NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Římskokatolická farnost Rakovník

Římskokatolická farnost Rakovník je jedno z územních společenství římských katolíků v rakovnickém vikariátu s farním kostelem sv. Bartoloměje v Rakovníku. Dějiny farnosti Již v roce 1352 v Rakovníku (také názvy Rakona nebo Rakonitz) vznikla plebánie, v roce 1407 dokonce děkanství. Původní fara stála na místě dnešního muzea, současná jednopatrová budova děkanství s valbovou střechou byla postavena roku 1751 o něco severněji, stále ve východním sousedství kostela sv. Bartoloměje. Místní farnost začala vést matriky od roku 1652, starší jsou uloženy na městském úřadu v Rakovníku, novější stále na farním úřadě. K 1. lednu 2004 byly s farností sloučeny původní farnosti Kounov, Lišany, Lužná, Mutějovice a Olešná. Území farnosti Do farnosti náleží území obcí: Chrášťany (pouze část Nový Dvůr) • Janov • Kounov • Krupá • Lišany • Lužná • Milostín • Mutějovice • Nesuchyně • Olešná • Pavlíkov (pouze část Ryšín) • Rakovník Kostely a kaple Osoby ve farnosti Farnost Kounov Zaniklou farnost Kounov, nyní součást rakovnické farnosti, spravovali: 1744–1750 Valentin Haffner 1750–1753 Ludwig Graas 1753–1758 Johann Müller 1758–1762 Josef Luschner 1762–1768 Franz Götzl 1769–1771 Johann Hammerschmied 1771–1784 Mathäus Haffner 1784–1795 Mathias Seemann 1795–1802 Josef Faschang (byl rektorem kněžského semináře a později proboštem na Svaté Hoře u Příbrami) 1802–1812 Johannes Marschalek 1812–1823 Peter Seyfert 1823–1827 Johannes Cipryan 1827–1842 Franz Kepler 1843–1851 Josef Franz 1852–1855 Josef Renner (jednalo se o prvního faráře, protože dosavadní duchovní správa byla povýšena na samostatnou farnost) 1856–1865 Josef Dobiser 1865–1871 Franz Pechar 1871–1879 Franz Vlasak 1879–1881 Josef Hasik 1892–1895 Josef Petržilka od roku 1901 Josef Splechtna Odkazy Reference Externí odkazy Farnost na stránkách arcidiecéze
Římskokatolická farnost Rousínov u Vyškova

Římskokatolická farnost Rousínov u Vyškova je územní společenství římských katolíků ve slavkovském děkanství s farním kostelem svatého Václava. Území farnosti Do farnosti náleží tyto kostely, kaple a území obcí: Kostely : Kaple : V letech 2007 až 2018 patřila do farnosti také obec Podbřežice. Historie Fara v (Novém) Rousínově je poprvé zmiňována v roce 1404, za třicetileté války byla zničena. (Nový) Rousínov pak dočasně spadal do farnosti Starý Rousínov (později Rousínovec). Samostatná farnost byla obnovena v roce 1696, tvořil ji obvod vyčleněný z farnosti Starý Rousínov zahrnující (Nový) Rousínov a vesnici Kroužek. V roce 1699 začala na rousínovském náměstí stavba farního kostela svaté Maří Magdalény, který vznikl na místě stávající starší kaple a hřbitova. K 1. lednu 2006 byla zrušena farnost Rousínovec a k farnosti Rousínov u Vyškova bylo přičleněno její území zahrnující vesnice Rousínovec, Slavíkovice, Čechyně a Velešovice. Krátce poté (do podzimu 2007) byl status farního kostela přesunut z kostela svaté Maří Magdalény v Rousínově na kostel svatého Václava v Rousínovci. Duchovní správci Od 1. září 2006 zde byl farářem R. D. Mgr. Michael Macek. S platností od srpna 2018 byl ve farnosti ustanoven farářem R. D. Mgr. Andrzej Wąsowicz. Bohoslužby Aktivity ve farnosti Pravidelně při bohoslužbách vystupuje farní sbor a schola. Dnem vzájemných modliteb farností za bohoslovce a bohoslovců za farnosti brněnské diecéze je 28. duben. Adorační den připadá na 29. ledna. Ve farnosti se pořádá tříkrálová sbírka. V roce 2016 se při sbírce v Rousínově a přilehlých farnostech spravovaných odsud vybralo 102 782 korun, v roce 2018 se tato částka zvýšila na 118 875 korun. Od roku 2004 vychází farní zpravodaj (od roku 2018 dvakrát ročně). Odkazy Reference Literatura Biskupství brněnské. Katalog brněnské diecéze: neproměnná část. Příprava vydání Gerbrich, Josef; Doffek, Jiří; Saňová, Jana. Brno: Biskupství brněnské, 2007. 350 s. ISBN 978-80-254-0298-6. Externí odkazy Římskokatolická farnost Rousínov u Vyškova v katalogu brněnské diecéze Oficiální stránky Pravidelné bohoslužby ve farním kostele
Římskokatolická farnost Sedlčany

