NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svaté Barbory (Častohostice)

Kostel svaté Barbory je farní kostel v římskokatolické farnosti Častohostice, nachází se na severním okraji obce Častohostice v ohrazeném areálu hřbitova. Kostel je barokní stavbou s románskou vysokou věžovitou rotundou jako jádrem kostela. K původní rotundě byl přistavěn gotický hranatý presbytář. Kostel má další dvě menší boční lodě, součástí kostela jsou dvě podzemní hrobky – první z nich pro místní kněží, druhá z nich pro příslušníky rodu Nimptschů. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel byl postaven pravděpodobně až kolem 15. století, dle jiných pramenů v 13. století, nicméně dle původní rotundy se soudí, že původní rotunda-kostel byla postavena již velmi dávno, snad má být dle zdrojů z doby příchodu svatých Cyrila a Metoděje, zdivo původní rotundy je velmi silné. V roce 1548 byl kostel rozšířen, o několik let později kostel i s farností přešli přes protestantskou víru, zcela jistě byl evangelický v roce 1601. Katolíci pak farnost převzali až v roce 1621, patronát patřil Moravským Budějovicím, později Myslibořicím (od roku 1650) a od roku 1660 opět Moravským Budějovicím. Od roku 1670 pak byl patronát veden pod Blížkovicemi. Kostel pak byl opět rekonstruován a rozšířen mezi lety 1740 a 1745, ku kostelu byly přistavěny dvě boční lodě resp. kaple, jedna s oltářem zasvěceným Panně Marii (dříve snad Janu Nepomuckému) a druhá s oltářem zasvěceným Andělu Strážnému. Dne 24. dubna 1834 byl kostel silně poškozen požárem po úderu blesku, byla zničena střecha kostela i věže, boční lodě s oltáři, mobiliář kostela, téhož roku však došlo k rekonstrukci. Do kostela se pak vrátily i zachráněné předměty, mezi nimiž byl hlavní oltářní obraz svaté Barbory, kazatelna a varhany z roku 1785. V roce 1842 pak vyhořela budova fary. V první polovině 19. století byl kostel upraven do dnešní podoby. V roce 2010 proběhla rekonstrukce kostela. V roce 2011 probíhala veřejná sbírka peněz určená na obnovu kostela. Odkazy Reference Související články Častohostice Římskokatolická farnost Častohostice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Barbory na Wikimedia Commons
Netušil (rybník, Putim)

Netušil je jeden ze skupiny rybníků v katastrálním území obce Putim. Má obdélníkový tvar o délkách strany asi 175 na 145 m. Hráz je orientována zhruba z východu na západ na kratší straně rybníka a měří 184 m. V okolí rybníka rostou stromy a keře, na západní straně je pole. Po hrázi vede cesta, která se napojuje na cestu vedoucí po západním břehu a spojuje jiné rybníky v okolí. Východně od rybníka vede železniční trať Zdice–Protivín. Severní břeh tvoří hráze dalších třech menších čtvercových vodních ploch, které oddělují Netušil od velkého rybníka Prostřední Putim. Severní část rybníka není navíc rovná, ale nachází se zde dva rohy, které jsou napájeny jednak přes stavidlo z Prostřední Putimi, druhý roh pak získává vodu z vodní plochy Podkova, která je napájena přepadem z Prostřední Putimi. Voda z rybníka odtéká stavidlem do rybníka Nesvorný a dále přepadem do potoka, který teče na východním břehu. Netušil je jedním ze soustavy rybníků Putimi: Stará Putim, Prostřední Putim, Netušil, Nesvorný a Podkostelní rybník. Rybník vznikl před rokem 1869. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Netušil na Wikimedia Commons
Sint-Antoniuskerk (Praag)

