NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Клаштерец на Охри

Клаштерец на Охри (чеш. Klášterec nad Ohří, нем. Klösterle an der Eger) град је у Чешкој Републици, у оквиру историјске покрајине Бохемије. Клаштерец на Охри је град у оквиру управне јединице Устечки крај, где припада округу Хомутов. Географија Клаштерец на Охри се налази у северозападном делу Чешке републике, близу границе са Немачком - 13 километара северозападно од града. Град је удаљен од 110 km северозападно од главног града Прага, а од оближњег Уста на Лаби 85 km југозападно. Град Клаштерец на Охри се налази у северном делу историјске области Бохемије. Град се налази у долини реке Охре, на приближно 320 m надморске висине. Северно од града уздижу се Крушне горе, а јужно Липске горе. Историја Подручје Клаштереца на Охри било је насељено још у доба праисторије. Насеље под данашњим називом први пут се у писаним документима спомиње у 1352. године. Већ тада претежно становништво града и околине су Немци. Године 1919. Клаштерец на Охри је постао део новоосноване Чехословачке. 1938. године Клаштерец над Охри, као насеље са немачком већином, је отцепљен од Чехословачке и припојено Трећем рајху у склопу Судетских области. После Другог светског рата месни Немци су се присилно иселили из града у матицу. У време комунизма град је нагло индустријализован. После осамостаљења Чешке дошло је до опадања активности тешке индустрије и до проблема са преструктурирањем привреде. Становништво Клаштерец на Охри данас има око 16.000 становника и последњих година број становника у граду стагнира. Поред Чеха у граду живе и Словаци и Роми. Галерија Спољашње везе Званични веб-сајт
Klášterec nad Ohří

Klášterec nad Ohří (tyska: Klösterle an der Eger) är en stad i regionen Ústí nad Labem i nordvästra Tjeckien. Staden är belägen cirka 320 meter över havet. Ytan uppgår till 53,8 kvadratkilometer, och staden hade 14 730 invånare i början av 2016. Klášterec nad Ohří är belägen på slättlandet vid floden Ohře vilken separerar Erzgebirge från Doupovbergen. Platsen omnämndes första gången i ett dokument från 1352. Staden är en känd spastad. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Klášterec nad Ohří. Officiell webbplats
Клаштерець-над-Огржим

Кла́штерець-над-О́гржим (чеськ. Klášterec nad Ohří, нім. Klösterle an der Eger) — місто на північному заході Чехії, у районі Хомутов Устецькому краї. Розташований на лівому березі річки Огрже між Рудними і Доуповськими горами за 36 км на схід від знаменитого курортного міста Карлові Вари і за 6 км на захід від міста Кадань. Населення міста складає близько 14 300 осіб. Історія Місто заснували бенедиктинці з Постолопрти. В період між 1150 і 1250 рр. вони збудували невеликий монастир, біля якого невдовзі з'явилась церква з приходським цвинтарем і, можливо, монастирська школа. Від цього походить назва міста: чеське слово klášter означає «монастир». 1277 року Пржемисл Отакар II закрив місцевий монастир і приєднав його землі під свій вплив. Згодом поселенням і околицею володіло сімейство Шумбурків, а в першій третині XIV століття землі придбав представник роду Перштайнів, що збудував тут родовий замок. 1352 року в письмових джерелах вперше згадано латинську назву цього поселення — Claustrellum, а 1356 року вперше з'являється німецька назва — Klosterlin. З XVI по кінець XIX століття ці землі належали роду Тун і Гогенштайн. В цей період було споруджено церкву Пресвятої Трійці в стилі бароко, неоготичний замок з англійським парком навколо. 1794 року в селі Міржетице, що згодом стало частиною міста, було засновано першу чеську порцелянову фабрику. З часом Клаштерець став важливим європейським центром виготовлення порцеляни. Ця галузь і сьогодні представлена в місті під торговою маркою THUN 1974 a.s., що є частиною асоціації EPIAG, куди входять різні порцелянові компанії Altrohlau. Див. також Електростанція Прунержов Примітки Посилання Муніципальний сайт
Chodovský hřbitov

