NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Talsperre Kadaň

Die Talsperre Kadaň (Vodní nádrž Kadaňský stupeň) ist eine Brauchwassertalsperre in Tschechien. Sie liegt in 289 m ü. M. unterhalb des Franziskanerklosters der Vierzehn Nothelfer in Kadaň und staut die Eger. Südlich erhebt sich der Úhošť (593 m). Die Anlage entstand in den Jahren 1966 bis 1971 und ging 1972 in Betrieb. Sie dient der Sicherung der Wasserversorgung für die Kraftwerke Tušimice I und II, Prunéřov I und II sowie weiterer gewerbliche Abnehmer im Erzgebirgsvorland. Der Stausee hat eine Wasserfläche von 67,2 ha und fasst 2,75 Mio. m³ Wasser. Der Damm ist ein 14,15 m hoher Betonbau und hat eine 104,3 m lange und 4,9 m breite Dammkrone. In der Talsperre wird ein Kleinkraftwerk mit einer Kaplanrohrturbine betrieben, dass eine maximale Leistung von 2,34 MW erbringt. Weblinks Wasserwerk Kadaň
Новий театр (Пльзень)

Новий театр (чеськ. Nové divadlo) — театр, заснований у Пльзені 2014 року. Загальні відомості На будівництво театру було витрачено 880 млн. чеських крон. Театр відкрився постановкою опери «Продана наречена» Бедржиха Сметани. 2015 року тут проходив конкурс Євробачення Юних Танцюристів. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Новий театр (Пльзень) Офіційний сайт
Věž Hláska (Opava)

Hláska, též Městská věž nebo Hodinářská věž je budova stojící na Horním náměstí v Opavě. Dnes je v jejích prostorách sídlo magistrátu a kavárna. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Dřevěná věž Na místě dnešní kamenné věže stávala dříve věž dřevěná. Tyto prostory sloužily coby obchodní centrum města, když zde sídlily různé obchodní komory – obchodníci zde skladovali a prodávali zboží. Existence těchto komor je doložena již v roce 1327. Rovněž se zde nacházela městská váha a od roku 1582 také pekařské lávky. V prvním patře zasedala městská rada a soud. Ve třetí čtvrtině 16. století byla ale věž smetena vichřicí. Kamenná věž Nová čtyřboká věž s třípatrovou bání a otevřenou lucernou se třemi zvony byla vystavěna v letech 1614–1618 opavským stavitelem Kryštofem Prochhuberem. V prvním patře budovy se v letech 1763–1805 hrávalo také divadlo. Z věže byly v té době navíc hlášeny požáry, začátky trhů a slavnostních shromáždění. V 19. století využívalo tyto prostory muzeum a archiv. Mezi lety 1902–1903 byla budova přestavěna podle projektu Rudolfa Srnetze. Od roku 1945 sídlí v Hlásce městská správa (nyní magistrát města Opavy) a z boku je kavárna. V přilehlých budovách je stanice městské policie, infocentrum a několik obchodů. Před Hláskou stojí od roku 1971 fontána/kašna Koule, ve které se nachází betonový model Slunce. Ten je zároveň středem modelu sluneční soustavy, který je vybudován coby turistická trasa na území okresu Opava – Planetární stezka v Opavě. Pro turisty i obyvatele města pořádá město Opava výstupy na ochoz věže. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Věž Hláska na Wikimedia Commons Hláska na stránkách města Opavy Hláska na kudyznudy.cz Hláska na hotel-opava.cz Archivováno 10. 9. 2014 na Wayback Machine. Hláska na infomorava.cz Hláska na atlasceska.cz
Myšák Gallery