De Sint-Antoniuskerk (Tsjechisch: Kostel svatého Antonína z Padovy, letterlijk Kerk van de heilige Antonius van Padua) is een kerk in de wijk Holešovice van de Tsjechische hoofdstad Praag. De kerk, gelegen aan het Strossmayerovo náměstí (Strossmayerplein), is tussen 1908 en 1911 in neogotische stijl gebouwd naar ontwerp van de architect František Mikš. De kerk bezit twee torens, die beide 63 meter hoog zijn.
Kostel svatého Jiljí (Hartvíkovice)

Kostel svatého Jiljí je farní kostel římskokatolické farnosti Hartvíkovice. Kostel se nachází v Hartvíkovicích na vyvýšeném místě na západní straně obce nad svahem nad Dalešickou přehradou. Kostel je raně barokní stavbou se středověkým jádrem, je jednolodní stavbou s polygonálním závěrem a hranolovou věží se čtyřbokou hlavicí. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Farnost byla zmíněna jako součást tasovského děkanství v roce 1345, první zmínka však pochází již z roku 1340, později byla farnost i s kostelem převedena pod evangelické náboženství, přibližně v roce 1550. V roce 1598 byla fara přepadena, farář byl zavražděn a kostel tak patřil pouze evangelíkům. V roce 1620, po bitvě na Bílé hoře, byli protestanti vyhnáni a fara byla nadále neobsazena, tak to trvalo následujících přibližně sto let, spadala tak pod farnost v Mohelně a posléze pod farnost v Náměšti nad Oslavou. V roce 1739 byla přidělena pod novou expozituru v Koněšíně. V 17. století byla kostelní loď zakryta klenbou a byla přistavěna věž, v roce 1857 byl kostel rozšířen o zvoničku a v roce 1898 byl kostel rekonstruován a rozšířen o kazatelnu, kůr a byl také rozšířen hřbitov. Interiér kostela pochází primárně z období kolem roku 1849, z té doby pochází hlavní oltář sv. Jiljí, s obrazem sv. Jiljí a se sochami, v tu dobu vznikly i dva boční oltáře (zasvěcené sv. Janu, Nanebevzetí Panny Marie a později i Panně Marie Lurdské). V letech 1785 a 1788 byla postavena budova fary. Kostel pak byl rekonstruován ještě v roce 1977. Kostelní výzdoba pochází z roku 1924. V roce 2004 byl kostel rekonstruován, byla opravena střecha sakristie a o rok později byla opravena také věž kostela a v roce 2006 byla opravena elektroinstalace a také byl kostel v interiéru vymalován. Roku 2017 byla rekonstruována střecha kostela. Součástí věže jsou zvony, původně byly zmiňovány 4 zvony, v roce 1900 byly pořízeny další dva zvony. Během první světové války byly zvony rekvírovány a nové zvony byly pořízeny v roce 1929, posléze byly opět v roce 1942 zabaveny a znovu byly pořízeny 3 nové zvony až v roce 1970, jsou to zvon Cyrila a Metoděje, Panny Marie a svatého Václava. V roce 1929 byl pořízen i tzv. umíráček, ten zůstal až do nynějších dob. Odkazy Reference Související články Hartvíkovice Římskokatolická farnost Hartvíkovice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiljí (Lomnice)

