NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Skalka u Žehušic

Přírodní památka Skalka u Žehušic je chráněné území v okrese Kutná Hora ležící v ohybu řeky Brslenky vlevo od silnice Rohozec – Žehušice. Předmětem ochrany je několik malých jámových lomů, které odhalují křídový útes, na němž jsou patrné prvky abraze a je nalezištěm druhohorních zkamenělin. Zatopený lom je významným útočištěm fauny stojatých vod. Území se nachází na vedlejším vrcholku vyššího jihovýchodního vrcholu Žehušická skalka (225 m n. m.). Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skalka u Žehušic na Wikimedia Commons Informace na AOPK ČR Přírodní památka Skalka u Žehušic
Skalky (přírodní památka, okres Uherské Hradiště)

Skalky jsou přírodní památka východně od obce Bánov v okrese Uherské Hradiště na katastrálním území Bánova a Bystřice pod Lopeníkem. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Zlínského kraje. Geografie a geologie Chráněné území leží v nadmořské výšce 360 až 375 metrů, zhruba 0,5 km východně od kóty Skalky (387 m n. m.). Lokalita se nachází v Hlucké pahorkatině v geomorfologickém okrsku Nivnická pahorkatina. Geologický podklad území tvoří výchozy nivnického souvrství z období svrchního paleocénu až spodního eocénu. Tyto sedimenty jsou protkány průniky vulkanických hornin miocenního stáří. Předmět ochrany Ochrana byla vyhlášena nařízením Okresního úřadu v Uherském Hradišti č. 17/2002 ze dne 16. 9. 2002. Předmětem ochrany je opuštěný andezitový lom, který je chráněn jako významná geologická lokalita. Jedná se o jedinečný doklad mladého vulkanismu v oblasti flyšových Karpat na území Moravy. Kromě nahnědlého trachyandezitu lze zde v okolí průniků vulkanických hornin spatřit též profily s kontaktně metamorfovanými porcelanity. Vegetace Lom se nachází na okraji lesního porostu, který má charakter panonské prvosenkové dubohabřiny. Kromě dubů a habrů zde roste lípa srdčitá (Tilia cordata), třešeň ptačí (Prunus avium), bez černý (Sambucus nigra), líska obecná (Corylus avellana), brslen evropský (Euonymus europaeus), dřín jarní (Cornus mas), kalina tušalaj (Viburnum lantana) a zimolez obecný (Lonicera xylosteum). Bylinné patro je velmi bohaté roste zde například prvosenka jarní (Primula veris), sasanka pryskyřníkovitá (Anemone ranunculoides), zapalice žluťuchovitá (Isopyrum thalictroides), dymnivka dutá (Corydalis cava), hrachor jarní (Lathyrus vernus), orsej jarní (Ficaria verna), árón východní (Arum cylindraceum), kopytník evropský (Asarum europaeum), konvalinka vonná (Convallaria majalis), kokořík mnohokvětý (Polygonatum multiflorum), svízel vonný (Galium odoratum), plicník lékařský (Pulmonaria officinalis), jahodník obecný (Fragaria vesca), česnáček lékařský (Alliaria petiolata) nebo violka lesní (Viola reichenbachiana). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Uherské Hradiště Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skalky na Wikimedia Commons
Skalky u Havraníků

Skalky u Havraníků jsou přírodní památka poblíž obcí Havraníky a Šatov v okrese Znojmo v nadmořské výšce 265–312 metrů. Předmětem ochrany jsou společenstva úzkolistých a acidofilních trávníků s výskytem koniklece velkokvětého (Pulsatilla grandis). Prostor památky zahrnuje vrcholovou partii a část svahů stejnojmenného vrchu o nadmořské výšce 309 metrů. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Znojmo Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skalky u Havraníků na Wikimedia Commons
Skalní sruby Jizery