Chodovský hřbitov se nachází v Praze 4 na Opatově mezi ulicemi U Chodovského hřbitova a Lečkova. Byl otevřen pravděpodobně v roce 1945. Stavba hřbitova samotného začala již v roce 1935. Hřbitov se dělí do tří částí rozdělených hlavními cestami. Pravou přední část zabírají hroby, v levé přední části se nachází kolumbária a v zadní části je památník padlým sovětským vojákům v bitvě u Sokolova. Vpravo i vlevo od památníku mají dotyční vojáci náhrobky. V roce 2016 byl na hřbitově postaven kamenný kříž s pozlaceným Kristem. Kříž posvětil arcibiskup Dominik Duka za přítomnosti obyvatel Jižního Města a starosty Prahy 11. V roce 2017 byla zbourána stará obvodová zeď a byla nahrazena novou. Původní plán hřbitova Zajímavostí je, že v meziválečném období byl hřbitov původně plánován mnohem větší a na úplně jiném místě – na volných pozemcích severně od dnešního sídla Archivu hlavního města Prahy na Chodovci při dnešní ulici Türkova měl vzniknout Centrální hřbitov na Chodovci, který se měl podobně jako Ďáblický hřbitov stát jedním z tří dalších nových ústředních hřbitovů Velké Prahy. Stavět se začalo v roce 1935, ale práce byly ukončeny kvůli vlhkému podloží. Do dnešních dnů se dochovala část hřbitovní zdi se vstupní branou, která dnes slouží jako vjezd do komerčního areálu. Prvními pohřbenými byli padlí chodovští občané, kteří bránili Prahu při Pražském povstání. Pohřbené osoby padlí z bojů května 1945 Alois Křejpský (1901–1945), dělník a městský zřízenec sovětští vojáci Emil Hadač (1914–2003), geobotanik a biolog Fotografie Reference Související články Centrální hřbitov na Chodovci Nový hřbitov pražský (Praha 10 – Hostivař) Centrální hřbitov v Ruzyni Literatura Kovařík, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. S. 110 – 112. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chodovský hřbitov na Wikimedia Commons Spolek pro vojenská pietní místa: Praha 11, Lečkova, Chodov, hřbitov. Jiří a Lucie Portešovi, 23. dubna 2010.
Cmentarz Chodovski

Cmentarz Chodovski (cz. Chodovský hřbitov) – cmentarz położony w stolicy Czech w dzielnicy Praga 4 (Opatov-Chodov) przy zbiegu ulic U Chodovského hřbitova i Lečkovej. Historia Został otwarty prawdopodobnie w 1945. Cmentarz podzielony jest na trzy części rozdzielone alejami. Po prawej stronie od głównego wejścia pierwszą część zajmują kolumbaria, a za nimi znajduje się pomnik upamiętniający żołnierzy Armii Czerwonej poległych w bitwie pod Sokołowem. Po prawej i po lewej stronie od pomnika znajdują się kwatery z grobami żołnierzy. W 2016 na cmentarzu postawiono kamienny krzyż z pozłacaną figurą Chrystusa. Poświęcił go arcybiskup Dominik Duka w obecności mieszkańców Jižního Města i burmistrza dzielnicy Praga 11. W 2017 zburzono stary mur i zastąpiono go nowym. Na Cmentarzu Chodovskim jest pochowany biolog i geobotanik Emil Hadač. Pierwotne plany cmentarza Przed II wojną światową planowano założenie cmentarza o znacznie większej powierzchni i w innym miejscu, przy dzisiejszej ulicy Turkovej. Podobnie do Cmentarza Ďáblickiego miał być nowym centralnym cmentarzem Wielkiej Pragi. Budowa rozpoczęła się w 1935, ale prace zostały zakończone z powodu wilgotnego podłoża. Do dziś zachowała się część muru cmentarnego z bramą wejściową, która dziś służy jako brama do zespołu hurtowni przemysłowych. Bibliografia Kovařík, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. s. 110-112.
Velká Bíteš

