NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kašna pěti pramenů (Žďár nad Sázavou)

Kašna pěti pramenů ve Žďáru nad Sázavou. Symbolizuje 5 řek pramenící ve Žďárských vrších (Sázava, Svratka, Oslava, Doubrava, Chrudimka). Váha kašny je 10 tun a autorem je akademický sochař Jiří Plieštik. Z kašny proudí celkem 84 malých trysek s vodou. V čase 7 – 22 hodin vždy minutu před celou začne hudebně-světelně-vodní show na kašně a blízké zvonkohře. Je hráno celkem 16 lidových melodií, v době vánoční 16 vánočních skladeb. Historie Výroba kašny probíhala od dubna 2014 kameníky a kamenosochaři v Mrákotínském lomu. Opracovávali žulový blok o rozměrech 5 x 5 x 2,5 m s váhou přes 80 tun. Do poloviny října 2014 dokončovali kašnu přímo již na místě v centru města. Slavmostní zprovoznění proběhlo v rámci oslav zerokonstruovaného náměstí v sobotu 18. dubna 2015. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kašna u staré radnice na náměstí Republiky v Žďáru nad Sázavou na Wikimedia Commons
Vyplatil

Vyplatil je rybník o rozloze vodní plochy asi 2,8 ha zhruba trojúhelníkovitého tvaru o rozměrech asi 200 × 250 m nalézající se na potoce Velký Porák asi 500 m západně od vesnice Ostružno v okrese Jičín. Hrázi rybníka je přístupná po polní cestě vedoucí z Ostružna k samotě Pazderna. Vyplatil je součástí rybniční Ostruženských rybníků. Rybník Vyplatil je zakreslen na mapovém listě č. 60 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Momentálně je rybník využíván pro sportovní rybolov trofejních kaprů a jeseterů. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vyplatil na Wikimedia Commons
Lhotský rybník (Ostružno)

Lhotský rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 7,5 ha zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 400 × 200 m, leží na potoce Velký Porák asi 500 m jižně od vesnice Ostružno v okrese Jičín. Lhotský rybník je součástí rybniční soustavy Ostruženských rybníků. Lhotský rybník je zakreslen na mapovém listě č. 60 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lhotský rybník na Wikimedia Commons
Libocký rybník

Libocký rybník, nazývaný také jen Libočák, tvoří už několik set let pohledově výraznou součást Horní Liboce a pohled přes něj ke kostelu sv. Fabiána a Šebestiána a k oboře Hvězda patří mezi známá pražská panoramata. Historie a zajímavosti Podle historických map byl rybník založen někdy koncem 18. století a původní název byl "Markitskej panskej rybník". Podle některých zdrojů se ale v těchto místech už dříve nacházel rybník patřící břevnovskému klášteru. Rybník byl a stále je využíván jako zdroj užitkové vody pro Pražský hrad, kde voda slouží především k zavlažování zahrad. Pro odběr vody je v severovýchodní části hráze zvláštní odběrný objekt, z něhož byla dříve voda vedena systémem otevřených příkopů a trub, v současné době je již vedena pod zemí. V roce 1987 proběhla celková rekonstrukce rybníka, při níž byl odbahněn a hráz byla zpevněna polovegetačními tvárnicemi. Zároveň byl upraveno i koryto Litovického (Šáreckého) potoka, který byl napřímen a je veden po boční straně rybníka, aby se rybník sedimenty z potoka nezanášel. Odbahnění se pravidelně opakuje. Ze stromů u rybníka stojí za zmínku především památný dub letní na levém břehu a vzrostlá smuteční vrba u přítoku. Rybník je také využíván k chovu ryb. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Libocký rybník na Wikimedia Commons Související články Seznam rybníků v Praze
Rutník