Kostel svatého Jiljí je římskokatolický, v minulosti farní kostel v Lomnici v okrese Sokolov v Karlovarském kraji. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie Na místě současného kostela stával středověký kostel, který byl postaven prvními německými osadníky pravděpodobně v průběhu 13. století. Němečtí historici ovšem uvádějí, že kostel byl vybudován již před rokem 1240. První písemná zmínka o kostele v Lomnici je z roku 1352, kdy se poprvé hovoří o farnosti a roku 1361 se uvádí jméno faráře. Až do roku 1672 byl farním kostelem a znova až v 19. století. Původní gotická stavba nezůstala zachována v původní podobě. Kostel byl v průběhu staletí několikrát architektonicky upravován. Zejména rozsáhlé poškození z třicetileté války si v 17. století vyžádalo barokní úpravy. Nejrozsáhlejší úpravy pocházejí z let 1902 až 1903. Byla snesena dosavadní barokní sanktusová věž nad presbytářem a přistavěna pravidelná hranolová věž. V budově bývalé fary byla zřízena dvoutřídní mateřská škola. Architektura Po rozsáhlých úpravách je kostel jednolodní orientovanou stavbou s dlouhou obdélnou lodí a polygonálním závěrem. Hranolová věž s jehlancovou střechou byla přistavěna v letech 1902 až 1903. Je vysoká 32 metrů a má novorománské rysy, které jsou i v jiných částech stavby. K věži jsou připojeny zešikmené stěny lodi. Ze středověkého kostela zůstal zachován zejména portál a hluboký a polygonálně zakončený presbytář s jeho křížovou klenbou a triumfálním lomeným obloukem. Na presbytáři se dochovalo venkovní gotické okno s torzem kamenné kružby. Náhrobníky Kostel býval obklopen hřbitovem, v němž se po staletí pohřbívalo. Přímo v kostele byli pochováváni příslušníci šlechtických rodů z Týna, Lomnice, Lvova a Boučí. Roku 1836 byl vybudován nový hřbitov na okraji Lomnice a hřbitov u kostela byl roku 1853 uzavřen. Ve čtyřicátých letech 19. století byla postavena nová silnice, které ustoupila část plochy hřbitova. Stržena byla i hřbitovní zeď. Do vnějších zdí kostela bylo zasazeno několik zachovalých renesančních náhrobníků z druhé poloviny 16. století. Neví se však, kdy tyto náhrobní kameny z pískovce a mramoru byly zazděny. Významnou kamenickou prací je náhrobní kámen rytíře Jiřího z Týna, jenž zemřel 18. února 1596. Nachází se v jižní stěně kostela a je na něm ztvárněno celkem jedenáct erbů spřízněných rodů. Na stejné stěně jsou ještě další dva náhrobníky. Jeden patří Anně Vorreiterové, rozené z Týna, další Marie Magdaleně z Limpachu. Dva náhrobníky jsou vsazeny do západního průčelí kostela. Jsou to náhrobníky Jana Jiřího z Týna, jenž zemřel 7. srpna 1585 a náhrobník Wolfa Zikmunda z Týna, jenž zemřel 13. září 1589. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam kostelů v okrese Sokolov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons Hrady.cz
Kostel svatého Prokopa (Sobčice)

Kostel svatého Prokopa je římskokatolický, filiální, bývalý farní kostel v obci Sobčice. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Kostel je dominanou obce. Od roku 2009 je kostel sv. Prokopa a hřbitov majetkem obce Sobčice. Historie Nejstarší zmínka o kostele z roku 1369 je v rejstříku papežských desátků, kdy se z kostela platilo 12 grošů pololetně. Kostel jako filiální patřil pod bydžovské děkanství. Podací právo měl hradecký arcijáhen. Během husitských válek byl kostel vyrabován a následně opuštěn. V roce 1675 byl pod správou hořického faráře a potom faráře chomutického. Stavba současného kostela na místě původního vznikla v letech 1761–1777 za působení kartuziánského preláta Červinky a chomutického faráře Jana Chmelíka. Autorem plánů byl pražský architekt Antonín Schmidt (1723–1783). Nejprve bylo postaveno kněžiště a loď kostela s klenutím a poté byl kostel v 2. září 1770 vysvěcen. Teprve k hotové lodi byla přistavěna dvoupatrová věž o výšce 19 metrů, která má v prvním patře varhany a o patro výš zvony, původně čtyři, v současné době dva. Kostel byl několikrát opravován, při poslední opravě v roce 1994 při sváření ručiček na ciferníku se vzňala střecha a žárem pukly zvony. Nové zvony vysvětil biskup Josef Kajnek. Architektura Pozdně barokní církevní stavba z let 1761–1777 postavená valdickými kartuziány. Zdivo je z lomového kamene omítnuté hladkou omítkou. Okolí kostela Kolem kostela býval hřbitov, zrušený pravděpodobně při stavbě současného kostela. Některé náhrobky byly zazděny do obvodových zdí. Jeden z nich nese zbytek nápisu „Letha Panie 1628…“, na druhé desce je zobrazen rytíř v brnění, který klečí před křížem s nápisem „…unrzel urozený Pan Jan starssy z Rokytníka…“. Reliéf třetí desky znázorňuje ženskou postavu před křížem s nápisem „…Barbora z Wostromierze…“. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se v kostele nekonají. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Prokopa na Wikimedia Commons Filiální kostel (bývalý farní) sv. Prokopa, opata na stránkách Královéhradecké diecéze[nedostupný zdroj] Památkový katalog Obec Sobčice Turistika.cz Sobčice - kostel
Kostel svaté Máří Magdaleny (Jeřice)

