NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kaple Bolestné matky Boží (Olivětín)

Kaple Bolestné matky Boží je římskokatolická kaple v Olivětíně, části města Broumova. Patří do farnosti Broumov. Kaple stojí v centru obce vedle pivovaru, při silnici 303 směrem na Janovičky. Kaple není přístupná. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Od roku 1601 stávala na místě dnešní kaple původní kaple dřevěná. Zděnou kapli nechal v roce 1701 vystavět opat broumovského kláštera Otmar Daniel Zinke. Autorství kaple bylo tradičně připisováno Kryštofu Dientzenhoferovi, ale je to nepravděpodobné, neboť Dientzenhofer byl stálým architektem opata až od roku 1710. Přestavba kaple proběhla v roce 1753. Architektura Barokní čtvercová stavba se čtyřbokou vížkou nad kněžištěm. Střecha je mansardová. Na klenbě byla nástropní malba Nanebevstoupení pravděpodobně z Fuhrichovy dílny z 19. století. Během restaurátorského průzkumu realizovaného Fakultou restaurování Univerzita Pardubice, který proběhl na jaře roku 2017, bylo zjištěno, že se pod výmalbou z 19. století skrývá starší malba. Při restaurátorských pracích se ukázalo, že vyčištění malby z 19. století jako nerealizovatelné. V neočištěném stavu nebylo možné malbu prezentovat pro její ztmavlý charakter. Zároveň byl stav původní barokní malby vyhodnocen jako dobrý. Na základě těchto zjištění bylo, po dohodě s orgány památkové péče a investorem, přistoupeno k sejmutí malby z 19. století a k restaurování barokní malby. Hlavní oltář je tvořen sousoším Kalvárie, pocházejícím z broumovského kostela sv. Kříže, který byl zrušen v roce 1791. Reliéf Kristus na Olivetské hoře z konce 17. století je za oltářem. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se nekonají. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple Bolestné Matky Boží na Wikimedia Commons Hrady.cz
Kostel svatého Bedřicha (Bílá)

Kostel svatého Bedřicha se nachází v obci Bílá, v okrese Frýdek-Místek. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Historie Kostel nechal v letech 1873–1874 vystavět olomoucký arcibiskup kardinál Bedřich Egon Lanthrabě z Fürstenberka a její realizací pověřil Antonína Kybastu, hlavního arcibiskupského stavitele. Věřící z Bílé do té doby museli docházet do Ostravice. Jako inspirace posloužil kostel vystavěný v tzv. severském či švédském stylu pro světovou výstavu ve Vídni. Původní kostel, k jehož vysvěcení došlo v roce 1875, byl o něco menší než ten současný. V roce 1911 se stal farním kostelem a došlo k přístavbě sakristie, kůru a věže. Zároveň byla celá stavba vyzvednuta na kamenný sokl. Popis Jedná se o trojlodní dřevěnou stavbu na zalamovaném půdorysu. Centrální obdélnou loď zakončuje trámový strop, na hlavní průčelí přisedá věž se štíhlými okny a jehlanem, zakončeným makovicí a křížem. Věž i střechu pokrývá ručně štípaný šindel. Při stavbě kostela byla použita na české poměry neobvyklá konstrukce zvaná stavkirche, rozšířená především v Norsku v 11. století. Horní okna v kostela jsou vitrážová, dolní v roce 1945 nahradila křížová cesta, zhotovená leptáním skla. Vnitřní sloupy byly vytvořeny z jednoho kusu dřeva, v prvním patře nesou galerii, v bocích se slepými arkádami. V zadní části je umístěn chrámový kůr s trojicí otevřených arkád. Varhany z roku 1924 pochází od Vojtěcha Káše z Brna. Ve střední části chrámové lodi přerušují galerie boční vchody s předsíňkami. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bedřicha na Wikimedia Commons Bílá farní kostel sv. Bedřicha, farnostostravice.cz DŘEVĚNÝ KOSTEL SV. BEDŘICHA V BÍLÉ, zajimavosti.beskydy.cz
Kościół św. Fryderyka w Bílej