Rybník Rutník je velký rybník o rozloze vodní plochy asi 8,2 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 400 × 300 m, nalézající se polích na bezejmenném potoce asi 1,3 km jižně od centra obce Sruby v okrese Ústí nad Orlicí. Je součástí soustavy dvou rybníků – druhým rybníkem je rybník Netušil. Je zakreslen již na mapovém listě č. 149 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rutník na Wikimedia Commons
Netušil (rybník, Choceň)

Rybník Netušil je velký rybník o rozloze vodní plochy asi 4,5 ha, zhruba trojúhelníkovitého tvaru o rozměrech asi 350 × 200 m, nalézající se polích na bezejmenném potoce asi 2 km jihovýchodně od centra obce Sruby v okrese Ústí nad Orlicí. Leží však v katastru města Choceň. Rybník Netušil je součástí soustavy dvou rybníků – druhým rybníkem je Rutník. Zakreslen je již na mapovém listě č. 149 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Netušil na Wikimedia Commons
Podedvorní rybník

Podedvorní rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 4,4 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 400 × 100 m, nalézající se na bezejmenném potoce v polích asi 1,3 km západně od centra obce Sruby v okrese Ústí nad Orlicí. Je součástí soustavy tří rybníků – dalšími jsou Končinský rybník a rybník Komora. Zakreslen je již na mapovém listě č. 149 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Podedvorní rybník na Wikimedia Commons
Komora (Hluboká)

Rybník Komora je rybník o rozloze vodní plochy asi 0,5 ha, zhruba trojúhelníkovitého tvaru o rozměrech asi 90 × 80 m, nalézající se na bezejmenném potoce na okraji lesa u osady Hluboká asi 1,6 km západně od centra obce Sruby v okrese Ústí nad Orlicí. Je součástí soustavy tří rybníků – dalšími jsou Končinský rybník a Podedvorní rybník. Zakreslen je již na mapovém listě č. 149 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Komora na Wikimedia Commons
Končinský rybník

Končinský rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 3,5 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 300 × 100 m, nalézající se na bezejmenném potoce v polích asi 1 km východně od centra obce Dobříkov v okrese Ústí nad Orlicí. Je součástí soustavy tří rybníků – dalšími jsou Podedvorní rybník a rybník Komora. Zakreslen je již na mapovém listě č. 149 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Končinský rybník na Wikimedia Commons
Týnišťko (rybník)

Rybník Týnišťko je rybník o rozloze vodní plochy asi 0,9 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 140 × 50 m, nalézající se na bezejmenném potoce v lese asi 400 m severozápadně od centra vesnice Týnišťko v okrese Ústí nad Orlicí. Je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Týnišťko na Wikimedia Commons
Franclinský rybník

Franclinský rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 2,2 ha, zhruba obdélníkového tvaru o rozměrech asi 120 × 40 m, nalézající se na potoce Lodrantka asi 0,6 km severovýchodně od obce Franclina v okrese Pardubice. Zakreslen je již na mapovém listě č. 130 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Franclinský rybník na Wikimedia Commons
Mazanec (rybník)

Rybník Mazanec je rybník o rozloze vodní plochy asi 0,5 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 120 × 40 m, nalézající se na bezejmenném potoce na severozápadním okraji obce Uhersko v okrese Pardubice. Je součástí rybniční soustavy sestávající ze dvou rybníků – druhým rybníkem je Návesní rybník. Zakreslen je již na mapovém listě č. 130 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mazanec na Wikimedia Commons
Prostřední Rybník (Přívrat)

Prostřední rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 1,4 ha, zhruba trojúhelníkovitého tvaru o rozměrech asi 180 × 120 m, nalézající se na potoce Řetovka asi 400 m severně od vesnice Přívrat v okrese Ústí nad Orlicí. Hráz rybníka je přístupná po polní cestě vedoucí z Přívratu do Malého Přívratu. Je součástí rybniční soustavy sestávající ze čtyř rybníků – zbývajícími rybníky jsou Komárek, Trucovný rybník a Dolní přívratský rybník. Prostřední rybník je zakreslen na mapovém listě č. 150 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prostřední rybník na Wikimedia Commons
Dolní přívratský rybník