Velká Bíteš (until 1924 Velká Byteš) is a town in Žďár nad Sázavou District in the Vysočina Region of the Czech Republic. It has about 5,500 inhabitants. The town is located on the Bítýška Stream in the Křižanov Highlands. Velká Bíteš is an industrial town. Velká Bíteš was founded in the first half of the 13th century and became a town in 1408. The historic town centre is well preserved and is protected as an urban monument zone. The main landmark is the Church of Saint John the Baptist. Administrative division Velká Bíteš consists of 11 municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Pánov forms an exclave of the municipal territory. Geography Velká Bíteš is located about 35 kilometres (22 mi) southeast of Žďár nad Sázavou and 27 km (17 mi) west of Brno. It lies in the Křižanov Highlands. The highest point is at 530 m (1,740 ft) above sea level. The Bítýška Stream flows through the town. History The first written mention of Velká Bíteš is from 1240, when the church was mentioned. The settlement was founded in the first half of the 13th century. In the mid-14th century, it was a market town and in 1408, it was promoted to a town. The greatest development occurred after the Hussite Wars, but the town was severely damaged during the Thirty Years' War and recovered slowly. Velká Bíteš was not industrialised until 1950, when a large engineering company was founded. Thanks to this, the population increased significantly. Demographics Economy The largest employers based in the town are ITW Pronovia, manufacturer of plastic products for the automotive industry, and První Brněnská Strojírna Velká Bíteš, manufacturer of aerospace technologies. Transport The D1 motorway from Prague to Brno runs next to the town. Sights Velká Bíteš is known for the unique fortified Church of Saint John the Baptist. The original wooden structure was replaced by the stone Romanesque church in the 13th century. In the 15th century, it was surrounded by stone ramparts with an entrance tower. Notable people Martin Roháč (?–1571), serial killer Eva Schiroky (1840–1919), anarchist Vojtěch Řepa (born 2000), cyclist Twin towns – sister cities Velká Bíteš is twinned with: Hanušovce nad Topľou, Slovakia References External links Official website
Velká Bíteš

Velká Bíteš es una localidad del distrito de Žďár nad Sázavou en la región de Vysočina, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 5171 habitantes. Se encuentra ubicada al noreste de la región, cerca del nacimiento del río Sázava —un afluente derecho del río Moldava— y de la frontera con las regiones de Moravia Meridional y Pardubice.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Velká Bíteš.
Velká Bíteš

Velká Bíteš (en allemand : Groß Bittesch Heinrichs) est une ville du district de Žďár nad Sázavou, dans la région de Vysočina, en Tchéquie. Sa population s'élevait à 5 361 habitants en 2023. Géographie Velká Bíteš se trouve à 18 km à l'est-sud-est de Velké Meziříčí, à 30 km à l'ouest-nord-ouest de Brno, à 38 km au sud-est de Žďár nad Sázavou, à 48 km à l'est-sud-est de Jihlava et à 156 km au sud-est de Prague. La commune est limitée par Ruda, Záblatí, Vlkov, Březské, Nové Sady et Křoví au nord, par Přibyslavice et Zálesná Zhoř à l'est, par Stanoviště, Krokočín, Hluboké, Jinošov et Pucov au sud, et par Jasenice, Čikov et Tasov à l'ouest. Le quartier de Pánov constitue une exclave, séparée de la partie principale de la commune par Křoví. Il est limité par Katov au nord, par Deblín à l'est, par Svatoslav au sud-est, par Přibyslavice au sud, et par Křoví à l'ouest. La ville est desservie par l'autoroute D1 (Prague – Brno – Ostrava), qui la contourne par le sud. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1240. Administration La commune se compose de onze sections : Transports Par la route, Velká Bíteš se trouve à 20,5 km de Velké Meziříčí, à 39,5 km de Žďár nad Sázavou, à 55 km de Jihlava et à 175 km de Prague. Velká Bíteš est desservie par l'autoroute D1 (sortie 162), qui relie Prague à la frontière polonaise en passant par Brno et Ostrava. Notes et références Portail de la Tchéquie Portail de la Moravie
Velká Bíteš