Myšák Gallery v Praze je obchodní centrum otevřené v roce 2007. Nachází se ve Vodičkově ulici a spojuje ji s Františkánskou zahradou. Je zde známá cukrárna založena cukrářem Františkem Myšákem, po kterém má název i nákupní centrum. Vlastníkem projektu se v roce 1995 stala akciová společnost Gallery MYŠÁK, o rok později proběhla demolice domů č.p. 712 a 713. 14. října 2004 se jediným vlastníkem společnosti Gallery MYŠÁK stal realitní fond CEE Property Development Portfolio, který za akcie zaplatil 10,8 milionu eur. V roce 2016 se stala 70 % vlastníkem domu společnost Koh-i-noor. Ta zde má v plánu postavit svou reprezentační prodejnu. Průčelí do Vodičkovy ulice sestává ze dvou rozdílných budov. Historický Dům u Myšáka se stejnojmennou cukrárnou je původně novorenesanční stavba z roku 1883 (architekt Otto Ehlen), přestavěná v rondokubistickém stylu podle návrhu stavitele Josefa Čapka v roce 1922. Výrazná rondokubistická fasáda byla inspirována tvorbou Josefa Gočára; pravděpodobně i s ním konzultována. Nová budova z roku 2007 byla navržena architektonickými studii Casua a Omicron K. V roce 2019 v Myšák Gallery otevřel český kouzelník Pavel Kožíšek Muzeum fantastických iluzí. V expozici je více než 150[zdroj?] interaktivních zábavných exponátů s tematikou optických iluzí a velkoformátových trikových obrazů. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Myšák Gallery na Wikimedia Commons Oficiální stránky Článek o galerii Myšák na Erupce.cz
Dům U Bílého koníčka (Opava)

Dům U Bílého koníčka je renesanční stavba v centru Opavy na dnešním Dolním náměstí. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Na místě dnešního domu U Bílého koníčka stávaly původně dřevěné domy. Koncem 16. století byly nahrazeny dnešní renesanční dvoupodlažní stavbou. Součástí stavby je takzvaný mázhaus zdobený štukovými žebry a zrcadly a dům je tak typickým příkladem tehdejšího měšťanského stavitelství. Ve středověku bývalo přízemí domu využíváno k řemeslné a obchodní činnosti – majitel zde již v té době provozoval vinný šenk. V patře se pak nacházely byty, které obvykle využívala venkovská šlechta při svých pobytech ve městě. Roku 1770 přešla budova do majetku plátenické rodiny Demelů, ze které pocházel i pozdější starosta Těšína Johann Demel (* 1825). V majetku rodiny zůstal dům až do 30. let 20. století. Po druhé světové válce získal dům i s vinárnou a pivnicí do správy Antonín Střílka. Vinárna v domě U Bílého koníčka fungovala až do 70. let, kdy byly prostory přebudovány na „starobylou pivnici“. Během přestaveb v 19. století byly mázhausy zrušeny a obnovy se dočkaly až při památkových rekonstrukcích ve 20. století. Na fasádě domu je umístěno domovní znamení v podobě bílého koně, které dalo jméno stavbě i restauraci, která se dnes v jejích prostorách nachází. Dům U Bílého koníčka je jediným domem v Opavě, na kterém se domovní znamení dochovalo do současnosti. V roce 2005 prošel dům rekonstrukcí, za kterou stavební firma obdržela cenu Fasáda roku 2005 v kategorii Rekonstrukce. Odkazy Reference Související články Dům Boží koutek (Opava) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Bílého koníčka na Wikimedia Commons opava-city.cz opava-city.cz/MIC Opavský deník – Domy s historií průvodce Slezské univerzity Archivováno 10. 9. 2014 na Wayback Machine. hrady.cz
Dom pod Białym Konikiem