Přírodní památka Skalní sruby Jizery, která byla vyhlášena v roce 1979, se nachází na katastrálním území obce Ptýrov nedaleko obce Klášter Hradiště nad Jizerou v okrese Mladá Boleslav ve Středočeském kraji. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Středočeského kraje. Předmět ochrany Předmětem ochrany jsou specifické geomorfologické tvary na pravém břehu řeky Jizery poblíž jejího soutoku se Zábrdkou – skalní sruby s pseudokrasovými výklenky, které vzniklý boční erozí říčního toku. Jedná se o jednu z nejzajímavějších forem vhloubeného zvětrávání pískovců. Popis oblasti Chráněnou památku tvoří strmý sráz na břehu řeky v délce jednoho kilometru s boční erozí vytvořeným výklenkem o délce 315 metrů s maximální hloubkou pět metrů a výškou dva až tři metry. Podél výklenku (skalní římsy) vede v celé délce úzká pěšina. Botanický průzkum na této lokalitě prokázal 78 druhů vyšších rostlin, zoologická inventarizace zjistila 16 druhů brouků, 25 druhů motýlů, z obojživelníků ropuchu obecnou (Bufo bufo), skokana hnědého (Rana temporaria) a skřehotavého (Pelophylax ridibundus), z plazů ještěrku obecnou (Lacerta agilis) a 10 druhů pavouků. Při ornitologickém průzkumu bylo potvrzeno 20 druhů pěvců a 2 nepěvci. Při břehu byla spatřena i lovící volavka popelavá (Ardea cinerea). Lokalita má ornitologickou zvláštnost – výskyt konipase horského (Motacilla cinerea) v počtu nejméně dvou párů zde hnízdících. Horolezectví Přírodní památka byla poničena uměle zabetonovanými horolezeckými chyty. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skalní sruby Jizery na Wikimedia Commons
Skalsko (přírodní památka)

Skalsko je přírodní památka zřízená roku 2008 za účelem ochrany mokřadních společenstev s výskytem zvláště chráněných druhů rostlin a živočichů, které představují typický fragment krajiny Říčanské plošiny. Nachází se severozápadně od vesnice Skalsko v katastrálních územích Pohoří u Prahy a Kostelec u Křížků na rozhraní okresů Praha-západ a Praha-východ. Cílem ochrany je zachování vlhkých luk s výskytem vzácného prstnatce májového (Dactylorhiza majalis), kosatce sibiřského (Iris sibirica) nebo ostřice Hartmanovy (Carex hartmanii) pomocí vhodných zásahů jako jsou kosení expanzivních travin, ke kterým patří např. rákos obecný (Phragmites australis), a vyřezávání náletových dřevin. Geologie, geomorfologie, půdy Geologické podloží chráněného území tvoří předvariské intruzivní horniny Českého masivu. Horniny v okolní krajině vystupují na povrch v podobě roztroušených granodioritových balvanů, které jsou produktem mrazového zvětrávání. Přírodní památka leží v geomorfologickém celku Benešovská pahorkatina, podcelku Dobříšská pahorkatina a okrsku Jílovská vrchovina, která je charakteristická erozně denudačním povrchem rozčleněným hlubokými údolími přítoků Sázavy. Z půdních typů se zde vyskytuje pouze kambizem modální. Flóra a fauna Kromě uvedených druhů na lokalitě roste ze zvláště chráněných druhů rostlin upolín nejvyšší ((Trollius altissimus) a další vzácné rostliny, ke kterým patří žluťucha lesklá (Thalictrum lucidum), ostřice rusá (Carex flava), kozlík dvoudomý (Valeriana dioica), hadí mord nízký (Scorzonera humilis) nebo druhy cévnatých rostlin s ohrožením, zimolez kozí list (Lonicera caprifolium) a další. Zvláště chráněné nebo vzácné druhy živočichů, u kterých byl výskyt prokázán výskyt např. silně ohrožené rosničky zelené (Hyla arborea), modráska bahenního (Phengaris nausithous), modráska očkovaného (Phengaris teleius) a dalších ohrožených a chráněných druhů obratlovců i bezobratlých.[zdroj?] Přístup Podél severní hranice území vede modře značená turistická trasa z Těptína do Jílového. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skalsko na Wikimedia Commons
Skelná Huť (přírodní rezervace)