Kostel svaté Máří Magdaleny je římskokatolický orientovaný filiální kostel, bývalý farní, v obci Jeřice v okrese Jičín. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je situován na mírné vyvýšenině uprostřed hřbitova na severním okraji obce. Historie Podle zmínky z roku 1384 byl kostel opatřen plebánem. Tento původní gotický kostel ze 14. století obklopený hřbitovem a obehnaný zdí byl roku 1787 přestavěn do stávající barokní podoby. Současně byla východně od kostela postavená patrová zvonice s průchodem v přízemí, který sloužil jako přístup na hřbitov. Od roku 2003 se zasvěcení kostela odráží v obecním znaku Jeřic, v jehož červeno-zeleném šikmo děleném štítu je na červeném poli zlatá krytá dóza – schránka na vonné masti Marie Magdaleny. V polovině roku 2006 byla farnost Jeřice zrušena a jejím právním i faktickým nástupcem se stalo bývalé děkanství Hořice v Podkrkonoší, čímž se stal kostel filiálním. Program záchrany architektonického dědictví V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1995-2014 na opravu památky čerpáno 3 890 000 Kč. Architektura Kostel je jednolodní obdélná stavba s užším presbyteriem uzavřeným zevně trojboce, uvnitř půlkruhově, k němuž na severu a jihu přiléhají boční prostory sloužící jako sakristie a předsíň. Je přístupný dvěma portály, jižním pod kruchtou a hlavním ze západu. Nad hlavním portálem byly ještě na počátku 20. století dva erby, z nichž jeden nesl původní znak knížat Paarů. Loď je uvnitř 16 metrů dlouhá a 7,92 metry široká s gotickými zdmi 0,96 metrů silnými. Je osvětlená šesti okny segmentem zaklenutými. Valená klenba s lunetovými výsečemi je nesená pilíři, z nichž meziokenní jsou zdobeny toskánskými pilastry. Valenou klenbu s konchou má i 5 metrů široké i hluboké presbyterium, oddělené od lodi půlkruhovým triumfálním obloukem. Stěny kostela jsou zdobeny nástěnnými malbami z roku 1864. Ve stěnách kostela jsou zazděny dva pískovcové náhrobníky, jeden o rozměrech 0,47 × 0,54 metry, druhý je 0,99 metrů vysoký a nese v horní části německý nápis s letopočtem 8. června 1667. Interiér Inventář je z 19. století, pouze kazatelna je pozdně barokní z konce 18. století. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se konají lichý týden v neděli od 10.00. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Máří Magdaleny na Wikimedia Commons Kostely.cz Jeřice Archivováno 24. 3. 2016 na Wayback Machine. Varhany
Hřbitov ve Lhotě u Konice

Hřbitov ve Lhotě u Konice na Prostějovsku se nacházel severně od vsi na jižním okraji lesa. Jeho rozloha byla 1188 m². Popis Hřbitov se přestal využívat ve druhé polovině 20. století. Je zarostlý travou a nálety, náhrobky jsou zdevastované. Márnice s věžičkou na ploše 30 m² v severovýchodním rohu je kamenná, neomítaná a prázdná. Vpředu má trojúhelníkový štít. Její střecha je proděravělá, poškozené je zdivo pravého předního rohu a dveře, okno je rozbité. Odkazy Poznámky Reference Související články Lhota u Konice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hřbitov ve Lhotě u Konice na Wikimedia Commons
Mariä Geburt (Hořice)