Velká Bíteš (németül Groß Bittesch, 1940–1945 között Heinrichs) város Csehországban. Brnótól 35 km-re északnyugatra, a Žďár nad Sázavou-i járásban fekszik. Földrajza Velká Bíteš a Cseh–Morva-dombság déli részén található, a Fehér-patak (Bítýška) völgyében. A várostól északra emelkedik a Bítešská horka domb (491 m), nyugatra pedig a Chocholáč. A város déli részén vezet a D1-es autópálya is van a 162-es kijárat. A szomszédos városok északon Vlkov, Radostínský Mlýn Březské, északkeleten Křižínkov és Krovi, keleten Szvjatoszlav, Radoškov, Otmarov és Přibyslavice, délkeleten Košíkov, Krokočín, délen Jinošov és Jindřichov, délnyugaton Jestřabí, nyugaton Březka, északnyugaton Nove Sady, Krevlický Dvůr Záblatí és Osová Bítýška. Történelem A települést valószínűleg a 12. században alapították. Az első írásos említés 1240-ből származik. A 14. század a település városi jogokat kapott. A várost Jobst őrgróf erősítette meg 1408-ban. A huszita háborúk során 1428-ban elfoglalták a várost a táboriták, majd 1435-ben a város ismét megtámadták és megsemmisítették. 1440-ben kezdték újjáépíteni, elsősorban csehek telepedettek le a városban. A harmincéves háború alatt a svédek négyszer foglalták el és hagyaták el. 1776-ban a város nagy része elpusztult egy tűzvészben. 1880-ban a város már 2119 lakosa, amelyből 2078 volt cseh és 78 német. 1930-ban a város 1761 lakosából 1756 volt cseh, a többi német. Velká Bítešt 1949-ben léptették elő kerületi várossá. 1950-ben 1769 ember élt a városban. A korai 1961-Okres Velká Bites oldott és a város Zdar nad Sazavou a Okres rendelt. 1991-ben a városnak 3854 lakosa volt. Testvérvárosok Tapolyhanusfalva Szlovákia Torrevecchia Pia, Olaszország Látnivalók Városközpont Keresztelő János erődtemploma, a késő román stílusú templom a 15. században épült. Szintén a 15. században épült a városháza. Piac két 1849-ben épült kúttal Nepomuki Szent János szobra a piactéren Masaryk emlékmű, szintén a piactéren Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk A város oldala a kistérség honlapján
Velká Bíteš

Velká Bíteš (in tedesco Groß Bittesch) è una città della Repubblica Ceca facente parte del distretto di Žďár nad Sázavou, nella regione di Vysočina. Amministrazione Gemellaggi Hanušovce nad Topľou Torrevecchia Pia Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Velká Bíteš Collegamenti esterni Sito ufficiale, su vbites.cz.
Velká Bíteš

Velká Bíteš (Duits: Groß Bitesch 1940–1945: Heinrichs) is een Tsjechische stad in de regio Vysočina, en maakt deel uit van het district Žďár nad Sázavou. Velká Bíteš telt 5000 inwoners (2006). Geboren Vojtěch Řepa (2000), wielrenner
Velká Bíteš

