NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Rozvodna Chodov

Rozvodna Chodov (zkratkou CHD) se nachází na území pražské čtvrti Šeberov asi 8 km jihovýchodně od centra Prahy. Je jednou ze dvou uzlových rozvoden napájejících Prahu. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Chodov patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Praze. Část 400 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje PRE. Historie Rozvodna byla založena v roce 1993 v souvislosti s výstavbou Temelína. Do rozvodny byla připojena smyčka z linky Čechy-Střed – Řeporyje. Zároveň byla připojena rozvodna Kočín, čímž vznikl unikátní 4násobný souběh vedení (3x400 kV a 1x220 kV). Rozvodna byla postavena jako zapouzdřená. Dne 18. června 2013 rozvodnu zasáhl požár jednoho z transformátorů, který způsobil masivní výpadek elektřiny v pražské metropoli. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Řeporyje, Kočín a Čechy-Střed. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna třemi třífázovými transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Čtyřnásobné vedení V414/V476/V415/(V208) Řeporyje – Chodov/Kočín – Chodov/Chodov – Čechy Střed/(Milín – Čechy Střed [pouze prochází]) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu transformovna Chodov na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Rozvodna Bezděčín

Rozvodna Bezděčín (zkratkou BEZ) se nachází na území města Hodkovice nad Mohelkou, místní části Jílové v okrese Liberec v Libereckém kraji, cca 10 km jihozápadně od Jablonce nad Nisou. Rozvodna má úrovně napětí 400 kV, 220 kV a 110 kV, provozovatelem částí 400 a 220 kV je ČEPS a části 110 kV ČEZ. Zásobuje převážnou část Liberecka a Jablonecka. Historie Rozvodna byla založena v roce 1964 jako první rozvodna 220 kV v dnešním Libereckém kraji. Ve stejném roce byla postavena dvě jednoduchá vedení 220 kV, jedno do Chotějovic a druhé do rozvodny Čechy Střed. V roce 1982 byla rozvodna připojena na 400 kV smyčkou z vedení z Babylonu do Neznášova (původně vedení Výškov – Krasíkov). V roce 2007 bylo postaveno dvojité vedení 400 kV z rozvodny Čechy Střed v souběhu s původním vedením 220 kV. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV, 220 kV a 110 kV. Napěťovou hladinou 220 kV jsou spojeny rozvodny Čechy Střed a Chotějovice. Hladinou 400 kV jsou pak spojeny rozvodny Babylon, Neznášov a Čechy Střed. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna dvěma třífázovými transformátory, pro transformaci 220/110 kV slouží jeden třífázový transformátor. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Dvojité vedení V451/V452 Babylon – Bezděčín/Bezděčín – Neznášov Dvojité vedení V454/V209 Čechy Střed – Bezděčín Vedení 220 kV – VVN – velmi vysoké napětí Dvojité vedení V454/V209 Čechy Střed – Bezděčín Jednoduché vedení V210 Chotějovice – Bezděčín Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Bezděčín na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Rozvodna Neznášov

Rozvodna Neznášov (zkratkou NEZ) se nachází na území obce Rožnov asi 5 km jihozápadně od Jaroměře, v okrese Náchod v Královéhradeckém kraji. Je také jedinou rozvodnou na 400 kV v kraji. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Neznášov patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Královéhradeckém kraji. Část 400 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje ČEZ. Historie Rozvodna byla založena v roce 1980 pro zlepšení dodávek elektřiny ve Východočeském kraji. Do rozvodny byla připojena smyčka z linky Výškov-Krasíkov. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Bezděčín a Krasíkov. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna dvěma třífázovými transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Jednoduché vedení V452 Bezděčín – Neznášov Jednoduché vedení V453 Neznášov – Krasíkov Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Neznášov na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Kostel svaté Alžběty Durynské (Kbely)

