NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Kytín)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie stojí na návsi obce Kytín vedle rybníka. Původně gotický kostel byl později zbarokizován. Kostel a malý hřbitov, kde se již asi 150 let nepohřbívá, obklopuje ohradní zeď a celý areál je chráněn jako kulturní památka České republiky. Studánka za kostelem, jejíž voda je považována za léčivou na oční choroby, je uctívaná přes 500 let. Historie Kostel stál již počátkem 14. století, v roce 1352 zde byla zřízena fara. Po roce 1674 prošla gotická stavba barokní úpravou, při další úpravě v roce 1866 došlo k jeho rozšíření o průčelní věž. Proslul jako poutní místo, k němuž ještě v 19. století chodila procesí, jednak kvůli zázračné studánce, jednak kvůli mariánskému obrazu, který je nyní umístěn v kapli na Malé Svaté Hoře. Studánka byla v roce 2011 u příležitosti výročí 690 let obce renovována a slavnostně požehnána. V průběhu 20. století byl kostel několikrát opravován, v roce 1993 byl vykraden. Kostel spadá jako filiální pod římskokatolickou farnost Mníšek pod Brdy. Architektura a interiér Do kostela se vchází průčelní věží. Obdélníková loď i trojboký presbytář mají ploché stropy, obdélníková sakristie má valené klenby. Hlavní oltář i oba vedlejší oltáře jsou barokní. Na hlavním oltáři je obraz Panny Marie s Ježíškem, na bočních oltářích jsou vyobrazeni sv. Jan Nepomucký a sv. Vojtěch – vesměs jde o díla Karla Javůrka z poslední třetiny 19. století. Dřevěnou kruchtu podepírají dva sloupy. V kostele jsou vzácné původní rokokové varhany z počátku 19. století od mistra Gartnera z Tachova. Ze dvou zvonů, které měl kostel původně, byl jeden zrekvírován za 1. světové války a znovu pořízen v roce 1992 při posledních větších opravách, kdy byly opraveny i varhany. Pověst o studánce Ke studánce a založení Kytína se vztahuje pověst. Paní Korutanská z nedaleké tvrze, která měla slepého synka, vystavěla nad pramenem mníšeckého potoka kapli Panny Marie. Když se její syn v kapli pomodlil a umyl se vodou z pramene, zázračně prozřel. První, co uviděl, prý bylo „kytí“ – a tak paní Korutanská založila vesnici Kytín. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Silniční mostek (Kájov)

Silniční mostek je velmi hodnotný kamenný klenutý mostek přes Polečnici na staré poutní pěší cestě z Českého Krumlova do Kájova, který je ve zděné podobě prokazatelně doložený v 19. století. Mostek je chráněnou kulturní památkou s rejstříkovým číslem v ÚSKP 36548/3-1325. Popis Mostek se nachází na východním okraji obce a přemosťuje potok Polečnici v bezprostřední blízkosti novodobého mostu č. 39-015 na silnici Český Krumlov – Hořice na Šumavě. Svou osou je situován ve směru východ–západ. Je konstruován jako masívní, kamenný, jednoobloukový, kolmý, s křídly. V současné době je bez zídek a omítek. Délka mostu je 13,4 m, šířka 2,7 m a výška 3,4 m. Mostek nemá pravidelný tvar, na koncích se mírně rozšiřuje. Mostní otvor je tvořen polokruhovou klenbou, jejíž paty sahají až k terénu bočních svahů koryta potoka. Vrcholnice klenby je vodorovná, zhruba 2,95 m nad dnem koryta a 0,48 m pod současnou horní plochou mostku. Klenba je vyzděna z plochého lomového kamene výšek 37 až 48 cm. Vnější část spár je většinou vyplněna betonem. Koryto potoka pod mostem je