Velká Bíteš − miasto w Czechach, w kraju Wysoczyna. Według danych z 31 grudnia 2003 powierzchnia miasta wynosiła 4 731 ha, a liczba jego mieszkańców 4 843 osób (2003). Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Linki zewnętrzne Strona miasta
Велька-Битеш

Велка-Битеш (чеш. Velká Bíteš) — город в Чехии в крае Высочина, районе Ждяр-над-Сазавоу. История Селение Велка-Битеш было основано в середине XII века. Первое письменное упоминание о нём датируется 1240 годом. В 1408 поселение получило статус города; на тот момент в нём проживало порядка 850 жителей. К началу XVI века число жителей достигло 1200. Во время Тридцатилетней войны численность населения уменьшилась в два раза. К началу XX века в городе проживало 1800 человек. В 1950 году в городе был построен машиностроительный завод. В настоящее время в городе живёт более 5 тысяч человек. Население Примечания
Велка Битеш

Велка Битеш (чеш. Velká Bíteš) град је у Чешкој Републици. Град се налази у управној јединици Височина крај, у оквиру којег припада округу Ждјар на Сазави. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године град је имао 5.064 становника. Референце Спољашње везе
Velká Bíteš

Velká Bíteš är en stad i Tjeckien. De ligger i distriktet Okres Žďár nad Sázavou och regionen Vysočina, i den sydöstra delen av landet, 160 km sydost om huvudstaden Prag. Velká Bíteš ligger 477 meter över havet och antalet invånare är 4 843. Terrängen runt Velká Bíteš är platt. Runt Velká Bíteš är det ganska tätbefolkat, med 65 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Velké Meziříčí, 17,3 km väster om Velká Bíteš. I omgivningarna runt Velká Bíteš växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Velká Bíteš.
Židovský hřbitov v Kynšperku nad Ohří

Židovský hřbitov v Kynšperku nad Ohří se nachází v severozápadní části města Kynšperk nad Ohří v okrese Sokolov v Karlovarském kraji. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie Židovská komunita v Kynšperku nad Ohří patří mezi nejstarší v Čechách. Lze doložit, že zde již sídlila v polovině 14. století. K jejímu posílení přispěli i uprchlíci z Chebu, když utíkali před pogromem na jaře 1350. V té době žili židi převážně ve vnitřním městě, kde se údajně nacházel i jejich první hřbitov. Až do druhé světové války bylo židovské osídlení kontinuální. První údaje o počtu rodin pochází z roku 1570. Roku 1650 bylo vydáno unesení, že počet židů ve městě nesmí stoupat. Patent z roku 1723 zakazoval židům postavit si ve městě nové domy a zřídit vlastní školu. Židovský okrsek vznikl nejpozději v 18. století na úpatí hradního vrchu. V letech 1830–1835 došlo k rozdělení náboženské obce na dvě části. Důvodem byl konflikt mezi ortodoxními židy a reformovanými věřícími. To vyvrcholilo vznikem dvou synagog ve městě. Ortodoxní židé konali bohoslužby ve staré synagoze, reformní v již neexistujícím domě čp. 98. Po roce 1900 ortodoxní židé město většinou opouštějí. Koncem roku 1938, konkrétně v noci z 20. na 21. října, tedy ještě před Křišťálovou nocí v Německu, zapálili příslušníci NSDAP dřevěnou synagogu. Na hřbitově došlo k stržení honosných náhrobků a hřbitov by zdemolován. Mezi nejzajímavější židovské osobnosti narozené v Kynšperku patřil malíř a grafik Fritz Lederer. Stavební podoba Původní středověký hřbitov se údajně nacházel ve vnitřním městě. Dnešní hřbitov se nachází na severním svahu Zámeckého vrchu. Hřbitov byl založen v době, kdy obranný systém kyšperského hradu zanikl, tedy nejdříve v 17. století. Jeho půdorys má tvar nepravidelného lichoběžníku. Původně byl ze všech stran obklopen kamennou zdí, do dnešní doby se zachovala jen jeho část. Areál je rozdělen do dvou částí, starší část je v prostoru spodního příkopu, mladší v horním příkopu. Informace z panelu u hřbitova uvádí, že nejstarší náhrobek je z 12. století. To je však s ohledem na osídlení židů v Kynšperku nepravděpodobné. Nejstarší dochovaný náhrobník pochází z roku 1605. Po vypálení synagogy a zničení hřbitova nacisty byly některé náhrobníky použity k dláždění dvorů kolem náměstí. Poslední pohřeb se na hřbitově konal roku 1949, kdy zde byl pochován malíř Fritz Lederer. Odkazy Reference Související články Seznam židovských památek v Karlovarském kraji Seznam židovských hřbitovů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu židovský hřbitov v Kynšperku nad Ohří na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Kynšperk nad Ohří)