Kościół św. Fryderyka (czes. Kostel svatého Bedřicha) – zabytkowy, drewniany kościół w Bílej. Jest jedynym kościołem w typie kościoła słupowego wybudowanym oryginalnie na terenie Europy Środkowej. Kościół św. Fryderyka w Bílej wpisany został na listę zabytków 3 maja 1958 pod numerem 26412/8-613. Historia Kościół w Bílej postawiony został w latach 1873-1875. Projekt wykonał radca budowlany Antoni Kybasta. Fundatorem świątyni był książę Friedrich Egon von Fürstenberg, arcybiskup ołomuniecki. Konsekracja kościoła odbyła się 3 października 1875. W 1910, kiedy w Bíle ustanowiono parafię, do kościoła dobudowano wieżę, zakrystię oraz wykonano nowy chór i prowadzące na niego drewniane schody. Projektantem przebudowy był Alfred Parma z Frenštátu. W 1924 w kościele zamontowano organy wykonane przez organistę Wojciecha Káša z Brna. W kościele odbył się ślub czeskiego kompozytora i dyrygenta Rafaela Kubelíka. Architektura i wyposażenie Na życzenie fundatora architektura kościoła inspirowana jest drewnianymi kościołami skandynawskimi. Wybudowany w XIX wieku kościół był mniejszy niż obecny. Jego długość wynosiła 14 m, a szerokość 10 m. Po rozbudowie na początku XX wieku długość kościoła wynosi prawie 30 m, a jego szerokość 12,5 m. Kościół posiada smukłą wieżę o wysokości 25 m, nakrytą wysokim dachem wieżowym. Nawa nakryta jest wysokim, dwuspadowym dachem łamanym. Pokrycie dachu wykonane jest z gontu. Bryłę budynku wzbogacają przedsionki przed wejściami, głównym i bocznymi. Przedsionki boczne rozmieszczone symetrycznie nadają kościołowi plan krzyża. Kościół jest jednonawowy, nieorientowany (nawa prostokątna na osi północ-południe). Strop kościoła i chór wspiera 14 rzeźbionych kolumn wykonanych z jednego kawałka drewna każda. Ołtarz główny w stylu neobarokowym. Okna ozdabia 14 witraży z 1954, z przedstawieniami stacji drogi krzyżowej. Przypisy
Kostel svatého Petra a Pavla (Batelov)

Kostel svatého Petra a Pavla se nachází na náměstí Míru v Batelově, v okrese Jihlava. Od roku 1972 je chráněn jako kulturní památka. Jde o farní kostel farnosti Batelov. Historie S výstavbou barokního kostela započal v roce 1755 baron Jan Kryštof de Klee, ale k dokončení došlo až v roce 1760 za jeho syna Františka Ludvíka. Tento kostel patrně nahradil původní prostou jednolodní stavbu s věží z poloviny 14. století. V roce 1836 prošel klasicistní přestavbou, během níž přibylo i nové trojramenné schodiště. Další větší rekonstrukcí prošel v letech 1874–1875, na čemž měl velikou zásluhu farář František Vondráška. V 80. letech 19. století přibyla na schodišti šestice soch svatých – Petra, Pavla, Cyrila, Metoděje, Jana Křtitele a Jana Nepomuckého. Mobiliář kostela pochází z přelomu 18. a 19. století, varhany zkonstruoval v roce 1839 František Svítil z Nového Města na Moravě. Hlavní oltářní obraz znázorňuje sv. Petra a Pavla loučícího se před smrtí, na bočních oltářích pak jsou sv. Barbora a neposkvrněné početí Panny Marie. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons Kostel sv. Petra a Pavla - Batelov, atlasceska.cz Kostel sv. Petra a Pavla, Batelov, dedictvivysociny.cz Batelov krestansky, zidovsky, svetsky, geocaching.com
Kostel svatého Vojtěcha (Litoměřice)