Dom pod Białym Konikiem (cz. Dům U Bílého koníčka) – zabytkowa kamienica w Opawie, przy placu Dolní náměstí 115/4, na rogu ul. Mnišská. Historia Kamienicę wzniesiono pod koniec XIII wieku, przebudowano ją w XV lub XVI wieku w obecnym stylu. 3 maja 1958 roku wpisano ją do rejestru zabytków. Budynek wyremontowano w latach 2004-2006, renowację wyróżniono I nagrodą w akcji "Fasada roku 2005" w kategorii "rekonstrukcja", organizowanym przez serwis Stravebnictvi3000.cz. Obecnie w kamienicy mieści się restauracja, pub i pensjonat. Architektura Budowla renesansowa, asymetryczna. Na fasadzie, między dwoma gzymsami u podnóża kamienicy znajdują się nisze, w środkowej znajduje się klasycystyczna płaskorzeźba przedstawiająca skaczącego, białego konia, w obu bocznych znajdują się reliefy wazy i pięciu róż, odtworzone w 2004 na podstawie starszych fotografii. Elewacja południowa zwieńczona jest renesansowym gzymsem i attyką. Przypisy
KDS Sedlčany – nožířské výrobní družstvo

KDS Sedlčany – nožířské výrobní družstvo je firma založená 27. prosince 1950 v Sedlčanech sloučením dvou původních výrobců nožířského zboží. Společnost pod tímto akronymním názvem (též známá jako Kovodružstvo Sedlčany) vznikla 1. ledna 1951. Firma se od svého počátku zabývá výrobou nožů, nůžek a jiných podobných nástrojů pro domácnost. Historie Nožířství na Sedlčansku má dlouholetou tradici. Ještě před koncem 19. století bylo v Sedlčanech známé Rebcovo nožířství. Kromě nožů začala firma po 1. světové válce vyrábět i žiletky. V nedalekém Benešově působila nožířská firma Vladimíra Říhy. Obě soukromé firmy vyráběly až do roku 1950. Po roce 1948 režim nepřál soukromému podnikání. Proto se oba nožíři rozhodli v roce 1950 skončit se svým podnikáním. 27. prosince 1950 se v Sedlčanech sešla ustavující valná hromada 27 zakládajících členů Oblastního lidového kovodružstva. Založené družstvo převzalo od obou firem veškeré vybavení, výrobní programy včetně zásob materiálu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu KDS Sedlčany – nožířské výrobní družstvo na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Kaple Panny Marie Bolestné (Semechnice)

Kaple Panny Marie Bolestné, někdy uváděná jako Kaple Nanebevzetí Panny Marie, nebo i jako Kostel Panny Marie Bolestné je římskokatolická kaple v Semechnicích. Patří do farnosti Opočno. Historie Kaple ke cti Panny Marie byla v Semechnicích postavena v roce 1892 z milodarů, které sbírkami mezi občany obce shromáždil V. Rathouský z č. p. 90. Značnou část svého jmění na postavení kaple odkázala paní Alžběta Chmelíková z Podchlumí. Kaple byla běžně opravována a udržována zpravidla obyvateli obce. Poslední generální oprava byla provedena v roce 1992. Po generální opravě, při příležitostí 100. výročí od postavení, byla kaple dne 6. září 1992 znovuvysvěcena kanovníkem Javůrkem z Farního úřadu Opočno. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Bolestné na Wikimedia Commons Kostely a kaple farnosti Archivováno 2. 3. 2014 na Wayback Machine. Královéhradecká diecéze Archivováno 8. 8. 2014 na Wayback Machine.
Kaple svaté Rodiny (Praha)