Die Kirche Mariä Geburt (tschechisch kostel Narození Panny Marie) ist die römisch-katholische Pfarrkirche von Hořice (deutsch Horschitz), einer nordwestlich von Hradec Králové im Okres Jičín gelegenen Stadt in Tschechien. Geschichte Am 17. August 1738 wurde Horschitz von einem Stadtbrand heimgesucht, der auch die gotische Marienkirche zerstörte. Durch Vermittlung des Prager Erzbischofs Johann Moritz Gustav von Manderscheid-Blankenheim wurde Kilian Ignaz Dientzenhofer mit der Planung des Kirchenneubaus beauftragt, den dieser in den Jahren 1741 bis 1748 ausführte. Ein geplanter zweiter Fassadenturm kam nicht mehr zur Ausführung. Weitere Brände erfolgten 1778 und 1838. Architektur Die Kirche Mariä Geburt ist ein kreuzförmig angelegter Zentralbau, bei dem gewinkelte Abschnitte zwischen den Kreuzarmen vermitteln. Der vortretende Mittelteil der Fassade (der Südturm wurde nicht gebaut) ist mit einer zweigeschossigen Pilastergliederung ausgestattet, in der Figurennische des Obergeschosses befindet sich eine Madonnenstatue des Bildhauers Václav Suchomel von 1926. Zu Seiten des Chors steht neben der Kanzel der Altar des Johannes von Nepomuk, ihm gegenüber befindet sich der Kreuzaltar. Das Altarbild des Hauptaltars zeigt das Thema der Geburt Mariens. Neben der Kirche wurden die Statue des Johannes Nepomuk und die Skulpturengruppe des Christus im Garten Getsemani des Bildhauers Franz Pacák von 1730 aufgestellt. Weblinks Informationen zur Kirche auf der Website infocentrum.horice.org Informationen zur Kirche auf der Website www.kudyznudy.cz
Kostel svatého Gotharda (Hořice)

Kostel svatého Gotharda je římskokatolický, orientovaný, filiální kostel v Hořicích. Je chráněn od 27. 12. 2005 jako kulturní památka České republiky. Kostel je situován uprostřed hřbitova ohrazeného zdí na návrší nad obcí a je krajinnou dominantou území jihovýchodně od Hořic. Součástí areálu je 52 náhrobníků. Historie Barokní kostelík byl postaven ve druhé polovině 17. století na místě původní dřevěné kaple s věžičkou, která byla založena pražskými premonstráty a zasvěcena svatému Gothardovi, patronu proti bouřkám, krupobití a ohni. V roce 1653 byla opravena střecha stržená větrem a v roce 1654 byla obnovena zvonice. V roce 1675 byla postavena nová kazatelna a v roce 1680 byl pořízen nový strop. Počátkem roku 1701 byla uzavřena smlouva s Janem Thoříkem a Danielem Puckem o zboření starého kněžiště a postavení nové kaple z kamene. Tato kaple tvoří dnešní presbytář až po kazatelnu. Na svátek sv. Jana Nepomuckého roku 1738 se v kostele konala poslední mše a ihned potom se začalo s bouráním a následně se stavbou. Z důvodu požáru 17. srpna 1738 musela být stavba maximálně urychlena. Za týden po ničivém požáru byl kostel vysvěcen. V letech 1739-1741 byla přistavěna jednopatrová věž, v jejímž přízemí byla zřízena sakristie a v mezipatře panská oratoř. Klenba postavená v roce 1738 se v roce 1844 zřítila a byla nahrazena plochým stropem. Památný zvon ulitý královéhradeckým zvonařem Václavem Konvářem byl během 1. světové války přemístěn do děkanského kostela ve městě místo ostatních, které byly roztaveny k válečným účelům. Kdysi slavný poutní kostel je dnes využíván především k církevním pohřebním obřadům. Program záchrany architektonického dědictví V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1995-2014 na opravu památky čerpáno 3 600 000 Kč. Interiér Interiér kostela je 14,8 metru dlouhý, 9,2 metru široký a 6,5 metru vysoký. Hlavní oltář s obrazem sv. Gotharda je barokní. Pískovcové sochy 12 apoštolů a 4 českých patronů jsou dílem profesora sochařsko-kamenické školy Jana Vávry. Z původních tří zvonů zbyl jen nejmenší. Bohoslužby Pravidelné bohoslužby se v kostele nekonají. Poutní mše svatá se koná v neděli okolo 5. května od 9:00. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Gotharda v Hořicích na Wikimedia Commons Filiální kostel sv. Gotharda na stránkách Královéhradecké diecéze Archivováno 31. 10. 2017 na Wayback Machine. Památkový katalog Farnost Hořice Hořice Archivováno 24. 6. 2020 na Wayback Machine. Varhany
Trhanov (zámek)