Dolní přívratský rybník je rybník o rozloze vodní plochy asi 2,3 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 240 × 100 m, nalézající se na potoce Řetovka asi 500 m severně od vesnice Přívrat v okrese Ústí nad Orlicí. Hráz rybníka je přístupná po polní cestě vedoucí z Přívratu do Malého Přívratu. Je součástí rybniční soustavy sestávající ze čtyř rybníků – zbývajícími rybníky jsou Komárek, Prostřední rybník a Trucovný rybník. Dolní přívratský rybník je zakreslen na mapovém listě č. 150 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolní přívratský rybník na Wikimedia Commons
Komárek (rybník)

Komárek je rybník o rozloze vodní plochy asi 0,5 ha, zhruba obdélníkovitého tvaru o rozměrech asi 80 × 40 m, nalézající se na potoce Řetovka asi na severním okraji vesnice Přívrat v okrese Ústí nad Orlicí. Je součástí rybniční soustavy sestávající ze čtyř rybníků – zbývajícími rybníky jsou Trucovný rybník, Prostřední rybník a Dolní přívratský rybník. Zakreslen je již na mapovém listě č. 150 z prvního vojenského mapování z let 1764–1768. Rybník je využíván pro chov ryb. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Komárek na Wikimedia Commons
Jesuitenkolleg (Kutná Hora)

Das Jesuitenkolleg in Kutná Hora (Kuttenberg) in Tschechien wurde im 17. Jahrhundert für das hiesige Kolleg der Jesuiten errichtet, das bis 1773 bestand. Das Kollegiumsgebäude, das zwischen dem Dom der heiligen Barbara und der Altstadt von Kutná Hora liegt, steht seit dem 3. Mai 1958 unter Denkmalschutz. Heute ist darin die Galerie des Bezirks Mittelböhmen (GASK, Galerie Středočeského kraje) untergebracht. Geschichte Auf Betreiben des Kuttenberger Münzmeisters und eifrigen Katholiken Vilém Illburk z Vřesovic kamen die Jesuiten im Jahr 1626 in die Stadt. In den 1660er-Jahren wurde der in Wien geborene Architekt Giovanni Domenico Orsi de Orsini beauftragt, ein Gebäude mit ausreichend Platz für alle Aktivitäten des Ordens zu errichten. Erst 1678 bezogen die Jesuiten den zu großen Teilen noch unfertigen Bau. Nach dem Tod Orsis führte Carlo Lurago – beide hatten sich schon als Baumeister des Klementinums in Prag verdient gemacht – die Bauarbeiten weiter, die schließlich um 1750 abgeschlossen wurden. Im Jahr 1773 löste Kaiser Joseph II. den Jesuitenorden in der Habsburgermonarchie auf. Der Gebäudekomplex diente anschließend der Militärverwaltung als Kaserne. 1778 wurde im Nordflügel ein Spital eingerichtet. 1944 wurde im Gebäude eine Nationalpolitische Erziehungsanstalt (Napola) eingerichtet. Baubeschreibung Architekt Orsi hatte für das monumentale, frühbarocke Kollegiumsgebäude einen E-förmigen Grundriss gewählt. Aus finanziellen Gründen wurde aber nur der gegenwärtige F-förmige Grundriss realisiert. Später wurde das dahingehend umgedeutet, dass die „F“-Form zu Ehren der Kaiser Ferdinand II. und Ferdinand III. gewählt worden sei. Die Architektur des Kollegs ist der jesuitischen Ordensregel entsprechend relativ schlicht, nur die Frontseite erinnert an ein frühbarockes italienisches Palais. Die Figuren-Galerie entlang der Ostseite des Jesuitenkollegs entstand auf einer künstlich aufgeschütteten Terrasse. Franz Baugut schuf zwischen 1703 und 1717 die Statuen von zwölf Heiligen des Ordens, darunter auch Ignatius von Loyola und Franz Xaver, sowie des böhmischen Landespatrons Wenzel. Die Galerie erinnert an die beiden Figurenreihen auf der Prager Karlsbrücke. Einen größeren Eingriff in das Gesamtaussehen des Gebäudekomplexes bedeutete 1843 der Abriss des mittleren Turms an der Ostseite, der aus statischen Gründen erfolgte. Der überdachte freischwebende Gang vom Kolleg in den Barbaradom, der in den 1730er-Jahren errichtet worden war, wurde Ende des 19. Jahrhunderts entfernt. Persönlichkeiten Bedřich Bridel (1619–1680), Schriftsteller, Professor am Kolleg Siehe auch Jesuitenschule Weblinks Historie české provincie. In: jesuit.cz. Abgerufen am 19. April 2020 (kurze Geschichte des Jesuitenordens in Tschechien mit einer Liste aller, auch ehemaliger Niederlassungen). Einzelnachweise
Jesuit College, Kutná Hora