Kostel svaté Alžběty Durynské v Praze-Kbelích je římskokatolický farní kostel vystavěný v letech 2001–2003 v moderním slohu. Nachází se na nároží dnešních ulic Vrchlabské a Železnobrodské (Vrchlabská č. 42/41) v Praze 19 – Kbelích poblíž pramene Vinořského potoka. Historie Ačkoli je obec Kbely připomínána již roku 1130, kdy ji kníže Soběslav I. daroval vyšehradské kapitule, neměly do té doby Kbely vlastní kostel a obec náležela k vinořské farnosti při kostele Povýšení sv. Kříže. V době po první světové válce se tehdy ještě zemědělská obec za Prahou začala rozrůstat, a to i díky kbelskému letišti, prvnímu v Praze i na českém území. Díky tomu také vznikla potřeba nového svatostánku. Roku 1931 zakoupil dr. František Nosek stavební parcelu ve Kbelích a nechal zde vystavět kapli. Ta byla vysvěcena dne 28. října 1932 velmistrem rytířského řádu křižovníků, dr. Josefem Vlasákem s patrociniem sv. Alžbětě Uherské. Od 27. ledna 1997 se Kbely staly kvazifarností. Ačkoli se o výstavbě kbelského kostela uvažovalo již před druhou světovou válkou, nový kostel svaté Alžběty na místě starší kaple byl postaven až v letech 2001–2003. Nový kostel byl vysvěcen 13. června 2004 kardinálem Miloslavem Vlkem. Ideový projekt kostela připravil architekt Bernardo d'Ambrose, který se inspiroval charitativní činností sv. Alžběty. Kostelu vtiskl podobu bochníku chleba, z něhož část byla odkrojena a rozdána. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Alžběty Durynské na Wikimedia Commons Kostel sv. Alžběty Durynské na hrady.cz
Burzovní palác

Burzovní palác v Rybné ulici na Starém Městě v Praze je moderní administrativní centrum vedle obchodního domu Kotva na Náměstí Republiky. Sídlí tu Burza cenných papírů Praha, největší akciový trh České republice. Popis budovy 8 nadzemních podlaží nabízí 8000 m2 kancelářských a 1500 m2 obchodních ploch 3 podzemní patra nabízí 200 parkovacích míst do nadzemních pater jsou 2 samostatné vstupy přes centrální recepci v přízemí nonstop 7 dní v týdnu Obchody a služby Burza cenných papírů Praha Zara – globální síť značkových obchodů s oděvy Regus – nadnárodní korporace provozující business centra Aeroflot Česká pošta Odkazy Reference Okolní budovy Obchodní dům Kotva Palác Kotva Obchodní dům Palladium Hotel Paříž Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Burzovní palác na Wikimedia Commons
Pavilon C

Pavilon C je výstavní hala na brněnském výstavišti dostavěná v roce 1959. Jde o třípodlažní stavbu v sousedství pavilonu A. Pavilon má čtvercový půdorys s atriem probíhajícím přes všechna podlaží. Objekt je zastřešen kopulí s klenbou ve tvaru české placky s lunetami. Schodiště se nacházejí v přístavcích a po stranách atria. Obvodový plášť je celoprosklený včetně lunet střešní klenby. Autory jsou Miloš Matiovský, Jiří Valenta, Zdeněk Valenta a Ferdinand Lederer. Objekt je spolu s některými dalšími stavbami na brněnském výstavišti chráněn jako kulturní památka. Velkou rekonstrukcí pod vedením Jana Chlupa prošel objekt v roce 1998, kdy byl také propojen s pavilonem A. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pavilon C na Wikimedia Commons Pavilon C v Encyklopedii dějin Brna
Dolní Počernice (château)

