NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Žeranovice (zámek)

Zámek Žeranovice se nachází ve stejnojmenné obci, ležící asi 5 km jihovýchodně od centra města Holešova v okrese Kroměříž. Novogoticky upravená stavba slouží potřebám obecního úřadu, část přízemí je zařízena jako restaurace. Od 3. května 1958 je objekt chráněn coby kulturní památka pod č. 25370/7-6195. Historie Předchůdcem současného zámku byla tvrz, kterou v roce 1629 získal Albrecht Kotulínský z Kotulína. Patrně za Kotulínských byla žeranovická tvrz před polovinou 17. století přebudována na renesanční zámek. Od roku 1661 patřily Žeranovice rodu Říkovských z Dobrčic, od nichž je v roce 1677 odkoupila Františka Eleonora Podstatská z Prusinovic (†1689), jež je obratem intabulovala své nevlastní dceři Marii Alžbětě Sidonii ze Žerotína (†1699). Po Žerotínech se majitelé panství rychle střídali; v letech 1691–1719 statek drželi Elbognerové z Unterschönfeldu, po nich Prokopové z Rabštejna (1719–1736), dále Gugenbergové (1736–1768) a nakonec uherští Nádasdyové (1768–1792). Od nich Žeranovice koupil Kristián August hrabě Seilern-Aspang (1717–1801), majitel sousedních panství Lukov a Přílepy. Na počátku 19. století měl zámek podobu čtyřkřídlé stavby, jejíž vstupní průčelí bylo přivráceno směrem k jihu. Součástí zámeckého areálu byly rovněž hospodářské budovy. Kristiánův vnuk, Karel Maxmilián hrabě Seilern-Aspang (1825–1905), nechal architektem Friedrichem staré renesanční sídlo novogoticky přestavět. Roku 1852 tak bylo zcela strženo jižní křídlo, objekt obdržel hladké fasády a část východního křídla získala podobu mohutné čtyřboké věže o dvou poschodích. Na nádvorní straně severního křídla v prvním poschodí byla zřízena dřevěná krytá chodba. Seilernové o zámek přišli v rámci první pozemkové reformy, kdy byl zcela rozparcelován přilehlý hospodářský dvůr a zámek připadl rodině Pálkových. Pálkovi, jako poslední soukromí majitelé, pak zámek v 50. letech 20. století prodali obci, jež nechala stavbu zrekonstruovat a adaptovat pro potřeby MNV. Architektura Zámek má podobu trojkřídlé budovy, situované na mírném návrší uprostřed obce. Vzhled byl ovlivněn novogotickou přestavbou, vrchní části západního a východního křídla jsou zakončeny cimbuřím, severní křídlo člení podstřešní římsa. Okna jsou zdobena částečným orámováním. Severní a jižní stranu zámku obklopuje nevelká zahrada. Ve sklepních prostorách a některých přízemních místnostech jsou dosud zachovány křížové a valené klenby. Odkazy Reference
Buková u Příbramě (zámek)