Skelná huť je přírodní rezervace nacházející se v katastru městyse Protivanov v okrese Prostějov. Přírodní rezervací byla vyhlášena 7. července 1988. Její rozloha činí 19 hektarů. Jedná se o část údolí potoka Luhy s dobře zachovanými společenstvy podmáčených a zrašeliňujících luk s výskytem ohrožených druhů rostlin a živočichů. Území spravuje Krajský úřad Olomouckého kraje. Flóra Na území roste pcháč potoční (Cirsium rivulare), pcháč bahenní (Cirsium palustre), rdesno hadí kořen (Bistorta major), suchopýr úzkolistý (Eriophorum angustifolium), ostřice (Carex), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), všivec lesní (Pedicularis sylvatica) nebo tolije bahenní (Parnassia palustris). Vodstvo Celým územím protéká říčka Luha. Ta v jižní části napájí rybník V Oboře, těsně pod kterým se do ní vlévá Huťský potok. Geologie Na podloží kulmských drob se vytvořily gleje, směrem do úbočí pseudogleje a oglejené kambizemě. Historie Místo je pojmenováno po skelné huti, která zde fungovala v letech 1760 až 1913. Na území přírodní rezervace se nachází samota Oborský dvůr. Přístup Přírodní rezervaci v polovině dělí silnice II/150. Středem rezervace vede modrá turistická trasa z Javoříčka přes Kladky, Jaroměřice, Pohoru, Kořenec, Pavlov směrem na Sloup a Blansko. Jižní části území se dotýká červeně značená turistická trasa vedoucí z Boskovic přes Žďárnou směrem na Nivu, Drahany a dále až do Vyškova. Fotogalerie Panoráma Odkazy Reference Literatura KINCL, Lubomír; KINCL, Martin. Chráněná území Prostějovska. Prostějov: Český svaz ochránců přírody, Regionální sdružení Iris, 2012. 111 s. ISBN 978-80-904928-1-3. S. 36–37. Související články Seznam chráněných území v okrese Prostějov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skelná huť na Wikimedia Commons
Sklenské louky

Sklenské louky je přírodní památka poblíž obce Sklené v okrese Žďár nad Sázavou v nadmořské výšce 720–735 metrů. Území je v péči Správy Chráněné krajinné oblasti Žďárské vrchy a spravuje ho AOPK ČR, RP Správa CHKO Žďárské vrchy. Předmět ochrany Důvodem ochrany jsou přírodě blízká společenstva trvalých porostů s vlhkomilnými a rašelinnými druhy rostlin, přecházející ve spodní části v krajinářsky hodnotnou jednotlivě i skupinově rozptýlenou stromovou zeleň tvořenou vesměs smrkem. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Žďár nad Sázavou Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sklenské louky na Wikimedia Commons
Skleněný palác