The Jesuit College is a former Jesuit school in Kutná Hora, Czech Republic. It is an early Baroque building, built in 1666–1750. History and description It was designed by the architect Giovanni Domenico Orsi and the construction of the building started in 1666. After Orsi's death in 1676, the construction was continued by Carlo Lurago. Construction continued throughout the 18th century, but was never completed to the planned extent. An important part of the complex is the promenade to the Church of St. Barbara with sculptural decoration by František Baugut. The building has a floorplan in the shape of an "F", is 180 metres (590 ft) long, and has two towers. It is located between the Kutná Hora Old Town and St. Barbara's Church. After functioning as a Jesuit college, it was used as barracks. Since the 21st century, the Gallery of the Central Bohemian Region (GASK) has been located here. References
Collège des Jésuites de Kutná Hora

Le collège jésuite de Kutná Hora (en allemand Kuttenberg) en République tchèque a été fondé par les Jésuites au XVIIe siècle. Le bâtiment du collège, qui se trouve entre la cathédrale Sainte-Barbe et la vieille ville de Kutná Hora, est placé depuis le 3 mai 1958 sous la protection des monuments. Il abrite aujourd'hui la Galerie de la région de 'Bohême centrale' (GASK, Galerie Středočeského kraje). Historique À l'instigation du maître des monnaies de Kuttenberg et à la demande des catholiques de la région, les Jésuites arrivent dans la ville en 1626. Dans les années 1660, l'architecte viennois d'origine bohême Giovanni Domenico Orsi de Orsini fut chargé de construire un bâtiment avec suffisamment d'espace pour toutes les activités éducatives et pastorales liées à l'institution. Ce n'est qu'en 1678 que les Jésuites emménagent dans le bâtiment encore largement inachevé. Après la mort d'Orsi, Carlo Lurago - qui s'était déjà fait un nom en tant que constructeur du Clementinum à Prague - a poursuivi les travaux de construction, qui ont finalement été achevés vers 1750. En 1773, l'Ordre des Jésuites est supprimé par le pape Clément XIV. Les Jésuites doivent quitter l'institution. L'ensemble immobilier servit alors de caserne à l'administration militaire. En 1778, un hôpital est installé dans l'aile septentrionale. En 1944, un Institut national d'éducation politique (Napol) a été créé dans le bâtiment . Bâtiment L'architecte Orsi avait choisi un plan d'étage en forme de E pour le bâtiment universitaire monumental du début du baroque. Pour des raisons financières, cependant, seul le plan d'étage actuel en forme de F a été mis en œuvre. Cela a ensuite été réinterprété à l'effet que le "F" forme en l'honneur des empereurs Ferdinand II et Ferdinand III avait été choisi. L'architecture du collège est relativement simple et conforme aux objectifs de l'éducation jésuite, tels que définis dans leur 'Ratio Studiorum'. Seule la façade rappelle un palais italien du début du baroque. La galerie des personnages le long du côté oriental du Collège des Jésuites a été construite sur une terrasse artificiellement surélevée. Franz Baugut créa les statues de douze saints de l'ordre entre 1703 et 1717, dont les fondateurs Ignace de Loyola et François Xavier, ainsi que le saint patron de Bohême, Saint Venceslas. La galerie rappelle les deux rangées de personnages du pont Charles à Prague. La démolition de la tour centrale du côté oriental en 1843 a entraîné un changement majeur dans l'apparence générale du complexe de bâtiments, qui a été réalisée pour des raisons structurelles. Le couloir couvert du collège au Barbaradom, construit dans les années 1730, a été inauguré à la fin du XIXe siècle. Personnalités Bedřich Bridel (1619-1680), écrivain, professeur au collège Références Voir aussi Articles connexes Éducation jésuite Collège jésuite de Český Krumlov Liens externes Ressource relative à la religion : Klosterdatenbank Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail du patrimoine mondial Portail du baroque Portail de la Tchéquie Portail de la Compagnie de Jésus Portail de la protection du patrimoine
Macocha