Dolní Počernice is an architectural monument located at 1 Národních hrdinů street in Dolní Počernice, near the dike Počernický fishpond and a local English park. It is protected as a cultural monument of Czech Republic. Currently an orphanage is located there. Next to the castle is a small church from the 12th century, which originally was built in Romanesque style. History From the 15th to the 20th century The castle was built from a medieval fortress, which was first mentioned in 1401. From this year comes the tabular record of the hearing succession of Jan z Cách, owner of the nearby Čelákovice. This record is the first mention of the fortress, but its origin is not known. Until the 1970s, it was presumed that the remains of the fort had not been preserved, but later findings revealed that parts of the castle corresponded to the Gothic tower fortress. On them the southern part of the east wing was built. The possibility of further research is therefore very limited. By 1527, the fort had already been the property of several owners, having undergone substantial changes. The existing building was expanded to the north into a late Gothic style. It emphasized its character of a residential building. Apparently at that time, the defensive function was taken over by the newly built massive church tower. Later still this Renaissance fortress underwent reconstruction. In 1562, the whole property passed over to the king. The Royal Chamber of Commerce sold it at a reduced prize to Matej Hulka, burgher of Nové Město, named by Ferdinand I to the aristocracy with the attribute z Počernice. The new owner then built the western wing. From this period dates the crest vaults arches on the ground floor, and to this day it is possible to see the evident envelope graffito on the façade. In 1622, after the Battle of the White Mountain, the castle was confiscated and sold at a reduced price to Jan Kaprovi z Kaprštejn. From 1664 to 1769 it was owned by the Counts of Colloredo-Wallsee from Dolní Počernice. They also gave the castle its present appearance. In 1856 the Hungarian noble family Dercznyi settled here, which owned Počernice until 1923, when it was acquired by the City of Prague. Present day The predominant Baroque style has been wiped off. The chateau has substantially changed and the garden has been transformed into a freely accessible English park. The chateau today includes both the so-called old mansion that originated around 1780 (the two-wing one-storey building is situated close to the church), and the new chateau built in the 19th century, with a junction of the two wings included. The garden remains with the original Baroque architecture: arbor, vases on pedestals, and stairs with a terrace. See also List of castles in Prague References External links Media related to Dolní Počernice Castle at Wikimedia Commons
Židovský hřbitov v Batelově

Židovský hřbitov v Batelově byl založen v druhé polovině 15. století. Nachází se v polích mezi západním krajem obce Batelov a Škrobárenským rybníkem, asi 700 m od náměstí. Na ploše 2090 m2 se dochovalo kolem tří set náhrobních kamenů (macev) s nejstarším čitelným z roku 1715 a zbytek márnice v jihovýchodním rohu areálu, kde je kamenná pokladnička. Hřbitov je chráněn jako kulturní památka České republiky. Batelovská židovská komunita přestala existovat podle zákona z roku 1890. Do okupace se o hřbitov starala židovská obec v Telči. Hřbitov je v péči ŽNO v Praze, v roce 2010 byl zrekonstruován. Další fotografie Odkazy Reference Související články Synagoga v Batelově Seznam židovských památek v Kraji Vysočina Seznam židovských hřbitovů v Česku Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Batelově na Wikimedia Commons Židovský hřbitov v Batelově v dokumentaci náhrobků na webu Židovské obce Brno
Jüdischer Friedhof (Batelov)

Der Jüdische Friedhof in Batelov (deutsch Battelau), einer mährischen Minderstadt im Okres Jihlava der Region Vysočina in Tschechien, wurde im 16. Jahrhundert errichtet. Der jüdische Friedhof auf einem Hügel außerhalb der Stadt ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte In Battelau werden bereits im 15. Jahrhundert Juden erwähnt. Mitte des 19. Jahrhunderts hatte die jüdische Gemeinde in Battelau fast 200 Mitglieder. Die letzten jüdischen Einwohner wurden im Mai 1942 von den deutschen Besatzern in das Ghetto Theresienstadt verschleppt. Der jüdische Friedhof wurde im 16. Jahrhundert angelegt. Auf dem 2090 m² großen Friedhof stehen viele barocke und klassizistische Grabsteine (Mazevot), der älteste stammt aus dem Jahr 1715. Siehe auch Jüdische Gemeinde Batelov Synagoge (Batelov) Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Ausgabe). Weblinks Beschreibung des jüdischen Friedhofs Batelov (tschechisch, abgerufen am 24. Februar 2013) Einzelnachweise
Pavilon H

Pavilon H je výstavní hala na brněnském výstavišti. Jednolodní budova ocelobetonové konstrukce je po téměř celém obvodu prosklená (s výjimkou zavětrovacích stěn), nepodsklepená, dlouhá 75 metrů a široká 26 metrů. Podlahy jsou dlážděny terazzem. Ve východní a západní části se nachází schodišťové haly a kolem dokola budovu obkružuje vnitřní galerie, která tak uprostřed vytváří atrium. Hrubá výstavní plocha je 1438 m² v přízemí a 1030 m² na galerii. Výška prostoru je 9,5 m, pod galerií 3,5 m a nad galerií 4,7 m. Střecha je klenbová s ocelovými táhly. V horních částech čel pavilonu jsou prosklené lunety. Historie Pavilon byl postaven roku 1956 podle návrhu Evžena Šteflíčka na místě bývalého Pavilonu Národního školství. Jeho plocha byla 2300 m² a kapacita 1400 míst k sezení. Celková výška hlavního výstavního prostoru byla 14,3 m, z toho 4 metry činil prostor pod galerií a 6 metrů nad galerií. Podlaha byla betonová s gumovým povrchem. Budovu vytápěly plynové zářiče. Později byla několikrát upravována, zejména byla dvojitě prosklena, vybavena lepším vytápěním a také výtahem. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pavilon H na Wikimedia Commons
Pavilon AVU