Kostel svatého Vojtěcha v Litoměřicích je barokní sakrální památka v místech staré osady Zásada v Litoměřicích. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel byl poprvé zmiňovaný k roku 1363. V letech 1703 – 1708 jej barokně přestavěl Octavio Broggio, patrně podle staršího návrhu svého otce Giulia z roku 1689. Architektura Exteriér Kostel je podélný, jednolodní, s odsazeným a ploše uzavřeným presbytářem s přístavky sakristií. Průčelí dvoudílné s rizalitem, pilastry a volutovým štítem. Před hlavním portálem nová předsíň. Na bocích pilastry a okna segmentově sklenutá. Interiér Uvnitř je valená klenba s lunetami. Zařízení pochází z roku 1879. V kostele jsou pneumatické varhany od Heinricha Schiffnera. V kostele se nalézá obraz sv. Vojtěcha. Za jeho restaurování v roce 1915 vyplatil spolek diecézního muzea litoměřickému malíři a restaurátorovi Eberhardu Eysertovi sto korun. Zvonice V rohu přilehlého hřbitova je věžovitá zvonice hranolovitého typu z roku 1774 s bání. V otevřeném přízemí pak renesanční figurální náhrobek Bedřicha Sezymy z roku 1582 s novějším nápisem. Pod věží se nachází kostnice. Při stěnách kostela a na hřbitově jsou další renesanční a empírové náhrobky. Odkazy Reference Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 82 s. S. 40. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 284–285. Související články Římskokatolická farnost u Všech svatých Litoměřice Tomáš z Litoměřic Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vojtěcha na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Vojtěcha, Litoměřice (katalog biskupství litoměřického) Program NOCI KOSTELŮ, Litoměřice-Předměstí, kostel sv. Vojtěcha Kostel sv. Vojtěcha v Litoměřicích na Hrady.cz Kostel sv. Vojtěcha Litoměřice na Vybrané sakrální památky ústeckého kraje Kostel sv. Vojtěcha Archivováno 3. 5. 2013 na Wayback Machine. na Královské město Litoměřice Archivováno 21. 10. 2014 na Wayback Machine.
Kostel svatého Bartoloměje (Bystré)

Kostel svatého Bartoloměje je římskokatolický farní kostel v Bystrém. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel v místě středověké svatyně ze 14. století nechal postavit v letech 1716–1719 po zániku kostela na Kostelišti majitel zdejšího panství z rodu Colloredo-Mansfeld. Kostel vystavěl chrudimský stavitel Quadroni. Přestavěn byl po požáru v roce 1750, kdy vyhořel spolu se školou a 10 staveními. Mezi lety 1969–1972 byla provedena velká oprava zvenčí i uvnitř, při které byly odkryty původní malby. Generální oprava fasády byla provedena v roce 1998. Architektura Kostel je vystavěn v barokním slohu. Nástropní malby jsou rokokové. Původně měl kostel vysokou věž s cibulovitou bání. Interiér Barokní oltář byl do kostela přivezen ze zdevastovaného kostela ve Vrchní Orlici, který je od roku 2012 také kulturní památkou. Galerie Bohoslužby Bohoslužby se konají v neděli v 8.15 a v pátek v 17.00. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons Královéhradecká diecéze Archivováno 23. 9. 2015 na Wayback Machine. Hasiči Bystré Bystré v Orlických horách Bystré Bystré - Památky a turistické zajímavosti
Cornštejn (přírodní rezervace)