Macocha kløften, også kendt som Macocha Gorge, er et jordfaldshul i hulesystemet Mæhriske Karst i Tjekkiet. Synkehullet er 138,5 meter dybt, hvilket gør det til det dybeste jordfaldshul i Centraleuropa. Det er en populær turistattraktion for besøgende i regionen, foruden huleforskere og avancerede tekniske dykkere. Beliggenhed Macocha kløften ligger i kommunen Vilémovice i regionen Sydmæhren, 20 km nord for byen Brno. Det er en del af Punkva-hulerne, og Punkva-floden løber igennem den. Beskrivelse Kløften er 174 meter lang og 76 meterbred. Den er 138,5 meter dyb ned til overfladen af Dolní-søen. Under Dolní-søens overflade er der andre underjordiske rum, som indtil videre er udforsket til en samlet dybde på 187,5 meter. Afgrundens dimensioner gør, at der er dagslys i den, og derfor er den klassificeret i kategorien "lyshuller". I begyndelsen af Pustý Žleb (Øde kløft), under byen Sloup, har vandet fra Sloupský-bækken, en af bifloderne til den underjordiske flod Punkva, med til at danne et omfattende system af underjordiske gange, kupler og afgrunde, der måler ca. 6.500 meter, kendt som Sloupsko-šošůvské jeskyně (Sloup-Šošůvka grotterne). Med en længde på 3.000 meter er udsigtsruten den længste underjordiske sti, der er åben for offentligheden i Tjekkiet. Etymologi Navnet Macocha er afledt af macecha, dvs. "stedmor". Ifølge et populært folkesagn fik afgrunden sit navn efter en ond stedmor, der giftede sig med en enkemand fra en nærliggende landsby. Bonden havde en søn, som hun accepterede, indtil hun fødte sin egen søn. Da hun vidste, at hendes barn ikke ville arve noget, besluttede hun at lokke sin stedsøn til afgrunden og kaste ham i den. Da det gik op for hende, hvad hun havde gjort, besluttede hun at gøre en ende på sit eget liv ved at springe i den samme afgrund. Overraskende nok overlevede hendes stedsøn og blev til sidst reddet af sin far og andre landsbyboere. En anden version af historien siger, at stedmoderen ikke begik selvmord, men faktisk blev smidt i afgrunden, da landsbyboerne fandt ud af, hvad hun havde gjort mod sin stedsøn. See also Karst Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Information on ShowCaves.com
Macocha Gorge