Der Jüdische Friedhof Kynšperk nad Ohří ist ein jüdischer Friedhof in Kynšperk nad Ohří (deutsch Königsberg an der Eger), einer Stadt im Okres Sokolov in Tschechien. Der Friedhof wurde im 17. Jahrhundert angelegt; der älteste Grabstein stammt aus dem Jahr 1605. Der Friedhof wurde im November 1938 von den Nazis schwer beschädigt. Die letzte Bestattung – das Begräbnis des Malers und Grafikers Fritz Lederer – fand im Jahr 1949 statt, danach verödete das Gelände; ab 2005 wurde jedoch der Versuch unternommen, zumindest teilweise einige Grabsteine zu restaurieren. Weblinks Židovský hřbitov, auf www.kynsperk.cz/.../zidovsky-hrbitov (Webseite der Stadt Kynšperk nad Ohří) Einzelnachweise
Harrachovská hrobka

Hrobka rodu Harrachů je pohřební kaple svatého Kříže, která se nachází v centru Horní Branné v okrese Semily v Libereckém kraji. Byla postavena v pseudorománském stylu z iniciativy Františka Arnošta z Harrachu (1799–1884) v letech 1840–1870. Stavba je obklopena veřejně přístupným parkem se vzrostlými stromy a lavičkami. Kaple je využívána jako obřadní síň k vypravení pohřbů. Pod kaplí se nachází krypta s ostatky zemřelých příslušníků rodu Harrachů, které sem byly přesunuty 4. března 1875 z kaple sv. Aloise ve špitále, který se nachází vedle hrobky. Nejznámější zde pochovaná osoba je patrně osvícený šlechtic Jan Nepomuk hrabě Harrach (1828–1909). Architektura Stavba v tomto stylu je v severních Čechách unikátní. Tvar hrobky vychází ze dvou soustředných osmiúhelníků. Její povrch je tvořen střídajícími se kvádry červeného a bílého pískovce z nedalekého lomu. Do hrobky se vchází vstupním portálem bohatě zdobeným pásy pletenců a palmet. Vnitřní stěny osmiboké stavby jsou vykládané černými mramorovými deskami, na kterých jsou zlatým písmem vytesané tituly jednotlivých zde pohřbených členů rodu. Historie Celkem dvakrát se lupiči vloupali do hrobky s nadějí, že tu naleznou cenné předměty. Poprvé to bylo v noci z 15. na 16. května 1925, kdy odnesli 3 mosazné svícny a mosazný lustr. Když však poznali, že se jedná pouze o mosaz, odhodili lup do nedaleké pískovny v lese Brabenci, kde za několik dní hrající si děti odcizené předměty nalezly. Druhý pokus o loupež se stal v noci ze 4 na 5. srpna 1934. Ale tentokrát se lupiči nedostali do ochozu a odešli s nepořízenou. Rekonstrukce První rekonstrukce proběhla již v roce 1975 na náklady místní organizace Svazarm. Rozsáhlá oprava objektu proběhla v letech 2009–2011 v rámci rozsáhlé obnovy historického centra obce (zámek, hrobka, kostel, špitál a další). Rekonstrukce byla financována obcí Horní Branná, dotací EU, dotací z fondu kulturního dědictví Libereckého kraje a Ministerstva kultury České republiky v celkové hodnotě 3,5 milionu korun. Oprava byla provedena firmou akademického sochaře Jiřího Kašpara z Mostku. Rekonstruována byla především vnější fasáda (zbavení mechu, vyspárování, nahrazení drobných zdobných částí) a okolní park. Seznam pohřbených Seznam vychází z nápisů na náhrobních deskách v interiéru hrobky. Chronologicky podle data úmrtí V tabulce jsou uvedeny základní informace o pohřbených. Fialově jsou vyznačeni příslušníci rodu Harrachů, žlutě jsou vyznačeny manželky z jiných rodů, pokud zde byly pohřbeny. Červeně jsou zvýrazněni majitelé jilemnického panství. Generace jsou počítány od Bohuňka († 1339). V polovině 16. století byl Harrachům přiznán panský stav, v roce 1627 byl Karel I. Linhart (1570–1628) povýšen do hraběcího stavu. U manželek je generace v závorce a týká se generace manžela. Děti jsou vypsány v poznámce u matky, avšak pokud byla matka pohřbena jinde, jsou děti uvedeny v poznámce u otce. Odkazy Poznámky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Harrachovská hrobka v Horní Branné na Wikimedia Commons
Harrach-Gruft zum Heiligen Kreuz