neupravené, kamenitopísčité. Voda protéká pod mostem od jihu k severu. Historie Mostek v průběhu dob procházel četnými změnami. Dle kolorované rytiny z roku 1660 zde bývala jen prostá dřevěná lávka, dle mapy z doby kolem 1700 zde byla dřevěná krytá lávka. Ikonograficky doložený ve zděné podobě je v 19. století. Podle fotografie Josefa Seidla z počátku 20. století zde byl kamenný obloukový most se zídkami a dvěma kapličkami proti sobě v ose mostu. Tento stav je zachycen také na fotografii Josefa Wolfa z první republiky, na níž je vyobrazena i původní poutní cesta s dochovaným Růžencovým sloupkem. Z původní poutní cesty vedoucí z Kájova do Českého Krumlova se dochoval pouze tento úsek, který byl v roce 2004 prohlášen za kulturní památku. Jeho velmi potřebná rekonstrukce se již delší dobu plánuje. Galerie Odkazy Reference Literatura ČERNÝ, Jiří. Poutní místa jižních Čech. Milostné obrazy, sochy a místa zvláštní zbožnosti. 1. vyd. České Budějovice: Veduta, 2006. 316 s. ISBN 80-86829-19-7. PAVELEC, Petr. Poutní místo Kájov. České Budějovice: Petr Pavelec, 2005. 32 s. Související články Seznam kulturních památek v Kájově Polečnice Poutní místo Poutní cesta Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kamenný mostek u Kájova na Wikimedia Commons
Kostel svaté Maří Magdalény (Ledce)

Kostel svaté Máří Magdalény se nalézá na jihovýchodním okraji obce Ledce, vlevo u hlavní silnice do města Třebechovice pod Orebem v okrese Hradec Králové. Gotický kostel je chráněn jako kulturní památka ČR. Národní památkový ústav tento kostel uvádí v katalogu památek pod rejstříkovým číslem ÚSKP 36882/6-2323. Je filiálním kostelem farnosti Třebechovice pod Orebem v královéhradeckém vikariátu. Historie Gotický kostel svaté Máří Magdalény byl postaven počátkem 15. století pravděpodobně Šárovci ze Šárova. Roku 1537 zde byl pochován pan Petr, rytíř Šárovec že Šarova a roku 1599 pan Jindřich, rytíř Šarovec za Šarova v Jeníkovicích a Kundraticích. Roku 1614 byl kostel stavebně upravován a v roce 1736 byla přistavěna kostelní předsíň. V oknech se částečně zachovaly malované erby Trčků z Lípy. V kostele je zajímavá zděná kazatelna či gotický dřevěný sloup. Popis Kostel je jednolodní orientovaná plochostropá stavba bez věže. K hlavní lodi obdélného půdorysu je na západě připojená nižší předsíň, na východě užší pětiboký presbytář se sakristií při severní straně. Střecha kostela je krytá šindelem, který je použit i na šestibokém sanktusníku vyrůstajícím z hřebene střechy hlavní lodi i na stříšce atypické zvonice, která na dvou vysunutých trámech předstupuje ze západního trojúhelného štítu lodi. Fasády jsou nečleněné, interiér kostela je osvětlen obdélnými půlkruhově uzavřenými okny. Hlavní loď je 10,7 metrů dlouhá, 8,2 metry široká a 5 metrů vysoká, osvětlená dvěma páry oken po stranách, v západní části je dřevěná kruchta nesená dvěma sloupy, při severní straně je zděná kazatelna s půlkruhovým řečništěm. Od presbytáře je oddělená půlkruhově uzavřeným neprofilovaným triumfálním obloukem. Kněžiště je 7,4 metry dlouhé, 4,7 metrů široké a 4,8 metrů vysoké, s dřevěným stropem, osvětlené třemi okny. V jednom z oken je kruhový terč z roku 1614 s fragmenty dvou zmíněných malovaných erbů s písmeny I. R. T. a M. T. Z. L. (Jan Rudolf Trčka a Magdaléna Trčková z Lípy). Sakristie při