The Macocha Abyss (Czech: propast Macocha), also known as the Macocha Gorge, is a sinkhole in the Moravian Karst cave system of the Czech Republic. The sinkhole is 138.5 metres (454 ft) deep, which makes it the deepest of its kind (light hole type) in Central Europe. It is a popular tourist attraction for casual visitors to the region, in addition to cavers and advanced technical divers. Location Macocha Abyss is located in the Vilémovice municipality in the South Moravian Region, 20 kilometres (12 mi) north of the city of Brno. It is part of the Punkva Caves and the Punkva River flows through it. Description The abyss is 174 metres (571 ft) long and 76 metres (249 ft) wide. It is 138.5 metres (454 ft) deep to the surface of Dolní Lake. Below the surface of Dolní Lake are other underground spaces, so far explored to a total depth of 187.5 metres (615 ft). The dimensions of the abyss allow for its overall daylight and therefore it is classified in the "light hole" abyss category. At the beginning of the Pustý Žleb (Desolate Canyon), below the town of Sloup, the waters of the Sloupský Brook (one of the tributaries of the subterranean river Punkva) helped to form an extensive system of underground passages, domes and abysses. This system, measuring approximately 650 metres (2,130 ft), is known as the Sloupsko-šošůvské jeskyně (Sloup-Šošůvka Caves). At 3,000 metres (9,800 ft) long, the viewing circuit is the longest underground trail open to the public in the Czech Republic. Etymology The name Macocha is derived from macecha, meaning "stepmother". According to a popular folk story, the abyss was named after an evil stepmother who married a widowed farmer from a nearby village. The farmer had a son whom she accepted until she gave birth to her own son. Knowing her child wouldn't inherit anything, she lured her stepson to the abyss and threw him into it. Once she realized what she's done, she decided to end her own life by jumping into the abyss as well. Surprisingly, her stepson survived, and was eventually saved by his father and other villagers. Another version of the story says that the stepmother did not commit suicide, but was instead thrown into the abyss after the villagers learnt what she had done to her stepson. See also Karst References External links Official website Information on ShowCaves.com
Abîme de Macocha

L'abîme de Macocha (en tchèque : Propast Macocha) également connu sous le nom de gorge de Macocha, est une doline dans la zone protégée du karst morave de la Tchéquie. L'abîme mesure 138,5 mètres de profondeur, ce qui en fait le plus profond de son genre en Europe centrale. Il est devenu une attraction touristique populaire pour les visiteurs occasionnels de la région, en plus des spéléologues et plongeurs souterrains. Position L'abîme de Macocha est situé dans la municipalité de Vilémovice (district de Blansko) dans la région de Moravie du Sud, proche de la ville de Brno. Il est directement connecté aux grottes de Punkva, à sa rivière souterraine la Punkva qui le traverse et au plus grand réseau de grottes de République tchèque, la grotte d'Amaterská. Description La doline, de 174 mètres de long sur 76 mètres de large, mesure 138,5 mètres de profondeur jusqu'à la surface du lac Dolní. Sous sa surface se trouvent d'autres espaces souterrains, explorés jusqu'à présent à une profondeur totale de 187,5 mètres. Cet abîme est constamment exposé à la lumière du jour et donc classé dans la catégorie des "light hole" Étymologie Le nom Macocha est dérivé du mot macecha qui signifie en vieux tchèque « belle-mère. » Selon une histoire folklorique populaire, l'abîme tire son nom d'une belle-mère maléfique qui épousa un fermier veuf d'un village proche de la doline. La belle-mère accepta entièrement la légitimité de son beau-fils, jusqu'à la naissance de son propre fils. Sachant que son enfant n'hériterait de rien, elle attira son beau-fils, devenu gênant, dans l'abîme et le poussa. Torturée par les remords, elle mit fin à ses jours en sautant d'elle même dans l'abîme. Contre toute attente, le beau-fils survécut à sa chute et fut sauvé par son père et d'autres villageois. Une autre version de l'histoire relate que la belle-mère a été jetée dans l'abîme après que les villageois ont appris ce qu'elle avait fait. Articles connexes Grottes de Punkva La rivière de Punkva Karst Morave Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Macocha Gorge » (voir la liste des auteurs). Liens externes (cs) Site officiel Information on ShowCaves.com Portail de la spéléologie Portail de la Tchéquie Portail de la géographie Portail de la Moravie