Pavilon Akademie výtvarných umění v Praze (AVU) se nachází na brněnském výstavišti jako jeden z místních nejstarších výstavních pavilonů. Funkcionalistická jednopatrová stavba od Josefa Gočára byla postavena v severní části výstaviště v blízkosti Kongresového centra (dříve Domu techniky). V současné době slouží jako budova obchodní komory na brněnském výstavišti. Je stavebně napojen na Pavilon UMPRUM. Vznikl pro potřebu prezentace Akademie výtvarných umění na výstavě soudobé kultury v Československu. Pavilon má železobetonový skelet s částečně prosklenou střechou. Z jedné strany je zakončen půlkruhovým tvarem. Dvě podélné fasády pavilonu byly z obou stran rozčleněny do tří menších částí, kde byla umístěna výtvarná díla, ta se nacházela i v areálu okolo pavilonu. Zdivo objektu bylo bílé. Pavilon je jednou ze dvou staveb, které vznikly v Brně podle návrhu Josefa Gočára; tou druhou je Jaruškův dům. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pavilon Akademie výtvarných umění na Wikimedia Commons Pavilon Akademie výtvarných umění v Praze Archivováno 13. 5. 2018 na Wayback Machine. na webu Veletrhů Brno Pavilon Akademie výtvarných umění v Praze v Brněnském architektonickém manuálu
Pavilon UMPRUM

Pavilon UMPRUM (pavilon Uměleckoprůmyslové školy v Praze na Brněnském výstavišti) byl koncipován jako exponát na výstavu soudobé kultury v roce 1928. Stavba reprezentovala moderní rodinný dům knihkupce s obchodem s knihami a uměleckými předměty. Budova tak umožňovala ukázku moderního bydlení a prezentaci uměleckých děl školy. Konstrukce Stavba se skládala z neomítnutých cihlových sloupů, spojených ocelovými I-profily. Tato konstrukce byla vyplněna světlým zdivem z tvárnic. V patrech se nacházely terasy a velká tabulová okna, která působila odlehčujícím dojmem. Stropy jsou tvořeny betonovými trámy. Historie Díky jednoduchému konstrukčnímu řešení byl pavilon postaven během tří měsíců. Později byl pavilon spojen s pavilonem AVU. Toto spojení obsahující sociální zázemí je sice funkční, ale propojení s architektonicky zcela odlišnou stavbou kazí celkový dojem. Rovněž omítnutí jednolitou šedou omítkou a využití pro administrativní účely zcela změnilo charakter stavby. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pavilon Uměleckoprůmyslové školy v Praze na Wikimedia Commons
Pavilon A

Pavilon A, též Obchodně průmyslový palác, je výstavní hala na brněnském výstavišti postavená v letech 1927–1928 jako významná součást urbanistické kompozice výstavního areálu. Stavba je tvořena železobetonovou konstrukcí s nosnými oblouky ve tvaru řetězovky a prosklenými stěnami, ústřední kruhová rotunda je doplněna dvěma křídly ve tvaru písmene V, která určují směřování dvou hlavních promenád. Autory pavilonu byli Josef Kalous a Jaroslav Valenta. Výstavba trvala 230 dní a spotřebovala 50 nákladních vlaků stavebního materiálu. V roce 1976 byla podle návrhu Ivana Rullera, Zdeňka Müllera a Petra Uhlíře realizována vestavba, která spojila obě křídla. V 80. letech pak byla celá budova rekonstruována, do výstavních sálů bylo přidáno vytápění a galerie, čímž byl zajištěn celoroční provoz. V souvislosti s rekonstrukcí pavilonu C v roce 1998 byl s ním propojen paserelou – válcovitou spojovací chodbou se spirálovým pláštěm. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pavilon A na Wikimedia Commons pavilon A v Encyklopedii dějin Brna Obchodně průmyslový palác (Pavilon A) v Brněnském architektonickém manuálu
Pavilon Brno

