původní gotické okno. Vítězný oblouk je lomený. Kostel je vyzdoben ve stylu baroka, nyní s pravoslavnými ikonami, včetně ikonostasem odděleného kněžiště. Stropní fresky zobrazují výjevy ze života svatého Jana Křtitele, napomínání Heroda a stětí Jana Křtitele. Socha Jana Křtitele, umístěná v průčelí kostela, je velmi poškozena. Hřbitov Kostel stojí na bývalém hřbitově, zrušeném roku 1882. Obelisk byl vztyčen nad hromadným hrobem pruských vojáků z prusko-rakouské války roku 1866. Galerie Odkazy Reference Literatura Depositum Katolické teologické fakulty UK: Kolín – Kostel sv. Jana Kř., Soupis památek, 01. Politický okres kolínský (1897), s. 45. [cit. 2016-07-19] Dostupné v archivu pořízeném dne 2022-05-26. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons odkaz na kostel na stránkách diecéze
Cerkiew św. Jana Chrzciciela w Kolínie

Cerkiew św. Jana Chrzciciela (cz. Chrám svatého Jana Křtitele) – prawosławna cerkiew znajdująca się w czeskim mieście Kolín. Historia Świątynię wzniesiono w XIII lub na początku XIV wieku, pierwsza wzmianka o niej pochodzi z 1359. W 1589 przebudowana w stylu późnogotyckim, zniszczona podczas wojny trzydziestoletniej i stopniowo naprawiana w 1652 i 1665. W 1747 nadano jej cechy późnobarokowe. W 1952 przejęta przez cerkiew prawosławną, odrestaurowana w latach 2015–2020. Architektura i wyposażenie Świątynia jednonawowa, późnobarokowa. Wszystkie elewacje budynku ozdobione są lizenami. Fasadę zdobi prostokątny, barokowy portal z dębowymi drzwiami. W szczycie znajduje się nisza z figurą św. Jana Chrzciciela. W południowej ścianie cerkwi zachował się gotycki portal. Wnętrze zdobią rokokowe freski na sklepieniu, wykonane w 1747 i odrestaurowane w 1936. Malowidła przedstawiają chóry aniołów oraz sceny z życia św. Jana Chrzciciela. Prócz tego we wnętrzu znajduje się barokowa ambona z 1715 oraz ołtarz główny, wykonany w 1747, obecnie ukryty za ikonostasem zainstalowanym w 1952. Galeria Przypisy
Chrám svatého Valentina (Most)

Chrám svatého Valentina byl pravoslavný kostel v Mostě zasvěcený svatému Valentinovi. Kostel byl zničen silným větrem 29. října 2017. Stavba Dřevěný kostel ve stylu tzv. transylvánské gotiky byl postaven v roce 2010 jako památka na rumunské občany, kteří zahynuli v Československu v období druhé světové války. Dřevěné součásti kostela byly vyhotoveny již v Rumunsku v obci Bârsana v župě Maramureš v Sedmihradsku a poté převezeny do Mostu, kde byla stavba zkompletována. Kostel se nacházel na místě bývalého města Most, zbořeného ve 2. polovině 20. století kvůli těžbě hnědého uhlí, nedaleko přesunutého kostela Nanebevzetí Panny Marie. Na stavbu bylo použito dubové, smrkové a jedlové dřevo. Kromě šindelové střechy byl kostel postaven tradiční metodou bez použití hřebíků. Součástí jižního průčelí byla 23 m vysoká věž. Kostel byl vysvěcen dne 9. října 2011 za přítomnosti rumunské velvyslankyně Daniely Gitmanové, zástupců pravoslavné církve, bukurešťského arcibiskupa, patriarchy Daniela a pražského arcibiskupa vladyky Kryštofa a mosteckého primátora Vlastimila Vozky. Součástí areálu byla letní modlitebna a monastýr. Zničení kostela Kostel byl zničen během vichřice dne 29. října 2017, aniž by kdy sloužil věřícím, neboť nebyl zkolaudován. Pravoslavná církev následně rozhodla, že se zničený kostel obnovovat nebude. Galerie Odkazy Reference Související články Dřevěné kostely v oblasti Maramureš Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu chrám svatého Valentina v Mostě na Wikimedia Commons Kostel na stránkách hrady.cz Brána do Čech[nedostupný zdroj] Vysvěcení kostela