evangelní straně je klenutá valeně. Pozdně rokokový hlavní oltář z doby kolem roku 1770 je zdoben obrazem svaté Maří Magdalény z téže doby. K další výzdobě interiéru patří socha svatého Jana Nepomuckého z třebechovického kostela z 19. století a obraz téhož světce rozdávajícího almužnu z 1. poloviny 18. století, v presbyteriu je obraz Smrti svatého Františka Xaverského z konce 18. století. Za postranním oltářem je zapuštěn pískovcový náhrobek z roku 1599 s obrazem rytíře, jenž v levici drží meč a v pravici přílbu. U jeho pravé nohy se nachází znak s klenotem a ve znaku krokvice Šárovců ze Šárova. V předsíňce leží menší deska z roku 1517 také s erbem pánů Šárovců za Šárova. Kostel se nachází uprostřed hřbitova na kterém jsou i dva náhrobníky ze 16. století. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Maří Magdalény na Wikimedia Commons kostel na hrady.cz
Kaple svatého Jana Nepomuckého (Letohrad)

Kaple svatého Jana Nepomuckého stojí nad městem Letohrad na výšině zvané Kopeček (432 m n. m.). Historie Po misiích v roce 1629 bylo postaveno na návrších v okolí Kyšperka devět misionářských křížů, a tři byly postaveny i na Kopečku. Vznik kaple je vázán ke snaze katolické církve o vzbuzení úcty k tehdy novému světci sv. Janu Nepomuckému a povznesení českého národa po třicetileté válce. Mezi šiřitele svatojánského kultu patřila i hraběcí rodina Kolovratů, která vystavěla v roce 1714 na Kopečku nad městem, na místě tří misionářských křížů, malou kapličku sv. Jana Nepomuckého, k níž přicházela četná procesí. Téhož roku se také konala první svatojánská pouť. Jan Václav Breda dal kolovratskou kapli na Kopečku rozbořit a na jejím místě postavil roku 1734 novou kapli, aby více vyhovovala poutníkům. Stavitelem kaple byl Donát Theodor Morazzi z Chrudimi. V roce 1736 byly kolem kaple vystavěny ambity, aby poutníci byli chráněni před nepohodou. Ještě téhož roku dalo město vysázet podél cesty od města po hřebenu Kopečka ke kapli lipovou alej. Program záchrany architektonického dědictví V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1995–2014 na opravu památky čerpáno 3 602 000 Kč. Na konci roku 2024 darovala Římskokatolická církev kapli městu, které zde vybuduje Památník barokních poutí. Architektura Kaple má půdorys pětiúhelníku – dle pěti hvězd kolem světcovy hlavy. Hvězdy představují světcovy ctnosti: víru, naději, lásku, dobročinnost a sílu. Ambity kolem i oltář uvnitř kaple mají také půdorys pětiúhelníku. Všech pět rohů ambitů je ozdobeno cibulovitými věžičkami, v nichž jsou zavěšeny zvonky. V ambitech se nalézá jedna z původních pěti zpovědnic. Interiér Pětiboký je i oltář v kapli. Na každém z pěti dvířek svatostánku je vyřezán jeden děj ze světcova života: Putování do Staré Boleslavi, zpověď královny Žofie, natažení na skřipec, pálení smolnicemi a svržení z pražského mostu do Vltavy. Ve střední části je na každém z pěti rohů umístěna socha jedné ze světcových ctností (víra, láska, naděje, štědrost a statečnost). Na vrcholu stojí na oblaku socha světce na zeměkouli. Stěny a strop byly původně bohatě vymalovány. Později byla malba velmi poškozena vlhkostí. Roku 1864 byla omítka opravena, ale fresky zničeny. Křížová cesta v ambitech je z roku 1847 malovaná kyšperskými malíři Dominikem Umlaufem a jeho synem Janem. Dále je v ambitech kaple Nejsvětější Trojice oltář sv. Antonína Paduánského. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons
Lhotka (zámek)

Zámek Lhotka se nachází ve Lhotce na Tachovsku, jež spadá pod obec Tisová. 27. listopadu 2009 byl prohlášen kulturní památkou. Historie První zmínka o tvrzi ve Lhotce pochází z roku 1519, kdy byla ve vlastnictví Rendlů z Úšavy. Mokřiny s rybníkem kolem objektu nejspíše odkazují na bývalou fortifikaci tvrze. Dále se zde vystřídali Švamberkové, Jindřich Petr z Gutštejna a Kryštof Jonáš Tucher ze Šoberova. Tvrz však brzy ztratila význam panského sídla a zanikla. Mezi léty 1673–1795 drželi Lhotku v majetku Perglárové z Perglasu, na které upomíná donátorský nápis na podstavci sochy svatého Jana Nepomuckého. Ti na místě bývalé tvrze zbudovali pozdně barokní zámek. Posledními šlechtickými majiteli byli Windischgrätzové, kteří Lhotku připojili ke svému tachovskému dominiu. Ve 20. století byl zámek využíván Státním statkem Tachov. Jeho údržba byla však zanedbávána a objekt chátral. Po roce 1989 přešel zámek do fondu Státního pozemkového úřadu. Po prohlášení kulturní památkou proběhly první nejnutnější udržovací práce, jež vyvrcholily celkovou výměnou krovu v roce 2019. Popis Zámek stával uprostřed hospodářského dvora, ze kterého se dochovala sýpka. Budova bývalého lihovaru byla stržena roku 2016. Vnitřní prostory zámku jsou řešeny jako podélný dvoutrakt. Přízemní místnosti jsou klenuté na rozdíl od prostor v patře, které jsou plochostropé a zdobené štuky a fabiony. Ty se zachovaly zejména ve východní části zámku; západní část byla přebudována na sušárnu brambor. Reference
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Libčany)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie se nalézá na návrší na okraji obce Libčany v okrese Hradec Králové. Románský kostel spolu s areálem přilehlého hřbitova a zvonice tvoří dominantu obce a jejího okolí. Románský kostel je chráněn jako kulturní památka. Historie Kostel Nanebevzetí Panny Marie v Libčanech je románský bezvěžový tribunový kostel s apsidou pocházející počátku 13. století. Kostel byl na přelomu 15. a 16. století přestavěn goticky, následně v roce 1608 renesančně a posléze barokně. Z počátku kostela se dochovalo románské zdivo, ústupkový portál s tympanonem a sloupy tribuny. To je znázorněno freskou od Josefa Kramolína či jeho žáka zasazenou v nice a obklopenou iluzivními sloupy. Do jižního pilíře triumfálního oblouku je vložen epitaf hraběte Jana Petra Straky z Nedabylic († 1720). Na konzole vystupující ze zdi je položen sarkofág s rodovým erbem opřeným o konzolu s dvěma orlími pařáty. O sarkofág se levou rukou opírá polopostava hraběte Straky oděného ve zbroji s dlouhou parukou na hlavě, který pravou rukou ovinutou pláštěm kyne směrem k oltáři. Za jeho zády klečí dítě s přesýpacími hodinami a lebkou v rukou. Nad hrabětem rozprostírá okřídlený stařec Chronos zvlněnou drapérii s latinsky psaným epitafem ze zlaceného písma. Naproti epitafu je na severním pilíři vítězného oblouku umístěna dřevěná kazatelna se stříškou zakončenou sochou Hospodina s knihou v ruce z první poloviny 19. století. U kostela je dále barokní márnice, novodobá zvonice a barokní fara. Areál je obklopen ohradní zdí. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons kostel na památkovém katalogu
Sochařský ateliér Jana Laudy

Sochařský ateliér Jana Laudy se nachází v Praze 8 Libni na Libeňském ostrově. Byl postaven jako provizorní stavba a nemá číslo popisné. Od roku 1991 je chráněn jako nemovitá kulturní památka České republiky. Sídlí zde designérské studio s architekty. Historie Sochařský ateliér ve stylu funkcionalismu byl postaven v roce 1930 podle projektu architekta Otakara Novotného, zhotoveného pravděpodobně roku 1928. Stavbu objednala „Společnost ku zřízení pomníku J. A. Komenského v Amsterdamě“. V ateliéru po celý život pracoval český sochař Jan Lauda. Po smrti sochaře roku 1959 zdědili ateliér jeho žena a syn. Poté, co bylo v 60. letech 20. století rozhodnuto ucházet se o pořádání Olympijských her v Praze, měly být všechny zdejší stavby zbořeny a na jejich místě postavena plánovaná olympijská vesnice. Ateliér byl nabídnut bývalému žáku Laudy Zdeňku Němečkovi s tím, že za dva roky od koupě jej musí zbořit; Němeček ateliér i s tímto závazkem koupil. Okolní objekty byly zdemolovány, ale zboření ateliéru se oddalovalo, až bylo od pořádání Olympijských her v Praze upuštěno. Jediným objektem postaveným k tomuto účelu se stal Hotel Olympik v Karlíně (1971). Popis Stavba je situována na parcele č. 4003/1 v okrajové zástavbě severně od Libeňského mostu, kde hraničí se zahrádkářskou kolonií. Přízemní zděný objekt je jednoduchý, kubický s rovnou střechou. V hlavním severním průčelí je v železné konstrukci široká prosklená stěna přecházející jako ateliérové okno do střechy. Na východní a jižní straně obíhá kolem vyšší střední části stavby terasa. V západním průčelí je vstup do ateliéru. Interiér je zcela zaplněn prostorem ateliéru; pojí se k němu jen dílna, předsíň a malé zázemí. Budovu obklopuje zatravněná plocha, která je osazena plastikami od sochaře Zdeňka Němečka. Na přelomu března a dubna 2025 zatím neznámý pachatel či pachatelé odcizili zhruba 300 kilogramovou Němečkovu sochu „Rosa“. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ateliér Jana Laudy na Wikimedia Commons
St. Nepomuk (Janův Důl)

Die Kirche St. Nepomuk in Janův Důl (deutsch Johannesthal) war eine Kirche in Liberec, die heute als Wohnhaus genutzt wird. Sie wurde von April 1715 bis ins Jahr 1716 durch Christian Karl Platz von Ehrenthal erbaut. Sie wurde zu Ehren Johannes Nepomuks geweiht, obwohl dieser erst im Jahr 1729 heiliggesprochen wurde. Das Altarbild zeigte ihn. In den 1960er Jahren wurde die letzte Messe gehalten, bevor die Kirche nach und nach verfiel, mutwillig zerstört und schließlich ausgeraubt wurde. Im Jahr 1993 schlug die tschechische Behörde für Denkmalpflege einen Wiederaufbau der Kirche vor, der von der Pfarre nicht weiterverfolgt wurde. Stattdessen wurde die Kirche 2006 verkauft, 2007 in ein Bürogebäude und schließlich 2021 in ein Wohngebäude umgebaut. Weblinks Historie kostela (https://www.kostelapartmany.cz/) Einzelnachweise
Kostel Nejsvětější Trojice (Libníč)