Skleněný palác, lidově Skleňák je údajně jedna z nejkvalitnějších předválečných bytových staveb v Praze. Nachází se v Praze 6-Bubenči, náměstí Svobody č. 728/1. Budova je chráněna jako kulturní památka České republiky. Dějiny paláce Byl postaven v letech 1936–1937 podle návrhu architekta Richarda Podzemného jako nájemní dům pro Zemskou banku na základě předchozí užší architektonické soutěže. Tvoří čelo trojúhelníkovitého náměstí Svobody, dříve Dürichovo náměstí. Popis Monumentální dům má lichoběžníkovitý půdorys – do Náměstí Svobody se obrací jeho rozlehlá střední sedmipodlažní část a na ni kose navazují dvě kratší šestipodlažní boční křídla: levé směřuje do ulice Československé armády, pravé do Terronské. Dvůr je upraven jako zahrada, kde býval tenisový kurt a dětské hřiště. Měl bohatě vybavené podzemí – sklepy, prádelna, sušárny a mandlovna, garáže (jen část z toho je v provozu dodnes). Byty jsou různě velké – od garsoniér až po čtyřpokojové, nejvíce (20) je však bytů dvoupokojových, ve všech jsou vestavěné skříňové stěny a topení v podlaze. Většina bytů má buď lodžii nebo zimní zahradu. Rovná střecha budovy sloužila jako rekreační terasa se zahradou. Konstrukce domu je železobetonová, což však není zvnějšku příliš dobře poznat, neboť to prozrazují jen sloupy ve vstupní hale. Průčelí je přísně symetrické a geometrické. Celé prosklené přízemí domu patří obchodním prostorám, mezi nimi je uprostřed střední části rozlehlá vstupní hala. Ve střední části domu se nad obchodním přízemím střídají sloupce lodžií, zimních zahrad a okenních pásů. Boční křídla už nemají zimní zahrady, ale v místě, kde se ohýbají do přilehlých ulic je tento ohyb zdůrazněn lodžiemi. Většina fasády je prosklená, zbytek je pokryt bílými keramickými dlaždicemi. Tento na svou dobu velice luxusní obytný dům, nabízející vysoký standard bydlení a zároveň atraktivní i na pohled, si záhy vysloužil přezdívky „Skleněný dům“ nebo dokonce „Skleněný palác“, lidově pak „Skleňák“, které mu vydržely dodnes. Současnost V přízemí Skleněného paláce jsou komerční prostory a svatební síň a informační kancelář Prahy 6. Odkazy Poznámky Reference Související články Richard Podzemný Plavecký stadion Podolí Poliklinika Pod Marjánkou Zdeněk Toman Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skleněný palác na Wikimedia Commons CHOCHOL, Josef. Domy Zemské banky - Skleněný palác [online]. Archiweb [cit. 2020-12-22]. (popis, foto, výkresy). Dostupné online. Obytný dům Zemské banky – Skleněný palác [online]. Slavné stavby (Praha 6) [cit. 2020-12-22]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-07-22.
Skládka Pozďátky

Skládka Pozďátky je skládka odpadu v katastrálním území Pozďátky obce Slaviček. Vzdálena je 3,8 km na jihovýchod vzdušnou čarou od Třebíče. Spočívá zde jedna z nejzávažnějších ekologických zátěží v kraji Vysočina. Na silniční síť je skládka napojena prostřednictvím silnice č. III/35118, asi 500 m jižně od Pozďátek. Leží v nadmořské výšce 490 m n. m. nad strmým údolím potoka Prašince, prostřednictvím Markovky přítoku řeky Jihlavy. Historie Se záměrem zbudovat u Pozďátek skládku přišla společnost BOPO a. s. začátkem 90. let 20. století. Dne 26. srpna 1993 její stavbu povolil třebíčský stavební úřad. Realizována však byla jen část projektované skládky: nekrytý sektor o ploše cca 5800 m² a plánované kapacitě 26 500 m³ odpadu krytý sektor o ploše 1700 m² a plánované kapacitě 9800 m³ odpadu. Do zkušebního provozu byla skládka uvedena v polovině roku 1994. Kolaudační rozhodnutí následovalo v lednu příštího roku. Roku 1996 byly zjištěny silně kyselé průsaky z tělesa skládky. Zdrojem těchto průsakových vod byly tzv. „kyselé systémy“ deklarované jako odpadní síran železnatý, navezené sem v množství asi 10 000 tun z Prechezy Přerov. Kvůli nesplnění opatření k nápravě byl provoz skládky dnem 1. února 1997 zastaven. V dalších letech se správce skládky pokoušel únik průsakových vod obsahujících kyselinu sírovou a těžké kovy mimo těleso skládky zadržovat. Skládka měnila správce i majitele. Ti jen zmírňovali negativní dopady skládky na životní prostředí, navíc neupouštěli od záměru skládku dobudovat a provozovat. Takový záměr však již není v souladu s plánem odpadového hospodářství kraje Vysočina. Jedním z řešení je, že skládku odkoupí stát a na své náklady ji sanuje. Česká vláda 2. února 2009 schválila odkup skládky nebezpečných odpadů za 23 milionů korun od italsko-lucemburské firmy Logika. Stát má skládku odkoupit prostřednictvím podniku Diamo. Podle ministerstva průmyslu a obchodu mají jen okamžitá havarijní opatření na skládce stát dalších 17 milionů. Náklady sanace mají být stanoveny po zpracování analýzy rizik, studie proveditelnosti a sanačního projektu. Podle Martina Bursíka má Diamo studie předložit do konce července 2009 a do září by podat žádost o subvenci z operačního programu Životní prostředí. V březnu 2010 bylo zveřejněno, že celkové náklady na sanaci skládky mohou činit na 600 milionů korun, z nichž zhruba 450 milionů přislíbila Evropská komise. V říjnu 2010, kdy byla sanace dokončena náklady dosahovaly výše 529 milionů korun, celkem bylo z prostorů skládky odvezeno 24500 tun odpadů. Později tohoto roku se začne s odstraňování konstrukcí skládky. Reference Externí odkazy Fotky ze skládky Archivováno 22. 7. 2020 na Wayback Machine. na stránkách obce Skládka Pozďátky[nedostupný zdroj] – speciální stránka sdružení Arnika Rozhodnuto o sanaci skládky nebezpečných odpadů v Pozďátkách. Sanací skládky pověřen DIAMO, s. p. – informace DIAMO, s. p.
Sklářské muzeum (Kamenický Šenov)

Sklářské muzeum v Kamenickém Šenově je muzeum věnované historii rytého a broušeného skla v Kamenickém Šenově a okolí. Je členem Asociace muzeí a galerií České republiky, sídlí na ulici Osvobození v Kamenickém Šenově v historické budově zapsané od roku 2000 jako kulturní památka České republiky. Historie muzea V roce 1923 bylo založeno městské muzeum spolu s vznikem muzejního spolku. Sbírky byly zprvu uloženy a vystavovány v zdejší sklářské škole, v roce 1927 pak v budově tehdejší radnice. Roku 1949 byla existence odborného sklářského muzea schválena. Výstavní expozice získalo v budově zrušené rafinérie firmy Conrath & Liebsch proti sklářské škole. Budova pochází z roku 1770 a sloužila i jako přepřahací stanice se zájezdním hostincem. V letech 1966 až 1991 se stalo pobočkou Muzea skla a bižuterie v Jablonci nad Nisou, poté roli zřizovatele převzalo město Kamenický Šenov. Roku 1968 se muzeum přestěhovalo do k tomuto účelu zrekonstruované budovy, kde sídlí dodnes. Budova klasicistního, patricijského slohu patřila dříve obchodním firmám se sklem a byla postavena roku 1789. Je kulturní památkou. Zpráva o muzeu v roce 1988 Muzeum navštívilo 29 793 platících osob, dalších 900 byli hosté. Vybráno na vstupném bylo 74 561 Kčs. Činnost muzea zajišťovala vedoucí a odborná pracovnice, o víkendech vypomáhal důchodce a jedna brigádnice. Přes zimu byly prováděny inventury muzejních předmětů, kterých zde bylo 2955 kusů. Muzeum spolupracuje s místní sklářskou školou (Střední umělecko-průmyslová škola sklářská v Kamenickém Šenově), se státním podnikem Crystalex v Novém Boru, s koncernovým podnikem Lustry, MěnV Kamenický Šenov, Umělecko-průmyslovým muzeem v Praze a dalšími institucemi. V roce 1988 zde byly uspořádány dvě výstavky, rytce Bohuslava Horáčka a sochaře Pavla Wernera. Ve sklepních prostorách byla instalována výstavka manželů Roubíčkových spolu s svítidly z podniku Lustry. Expozice Základem stálé expozice jsou sbírky Václava Jílka a pobočky vídeňské sklářské firmy J. & L. Lobmeyr, které v letech 1918–1951 budova patřila. Mimo dokumentace zdejšího sklářství jsou zde exponáty rytého a broušeného skla, lustrů a svítidel firmy J. & L. Lobmeyr. Sbírky byly postupně doplňovány. Jsou zde upravovány i expozice jednorázové, také s využitím prací sklářské školy a zdejších Mezinárodních sympozií rytého skla. Sezonu 2014 muzeum zahájilo otevřením nové expozice výtvarníka Vladimíra Kleina. Cestovní ruch Budova muzea je na nedaleko středu města na ulici Osvobození čp. 69, na křižovatce s ulicí Kamenickou. Kolem muzea je vedena cyklotrasa 3056 a zeleně značená trasa pro pěší turisty z nedalekého náměstí T. G. Masaryka, kde je i zastávka autobusů meziměstské dopravy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sklářské muzeum v Kamenickém Šenově na Wikimedia Commons Web muzea Na webu města
Skryjská jezírka

Skryjská jezírka jsou dvě malá jezírka na rozhraní okresů Rokycany v Plzeňském kraji a Rakovník ve Středočeském kraji v České republice. Leží v nadmořské výšce 270 m. Jezírka jsou od sebe vzdálená jen několik metrů a každé z nich má délku přibližně 30 m, šířku 10 m a plochu asi 150 m². Přírodní rezervace Jezírka o celkové rozloze 59 ha se z větší části nachází na území Středočeského kraje (pouze západní částí zasahuje do kraje Plzeňského) a je v péči AOPK ČR – regionálního pracoviště Střední Čechy. Vznik Okolní skalní stěny a prahy tvoří odolné tmavošedé horniny sopečného původu – dacity. V nich vznikly vertikální pukliny, podél těch se začaly rozrušovat a uvolňovat horniny a došlo k proříznutí soutěsky. Ta byla později v nejužším místě zahrazena nanesenými balvany a za takto nanesenou hrází vznikla jezírka. Vodní režim Jezírky protéká Zbirožský potok, který je přítokem Berounky. Horní jezírko leží těsně pod Skryjským vodopádem, zčásti je sevřeno mezi skalami a zčásti je k němu přístup otevřený. Dolní leží o několik metrů níže mezi stromy. Flora Ve stinném údolí a na vlhkých stráních v okolí jezírek rostou např. kapradiny, udatna lesní (Aruncus vulgaris) a vraní oko čtyřlisté (Paris quadrifolia). Fauna Z ptáků se zde vyskytuje konipas bílý (Motacilla alba) a horský (Motacilla cinerea). Pod vodou sbírá hmyz skorec vodní (Cinclus cinclus), vzácně zde loví drobné rybky ledňáček říční (Alcedo atthis). Velké množství hmyzu je potravní příležitostí pro pstruhy potoční (Salmo trutta morpha fario), jelce proudníky (Leuciscus leuciscus) nebo vzácné vranky obecné (Cottus gobio) a raky říční (Astacus astacus). K nejčastějším druhům bezobratlých pod vodní hladinou patří blešivec obecný (Gammarus pulex), pod kameny se vyvíjí nymfy jepic (Ephemeroptera), pošvatek (Plecoptera), vážek (Odonata), motýlic (Zygoptera) a chrostíků (Trichoptera). Ochrana přírody Jezírka, vodopád, potok a okolí je chráněno v rámci přírodní rezervace Jezírka, jež je chráněným územím o rozloze 59,5 ha v rámci CHKO Křivoklátsko. Nadmořská výška rezervace se pohybuje od 260 do 430 m. Chráněné území bylo zřízeno vyhláškou CHKO Křivoklátsko ze dne 9. října 1995 s účinností k 1. listopadu téhož roku. Předmět ochrany je definován jako „významná paleontologická lokalita (skryjsko-týřovické kambrium), významná lesní společenstva.“ Nedaleká obec Skryje spolu se svým půvabným okolím jsou také velmi známé jakožto významné paleontologické naleziště zkamenělin, které proslavil věhlasný francouzský badatel a inženýr Joachim Barrande; ve Skryjích je tomuto tématu věnován Památník Joachima Barranda, pobočka rakovnického Muzea TGM. Přístup Mezi jezírky prochází přes potok po lávce modrá turistická značka. Jezírka jsou po ní přístupná ze 3 km vzdálených Skryjí nebo z opačné strany od Podmokelského mlýna (asi 1,5 km). Ve filmu Tři princezny (2024, režie Tomáš Pavlíček) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jezírka na Wikimedia Commons
Skály (Drahanská vrchovina)

Skály jsou s nadmořskou výškou 724 metrů druhý nejvyšší vrchol Drahanské vrchoviny a také stejnojmenná přírodní rezervace, rozkládající se na svahu západně od vrcholu. Nachází se na katastrálních území Protivanova a Bukové v okrese Prostějov. Přírodní rezervace, která má rozlohu 12,03 hektarů, byla vyhlášena v roce 1988. Území spravuje Krajský úřad Olomouckého kraje. Důvod ochrany Důvodem ochrany jsou původní lesní porosty s převažujícím bukem (Fagus sylvatica) a s ojedinělou příměsí smrku ztepilého (Picea abies) a javoru klenu a s typickým bylinným podrostem. Flóra Oblast spadá do 5. jedlobukového stupně. V bylinném patře roste kostřava lesní (Festuca altissima), strdivka jednokvětá (Melica uniflora), pitulník horský (Galeobdolon montanum), bažanka vytrvalá (Mercurialis perennis), bukovník kapraďovitý (Gymnocarpium dryopteris) a třtina chloupkatá (Calamagrostis villosa). Stromové patro tvoří květnaté bučiny s mírnými příměsemi javoru klenu (Acer pseudoplatanus). Jižně od chráněné oblasti stojí v lesním porostu chráněná jedle bělokorá (Abies alba), která je označována jako Jedle pod Skalami. Fauna Z ptáků v lokalitě hnízdí holub doupňák (Columba oenas) či lejsek malý (Ficedula parva). Historie Lovecká chata Hanačka, která byla postavena v roce 1810, byla jedním z opěrných bodů partyzánské skupiny Jermak. Vodstvo Západně od přírodní rezervace pramení potok Luha. Geologie Podloží tvoří kulmské droby, na nich se vytvořily kambizemě, které jsou ve vrcholové části značně kamenité. Turistika Středem přírodní rezervace vede modře značená turistická trasa z Javoříčka přes Kladky, Jaroměřice, Pohoru, Kořenec a Pavlov směrem na Skelnou Huť, Sloup a Blansko. Na severní hranici se z ní u rozcestníku Punkva - pramen, odb. odpojuje odbočka k prameni Luhy. Při dostatku sněhu vede severním okrajem červeně značená lyžařská trasa, která se napojuje na Protivanovský okruh. Fotogalerie Odkazy Reference Literatura KINCL, Lubomír; KINCL, Martin. Chráněná území Prostějovska. Prostějov: Český svaz ochránců přírody, Regionální sdružení Iris, 2012. 111 s. ISBN 978-80-904928-1-3. S. 34–35. Související články Seznam chráněných území v okrese Prostějov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skály na Wikimedia Commons
Slavkovické louky

Slavkovické louky je přírodní památka poblíž obce Černá v Pošumaví v okrese Český Krumlov. Důvodem ochrany jsou prameništní a vlhké louky a lesní porost na pestré sérii krystalinika s výchozy krystalických vápenců, významná flóra. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Český Krumlov Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 193. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slavkovické louky na Wikimedia Commons