Kaple svaté Rodiny se nachází v Praze na Vinohradech v ulici Pod Nuselskými schody. Byla založena v roce 1755 pražským měšťanem a magistrátním radním Karlem Leopoldem Beptou, který jí také odkázal své jmění, jako viniční kaple na pozemcích usedlosti zvané později Vondračka. Kapli zde Bepta nechal založit údajně proto, že lidé pracující na jeho pozemcích byli „cháska rozpustilá a velmi nevázaná“ a možnost účastnit se bohoslužeb v kapli jim měla pomoci vrátit se na správnou cestu. Kaple byla původně určena pro poustevníky z řádu ivanitů, kteří ji měli spravovat za pomoci Beptovy nadace. Poté, co byl tento řád roku 1782 Josefem II. zrušen, se kaple stala pouhou kapličkou a roku 1892 byla již jako zpustlá včleněna do michelské farnosti. V roce 1908 byla částečně rekonstruována, ale později postupně chátrala až byla určena k demolici, k níž nakonec nedošlo. Roku 1970 ji dostala do správy Starokatolická církev a za dobrovolnické pomoci jejích členů byla restaurována. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Roku 1992 proběhla další rekonstrukce. Kaple je čtvercového půdorysu a s obdélným, na délku položeným kněžištěm. Vnitřní prostor se sešikmenými rohy je zaklenut plackou, presbytář valeně. Nad portálem je kasulové okno a kaple je kryta stanovou střechou se sanktusníkem. Nároží byla rustikována při rekonstrukci v roce 1908. V kapli je malé harmonium. Kaple je užívána k eucharistickým slavnostem (mším) Starokatolické církve v Praze a je součástí Starokatolické farnosti u sv. Máří Magdalény. Majitelé protější čajovny ji vyzdobili malbami připomínajícími graffiti, ty však byly později odstraněny. Pravidelně je však terčem vandalů a sprejerů. Odkazy Reference Poznámky Literatura PLATOVSKÁ, Marie. Usedlost Vondračka. In: PLATOVSKÁ, Marie. Slavné stavby Prahy 2. Praha: Foibos Books, 2011. ISBN 978-80-87073-35-3. S. 103–105. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svaté Rodiny na Wikimedia Commons Oficiální stránky Kaple svaté Rodiny Info o kapli na stránkách pražské starokatolické farnosti
Kostel Panny Marie (Gruň)

Dřevěný kostel Panny Marie na Gruni stojí v Beskydech, v osadě Gruň, která spadá pod Staré Hamry. Od roku 2002 je chráněn jako kulturní památka České republiky. Okolo prochází trasa NS Gruň – Bílý Kříž. Historie Počátky kaple, která kostelíku předcházela, lze zasadit do roku 1773, kdy zdejší pasekář Šimon Tomeček nechal při formanské cestě ze Slezska na Slovensko na kamenném podstavci vztyčit sochu Panny Marie, vyvedenou v tzv. rustikálním slohu. Posléze se zde začali k modlitbám scházet lidé z Gruně, Řečic a Turzovky. V roce 1847 nechal borovský kaplan Jan Špaček vytvořit ze dřeva malou kapli a začali se sem pořádat poutě. Domaslavský farář Filip Habernal zase ve své závěti v roce 1868 určil ukládání výnosů z dvojice rolí v Domaslavicích na výstavbu kostelíka Gruni. V roce 1887 se díky tomu podařilo nashromáždit dost peněz, aby mohla stavba začít. V první fázi proběhlo vyzdění základů. Dřevo na další části stavby bylo vytěženo na Gruni. Stavbu vedl tesařský mistr Stanislav Pětroš z Frýdku a hotova byla v roce 1890. Kostelík je postaven v tzv. severském slohu, na délku měří 17 m, na šířku 10 a i s věží je 20 m vysoký. Celkově se náklady za stavbu vyšplhaly na 7000 zlatých. V roce 1959 sem byla zavedena elektřina. V 70. letech došlo k nahrazení šindelové střechy plechovou krytinou. Po roce 1989 pak neznámý zloděj ukradl kliky vchodových dveří. Dne 8. října 2002 se kostelík dočkal zapsání mezi kulturní památky. Ve stejném roce jej navštívil tehdejší ministr kultury Pavel Dostál a v následujícím roce se dočkal rekonstrukce. Dnes se tu příležitostně slouží mše a každoročně v neděli před 24. květnem se sem pořádají poutě. Interiér Oltář a kazatelnu vytvořil řezbář Gavlas ze Sedlišť, jejich pozlacení provedl Menšík z Frýdku. Ve štítě je umístěn obraz Panny Marie od frýdeckého malíře Vaška. Do prostředního výklenku byla umístěna soška Dobrého pastýře od tyrolského umělce Riefesera z Grödenu. Nad nimi se nachází patroni starohamerského faráře a biskupského komisaře Antonína Nogola – sv. Karel Boromejský a sv. Antonín Paduánský. Na pravém bočním oltáři je umístěna soška Panny Marie. Vše doplňují dvourejstříkové varhany z Riegerovy dílny z Krnova. Poblíž oltáře lze vidět zavěšené domácí kříže, pocházející ze domů z oblasti dnes zatopené vodami vodní nádrže Šance. Jejich přesná funkce není známa – zřejmě se jednalo o prosbu usedlíků o ochranu v nových domovech, poděkování za život v Beskydech či o příslib návratu do kraje. V roce 1891 došlo k odlití dvou zvonů a 1. října proběhlo jejich vysvěcení. Větší dvoucentový je zasvěcen Panně Marii – Pomocnici křesťanů, menší jednocentový apoštolu sv. Filipovi. Do současnosti se dochoval pouze jeden. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie na Wikimedia Commons Dřevěný kostelík Panny Marie na Gruni, stare-hamry.cz DŘEVĚNÝ KOSTEL SV. PANNY MARIE NA GRUNI, beskydy.cz
Kościół Matki Bożej Wspomożycielki Wiernych na Gruniu (Stare Hamry)