Trhanov je zámek vybudovaný Wolfem Maxmiliánem Lamingerem z Albenreuthu – zvaným Lomikarem – mezi roky 1676 a 1677. Historie Vybudován byl v barokním slohu a sloužil jako letní sídlo. Kolem zámku začala vznikat vesnice nazvaná Trhanov. Lomikar zemřel na mrtvici 2. listopadu 1696, necelý rok po Janu Sladkém Kozinovi, vůdci zdejšího povstání proti vrchnosti, který při své popravě v areálu plzeňského pivovaru podle pověsti pronesl: „Lomikare, Lomikare! Do roka ha do dne budeme spolu stát před súdnú stolicí boží, hin sa hukáže, hdo z nás!“ Po Lamingerech získali panství Stadionové. Ti roku 1810 po požáru nechali trhanovský zámek přestavět v empírovém stylu. Roku 1817 nechali dále na místě původní kaple svatého Jana Nepomuckého z roku 1706 vybudovat kostel. Po druhé světové válce využívala prostory zámku armáda a po sametové revoluci až do roku 1996 Galerie bratří Špillarů spolu s ministerstvem školství, jež nabízelo prostory pro školy v přírodě. Objekt je chráněn jako nemovitá kulturní památka České republiky. Od roku 2013 je zde také pro příznivce geocachingu umístěna keška s označením „GC4544T“. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Trhanov na Wikimedia Commons oficiální stránky
Rohoznice (zámek)

Lovecký zámeček u Rohoznice je zpustlý zámeček v lese mezi Dobřenicemi a Rohoznicí u Klechtáveckého rybníka na hranicích okresů Pardubice a Hradec Králové. Nechal jej postavit v roce 1880 statkář Jan Weinrich. Za první republiky zámeček koupil Karel Loevenstein, po druhé světové válce objekt zkonfiskoval stát a zámeček začal chátrat. Po roce 1989 restituovala zámeček Loevensteinova dcera Karla Katschnerová. V roce 2024 jej vlastnil Rodrigo Katschner. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lovecký zámeček Rohoznice na Wikimedia Commons
Šipín (hradiště)