Buková u Příbramě je zámek ve stejnojmenné vesnici v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Založen byl po polovině osmnáctého století. V jeho držení se vystřídala řada majitelů a ve druhé polovině dvacátého století v zámecké budově sídlil domov důchodců. Zámecký areál je chráněn jako kulturní památka. Historie Buková ve čtrnáctém století tvořila část pičínského statku Bavorů ze Strakonic. Později byla samostatným šlechtickým statkem, v jehož držení se vystřídala řada drobných zemanů. Ti nejspíše sídlili na tvrzi, jejíž přestavbou vznikl po polovině osmnáctého století barokní zámek, který navrhl architekt z okruhu Jakuba Augustona. V letech 1515–1705 vesnici vlastnili Bechyňové z Lažan, které vystřídali Boryňové ze Lhoty. Byli jimi Vilém a po něm Kašpar, jehož manželka Barbora, rozená Enisová z Atteru, majetek v roce 1779 přenechala svému synovi Josefovi. V letech 1809–1810 zámek patřil princezně z rodu Hohenzollern-Hechingenů, poté mezi lety 1810 a 1813 hraběti Ferdinandovi z Wartenslebenu. Po něm se majiteli stali pražský velkoobchodník Zikmund Goldstein s manželkou, po níž zámek získali v roce 1845 Colloredo-Mansfeldové z Dobříše. Ve druhé polovině dvacátého století zámek sloužil jako domov důchodců. Stavební podoba Jednopatrový trojkřídlý zámek má mansardovou střechu a fasády zdobené nárožními rustikami. Zahradní průčelí je zdůrazněno trojosým středovým rizalitem s trojúhelníkovým římsovím, nad kterým je pavilonová nástavba s odstupňovaným polookrouhlým štítem. V rizalitu se nachází segmentem zaklenutý vstupní portál, na jehož klenáku je kartuše s erbem Enisů. Po stranách vjezdu jsou čtyřlaloková okna. Přízemní prostory mají stropy zaklenuté valenými klenbami s lunetami. Emanuel Poche uvádí i klenby plackové. Zámecký areál leží na severozápadním okraji vesnice. Kromě samotného zámku se skládal z parku a hospodářského dvora, ale většina pozdně barokních a klasicistních budov v něm buď zanikla, nebo byla razantně přestavěna, a není památkově chráněna. Reference Související články Seznam zámků ve Středočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Buková u Příbramě na Wikimedia Commons
Zduchovice (zámek)

Zduchovice je zámek, který se nachází ve stejnojmenné obci v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Nachází se na místě bývalé renesanční tvrze, která byla ve druhé polovině 17. století přestavěna na barokní zámek. Od roku 1958 je chráněn jako kulturní památka. Historie Tvrz ve Zduchovicích byla postavena v 16. století za Vojkovských z Milhostic. V roce 1682 Zduchovice náležely Janu Františekovi z Kaisersteinu, který je vyměnil s Matějem Leopoldem z Rosenfeldu za Olešnou. Matěj však krátce nato zemřel a v závěti odkázal roku 1686 Zduchovice Strahovskému klášteru. Někdy v této době prošla zdejší tvrz přestavbou na jednoduchý barokní zámek. V letech 1730–1740 k němu byla přistavěna kaple sv. Norberta. Na zdejším dvoře hospodařili strahovští kněží, později jej však začali pronajímat různým nájemcům. Do roku 1885 zde hospodařil Nebeský z Příbrami, kterého pak vystřídal nájemce Jan Novák, za něhož došlo k velkému vzestupu a založení parku. Poté co Novák v roce 1908 zahynul při cestě kočárem z Dobříše se novým nájemcem stal František Jiroutek. Po roce 1926 zámek se zbytkem dvora koupil po pozemkové reformě Karel Havlík. V roce 1948 byl zámek znárodněn a stal se majetkem MNV, který ze zámku vybudoval kulturní dům. Po roce 1989 byl zámek vrácen původním majitelům ve špatném stavu. V současosti je zámek součástí Resortu Zduchovice a je přístupný např. pro organizaci svateb. Stavební podoba Zámek je jádrem komplexu, který tvoří hospodářský dvůr, park a ohradní zeď s branami. Zámeckou budovu tvoří mohutná jednopatrová podsklepená budova završená sedlovou střechou. V kultuře V roce 2018 zde byl natočen film Léto s gentlemanem s Jaromírem Hanzlíkem v hlavní roli. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Příbram Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Zduchovice na Wikimedia Commons Karta objektu na webu projektu Prázdné domy
Bechyňská brána