Kościół Matki Bożej Wspomożycielki Wiernych (czes. Kostel Panny Marie na Gruni) – drewniany kościół znajdujący się na Gruniu w Starych Hamrach. Kościół Matki Bożej Wspomożycielki Wiernych wpisany został 8 października 2002 na listę zabytków pod numerem 52103/8-4080. Historia W 1773 na Gruniu w Starych Hamrach postawiono rzeźbę Matki Bożej Frydeckiej. W 1874 na polecenie Jana Špačka, wikarego z kościoła św. Ignacego na Borovej, wokół rzeźby wybudowano niewielką drewnianą kaplicę. 21 lat później kolega szkolny Špačka - Filip Habernal sporządził zapis w swoim testamencie, którym przeznaczył pewną kwotę na budowę kościoła na Gruniu. Jednocześnie wskazał Matkę Bożą Wspomożycielkę Wiernych na patronkę przyszłego kościoła. Kościół wybudowany został w latach 1890-1891 według projektu frydeckiego budowniczego Ferdynanda Heinricha. Uroczyste poświęcanie kościoła miało miejsce 11 listopada 1891. Architektura i wyposażenie Kościół drewniany na kamiennej podmurówce, nieorientowany (z prezbiterium zwróconym w kierunku północnym). Wybudowany na planie prostokąta, z węższym prezbiterium zamkniętym wielobocznie. Od frontu umieszczona jest kruchta z wtopioną w nią smukłą wieżą, nakrytą wysokim dachem wieżowym zwieńczonym krzyżem. W północno-zachodnim narożniku umieszczona jest zakrystia. Wnętrze nawiązuje do układu bazylikowego. Dwa rzędy drewnianych słupów z rzeźbionymi głowicami dzielą przestrzeń na nawę główną i dwie wąskie, niższe nawy boczne. W dachu umieszczone były lukarny (obecnie zlikwidowane), które doświetlały nawę główną. W południowej części mieści się chór muzyczny wsparty na słupach, otwarty do wnętrza trzema arkadami. Całe wnętrze utrzymane jest w kolorystyce naturalnego drewna. Ołtarz główny jest dziełem Ondřeja Gavlasa, a umieszczony w nim obraz Matka Boża Wspomożycielka Wiernych namalował Vašek, malarz z Frydka. Galeria Przypisy
Kostel Panny Marie (Trnov)