Cornštejn je přírodní rezervace v okrese Znojmo vyhlášená 23. ledna 2014 Krajským úřadem Jihomoravského kraje na břehu Vranovské přehrady poblíž hradu Cornštejn v katastrálním území obce Bítov. Má rozlohu cca 16 hektarů a nachází se v srdci evropsky významné lokality Údolí Dyje. Předmětem ochrany je jak samotné cenné stanoviště, tak v něm se vyskytující chráněné druhy rostlin a živočichů. V rezervaci se vyskytují cenné hercynské dubohabřiny, perialpidské bazifilní teplomilné doubravy, suťové lesy, štěrbinová vegetace silikátových skal a drolin, pohyblivé sutě silikátových hornin, skalní vegetace s kostřavou sivou (Festuca pallens) a acidofilní vegetace efemér a sukulentů bez převahy netřesku výběžkatého (Jovibarba globifera). Z rostlin se vyskytuje ohrožený oměj vlčí mor (Aconitum lycoctonum), na lokalitě žijí i vzácné druhy hmyzu – jasoň dymnivkový (Parnassius mnemosyne), roháč obecný (Lucanus cervus) a tesařík obrovský (Cerambyx cerdo). Ve skalních stěnách Cornštejna hnízdí rorýs obecný. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cornštejn na Wikimedia Commons
Křepenice (tvrz)

Tvrz v Křepenicích, zvaná též Tvrz Jakuba Krčína z Jelčan je panské sídlo nacházející se ve vesnici Křepenice v okrese Příbram. Je chráněna jako kulturní památka. Historie V roce 1584 nechal slavný rybníkář Jakub Krčín vybudovat po vzoru rožmberské Kratochvíle renesanční vodní tvrz a nazval ji Nový hrádek Krčínov. V letech 1590–1597 na tvrzi sídlil. Ústřední budova byla obklopena hradbou s nárožními baštami. Bašty měly renesanční štíty, fasády zdobilo sgrafitové kvádrování. Objekt obklopoval rybník nazývaný Návesník, do tvrze se vjíždělo po kamenném mostě. Ve 30. letech 20. století koupil polovinu tvrzi pradědeček současného majitele. Po vyvlastnění v roce 1948 zde sídlilo jednotné zemědělské družstvo, později i místní národní výbor a sekretariát svazácké organizace. V 80. letech tvrz chátrala a byla opuštěna, v 90. letech 20. století byla restituována a postupně rekonstruována. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tvrz Křepenice na Wikimedia Commons Nový hrádek Krčínov nad Křepenicí – tvrz Jakuba Krčína (kudyznudy.cz)
Vožehův rybník

Vožehův rybník, lidově též Vožehák, je rybník v západních Čechách, nacházející se u města Kožlany v Plzeňském kraji. Nedaleko se nachází také středočeská obec Břežany. Jeho východní břeh kopíruje hranici mezi oběma kraji. Byl vybudován na řece Javornice, těsně před soutokem s Hradeckým potokem. U téměř čtyřhektarového rybníka se nachází rekreační zařízení, fotbalové hřiště a tenisové kurty. V roce 2012 byly z rybníka během odbahňovacích prací vytaženy trosky německého válečného letounu Focke-Wulf Fw 190. Stroj se do rybníka zřítil 19. listopadu 1944 během druhé světové války, podle názoru archeologa Jana Vladaře šlo o nehodu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vožehův rybník na Wikimedia Commons
Hradlový most (Modrava)

Hradlový most neboli rechle u Modravy je vodní dílo (most + jez se stavidly), zajišťující odbočení části vody (přes vtokový objekt) z řeky Vydry do Vchynicko-tetovského plavebního kanálu, který se zde nalézá na levém břehu řeky Vydry. Pokud není zvětšený průtok vody Vydrou, zůstává balvanité řečiště Vydry pod hradlovým mostem téměř prázdné. Teprve drobné přítoky a hlavně Hamerský potok zčásti naplní její koryto. Hradlový most v nadmořské výšce 940 m nad mořem se nachází zhruba na polovině cesty mezi Modravou a Antýglem a je začátkem plavebního kanálu. Projektantem a stavitelem byl inženýr Josef Rosenauer, zhotovitelem repliky historického mostu po roce 2000 byly Stavby mostů Praha. Historie Výstavba plavebního kanálu probíhala v letech 1799 až 1801 za účelem dopravy dřeva ze Šumavy až do Prahy, protože tok řeky Vydry nebyl k tomuto účelu vhodný. Plavební kanál protéká deseti kamennými klenutými mostky, má délku 14,4 km, jeho šířka kolísá od 1 do 5 metrů s průměrným spádem asi 3 promile. V roce 1958 byl jak celý plavební kanál tak i most s jezem prohlášen za kulturní památku – industriální dědictví. Až do roku 1959 vedla přes most silnice spojující Modravu se Srním(prameny a uvádějí, že až do roku 1953 přes hradlový most vedla silnice z Rokyty na Modravu). Poté, co byl vystaven nový most pod Antýglem a nová silnice, začalo vodní dílo „Rechle“ chátrat a nakonec byl hradlový most dokonce odstraněn. Na náklady správy národního parku, chráněné krajinné oblasti Šumava a tehdejší Západočeské energetiky Plzeň, a.s. bylo v letech 1999 až 2000 toto vodní dílo obnoveno. Od roku 1999 je součástí tohoto vodního díla i rybí přechod umožňující rybám překonat jez a dostat se při putování dále proti proudu řeky Vydry. Popis a funkce mostu Most je dřevěný s žulovými pilíři a s lichoběžníkovými věšadly dvoumetrové výšky. Most o délce 72 metrů a šířce 3,5 metrů stojí šikmo k toku řeky Vydry. Most spolu s jezem měl zachycovat po Vydře volně plavené polenové dříví a usměrňovat jej do plavebního kanálu. Do vazných trámů (umístěných mezi pilíři mostu) se osazovala dřevěná hradla (tzv. hrabla, česle, rechle) pro zachycování plaveného dřeva. Po vytažení silných trámků (zasunutých kolmo k vozovce hradlového mostu), které zadržovaly plavené dřevo, došlo k náhlému uvolnění nahromaděných plavených polen a jejich další cestě plavebním kanálem. Fotogalerie Odkazy Poznámky Reference Související články Modrava Vchynicko-tetovský plavební kanál Vydra Josef Rosenauer Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu hradlový most v Modravě na Wikimedia Commons
Rechelbrücke (Modrava)

Die Rechelbrücke (tschechisch hradlový most Rechle) ist eine auf steinernen Pfeilern ruhende hölzerne Torbrücke über die Vydra in Tschechien. Sie befindet sich an der Gemeindegrenze zwischen Modrava und Srní bei der Wüstung Preisleiten am Eingang zum Chinitz-Tettauer Schwemmkanal. Geschichte Die 72 m lange Brücke wurde zwischen 1799 und 1800 unter der Leitung des Fürstlich-Schwarzenbergischen Forstingenieurs Joseph Rosenauer als Eingangsbauwerk des Chinitz-Tettauer Schwemmkanals errichtet. Mittels von der Brücke in den Fluss hineingerammter Rundholzrechen wurde das vom Böhmerwaldkamm heruntergeflößte Stammholz abgefangen und aus der wegen der zahlreichen mächtigen Felsblöcke für die Flößerei untauglichen Vydra in den Schwemmkanal abgeleitet. Zugleich diente die Brücke als Übergang des entlang des Kanals angelegten neuen Fahrweges von Rokyta nach Modrava über die Vydra. Auch nach der Einstellung der Holzflößerei behielt die Brücke wegen der darüber hinweg führenden Straßenverbindung zwischen Rokyta und Modrava ihre Bedeutung. Nachdem im Jahre 1953 die schmale Straße neben dem Schwemmkanal durch eine neue Straße zwischen Srní und Modrava, die von Rokyta über Antýgl rechts der Vydra entlang führte, ersetzt worden war, verlor die Rechelbrücke ihre letzte Funktion und wurde dem Verfall überlassen. Im Jahre 2000 wurde die Brücke durch die Verwaltung des Nationalparks und Landschaftsschutzgebietes Šumava und die Západočeská energetika a.s. originalgetreu wiederaufgebaut. Bei der Rekonstruktion wurde jedoch auf die Holzrechen verzichtet. Weblinks Hradlový most - Rechle Hradlový most (Rechelbrücke) – Rechle Einzelnachweise
Zavlekov (tvrz)

Tvrz Zavlekov je zřícenina v obci Zavlekov v okrese Klatovy. Ve čtrnáctém století ji založil Dluhomil z Velhartic. Jako panské sídlo sloužila až do počátku šestnáctého století, kdy byla opuštěna. Zřícenina tvrze je od roku 1964 chráněna jako kulturní památka. Historie Prvním známým majitelem Zavlekova byl Dluhomil z Velhartic připomínaný v letech 1334 a 1377, který nejspíš založil zdejší tvrz. Panství po něm zdědil syn Bušek ze Zavlekova, který zde žil v roce 1394 s manželkou Eliškou. Když zemřel, prodala vdova Eliška roku 1404 panství Janovi z Herštejna a Velhartic. Ve skutečnosti mu prodala jen svůj věnný podíl, protože Jan z Herštejna byl Buškovým synovcem a většinu panství po něm zdědil už o několik let dříve. V kupní smlouvě se nachází první písemná zmínka o tvrzi. Kromě ní ke statku patřil poplužní dvůr, ves Zavlekov, poplužní dvůr v Mladicích, Stojanovice, Chvališovice, Jarkovice, Sviní, Konkovice a dvory v Tužicích, Újezdci a Točicích. Jan z Herštejna měl syny Arnošta, Půtu a Viléma. Vilém získal od krále Ladislava odúmrť po Elišce. Tomu se roku 1456 bránili oba jeho bratři a začali se o majetek soudit. Na pokyn krále Jiřího z Poděbrad byly ohledány desky zemské, přičemž se zjistilo, že Vilémova žádost o odúmrť byla zbytečná, protože jeho otec panství řádně koupil. Spor byl ukončen roku 1465 tak, že každý z bratrů získal spravedlivý podíl. Později se stal majitelem Zavlekova Jan Herštejnský z Velhartic, který jej okolo roku 1480 prodal Půtovi Švihovskému z Rýzmberka. Půta Švihovský jako významný šlechtic na Zavlekově nesídlil, a jeho syn Břetislav Švihovský z Rýzmberka zavlekovský statek roku 1504 zastavil na dobu tří let Přibíkovi z Chlumu za 700 kop grošů. Přibík svá práva brzy převedl na matku Kateřinu z Michnic na Nalžovech, a ta mu je v závěti z roku 1539 vrátila zpět. Břetislav Švihovský krátce poté Zavlekov vyplatil a roku 1544 jej prodal spolu se vsí Vidhošť Janovi Dlouhoveskému z Dlouhé Vsi za 825 kop grošů. Ve smlouvě se zavlekovská tvrz uvádí jako pustá („též s pustým zámkem v Zavlekomě“). Jan Dlouhoveský si potom přímo ve vsi postavil novou tvrz, která stávala v zemědělském dvoře. Po čase zanikla a na jejích zbytcích postavili sýpku. Jediným jejím pozůstatkem byl ve dvacátém století pozdně gotický portál ve dvoře jednotného zemědělského družstva. Stavební podoba Tvrz stojí na skalisku rozděleném šíjovým příkopem. Jádro tvrze má lichoběžníkový půdorys a je postavené z lomového kamene. Dochovalo se do výšky prvního patra, ale část zdiva pochází z první poloviny devatenáctého století (podle Miloslava Bělohlávka až z roku 1856), kdy byla zřícenina romanticky upravena. Při úpravách byla v severozápadním nároží přistavěna okrouhlá bašta. Z původní stavby se dochovaly sklepy a gotický portál v úrovni prvního patra. Přístup Zřícenina tvrze je volně přístupná odbočkou ze zeleně značené turistické trase z Plánice do Sušice. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zavlekov na Wikimedia Commons
Feste Zavlekov

Die Ruine der Feste Zavlekov befindet sich in der Gemeinde Zavlekov im Okres Klatovy in Tschechien. Sie wurde 1856 zu einer den Ort überragenden romantischen Burgruine umgestaltet. Geographie Die Spornburg steht in der Blatenská pahorkatina (Bergland von Blatna) am Hügel Hora (583 m) auf einem Felsen. Geschichte Die Kastellburg wurde wahrscheinlich durch Dlouhomil von Welhartitz errichtet, der seit 1334 als Besitzer von Zavlekov nachweisbar ist. Sein Sohn, der sich Bušek von Sawlekom nannte, überschrieb 1374 seiner Frau Eliška die Dörfer Tužice, Zavlekov und Mladice, den Hof Mladice sowie verschiedene Kmetenhöfe als Morgengabe. 1404 verkaufte Bušeks Witwe das Gut an Johann von Hirschstein (Jan z Herštejna). Dessen Sohn Wilhelm wehrte sich 1455 gegen den mit dem Tod der Eliška von Zavlekov verhängten Heimfall und versuchte die Burg Zavlekov mit den zugehörigen Dörfern Zavlekov, Tužice, Přebořice und Buršice zu behalten. König Georg von Podiebrad beendete 1465 den Streit und sprach die Güter Wilhelm von Hirschstein (Vilém z Herštejna) zu, da dessen Vater sie öffentlich auf einem Markt erworben hatte. Jan Herštejnský von Welhartitz verkaufte die Burg um 1480 an Půta Švihovský von Riesenberg. 1504 erbte dessen Sohn Břetislav den Besitz, wahrscheinlich war die Burg schon zu dieser Zeit wegen ihrer Enge verlassen. In der Mitte des 16. Jahrhunderts zerfiel die Herrschaft Zavlekov. 1543 verkauften die Švihovský von Riesenberg das Gut Tužice an Peter Zmrzlík von Schweißing, der im Jahr darauf auch Ústaleč, Buršice und Mladice erwarb. Das Gut Zavlekov mit der wüsten Feste wurde 1544 an Johann Chanowsky von Langendorf verkauft. Dieser ließ mitten im Dorf eine neue Feste errichten. Im Jahre 1856 ließ der Besitzer der Herrschaft Elischau, Karl Graf Taaffe, die Ruine der Feste im Zeitgeist der Romantik zu einer mächtigen Burgruine aufmauern. Beschreibung Die Feste hatte einen trapezförmigen Grundriss und war von der Nordseite über einen schmalen Felshals zugänglich. Der Eingangsbereich war durch eine zylindrische Bastion geschützt. Die Feste war von einem Burggraben umgeben, der lediglich im Norden durch den Felshals unterbrochen war. Von der alten Feste haben sich auch die Keller ohne Gewölbe sowie ein gotisches Sandsteinportal im Niveau des ursprünglichen ersten Stockwerkes erhalten. Weblinks Beschreibung auf hrady.cz Einzelnachweise
Budkovické slepence

Budkovické slepence jsou přírodní památka poblíž vsi Budkovice v okrese Brno-venkov. Vyhlášena byla 1. ledna 2014. Lokalita se nachází na svazích levého břehu řeky Rokytné ve výškách od 219 do 310 metrů nad mořem. Přírodní památku tvoří dvě samostatná území o celkové rozloze 12,41 ha, z nichž jedno navazuje na hranicích okresu na národní přírodní rezervaci Krumlovsko-rokytenské slepence. Předmětem ochrany PP Budkovické slepence jsou slepencové svahy se stepní a skalní vegetací především koniklece velkokvětého (Pulsatilla grandis), hvozdíku moravského (Dianthus moravicus) a rovněž výskytem významných druhů živočichů jako je tesařík obrovský (Cerambyx cerdo). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Budkovické slepence na Wikimedia Commons