Bechyňská brána v Táboře je jediná dochovaná brána středověkého opevnění města Tábor. Dochovanou podobu získala ve třicátých letech 15. století během přestavby přilehlého hradu Kotnov a při pozdějších úpravách. Spolu s hradem je chráněna jako národní kulturní památka. Historie Bránu původně tvořila čtverhranná věž. Ve třicátých letech 15. století ji rozšířila přístavba uzpůsobená k dělostřelecké obraně, která vyplnila prostor mezi starou branskou věží a parkánovou hradbou sousedního hradu. Průjezd brány byl ve stejné době opatřen stěžejkovým padacím mostem. V 19. století byla původní podoba narušena rekonstrukcí podle projektu architekta Josefa Mockera. Stavební podoba Dvoupatrová budova brány má půdorys lichoběžníka. Průjezd zaklenutý valenou klenbou s lunetami a otevřený dvojicí hrotitých portálů vede mimo osu budovy při její severozápadní straně. Na vnější straně se dochovala vpadlina pro padací most a dva úzké otvory pro páky (stěžejky), pomocí kterých se most zvedal. Hrázděná pavlač v prvním patře na vnitřní straně brány pochází až z 19. století. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bechyňská brána na Wikimedia Commons
Pont de pierre de Písek

Le pont de pierre de Písek (en tchèque : Kamenný most v Písku) traverse la rivière Otava à Písek, dans le sud de la Bohême. Il est construit dans le style gothique avec des répliques de sculptures et de croix baroque. Description D'une longueur de près de cent-dix mètres pour plus de six mètres de large, le pont est constitué de six piles et sept arches, d'une portée moyenne de huit mètres. Le pont est le monument le plus visité de la cité et a fait l'objet d'un classement au patrimoine culturel tchèque. Il est parfois appelé « pont du Cerf » (Jelení most), en référence à une légende datant de sa construction. Ainsi on rapporte qu'au Moyen Âge il fut décidé de donner au pont le nom de celui ou celle qui le traversera en premier. Mais il arriva une chose à laquelle personne ne s'attendait, le premier piéton fut un cerf venu des forêts voisines ! En 2007, le pont a été officiellement baptisé « Pont de pierre de Písek », ce qui a mis fin à la longue polémique sur le nom de ce monument. Historique Le pont de pierre est le plus vieux pont conservé au Nord des Alpes, après celui de Ratisbonne. Il est plus ancien que le célèbre pont Charles de Prague. Sa construction pourrait remonter au troisième quart du XIIIe siècle, sous le règne de Přemysl Otakar II. L'ouvrage n'est cependant mentionné pour la première fois qu'en 1348. Le pont de pierre a résisté aux inondations de 2002 ayant touché de nombreux pays d'Europe centrale. Notes et références Voir aussi Articles connexes Písek Pont Charles Liens externes Ressources relatives à l'architecture : MonumNet Structurae (cs) vue panoramique à partir du pont sur le site internet de la Ville de Písek Portail des ponts Portail de la Tchéquie Portail de la protection du patrimoine
Stenen brug van Písek

De Stenen brug van Písek (Tsjechisch: Kamenný most v Písku) is de oudste nog bestaande brug in Tsjechië. Na de Judithbrug in Praag was het de tweede uit steen gebouwde brug in Tsjechië. De brug is gebouwd in een vroeg-Gotische stijl. Op de brug zijn replica's geplaatst van barok beelden. Sinds 1989 is de stenen brug een nationaal monument. Naam De onofficiële naam Jelení most (Hertenbrug) heeft de brug volgens de legende gekregen toen in de middeleeuwen bij de bouw van de brug was besloten de brug te vernoemen naar de eerste persoon die er over heen zou lopen. De eerste die de brug overstak was echter een hert uit een van de nabijgelegen bossen en dus is de brug naar dat hert vernoemd. In de plaats Písek zelf wordt de brug door veel mensen Starý most (Oude brug) genoemd. In 2007 is besloten dat de officiële naam van de brug Kamenný most v Písku (Stenen brug in Písek) te maken, waarmee een jarenlange strijd over de naam van de brug beëindigd werd.
Kamienny most w Písku