Kostel Panny Marie někdy uváděný jako kaple Panny Marie nebo kaple svatého Jana je římskokatolický filiální kostel v Trnově. Historie Nejstarší částí kostela je kaple sv. Jana z roku 1849. V roce 1898 byla ke kapli přistavěna loď s presbytářem zasvěceným Panně Marii. Bohoslužby Bohoslužby se konají první neděli v měsíci v 11.00. Okolí Vedle kostela je postaven kříž s plastikou Panny Marie z roku 1869. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie na Wikimedia Commons Královéhradecká diecéze Archivováno 8. 8. 2014 na Wayback Machine. Turistika.cz Turistická oblast VRCHA a okolí
Kostel svaté Barbory (Manětín)

Hřbitovní kostel sv. Barbory v Manětíně je barokní chrám vystavěný v roce 1697. Jedná se o prostou stavbu zbudovanou na vysoké terase. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Architektura Presbytář obdélníkový jen o něco málo užší než loď, zakončený dvěma sešikmenými rohy. K bokům presbytáře přiléhají obdélníkové kaple. Loď obdélníková, má tři pole valené výsečové klenby, pole jsou odděleny pasy. Při zdech silné pilíře z nichž vybíhají pasy a přístěnné arkády. V bocích nízká široká okna polokruhově zaklenutá. Kruchta má dvě potrojné arkády nad sebou, plné zdivo až ke klenbě. Střední arkáda značně větší než arkády postranní. V průčelí nad hlavním vchodem okno obdélníkové, segmentovitě zaklenuté, nahoře zdobené barokní římsou, po stranách výklenky s barokními sochami. Vpravo sv. František Xaverský (letopočet 1758), vlevo sv. Antonín Paduánský (letopočet 1760). Pod věží v klenuté kobce se nalézá studna, přístup k ní jednak vchodem pod vnějším schodištěm, dále z kostela dvěma točitými schodišti pod kruchtou. Program záchrany architektonického dědictví V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1995–2014 na opravu památky čerpáno 2 870 000 Kč. V roce 2020 mělo být na opravy vynaloženo 1,5 mil. Kč. Kaple sv. Josefa Severně od kostela na hřbitově kaple sv. Josefa (původně sv. Matouše), vystavěná původně r. 1612, r. 1816 obnovená. Pod kaplí neveliká hrobka. Odkazy Reference Literatura BUKAČOVÁ, Irena et al. Poklady kostela sv. Barbory v Manětíně. [Beroun]: Pro Muzeum a galerii severního Plzeňska vydalo Nakladatelství MH, 2010. 56 s. ISBN 978-80-86720-51-7. Soupis památek historických a uměleckých v politickém okresu Kralovickém, Dr. Ant. Podlaha, 1912. PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek Díl III. Vikariát Kralovický, Vlašimský a Zbraslavský; část VIII. Vikariát Kralovický. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1909. 363 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 9. Manětín; kostel sv. Barbory, s. 50 – 54. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Barbory na Wikimedia Commons TV-Noe. Zachraňme kostely (8 díl): Kostel sv. Barbory v Manětíně. Videoarchív, aktualizováno: 11. 1. 2015.
Kostel svatého Havla (Rožďalovice)