Die Harrach-Gruft zum Heiligen Kreuz (tschechisch Harrachovská hrobka sv. Kříže) befindet sich in Horní Branná, Okres Semily in Tschechien. Sie war bis 1945 Familiengrablege der Grafen Harrach zu Rohrau und Thannhausen auf Jilemnice/Starkenbach und wird heute als Trauer- und Konzerthalle genutzt. Lage Die Harrach-Gruft steht im Zentrum des Dorfes zwischen dem Schloss und der Kirche gegenüber dem Harrach-Spital an der Straße nach Jilemnice. Bauwerk Das außergewöhnliche eingeschossige und denkmalgeschützte Bauwerk besteht aus zwei übereinanderliegenden oktogonalen achsgleichen Prismen. Es weist Elemente der Neoromanik und orientalischer Bauten auf. Darunter befindet sich die mit schwarzem Marmor verkleidete Krypta mit den Särgen der Grafen Harrach zu Rohrau und Thannhausen, in der auf Tafeln in Goldschrift die Namen und Titel der Beigesetzten eingelassen wurden. Geschichte 1840 ließ der Besitzer der Familienfideikommissherrschaft Jilemnice/Starkenbach, Franz Ernst Graf Harrach zu Rohrau und Thannhausen (1799–1884), gegenüber dem Spital den Grundstein für eine neue Familiengrablege legen. Nach 30-jähriger Bauzeit wurde die Gruft am 4. September 1870 geweiht. 1875 erfolgte die Umbettung der Särge aus der seit dem Ende des 17. Jahrhunderts als Grabkapelle genutzten Spitalkapelle St. Alois. 1884 erfolgte die Beisetzung des in Nizza verstorbenen Bauherren Franz Ernst Graf Harrach. Mit einem großen Trauerzug an dem acht Fürsten und weitere Adlige aus dem Grafen- und Freiherrnstand sowie die Einwohnerschaft der gesamten Umgebung teilnahmen wurde sein Leichnam vom Schloss zur Gruft überführt. Eine ebenso prunkvolle Trauerfeier erhielt 1909 Johann Nepomuk von Harrach, zu dieser reisten mit einem Sonderzug aus Prag der Prager Oberbürgermeister sowie weitere Persönlichkeiten des öffentlichen Lebens an. Weblinks Harrachovská hrobka sv. Kříže Harrach-Gruft Einzelnachweise