Kamienny most w Písku (poprz. Jelení most) – kamienny most drogowy na Otawie w Písku, w kraju południowoczeskim w Czechach. Znajduje się na starym mieście, w bezpośrednim sąsiedztwie zamku i stanowi jedną z głównych atrakcji turystycznych miejscowości. Od 3 maja 1958 stanowi zabytek kultury, a 19 kwietnia 1989 został uznany za Narodowy Pomnik Kultury. Charakterystyka Jest najstarszym zachowanym mostem w Czechach i drugim najstarszym kamiennym mostem w kraju, po Moście Judyty w Pradze, zastąpionym przez Most Karola. Powstał w końcu XIII wieku (1270) jako element Złotego Szlaku na polecenie króla Przemysła Ottokara II, siłami Królewskiej Huty Písek-Zvík. Pierwsza wzmianka pisemna o obiekcie pochodzi z 1348. Wczesnogotycka przeprawa ma 111 metrów długości, 4,5 metra szerokości i siedem łukowych przęseł, z czego sześć jest oryginalnych, natomiast siódme (na lewym brzegu) zostało zastąpione w XVIII wieku przęsłem wspartym na łuku odcinkowym o większym świetle. Most zdobią trzy barokowe posągi i grupa Ukrzyżowania. W historii mostu wielokrotnie był on narażony na zniszczenie przez fale powodziowe, jednak nigdy nie doszło do poważniejszych zniszczeń z tego powodu. Najznaczniejsze uszkodzenia odnotowano podczas powodzi w 2002, kiedy to wody Otawy zmyły balustrady i kilka posągów. Do zmniejszenia szkód przyczynił się remont generalny z lat 1994-1996. W 2012 podjęto rekonstrukcję gotyckich izbic (elementów chroniących przez uderzeniami kry). W 2012 założono Stowarzyszenie Przyjaciół Kamiennego Mostu w Písku. Legenda Pierwsza nazwa, Jelení most, miała według legendy nietypową genezę. Po oddaniu obiektu do użytku radni miejscy nie mogli zdecydować się na nazwę – było bardzo wiele propozycji w tym zakresie. W związku z tym uznano, iż nazwa pochodzić będzie od osoby, która pierwsza przejdzie przez przeprawę. W momencie, gdy to uradzono z lasu wybiegł jeleń, który pierwszy przebiegł mostem, co dało asumpt nazwie. Przypisy
Bolatice (zámek)

Zámek Bolatice leží v intravilánu obce Bolatice. Ze severní, východní a jižní strany jej obklopuje firma Lanex a. s., tvořená zčásti novostavbami a zčásti budovami starého hospodářského dvora u zámku. Historie Ves i hospodářský dvůr náležely od vrcholného středověku (s přestávkami) do roku 1784 cisterciáckému velehradskému klášteru. Dnešní podoba zámku zbudovaného v letech 1724–1748 je dílem přestavby ve 20. letech 18. století, dokončené v roce 1729. Po zrušení velehradského kláštera v roce 1784 v rámci josefínských reforem připadly Bolatice i se zámkem Pruskému království, které obec vzápětí prodalo šlechtickému rodu Hennebergů. Počátkem 19. století přešel zámek se statkem do vlastnictví rodu Lichnovských z Voštic. Ti ho roku 1926 prodali. Nový majitel Václav Bochýnek nechal zámek následujícího roku upravit. Při této úpravě došlo ke zničení řady cenných architektonických prvků, včetně nástěnných maleb v interiérech. Po roce 1945 se zámek stal majetkem místního národního výboru a byl opět opraven. Po celkové rekonstrukci nyní slouží jako sídlo obecního úřadu. Reference Literatura Lucie Augustinková, Danuška Kouřilová, Zámek v Bolaticích / Hospodářský dvůr a rezidence. Bolatice 2020. ISBN 978-80-270-8385-5 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Bolatice na Wikimedia Commons
Přestavlky (zámek, okres Chrudim)