Šipín je raně středověké hradiště na místě stejnojmenné osady nedaleko Konstantinových Lázní v okrese Tachov. Řada archeologických nálezů umožňuje uvažovat o jeho existenci již v pozdní době bronzové. Od roku 2006 je chráněno jako kulturní památka ČR. Historie Keramika nalezená v roce 1935 umožňuje datování hradiště do desátého až třináctého století. Na přilehlých svazích však byla později nalezena, kromě středověké, také keramika z pozdní doby bronzové, a není zcela jasné, ze kterého období pochází zbytky opevnění. Je možné, že šipínské hradiště nahradilo blízké hradiště u Bezemína po jeho zániku požárem. Stavební podoba Hradiště stálo v nadmořské výšce 435 metrů na ostrožně obtékané ze dvou stran Úterským potokem. Opevněná plocha o rozloze 1,5 ha byla na východní přístupové straně opevněna příkopem a dvojicí hradeb, které se částečně zachovaly v podobě valů. Z prvního valu se dochoval úsek dlouhý osm metrů. Jeho výška na vnější straně je 3–4 metry a 1,5 metru na vnitřní straně. Na severním konci se val stáčí k západu a napojuje se na druhý val, ze kterého zůstala pouze terénní vlna široká dvanáct metrů. Obvodová hradba se částečně dochovala v podobě dalšího valu. V prostoru mezi prvním a druhým valem v minulosti zřejmě stávala nějaká usedlost. Na ploše hradiště stojí osada Šipín s kostelem svaté Barbory. Přístup Do Šipína vede odbočka ze silnice z Okrouhlého Hradiště do Pernarce, po které vede cyklotrasa č. 2206. Scházejí se zde také tři turistické trasy. Žlutě značená vede z Konstantinových Lázní přes zříceninu hradu Gutštejn a bezemínské hradiště. Prochází tudy zeleně značená trasa údolím Úterského potoka a končí zde červeně značená trasa vedená z Teplé údolím Hadovky. Odkazy Reference Literatura BAŠTOVÁ, Dara. Šipín a Všeruby – nové hradištní nálezy z Plzeňska. Archeologické rozhledy. 1984, roč. XXXVI, s. 498. Dostupné online. VASARÁBOVÁ, Nikola. Archeologie raně středověkých hradišť na Plzeňsku. Plzeň, 2012 [cit. 2017-05-02]. 52 s. Bakalářská práce. Fakulta filozofická Západočeské univerzity. Vedoucí práce Martin Gojda. s. 33–34. Dostupné online. Související články Seznam hradišť v Plzeňském kraji
Kostel svatého Petra a Pavla (Jinošov)

Kostel svatého Petra a Pavla je farní kostel v římskokatolické farnosti Jinošov, nachází se na návrší v areálu hřbitova v centru obce Jinošov. Kostel je jednolodní stavbou s původně románským jádrem, v blízkosti kostela stojí hranolová zvonice. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel byl postaven někdy kolem roku 1368, z tohoto roku existuje první písemná zmínka o kostele. V 15. století bylo postaveno nové kněžiště. V roce 1620 po bitvě na Bílé hoře byl kostel poničen polskými kozáky, ještě v roce 1804 byly na úbočí kopce vidět pozůstatky farní budovy. Po třicetileté válce byla jinošovská farnost připojena k farnosti v Mohelně, to se stalo přibližně v roce 1622, v roce 1739 pak vznikla v Jinošově expozitura a později také kurácie, k tehdejší farnosti pak byly přifařeny i další obce – Jasenice, Pucov, Jestřábí a v roce 1785 ještě Kralice a Horní Lhotice, ještě později Jindřichov a Košíkov. Farnost pak znovu vznikla až v roce 1834. Po vzniku kurácie bydlel kurát v tehdejší opuštěné tvrzi, v dnešní faře. Nejstarší stavební část kostela je presbytář s gotickými žebry a sakristii, později byla postavena hlavní loď s kůrem, dvě věže a krypta s kapličkou. V roce 1783 byla přistavěna boční kaple. Zvonice byla postavena ze dvou původních věží, měla integrovány tři zvony, v roce 1902 byla navýšena o několik metrů. Ve dvacátém století byla ke kostelu přistavěna předsíň. V roce 1984 byl kostel rekonstruován architektem Viktorem Dohnalem, který je rovněž autorem oltářního stolu a ambonu. V rámci rekonstrukce byl rovněž umístěn nový kříž (autor Miloš Vlček), dvířka svatostánku (Heřman Kotrba) a osazeny nové vitráže s patrony kostela dle návrhu Karla Rechlíka. Odkazy Reference Související články Jinošov Římskokatolická farnost Jinošov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons