NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cacovice

Cacovice (německy Zazowitz) je osada v Brně na Cacovickém náhonu řeky Svitavy. Nachází se v katastrálním území Maloměřice, mezi brněnskými čtvrtěmi Husovice, Maloměřice, Obřany a Lesná. Stejným názvem Cacovice je pojmenovaná i tamní ulice vedoucí přes Cacovický ostrov, jinak část spojnice mezi Husovicemi (ul. Cacovická) a Obřany (ul. Zlatníky). Historie Osada tvořená bývalým dvorem s mlýnem je pozůstatek dříve zaniklé stejnojmenné vsi, která je poprvé připomínána v listinném falzu z konce 12. století a hlásícímu se k roku 1104. Podle ní tehdy ves patřila benediktinskému klášteru v Třebíči. Ve 13. století drželi Maloměřice, zřejmě i společně s blízkými Cacovicemi, zábrdovičtí premonstráti. Přes vladyku z Maloměřic a Jindřicha z Lipé se obě vesnice dostaly v roce 1325 do majetku starobrněnského kláštera cisterciaček. Ves Cacovice později zpustla a zbyl z ní pouze mlýn s hamrem a dvorem, který byl centrem místního statku zahrnujícího Husovice, Maloměřice a Ořešín. Cisterciačky vlastnily Cacovice do roku 1782, po zrušení jejich kláštera přešly do majetku náboženského fondu a v roce 1825 byly odprodány soukromému majiteli. V Cacovickém mlýně byla roku 1884 zřízena vodní elektrárna s Girardovou turbínou, která byla nahrazena v roce 1918 Francisovou turbínou. V té době zde také fungovala papírna. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cacovice na Wikimedia Commons Cacovice v Encyklopedii dějin Brna
Dreifaltigkeitskirche (Veselí)

Die Dreifaltigkeitskirche (tschechisch Kostel Nejsvětější Trojice) ist ein Kirchengebäude des römisch-katholischen Bistums Ostrau-Troppau im Ortsteil Veselí (Wessiedel) der Stadt Odry (Odrau) im Okres Nový Jičín, Tschechien. Sie gehört zur Pfarrei Odry. Lage Die Kirche befindet sich Ortszentrum von Veselí an der Dorfstraße. Südlich schließt sich der ummauerte Friedhof an. Hinter dem Friedhof entspringt der Vraženský potok (Roßbach). Beschreibung Das geostete einschiffige Bauwerk hat eine Länge von 22 m und eine Breite von 9 m. Es besteht aus einem rechteckigen Schiff und einem leicht eingerückten – ebenfalls rechteckigem – Presbyterium an der Ostseite, an das sich nördlich eine Sakristei anschließt. Das Schiff und das Presbyterium sind mit einem klassizistischen Stuhldach versehen. Den westlichen Abschluss bildet der niedrige Kirchturm mit Uhrwerk und Zeltdach, unter dem sich in der Hauptfassade das schlichte Eingangsportal befindet. Hinter der Kirche liegt der Pfarrhof mit dem ebenerdigen schlichten Pfarrhaus (Nr. 68). In einer Lücke der Friedhofsmauer befindet sich unterhalb der Kirche ein steinernes Kreuz. Geschichte Wessiedel war seit jeher nach Odrau eingepfarrt, dort wurden 1611 auch die ersten Kirchenbücher angelegt. In dem Dorf stand lediglich ein Glockenturm. 1787 wurde anstelle des Glockenturmes eine Messkapelle der hl. Dreifaltigkeit errichtet und am 12. Oktober desselben Jahres vom Dechanten August von Beer geweiht. 1809 wurde in Wessiedel eine Lokalie mit einem Lokalkaplan bzw. Kurator eingerichtet. Im Jahr darauf begann auch die Führung eigener Matriken. In den Jahren 1839–1840 erfolgte der Bau der heutigen Kirche. Der ursprünglich mit einer Dachlaterne versehene Kirchturm wurde 1928 nach Plänen des Architekten Ferdinand Hickel umgestaltet. Weblinks Beschreibung der Kirche auf den Webseiten der Pfarrei Odry Einzelnachweise
Slezskoostravská radnice

Radnice Slezské Ostravy je od roku 1990 radnicí ostravského městského obvodu Slezská Ostrava a jedna z mála dochovaných budov původní zástavby Slezské Ostravy – Zámostí. Původní radnice Původně sloužil jako obecní budova v roce 1897 novobarokně přestavěný dům čp. 131. Tato tzv. Stará slezskoostravská radnice byla zbourána v 80. letech 20. století. Budova radnice Nová budova radnice byla postavena za tehdejšího starosty Ing. Jana Poppeho (1849–1931) podle návrhu architekta Viktorina Šulce (1870–1946) v letech 1911–1913. Na projektové části spolupracoval Ing. Jaroslav Volenec (1877–?), jeho asistent František Doležel a stavitel Julius Vysloužil. Radnice stojí na nároží ulic Těšínské (dříve třída císaře Františka Josefa a v období protektorátu Adolf Hitler Strasse) a Keltičkovy (dříve Jaklovecké). Je postavena v pozdně historizujícím slohu kombinující formy české novorenesance s jinými historizujícími prvky a zejména v interiérech doplněnými o secesní tvarosloví. V interiéru je nejzajímavější hlavní schodiště s dochovanými svítidly, aplikamy, supraportou nad dveřmi k bočnímu schodišti a štukovou výzdobou hlavního sálu, který v současnosti slouží jako obřadní síň s varhanami nainstalovanými v 90. letech 20. století. Literatura STRAKOŠ, Martin. Radnice Slezské Ostravy jako vychýlený svorník mezi tradicí a moderností. Slezská Ostrava: SPOK – spolek pro ostravskou kulturu, 2011. ISBN 978-80-904096-0-6. ŠOPÁK, Pavel. Radnice ve Slezské Ostravě. Vlastivědné listy 21. 1995, čís. 1. ŠULC, Viktorin. Soutěžný návrh radnice v Polské Ostravě. Architektonický obzor IX. 1910, čís. 8. Reference Související články Radnice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slezskoostravská radnice na Wikimedia Commons Oficiální stránky vydavatele knihy Radnice Slezské Ostravy jako vychýlený svorník mezi tradicí a moderností
Rathaus (Slezská Ostrava)

Das Rathaus von Slezská Ostrava (Slezskoostravská radnice) im Stadtzentrum der Großstadt Ostrava ist eines der Wahrzeichen der Stadt. Es befindet sich am rechten Ufer der Ostravice, unterhalb der Einmündung der Lučina, an der Adresse Těšínská 138. Geschichte Das 1897 neobarock umgebaute Gemeindegebäude genügte den Repräsentationszwecken nicht mehr. Darum wurde unter der Führung des Bürgermeisters Jan Poppe über den Aufbau des neuen Rathauses entschieden. Es entstand auf einem Grundstück neben dem alten Rathaus in der Ortslage Zámostí. Die Stadt veranstaltete Anfang 1910 einen architektonischen Wettbewerb für das Rathaus. Den dritten Platz belegte ein Projekt von Antonín Papež im Stil des Klassizismus, zweiter wurde der Vorschlag des Architekten Viktorin Šulc aus Pilsen. Sein Projekt „Hanna“ war in Formen des historisierenden Baustils gehalten. Der Aufbau des neuen Rathauses erfolgte 1911–1913 nach modifizierten Plänen, an denen außer Šulc auch der Leiter der Bauabteilung beim Gemeindeamt Jaroslav Volenec, sein Assistent František Doležel und der Baumeister Julius Vysloužil teilnahmen. Die Gestaltung des Rathauses ist Kombination von Formen der Neorenaissance mit anderen historistischen Baustilen. Weiter befinden sich hier Elemente des Jugendstils, besonders im Inneren. Die Haupttreppe in den ersten Stock und der dortige Saal sind typische Beispiele dafür. Zu den wertvollen Teilen gehören die Plattenaufschriften in der Eingangstreppe, die Haupttreppe mit Beleuchtungskörpern und vor allem der Repräsentationssaal mit reich verzierten Kronleuchtern. Obwohl das Rathaus kein umwälzendes architektonisches Werk darstellte, bildete es mit seinem Äußeren und Maßstab eine malerische und entsprechend ausgeglichene Einheit mit den umliegenden Häusern. Um 1950 zeigten sich Senkungen als Auswirkungen des Steinkohlenbergbaus in der ganzen Umgebung. Zur Zerstörung der ziemlich neuen Bebauung in Zámostí trug auch die urbanistische Absicht bei, unterhalb des Rathauses am rechten Ufer der Ostravice eine Magistrale in Richtung Nord-Süd zu führen. Dies hatte eine Neugestaltung dieses Teiles von Slezská Ostrava zur Folge. Weitere Verwendung Das Rathaus war nicht nur der Sitz des Gemeindeamtes von Polnisch Ostrau / Polská Ostrava und des späteren Stadtamtes von Schlesisch Ostrau / Slezská Ostrava. Seit Oktober 1918 wurde es vorübergehend auch das Zentrum der neuen tschechoslowakischen Behörden für das Teschener Schlesien. 1941 wurde Schlesisch Ostrau an Mährisch Ostrau (Moravská Ostrava) angeschlossen und nach dem Zweiten Weltkrieg wurde die Stadt in Ostrava umbenannt. Im Rathaus arbeitet seitdem das Stadtamt für den Bezirk Slezská Ostrava, das den Bau vor allem zur Repräsentation dieses Stadtviertels ausnutzt. Zur Zeit seiner Errichtung war das Gebäude auch Ausdruck von Modernisierungstendenzen und Aktivitäten der Selbstverwaltung der Marktgemeinde Polská Ostrava, die 1919 in Slezská Ostrava umbenannt wurde und 1920, nach der endgültigen Bestätigung ihrer Zugehörigkeit zur neuen Tschechoslowakischen Republik, den Rang einer Stadt erhielt. An diese Bemühungen erinnert der Rathausbau bis heute. Einzelnachweise
Sady Karla IV.

Sady Karla IV. v Karlových Varech se nacházejí v jižní části lázeňského centra. Ohraničeny jsou Císařskými lázněmi (Lázně I), Mariánskolázeňskou ulicí a pravým břehem řeky Teplé. Byly založeny roku 1895. Historie Veřejný městský park, později nazvaný sady Karla IV., byl založen v roce 1895 před průčelím nově postavené lázeňské budovy Císařské lázně (Lázně I) (1893–1895). Po umístění sochy Karla IV. v roce 1955 měly sady být jedním z ústředních míst, které by připomínalo slavnou historii města. Tento záměr se ne zcela zdařil a sady jsou poměrně opomíjené. Slávu by tomuto místu mohla navrátit rekonstrukce Císařských lázní. Ta započala koncem roku 2019. Popis Park se nachází v jihozápadní části města na pravém břehu řeky Teplé u Císařských lázní. S Grandhotelem Pupp na levém břehu Teplé jej spojuje Labitzkého lávka. O údržbu parku se stará příspěvková organizace Správa lázeňských parků. Stavby v parku Lavička Václava Havla – vznikla roku 2015 z výtěžku veřejné sbírky a finančního příspěvku města. Autor díla byl Bořek Šípek. Dřevěný altánek. Sochařská výzdoba v parku Socha Karla IV. – je památníkem zakladateli Karlových Varů císaři a českému králi Karlu IV.; připomíná slavnou historii města. Pomník byl odhalen v květnu 1955. Autor akademický sochař Otakar Švec. 48. strom Olgy Havlové V rámci projektu Strom Olgy Havlové založeného Výborem dobré vůle zde byl zasazen 48. strom Olgy Havlové. Pamětní deska byla slavnostně odhalena 11. července 2018, tedy právě v den jejích nedožitých 85. narozenin. Strom – třešeň připomíná zakladatelku nadace a bývalou první dámu Československé a České republiky. Stojí poblíž lavičky Václava Havla. Naučná stezka lázeňskými parky Parkem prochází naučná dendrologická stezka. Odkazy Reference Literatura POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech 2 /K–O/. 1. vyd. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 37. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sady Karla IV. na Wikimedia Commons Sady Karla IV – článek na stránkách Infocentra města Karlovy Vary [cit. 2020-01-27] Sady Karla IV. v Karlových Varech – článek na stránkách České centrály cestovního ruchu – CzechTourism, 2019-10-04 [cit. 2020-01-27] Havlovu lavičku doplnil strom jeho Olgy – internetové stránky KARLOVARSKÝ Deník.cz, autor Vladimír Meluzín, 2018-07-12 [cit. 2020-01-27]
Kaple Božského srdce Páně (Vysokov)

Kaple Božského srdce Páně (někdy uváděná jako filiální kostel Božského srdce Páně) je římskokatolická novogotická kaple ve Vysokově. Historie Kaple byla postavena úsilím zdejších katolíků, kteří ustavili v obci „Jednotu katolíků pro postavení a udržování římskokatolické kaple Božského Srdce Páně ve Vysokově“. Byla postavena výlučně z příspěvků a darů místních občanů a rodáků. Stojí u bývalé hlavní silnice z Náchoda na Jaroměř vedle železničního viaduktu na místě, kde původně stála zemědělská usedlost s kovárnou, která vyhořela. Architektura Kaple je postavena v novogotickém slohu. Vysoká okna mají gotické lomené oblouky. V presbytáři jsou vitrážová okna se zobrazením sv. Václava a sv. Ludmily. Na oknech je nápis "Věnoval ku cti Božského srdce Páně jeho ctitel, vysokovský rodák“. Dárcem byl tehdejší červenokostelecký děkan Jaroslav Žďárek, který se narodil v usedlosti, na jejímž místě kaple stojí. Interiér Hlavní oltář se sochou Krista i postranní mariánský oltář jsou z dílny Břetislava Kafky z Červeného Kostelce. Bohoslužby Bohoslužby se konají v neděli po slavnosti Božského Srdce Páně, o posvícení druhou neděli v říjnu a v květnu každé pondělí. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Božského Srdce Páně na Wikimedia Commons Kaple Božského srdce Páně ve Vysokově u Náchod Rekonstrukce kaple Královéhradecká diecéze Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine.
Kaple Božího Těla (Kutná Hora)

Kaple Božího Těla je vrcholně gotická kaple u chrámu sv. Barbory v Kutné Hoře. Historie Kaple byla založena v polovině osmdesátých let 14. století bratrstvem Božího Těla, těsně před zahájením stavby chrámu sv. Barbory jako hřbitovní kaple s kostnicí, od poloviny 17. století byla uváděna pod patrociniem Božího Těla. Stavba je situována na hraně skalnatého ostrohu. Ke stavbě byla pozvána pražská stavební huť, která vytvořila mimořádné dílo: stejnolodí čtvercového půdorysu o 3 x 3 klenebních polích s křížovými žebrovými klenbami se subtilními žebry, vybíhajícími bez přípor či konzol ze stěn i ze čtyř nosných sloupů. Původní záměr počítal s dvoupodlažní stavbou, vzniklo jen spodní podlaží, přístupné po schodišti ze západní strany. Do spodního podlaží mířil ještě druhý portál z jižní strany, který byl později zazděný; je z něj patrný jen vršek hrotitého záklenku. V drobné prostoře v patře barokní vstupní předsíně je zachován vstupní portál rozestavěného, ale nedokončeného patra. Hřbitov se nacházel zřejmě v místě později postavené Jezuitské koleje. Jezuité po svém příchodu provedli (v souvislosti se stavbou koleje) terénní úpravy, nově vyřešili vstup do kaple a opatřili ho barokním portálem. Kapli nadále využívali při své koleji. Po zrušení jezuitského řádu koncem 18. století přestala kaple sloužit duchovním účelům, byla přeměněna na varhanářskou dílnu, pak skladiště a od té doby chátrala. V letech 1997–2000 se dočkala kompletní rekonstrukce a nyní je využívána k turistickým prohlídkám a výjimečným kulturním akcím komorního charakteru. Odkazy Reference Literatura LÍBAL, Dobroslav. Katalog gotické architektury v České republice do husitských válek. Praha: Unicornis, 2001. Dostupné online. ISBN 80-901587-8-1. S. 221–222. ŠTROBLOVÁ, Helena; ALTOVÁ, Blanka. Kutná Hora. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2000. Dostupné online. ISBN 80-7106-186-7. S. 316–318, 468, 470. ZADRAŽILOVÁ, Jitka. Kaple Božího těla v Kutné Hoře. Zprávy památkové péče. Praha: Oswald, 1994, roč. 54, čís. 7, s. 228–229. Dostupné online. ISSN 1210-5538. MAREŠOVÁ, Daniela. Záchranný archeologický výzkum v kapli Božího těla v Kutné Hoře: Příspěvek k dějinám kaple a pokus o vytvoření základního typáře keramických tříd vyskytujících se na Kutnohorsku ve 2. polovině 14. – počátku 16. století. Archeologie ve středních Čechách. Praha: Ústav archeologické památkové péče středních Čech, 2001, roč. 5, čís. 2, s. 631–648. Dostupné online. ISSN 1214-3553. ŠTROBLOVÁ Helena, ALTOVÁ, Blanka (editorky) a kolektiv autorů: Kutná Hora. NLN Praha 2000, s. 316–318. MUDRA, Aleš (editor) a kolektiv: V oplatce jsi všecek tajně. Eucharistie v náboženské a vizuální kultuře Českých zemí do roku 1620. NPÚ Praha 2017, ISBN 978-80-7480-016-0 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Božího Těla na Wikimedia Commons
Kaplica Bożego Ciała w Kutnej Horze

Kaplica Bożego Ciała – późnogotycka kaplica przy Kościele św. Barbary w Kutnej Horze. Kaplica została zbudowana przez Bractwo Bożego Ciała i służyła jako kaplica cmentarna z kostnicą. Cmentarz znajdował się prawdopodobnie w miejscu obecnego kolegium jezuickiego. Pod koniec XVIII wieku kaplica przestała służyć do celów duchowych. W latach 1997–2000 przeprowadzono gruntowny remont kaplicy i jest obecnie wykorzystywana w celach turystycznych i do wydarzeń kulturalnych. Przypisy
Kaple Narození Panny Marie (Zlíč)

Kaple Narození Panny Marie ve Zlíči je jednolodní orientovaná kaple. Historie Kaple z roku 1714 v lese východně od obce byla postavena jako poděkování za ukončení moru, který sužoval roku 1713 obec. Roku 1812 byla kaple zvětšena v lodi a bylo znovu vystavěno západní průčelí. Vysvěcena byla při slavnosti Narození Panny Marie českoskalickým rodákem P. Josefem Dittrichem, kanovníkem vyšehradským. V roce 1898 byly po obou stranách cesty ke kapličce vysázeny kaštany. V roce 1922 byla v kapli zasazena pamětní deska se jmény 10 občanů Zlíče padlých v 1. světové válce. K větší opravě došlo v květnu roku 1967 (oprava střechy, malování interiéru, omítky) a roce 2002 (malování interiéru). Kaple byla v roce 1997 navržena za kulturní památku. Architektura Stavba je bez věže, stěny hladké, s vížkou s lucernou a cibulí. Okna jsou polokruhová s šambránou. V průčelí je pravoúhlý vchod s rámem, nade dveřmi velká lastura a dvě rozety ze štuku. Kněžiště je do tří stran uzavřené, s valenou klenbou, triumfální oblouk segmentový, strop lodi plochý, kruchta dřevěná visutá. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Narození Panny Marie na Wikimedia Commons Depositum.cz Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine. Farnost Česká Skalice Kostely Kaplička Zlíč kaple Narození Panny Marie v databázi Poškozené a zničené kostely, kaple a synagogy v České republice
Kaple Navštívení Panny Marie (Malá Svatá Hora)

Kaple Navštívení Panny Marie na Malé Svaté Hoře je pozdně barokní stavba, podle památkářů architektonicky střídmá, ale zajímavá klasicistní kaple, stojící osamoceně při staré cestě na Příbram Svatou Horu., postavená na mírně vyvýšeném místě v roce 1809 Edmundem Chvalkovským (z Prahy) za přispění mníšeckého hraběte Josefa z Unwerthu (poskytl pozemek a stavební materiál). Vysvěcena byla pražským světícím biskupem Janem Rychlovským 5. května 1811. Nachází se v jihozápadní části katastrálního území Mníšek pod Brdy, u mimoúrovňové křižovatky dálnice D4 mezi Mníškem pod Brdy a Voznicí, u staré Dobříšské silnice nedaleko odbočky do Kytína. V sousedství kaple je restaurace Malá Svatá Hora a zastávka autobusu. Malá Svatá hora Kaple se nachází v polovině cesty mezi Prahou a Příbramí; často zde proto odpočívali poutníci při cestě na Svatou Horu. K pojmenování místa přispěl i fakt, že za jasného počasí odtud bylo možné spatřit věže svatohorského chrámu. Interiér Hlavní oltář je rokokový. Plochu nad portálem prolamuje okno s odsazeným segmentovým záklenkem, uzavřené dříve plechovým obrazem s P. Marii Kytínskou. Jednolodní prostor založený na čtvercovém půdorysu ukončuje lehce odsazená apsida. Součástí výzdoby je křížová cesta a sochy světců – sv. Antonína Poustevníka, sv. Prokopa, sv. Pavla a sv. Ivana. Dveře hlavního vstupu jsou dvoukřídlé kované, zdobené páskou a stylizovaným rostlinným ornamentem. Bohoslužby v kapli se konají pouze po předchozí domluvě. Před kaplí stojí velký kamenný kříž. Ke kapli vede několik schodů, částečně stíněných starou lípou, značně poničenou vichřící v roce 2022. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple Navštívení Panny Marie, Malá Svatá Hora na Wikimedia Commons Informace o kapli na geocaching.com Malá Svatá hora na stránkách obce Kytín Průvodce okolo Brd Archivováno 8. 4. 2008 na Wayback Machine. Pořad bohoslužeb
Kaple Nejsvětější Trojice (Dejvice)

Kaple Nejsvětější Trojice v Praze-Dejvicích je římskokatolická stavba stojící uprostřed středního zeleného pásu ulice Nad Komornickou. Od roku 1958 je chráněnou kulturní památkou Historie Pozdně barokní kapli dal po roce 1750 postavit farář Antonín Messler, majitel vinice a usedlosti Hadovka. V roce 1872 usedlost i s kaplí zakoupil Adolf Würfel (1804–1891), probošt Metropolitní kapituly, která je vlastníkem stavby dosud. Popis Stavba má půdorys ve tvaru oválu se třemi konchami a obdélnou ze západní strany připojenou předsíní s vysokým štítem. Má zvoncovitou střechu s prejzovou krytinou a lucernu, jejíž okénka jsou však zazděna. Kupolovitou klenbu při obnově kaple po roce 1853 vyzdobil Josef Matěj Navrátil iluzivní malbou světců, adorujících Nejsvětější Trojici, s dekorací váz s květinami. V roce 2004 byly nástropní malby restaurovány. Provoz Kapli administrativně spravuje farní úřad u sv. Matěje v Dejvicích. Je uzavřena, bohoslužby s procesím se konají jen třikrát v roce, na velikonoce, ve výroční den zasvěcení kaple a o vánocích. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple Nejsvětější Trojice (Dejvice) na Wikimedia Commons Fotografie kaple Restaurace nástěnných maleb
Kaple Nejsvětější Trojice (Lhotky)

Kaple Nejsvětější Trojice na Lhotkách je jednolodní neorientovaná kaple. Historie Kaple z 18. století je postavena na svahu nad západním okrajem obce. Poslední rekonstrukce kaple proběhla v letech 1999–2008. Architektura Obdélná stavba s polokruhovým závěrem, zastřešená plechem, sklenutá hladce křížem, s šestibokou vížkou. Stěny jsou hladké, vchod polokruhový. Nad vchodem je štítek dělený pilastry s římsou a výklenkem uprostřed. Bohoslužby Pouť se koná v neděli po slavnosti Nejsvětější Trojice v 15.00. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons Depositum.cz Archivováno 25. 8. 2016 na Wayback Machine. Rekonstrukce kaple Královéhradecká diecéze Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine.
Kaple Nejsvětější Trojice (Plzeň)

Kaple Nejsvětější Trojice je součástí kostela Nanebevzetí Panny Marie, nacházejícího se v areálu bývalého františkánského kláštera v Plzni. Popis Kaple byla v roce 1611, na popud Jana Skribonia z Horšova, který zde má i náhrobek, přistavěna k severní stěně gotického presbyteria kostela Nanebevzetí Panny Marie, jehož tři okna byla touto přístavbou zazděna. Kaple je orientována shodně jako kostel. Tvořena je půlkruhovým kněžištěm s oknem v čele a dvěma půlkruhovými výklenky po stranách a dále obdélnou lodí se dvěma okny v severní stěně. Vstup do kaple je z presbyteria kostela zdobeným portálem uzavřeným mříží. Dne 13. prosince 1717 požádal Ignác Wisinger o možnost vymalovat oltář pro tuto kapli, což mu bylo městskou radou umožněno. Po druhé světové válce byla v kapli na oltáři umístěna Černá Panna Marie z Hájku, původně do kláštera v Hájku přivezená z italského Loreta. Po rekonstrukci se soška vrátila do Loretánské kaple tohoto bývalého františkánského kláštera. Fotogalerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons Literatura Františkáni v Plzni: 1293-2010. Editor Pavla Budilová. Plzeň: Římskokatolická farnost Plzeň-Severní předměstí, 2011, 141 s. ISBN 978-80-254-8800-3. BĚLOHLÁVEK, Miloslav, Jaromír KOVÁŘ, Miloslav ŠVÁB a Adolf ZEMAN. Dějiny Plzně I: Od počátků do roku 1788. Plzeň: Západočeské nakladatelství v Plzni, 1965. ISBN nepřiděleno. DOUŠA, Jaroslav; MARTINOVSKÝ, Ivan, et al. Dějiny Plzně v datech : od prvních stop osídlení až po současnost. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2004. 788 s. (Dějiny českých měst). ISBN 80-7106-723-7. Loretánský klášter v Hájku. In: Praga Magica [online]. 2. června 2012 [cit. 2012-12-21]. Dostupné z: http://praga-magica.blog.cz/1206/loretansky-klaster-v-hajku Archivováno 29. 6. 2012 na Wayback Machine. Související články Plzeň Kostel Nanebevzetí Panny Marie Františkánský klášter v Plzni
Kaple Panny Marie u Antonínova Dolu

Římskokatolická kaple Panny Marie leží u Antonínova Dolu u silnice z Jihlavy do Havlíčkova Brodu, na katastru obce Střítež. Byla postavena v letech 2009 až 2010 jako poděkování za dar života a zdraví pro nedonošená dvojčata rodinami Perničkových a Doležalových, resp. dědečkem nedonošených dvojčat. Nachází se u lesa zvaného Strašilův les na pozemku Miroslava Perničky. Součástí jednoduché stavby je sloup se třemi špicemi, na jehož vrcholu je umístěn kříž. Před kaplí stojí kamenný kříž s tímto nápisem: Neprosím o zázrak, Pane, ale o sílu pro všední život. Tato kaple ke cti Panny Marie byla postavena jako projev díků za vyslyšení prosby. Kaple byla 3. července 2010 vysvěcena Zdeňkem Krčkem, děkanem v Polné. Dne 20. listopadu 2010 zde sloužil bohoslužbu za nedonošené děti a jejich rodiče administrátor královéhradecké diecéze biskup Josef Kajnek za účasti asi 150 lidí. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie u Antonínova Dolu na Wikimedia Commons Fotografie kaple[nedostupný zdroj]