Neorenesanční zámek Přestavlky se od roku 1872 nalézá v obci Přestavlky v okrese Chrudim. Zámek Přestavlky je spolu s rozsáhlým přírodně krajinářským parkem, patrovou sýpkou z konce 19. století a dalšími hospodářskými budovami od roku 1958 chráněn jako kulturní památka. Historie Na místě nynějšího zámku stávala od počátku 15. století tvrz, po jejímž zpustnutí nechal v roce 1567 tehdejší majitel panství Hynek Talacko z Ještětic vybudovat novou tvrz, později přestavěnou na prostý barokní zámeček. V roce 1860 jej tehdejší majitelé prodali továrníkovi Josefu Kellerovi z Brna, který ho nechal zbořit a na jeho místě vystavěl v roce 1872 nynější novorenesanční zámek. Po druhé světové válce emigrovali majitelé – rodina Ragensdorferů – a zámek připadl státu, který v něm provozoval vojenskou školu pro poddůstojníky, později politickou školu a od roku 1954 jej využívala chrudimská nemocnice. V současné době zámek slouží jako dětský domov se školou. Popis Zámek je jednopatrová budova s plochou valbovou střechou, ze které uprostřed vystupuje nízká hranolová věžička s terasou. Sedlová střecha byla novodobě doplněna oplechovanými krabicovými vikýři novodobého obytného podkroví. Zámecká budova má dvě boční křídla, která vybíhají k západu a směrem do parku otevírají malé vnitřní nádvoří. K jedné straně přiléhá nakoso postavená novodobá věžová přístavba schodiště. Fasády zámku jsou rozvrženy výrazně horizontálně a symetricky, s širokými středními rizality, zakončenými nízkými trojúhelnými štíty. Fasáda v přízemí je členěna mělkou pásovou rustikou, patro má hladké omítky. Okna v přízemí jsou obdélná, v profilovaných lištových šambránách, okna v patře jsou edikulového typu s římsami. Pod výrazně předsazenou konzolovou hlavní římsou je vloženo nízké půdní polopatro s kruhovými okénky. Před trojosý centrální rizalit s trojúhelníkovým frontonem předstupuje kovová konstrukce balkonu s dekorativním mřížovým zábradlím, nesená čtveřicí zdvojených litinových sloupků. Také centrální věž člení čtveřice slohových pilastrů, které nesou mohutné kladí s konzolovou římsou s kovovým zábradlím terasy. V čele věže je ciferník věžních hodin. Reference
Cerekvice nad Bystřicí (zámek)

Barokní zámek Cerekvice nad Bystřicí stojí na severním okraji obce Cerekvice nad Bystřicí v okrese Jičín v Královéhradeckém kraji. Areál zámku je chráněn jako kulturní památka ČR. Národní památkový ústav tento zámek uvádí v katalogu památek pod rejstříkovým číslem ÚSKP 25476/6-1129. Historie Na místě nynějšího barokního zámku stávala původně gotická věžovitá tvrz, která se prvně připomíná již v roce 1368. Tvrz byla po roce 1623 přestavěna na renesanční zámek. Z původní gotické tvrze se v dnešním trojkřídlém zámku zachoval jen valeně klenutý sklep o straně 5,2 metrů. V roce 1682 došlo k první přestavbě zámku, kdy vznikla zřejmě barokní stavba, částečně kamenná a částečně dřevěná. Zámek byl v druhé polovině 18. století od základů přestavěn v současný barokní zámek. V roce 1936 byl zámek po požáru upraven podle návrhu architekta Františka Krušiny a následně jej koupila obec, která ho upravila pro potřeby školy a pošty. Popis Zámek je trojkřídlý objekt o půdorysu písmene E s mansardovou střechou, v nádvoří jsou přízemní arkády. Ve východním zámeckém křídle se dochovaly renesanční klenby. Střední trakt je dvoupatrový, průčelí je ozdobeno rizalitem a levé křídlo zámku je spojeno arkádovou patrovou visutou krytou chodbou se sousedním kostelem Zvěstování Panny Marie. Zámek obklopuje anglický park, ve kterém je barokní studna krytá altánem s akantovou ozdobou z roku 1790. V roce 2018 byl nedaleko vchodu do zámku odhalen pomník zdejšímu rodákovi Rudolfu Holečkovi, pilotovi RAF. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Cerekvice nad Bystřicí na Wikimedia Commons zámek na památkovém katalogu zámek na hrady.cz historie zámku a tvrze
Újezd nade Mží (zámek)