Pavilon Brno, uváděný také jako Pavilon města Brna, se nachází ve vstupním areálu brněnského výstaviště a byl dostavěn v roce 1928 dle projektu architekta Bohuslava Fuchse. V konstrukční typologii stavby lze rozeznat dohodu o shodné koncepci objektu s architektem Vlastislavem Chroustem, který projektoval sousední Pavilon Morava. Popis Hranolová stavba na podélném půdoryse směřuje téměř dle osy východ-západ. Monumentální široké vstupní schodiště doplněné plným zábradlím zaujímá téměř polovinu délky budovy. Směřuje ke vstupní části průčelí, která je vertikálně členěna pěti pásy oken v celé své výšce. Dvoje dvoukřídlé dveře jsou do nich přirozeně začleněny. Doplňuje je plastika muže držícího cihlu a ženy s tkalcovským člunkem od sochaře Josefa Kubíčka. Východní část budovy vstupního průčelí je pročleněna pěti obdélnými okny. Zadní průčelí je prolomeno čtyřmi obdélnými okny, původně bylo kvůli vyrorvnání terénu umístěno zčásti na pilířích. Jeho dominantním prvkem je vnější točité schodiště na volně stojícím dříku sloupu, které může sloužit jako nouzový východ z horního patra. Interiér Ve vstupní části se nachází patrová hala propojující obě podlaží. V nich jsou umístěny výstavní sály o rozměrech 21×10 metrů. Horní patro je osvětleno 5 světlíky prolomenými v rovné střeše. Konstrukce Základem budovy je železobetonová konstrukce doplněná obkladačkami cihlové barvy, která byla původně zčásti umístěna na pilířích. Přestavby Dle projektu Máčela a Alexa byl v 50. letech zastavěn původně volný parter, rovněž byla vytvořena přístavba s kancelářemi u vstupního prostoru. Literatura Iloš Crhonek, František Kalivoda: Brněnské výstaviště: výstavba areálu 1928-1968, Brněnské veletrhy a výstavy, 1968, 107s. Müller, Zdeněk, Brněnské výstaviště: stavba století: stavební vývoj 1928-2002. 1. vyd. Brno: Veletrhy Brno, 2002, 240 s. ISBN 80-7293-049-4. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pavilon Brno na Wikimedia Commons Pavilon města Brna v Brněnském architektonickém manuálu Pavilon města Brna Archivováno 13. 5. 2018 na Wayback Machine. na webu Veletrhů Brno
Pavilon Morava

Pavilon Morava, též uváděný jako Pavilon země Moravy, je umístěn ve vstupním areálu brněnského výstaviště a byl postaven v letech 1927–1928 dle projektu architekta Vlastislava Chrousta. V typologii stavby je zřetelná dohoda o shodné koncepci objektu s architektem Bohuslavem Fuchsem, který projektoval vedlejší pavilon Brno. Popis Hranolová stavba na podélném půdoryse směřuje téměř dle osy východ-západ a je rozdělena na dvě části i za použití rozdílných architektonických prvků: na předsazenou vstupní část a na východní část. Vstupní průčelí je otevřeno širokým schodištěm se zábradlím. Jeho dominantu tvoří kromě schodiště vycentrované okno kruhového tvaru, okno shodného tvaru je prolomeno i v severním průčelí. Doplňuje je rovněž v obou průčelích pás šesti oken, která jsou oddělena kontrastními bílými hranolovými sloupky. Ta původně vertikálně rytmizovala průčelí společně s typově odpovídajícími pilíři, na nichž byla tato část budovy kvůli vyrovnání terénu postavena. Nyní je tato část vyzděna, je dostavěna terasa. Před severovýchodní nároží je předsazeno točité schodiště. Je vertikálně členěno obdélnými skleněnými okny po celém obvodu jeho pláště. Vstup Prosklená vstupní část je rozdělena do tří částí dvěma hranolovými pilíři, vlastní vstup je předsazen a prostě dekorován skleněnými tabulkami. Konstrukce Základem budovy je železobetonová konstrukce doplněná cihlovým zdivem. V současnosti je obložena kachličkami terakotové barvy. Interiér Vnitřní prostory tvoří vstupní hala spojující dvě patra výstavních sálů. Přestavby V 50. letech došlo k přestavbě, byl zastavěn parter a dostavěna terasa dle projektu Máčela a Alexy. Literatura Iloš Crhonek, František Kalivoda: Brněnské výstaviště: výstavba areálu 1928-1968, Brněnské veletrhy a výstavy, 1968, 107s. Müller, Zdeněk, Brněnské výstaviště: stavba století: stavební vývoj 1928-2002. 1. vyd. Brno: Veletrhy Brno, 2002, 240 s. ISBN 80-7293-049-4. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pavilon Morava na Wikimedia Commons Pavilon země Moravy v Brněnském architektonickém manuálu BVV - Pavilon Morava
Bauerův zámeček

Bauerův zámeček, též známý jako Bauerova rampa, se nachází v místě dnešního areálu brněnské výstaviště. Byl vybudován v polovině 19. století a známým se stal především po přestavbě interiéru podle architekta Adolfa Loose v roce 1925. Je chráněn jako kulturní památka. Není přístupný veřejnosti. Historie Zámeček vznikl nejspíše v polovině 19. století, v místech, kde se již v roce 1815 nacházely hospodářské budovy. Nechal si jej zbudovat velkopodnikatel Moriz Bauer, který zbohatl na těžbě uhlí a později nechal v blízkosti Brna zbudovat cukrovar. Zámeček vlastnil jako své sídlo[zdroj?] a v jeho blízkosti provozoval cukrovar. Získání okolních pozemků, kde se dnes nachází rozsáhlý areál brněnského výstaviště, bylo předmětem těžkých sporů mezi radnicí města Brna a rodinou Bauerů.[kdy?] Okolo zámku a cukrovaru se nacházela i rozsáhlá užitková zahrada. V roce 1889 nechal vybudovat Bauer jihovýchodně od zámečku i velodrom, který existuje v rámci výstaviště do současné doby. V roce 1911 se vlastníkem zámečku stal vnuk původního vlastníka Viktor Bauer. Ten se v první polovině 20. let 20. století rozhodl pro přestavbu interiérů zámečku, kterou svěřil Adolfu Loosovi. Ten upravil interiér tak, že jednotlivé sály obložil nazelenalým mramorem cipollino s výraznou kresbou. Nad obkladem se nachází štukové motivy. Přestavěno bylo přízemí (kde vznikla jídelna a společenská místnost) i patro (kde se nacházela ložnice). Loos nejspíše navrhl i přestavbu dalších místností, např. chodby, francouzská okna apod. Ložnici však na přání majitele vybavil nábytkem, který nenese rukopis architektonického stylu, typického pro Loose. Po druhé světové válce byl zámeček znárodněn původním majitelům na základě Benešových dekretů a přičleněn k areálu brněnského výstaviště. Původní mobiliář byl převzen do sběrných míst (např. na zámku Lysice či Jemniště) nebo rozprodán. Dochované kusy vybavení se nachází ve vile Stiassni. Od roku 1964 je zámeček kulturní památkou. Po nějakou dobu sloužila budova jako restaurace, v současné době především plní roli administrativní budovy. Popis Klasicistní zámeček se nachází v jihozápadní části brněnského výstaviště, naproti pavilonu Y, v blízkosti brněnského velodromu. Objekty zámečku se nachází v ose severozápad-jihovýchod, orientován byl kolmo k příjezdové cestě s alejí, která směřovala k dnešní ulici Hlinky. Jihozápadně v ose budovy směrem k řece Svratce se nacházel rozsáhlý cukrovar. Zámeček tvoří centrální část s širší základnou a jedno křídlo vystupující severně i jižně od ní. Odkazy Reference Související články Vila Viktora Bauera Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bauerův zámeček na Wikimedia Commons Interiér Bauerova zámečku s Loosovým sálem Archivováno 13. 5. 2018 na Wayback Machine. na webu Veletrhů Brno Interiér Bauerova zámečku v Brněnském architektonickém manuálu