Kostel svatého Havla v Rožďalovicích na Nymbursku je mohutná dvouvěžová barokní stavba, vystavěná v letech 1726 až 1733. Od roku 1958 je spolu s budovou děkanství chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Na místě dnešního chrámu stál dříve menší gotický kostel, hrabě Václav Josef z Valdštejna však usiloval o stavbu výstavnějšího svatostánku. Rod Valdštejnů proto připomíná erb umístěný nad jeho vchodem. Nový kostel byl dostavěn v roce 1733, kdy byl rovněž vysvěcen. V letech 1836–1838 prošel kostel výraznou rekonstrukcí. Další úpravy prodělal roku 1912 a poté ještě během druhé světové války. Kostel býval obklopen hřbitovem, z nějž se do dnešních dní zachovalo jen několik náhrobků z první poloviny 19. století. Duchovní správci kostela jsou uvedeni na stránce: Římskokatolická farnost – děkanství Rožďalovice. Popis Hlavní průčelí, orientované na jih, zdobí pilastry a portály, štít je zakončen trojúhelníkovým tympanonem. Ve výklencích na fasádě kostela jsou umístěny sochy sv. Josefa, sv. Zikmunda, sv. Petra a Pavla, sv. Barbory, sv. Václava a sv. Jana Nepomuckého. Nejstarším dochovaným předmětem je zřejmě cínová křtitelnice z r. 1457. Z roku 1586 pochází náhrobek Johany Křinecké z Ronova z r. 1586. Hlavní oltář kostela byl vyroben roku 1725. Na bočním oltáři je poutní obraz Panny Marie Karmelskáé,z 18. století. Barokní varhany pocházejí z doby před rokem 1750, byly sem přivezeny ze zrušeného augustiniánského kláštera v Lysé nad Labem. Zvony V severní věži se nacházejí: zvon odlitý Janem Pricqueyem v roce 1684 zvon odlitý Ondřejem Ptáčkem v roce 1479. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se konají v neděli v 9:00 a ve čtvrtek v 17:00 hodin. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost – děkanství Rožďalovice Vojtěch Levinský Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Havla na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Havla, Rožďalovice (katalog biskupství litoměřického)
Kostel svatého Prokopa (Přepychy)

Kostel svatého Prokopa je římskokatolický farní kostel v Přepychách. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Nachází se u Farského rybníka. Historie Původně gotický kostel je připomínán k roku 1355. Za majitele panství, pana Mikuláše Trčky z Lípy a Lichtenburka, v roce 1506 bylo na východní straně kostela postaveno presbyterium. Renesančně byl přestavěn v roce 1574. Architektura Loď je obdélná se strmými štíty, zaklenutá valenou klenbou s třemi páry nadokenních výsečí. Trojramenný kůr na čtyřech okosených pilířích je podklenut křížovými hřebínkovými klenbami. Na východě se k ní připojuje pětiboký presbytář se sakristiemi po bocích, při severozápadním nároží věž a na západním průčelí schodišťová vížka a předsíňka. Kostel je vybudován z lomového opukového zdiva s ojedinělými zlomky cihel. Cihly jsou použity ve štítech, v římsách, špaletách a v záklencích otvorů. Stěny lodi jsou členěny opěráky. Lomená, štíhlá, dodatečně rozšířená okna lodi nejsou původní, fragmenty dvou starších okének jsou na západní části jižní stěny lodi. Původní nejsou ani koruny zdí lodi, obě věže a jižní sakristie. Interiér Zařízení kostela je z roku 1774. Bohoslužby Bohoslužby se konají v neděli v 10.00 a v pátek v 18.00 (v době zimního času v 17.00) Další fotografie Odkazy Reference Literatura SLAVÍK, Jiří. Dva renesanční kostely z Opočenska. Orlické hory a Podorlicko, 1999/9, s. 73-85. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Prokopa na Wikimedia Commons Královéhradecká diecéze Archivováno 8. 8. 2014 na Wayback Machine. Oficiální webové stránky obce Přepychy
Mlýnský rybník (Běleč nad Orlicí)

Mlýnský rybník (někdy též Bělečský rybník) je vodní plocha nacházející se ve vzdálenosti asi jeden kilometr jihovýchodním směrem od Bělče nad Orlicí. Na jeho břehu zbudoval roku 1807 Jan Hájek svůj mlýn. Stavba byla ovšem později přesunuta do Podorlického skanzenu Krňovice. Po severním a západním břehu nádrže se rozkládá Tábor J. A. Komenského patřící Českobratrské církvi evangelické. V letech 2006 až 2008 proběhla rekonstrukce rybníka spočívající v úpravách koruny hráze, bezpečnostního přelivu a výpustného zařízení celé nádrže. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mlýnský rybník na Wikimedia Commons