Újezd nade Mží je zámek ve stejnojmenné obci v okrese Plzeň-sever. Postaven byl přibližně v polovině sedmnáctého století. Zámecký areál, do kterého patří soubor správních a hospodářských budov, je chráněn jako kulturní památka ČR. Historie Předchůdcem zámku byla tvrz zkonfiskovaná spolu s panstvím Joštovi Adamovi Širntyngarovi ze Širntyngu za účast na stavovském povstání. První písemná zmínka o ní pochází z roku 1623, kdy panství koupil za 9437 kop míšeňských grošů Severin Táhlo z Horštejna. Majetek zdědila Severinova dcera Kateřina provdaná za Jana Jindřicha z Bedeberka. Jindřich z Bedeberka byl plzeňským primátorem a roku 1650 prodal Theofilu Kleovi z Roudné. Někdy v té době byl nejspíše na místě dříve vyhořelé tvrze postaven barokní zámek. Theofil Kleo z Roudné zemřel roku 1666 a jeho dědici se nemohli dohodnout na rozdělení majetku, až zemský soud rozhodl o jeho prodeji. Panství tvořené jedinou vesnicí roku 1673 koupila Maria Steinbachová z Kranichštejna, jejímž potomkům patřilo až do osmnáctého století, kdy jej Karel Maxmilián Vilém Steinbach musel kvůli dluhům roku 1723 prodat. Roku 1725 byl majitelem statku Karel ze Schönau, po kterém se jako majitelé vystřídali František Josef Kölisch, Judita Saidlrová z Wolfsfeldu a od roku 1790 Schirndingové. Za Karla Schirndinga byl roku 1817 zámek přestavěn v klasicistním slohu, i když podle Augusta Sedláčka byl v témže roce zámek teprve postaven. Stavební podoba Zámek je součástí hospodářského dvora, který se nachází na jihozápadním okraji vesnice. Ze starší renesanční tvrze se dochovaly pouze sklepy a část zdiva sýpky. K západní straně zámku přiléhá bývalá zahrada, zatímco na jižní straně areálu je neudržovaný park obehnaný cihlovou zdí členěnou pilíři a fasádou zdobenou lizénami a pilastry. Hlavní zámecká budova má obdélný půdorys a jedno menší boční křídlo. Její fasádu člení nárožní bosáž a dvojitá okna v šambránách. Přízemní prostory jsou zaklenuté valenou klenbou, zatímco pokoje v prvním patře mají ploché stropy. Na jižní stranu navazuje patrová podsklepená sýpka s průjezdem do dvora. Vpravo od průjezdu je zazděný segmentový portál a ještě více vpravo další obdélný portál. Součástí areálu je správní budova naproti zámku, dvoje stáje, dvě stodoly, deputátnický domek a bývalý skleník využívaný jako koňské stáje. Správní budova má obdélný půdorys a fasády členěné lizénami a dvoukřídlými okny krytými v přízemí plochými římsami. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Újezd nade Mží na Wikimedia Commons
Dobřenice (zámek)