Kostel Nejsvětější Trojice je římskokatolický kostel v obci Libníč, v okrese České Budějovice. Historie První zmínky o sakrální stavbě v tomto místě pocházejí z roku 1691. Vznikla zde dřevěná kaple u místních lázní, kde se mimo jiné léčil i jejich majitel Jan Adolf I. ze Schwarzenbergu. V letech 1714–1720 probíhala přestavba dřevěné kapličky na zděnou osmibokou kapli s centrální věžičkou nesoucí jeden zvon. Ten je doložen již 17. srpna 1714, kdy byl předán požadavek na Hlubokou, aby opat Zlaté Koruny (pozn. tehdy Gerhard Pauer) vysvětil zvonek od zvonaře Josefa Haaga z Českých Budějovic. Dopis uvádí, že plášť vyobrazuje morové patrony svatého Rocha, svatou Rozálii a svatého Šebestiána. Za lokalisty Ignáce Nedbala (bez bližšího časového upřesnění) jsou evidovány dva zvony velké a jeden malý. V roce 1788 byla kaple rozšířena na kostel zvětšením hlavní lodi, dostavbou věže a sakristie. Stavbu navrhl architekt Pavel Ignác Bayer. V roce 1855 byl už jako kostel povýšen na farní. V únoru 1868 již patrně původní malý zvon neexistoval, neboť tehdejší prostřední zvon z roku 1724, který praskl, byl popisován jako nejstarší dochovalý. Z toho důvodu byl předán k přelití Lineckému zvonaři Františku Hollenderovi. Dále byl od Hollendera objednán ještě další menší zvon (pro zachování souzvuku) namísto „malého klinčete (toliko 20 liber)“, které bylo prodáno Borku za 14 zlatých a 30 krejcarů. 29. srpna 1868 dorazily z Lince zvony P. Marie vážící 134 liber a sv. Panna Barbora, vážící 58 liber. 14. září 1916 byly rekvírovány dva větší zvony o hmotnosti 238 a 71,50 kg (druhý by odpovídal většímu Hollenderově zvonu), zůstal jen umíráček vážící asi 30 kg (hmotnost by odpovídala menšímu Hollenderově zvonu). 21. května 1923 provedl biskup Šimon Bárta slavnostní svěcení tří nových zvonů laděných do D dur: Nejsvětější Trojice (218 kg, „Ke cti a chvále Boží věnovali tyto zvony osadníci Libničtí“), Panna Maria (100 kg, „Svatá Maria, oroduj za nás!“) a sv. Josef (59 kg, „Sv. Josefe, pros za nás v hodinu smrti!“). Stály 15 710 Kč Postupem času se však jeho existence začala vytrácet z povědomí. V polovině 20. století přestala být obsazována sídelním duchovním správcem. Kolem let 1945–1989 byl kostel skoro zdevastován tehdejším režimem. Kostel od roku 1989 náleží římskokatolické církvi, která se ho snaží postupně zrekonstruovat. V letech 2011–2013 byla díky dotacím z programu rozvoje venkova opravena střecha a přistavěn malý přístavek u věže a postupem se též našly peníze na odvodňovací strouhu. Věž byla opatřena měděnou krytinou. Farnost je administrována z Lišova a je otevřena jen příležitostně. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Výklenková kaple se sochou svatého Jana Nepomuckého v Liboci

Výklenková kaple se sochou svatého Jana Nepomuckého v Liboci v Praze se nachází v ohradní zdi na křižovatce ulic Libocká a U stanice, poblíž Litovického potoka. Je chráněna jako nemovitá kulturní památka České republiky. Historie Výklenková kaple se sochou svatého Jana Nepomuckého původně stála včleněna do ohradní zdi nedaleké hospodářské usedlosti čp. 10. Kolem roku 1983 proběhla demolice usedlosti a kaplička byla pravděpodobně také zbořena. Poté mezi lety 1985–1988 byla nově postavena (její ne zcela věrná kopie) na současném místě. V roce 2008 byla opravována, dozdívána, doplněna o mříž a dvojramenný kříž. Socha je původní a pochází z druhé poloviny 18. století. Popis Proti původnímu stavu je kaple snížena – značně snížen byl oblouk segmentu, který je nesen dvojicí pilastrů s ionskými hlavicemi s kanelurami a píšťalami. Na jeho obou stranách byly zrušeny jehlany, odstraněn byl i dvouramenný kříž na vrcholu. Socha je provedena v klasickém stylu. Postava světce je oděna v kanovnickém rouchu s kožešinovou mozettou. V levé ruce drží biret, pravou stranou se nachyluje ke kříži. Odkazy Poznámky Reference Související články Seznam soch svatého Jana Nepomuckého v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Výklenková kaplička se sochou sv. Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons Kaple se sochou sv. Jana Nepomuckého na Hrady.cz, Milan Caha, 19. 5. 2009
Vodovodní štola Světluška

Vodovodní štola Světluška v Liboci v Praze se nachází v Oboře Hvězda, v blízkosti potůčku v údolí asi 200 metrů jihozápadně od letohrádku Hvězda na části pozemku parc.č. 1231. Je chráněna jako nemovitá kulturní památka České republiky. Historie Za vlády císaře Rudolfa II. byl roku 1603 vybudován vodovodní systém pro zásobování Pražského hradu pitnou vodou, který navázal na starší stavbu z let 1540–1573. Jeho součástí se roku 1930 stal architektonicky cenný vstupní objekt do štoly, který vznikl v době působení Josipa Plečnika na Hradě. Plečnikovo autorství však není doloženo – pro něj mluví typické motivy, jako je římsa, kruhová okna nebo režné zdivo. Popis Areál je složen z nadzemní části (vstupní objekt, Světlička) a rozsáhlé podzemní části jímací štoly a vodojemu. Součástí celého systému je pravděpodobně také objekt čerpací stanice, který stojí mimo areál obory na soukromém pozemku; tento objekt ani přesný rozsah podzemní sítě není v současné době přesně zachycen. Věž Věžová stavba má průměr 2,4 metru a stojí na kruhovém základě z režného cihelného zdiva, který je ukončen nízkou válcovou, plechem pokrytou stříškou. Ke vstupu do věže vede kamenný stupeň, vstup je pravoúhlý, obdélný, původní jednokřídlé dřevěné dveře byly nahrazeny ocelovými. Fasáda je členěna plochou římsou. Čtyři kruhová okénka ve špaletách s šambránami jsou vyplněna kovanou mříží z rozštěpených pásů. Pravoúhlá korunní římsa má vystupující okapničku z umělého kamene. Štola Vstup do štoly vede po točitém schodišti s pískovcovými stupni. Štola je stejně jako věž obezděna tvrdými režnými cihlami. Datace 1930 je provedena v bílém režném zdivu a vystupuje z červeného režného zdiva chodby. Ve stěnách štoly ústí drenážní otvory pro prameny vody z terénu. Tuto vodu odvádí přibližně 9 centimetrů široký kanálek na kraji počvy k jímce, dál voda pokračuje k jímacím potrubím. Od věže vede štola na východ a na konci se větví; její celková délka je 293 metry. Odkazy Reference Literatura JÁSEK, Jaroslav. Klenot města: historický vývoj pražského vodárenství. Vyd. 1. Praha: VR-atelier, 1997. 148 s. ISBN 80-238-1055-3. S. 15-27. JÁSEK, Jaroslav a kol. Vodárenství v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Vyd. 1. Praha: Milpo media, 2000. 239 s. Z historie průmyslu. ISBN 80-86098-15-X. KLÍMA, Alois. Z dějin pražských vodáren a vodovodů. Zlatá Praha II.. 16. 4. 1909, roč. XXVI, čís. 30, s. 357–358. Dostupné online. Související články Hradní vodovod v Praze Světluška a Světlička Vodojem a přečerpávací stanice Vyhlídky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodovodní přivaděč Světluška s čerpací stanicí a vodojemem na Wikimedia Commons Vodovodní štola Světluška na Stream.cz Pramen Světlička (148). estudanky.eu, Aleš Dvořák, 8. 4. 2004. [cit. 2023-03-11] Pramen Světlička (148) na Zhola.com