Novoklasicistní zámek Dobřenice se nalézá v obci Dobřenice v okrese Hradec Králové. Zámek tvoří spolu s kostelem svatého Klimenta architektonickou dominantu obce a celého jejího okolí. Areál zámku s přilehlým hospodářským dvorem a anglickým parkem je chráněn jako kulturní památka ČR. Od roku 1993 je zámek s pozemky zpět ve vlastnictví rodiny Loevensteinů, která jej zrekonstruovala a od roku 2025 otevřela hostům. Národní památkový ústav zámek uvádí v katalogu památek pod rejstříkovým číslem ÚSKP 19539/6-595. Historie Na místě bývalé tvrze ze 14. století (první dochovaná písemná zmínka o tvrzi je z roku 1514, v roce 1672 se tato tvrz uvádí již jako zpustlá) byl tehdejšími majiteli panství Dobřenskými z Dobřenic v roce 1693 postaven barokní zámek, který poté dvakrát vyhořel, poprvé v roce 1775 za selského povstání, podruhé v roce 1860. Následně byly zbylé části zámku strženy a nově byl roku 1865 vystavěn zámek nový v novoklasicistním stylu. Poté panství koupil průmyslník, velkostatkář a poslanec Říšské rady a Českého zemského sněmu Karl Weinrich, který zbylé části zámku nechal strhnout a v letech 1865–1868 tu vystavěl zámek nový, v novoklasicistním stylu. Weinrich nechal také vybudovat rozsáhlý anglický park za zámkem – autorem je jeden z předních evropských zahradních architektů Eduard Petzold. Roku 1928 dobřenické panství se zámkem, anglickým parkem a velkostatkem koupil generální ředitel Škodových závodů v Plzni, JUDr. Karel Loevenstein, rodák z Hradce Králové, který ihned po převzetí zámku provedl jeho adaptaci. Zámek s parkem pak využíval jako víkendové venkovské sídlo. Jako hospodářsky, politicky a společensky významná osoba tu se svou manželkou Paulou Langhansovou, dcerou slavného fotografa Jana Langhanse, rád přijímal četné hosty. Vedle toho tu Karel Loevenstein dál udržoval v chodu rozsáhlý velkostatek, který zaměstnával přes 150 lidí, a staral se okolní lesy, v nichž pořádal slavné hony. Za svého života do rozvoje dobřenického panství investoval nemalé prostředky. Loevenstein zemřel roku 1938 a byl s velkými poctami pohřben v rodinné hrobce, kterou nechal v Dobřenicích vybudovat. V roce 1940 byla na celý statek spolu se zámkem uvalena německá nucená správa. Roku 1945 byl majetek navrácen rodině Loevensteinových, ale krátce na to byl roku 1948 znárodněn a od padesátých let na zámku sídlila šlechtitelská stanice Výzkumného a šlechtitelského ústavu řepařského. Roku 1993 byl celý areál zámku v rámci restituce vrácen potomkům Loevensteinů, a to ve značně zdevastovaném stavu. Po rozsáhlé rekonstrukci jej rodina otevřela návštěvníkům a hostům jako House of Loevenstein s možností ubytování nebo pořádání výjimečných událostí v duchu toho, jak tu kdysi trávil čas Karel Loevenstein. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Dobřenice na Wikimedia Commons zámek na památkovém katalogu stránky zámku Dobřenice Zámek Dobřenice na hrady.cz Dobrzenští z Dobřenic, Modrá krev, Česká televize, 15. března 2023, ČT2, iVysílání
Fara v Bohnicích

Bohnická fara je patrový barokní objekt vystavěný roku 1738 v dolní části bohnické návsi přímo naproti kostelu sv. Petra a Pavla v městské části Praha-Bohnice. Popis K hlavní patrové budově se připojuje přízemní, původně hospodářské křídlo se stropy klenutými plackami, celý objekt je krytý valbovou střechou. Po pravé straně k průčelí fary přiléhá prostá brána se stlačeným obloukem a klenákem. V budově se nachází cenné klenuté sklepy s valenou klenbou. Jde o ucelený areál barokní venkovské fary s úpravami z 19. století a mnoha dochovanými řemeslnými detaily. Fara ve Starých Bohnicích je sídlem Římskokatolické farnosti Praha-Bohnice. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fara v Bohnicích na Wikimedia Commons