Římskokatolická farnost Sedlčany je jedno z územních společenství římských katolíků v příbramském vikariátu s farním kostelem sv. Martina. V současné podobě existuje od 1. července 2009, kdy vznikla sloučením farností Počepice, Kosova Hora, Chlum u Sedlčan, Dublovice, Jesenice a Vojkov s farností Sedlčany. Historie Roku 1352 byla v Sedlčanech zřízena plebánie, roku 1606 byla obnoveno děkanství. Matriky jsou zde vedeny od roku 1653. Od 1. července 1994 je farností. Starší názvy farnosti (města) Sedlčan, Sedlčana, Selčan, německy Seltschan, Seltschana. Kostely farnosti Osoby ve farnosti P. Mgr. Stanislav Glac, administrátor P. Stanislav Zápotocký, nemocniční duchovní Mgr. Ivanka Čiháková, katechetická mise, pastorační referentka pro mládež a rodiny Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek VI. Vikariát Sedlčanský a Votický; část XIV. Vikariát Sedlčanský. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1912. 227 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 12. Sedlčany, děkanství, s. 71 – 90. Externí odkazy odkaz na farnost na stránkách diecéze
Řízení letového provozu České republiky

Řízení letového provozu České republiky, státní podnik (ŘLP ČR, s.p.) je český státní podnik pověřený státem (viz Chicagská úmluva, ICAO) k poskytování „letových provozních služeb“ (Air Traffic Services) – ve vzdušném prostoru (airspace) nad územím České republiky. Fungování Jejími hlavními nástroji řízení je „letecká pevná telekomunikační služba“ (Aeronautical Fixed Telecommunication Network), „letecká pohyblivá telekomunikační služba“ a „letové provozní služby“. Piloti pohybující se v informační oblasti (FIR) (FIR Praha je tvořena hranicemi ČR) slyší pokyny ŘLP hlavně na radiových frekvencích oblastní služby řízení (ACC), letadla provádějící přiblížení na přistání se spojují s přibližovací službou řízení (APP) a letadla v těsné blízkosti letišť a na letištích se spojují s TWR (tower, řídící věž). Jde o tzv. služby ATS, Letové provozní služby, jejichž výkonní představitelé jsou ATCOs (Air Traffic Controllers) řídící letového provozu. Nástroje pro sledování polohy jsou primární přehledový radar PSR – pracuje s přímými radarovými odrazy a sekundární přehledový radar SSR – pomocí dotazovače (interrogator) spolupracuje s S módovým odpovídačem (transponderem) umístěným na palubě letadel. Řídící letového provozu řídí také pohyb letadel na letištní pohybové ploše (Movement Area), která sestává z odbavovací plochy (Apron) a provozní plochy (Manoeuvring Area), která sestává z RWY (Runway(s), VPD – vzletová a přistávací dráha/hy) a TWY (Taxiways) – pojížděcí dráhy. Letiště, letištní budovy, letištní plochy a radionavigační příslušenství bylo v majetkové správě jiné organizace než ŘLP, a sice České správy letišť. V únoru 2007 zahájilo provoz IATCC Praha (Národní Integrované středisko řízení letového provozu), v Jenči, kde je kromě administrativního zázemí podniku umístěna služba oblastního řízení a přibližovací služba, které předtím sloužily v Technickém bloku (budově TWR Ruzyně). Slovo „integrované“ mělo značit sloučení sídla civilní a vojenské služby řízení, k čemuž ale dosud nedošlo. Ekonomické výsledky Více než 90 procent tržeb podniku je tvořeno příjmy z poplatků za navigační služby ve vzdušném prostoru nad ČR. Hospodářský výsledek před zdaněním se v posledních letech pohyboval následovně: 2013: 508 milionů Kč 2014: 536 milionů Kč 2015: 407 milionů Kč 2016: 479 milionů Kč 2017: 484 milionů Kč 2018: 369 milionů Kč 2019: 239 milionů Kč 2020: –1 556 milionů Kč 2021: –710 milionů Kč 2022: 130 milionů Kč Odkazy Reference Související články Česká správa letišť ICAO Seznam leteckých zkratek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Řízení letového provozu České republiky na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Burg Buchlov

Die Burg Buchlov (deutsch Buchlau) ist eine der ältesten erhaltenen Burgen in Tschechien. Sie liegt bei Stupava im Marsgebirge. Geschichte Die Burg Buchlov liegt auf einem 520 m hohen Aussichtsfelsen in der Nähe von Buchlovice. Sie wurde vermutlich um 1250 vom böhmischen König als strategische Festung angelegt und diente auch als Verwaltungs- und Jagdresidenz. Schriftlich erwähnt wurde erstmals 1300 Burggraf Protiv von Buchlov. Der älteste Teil der Burg ist der Sturmturm mit dickem Mauerwerk. An ihn schließt sich der Wohnkomplex an, der mit einem weiteren Turm verbunden ist. Im 15. Jahrhundert ließen die Herren von Zahradka den Nordflügel errichten. Die nächsten Pfandherren waren die Herren von Cimburg, die auch den großen Rittersaal erstellen ließen. Die 1520–1544 herrschenden Herren von Žerotín vereinten die Burgherrschaft Buchlov mit der Herrschaft Buchlovice. Der nächste Besitzer Johann Ždánský von Zástřizl veranlasste einen Umbau im Renaissancestil und begründete eine Kunstsammlung. Nach dem Aussterben der Ždánský von Zástřizl fiel die Burg 1644 an die Herren Peterswald von Peterswald. Sie ließen die Burg befestigen und errichteten die barocken Tore. 1701 siedelten sie in das neu erbaute Schloss Buchlovice über. Die Burgherrschaft Buchlov ging 1763 zusammen mit der Herrschaft Buchlovice in den Besitz der Grafen von Berchtold über, die bis 1945 die Eigentümer blieben. Nachdem die Burg ihre Schutzfunktion verloren hatte, konzentrierten sich die kulturell engagierten Grafen Berchtold auf die Inneneinrichtungen und statteten die Räume mit naturwissenschaftlichen und exotischen Sammlungen aus, die sie bereits um 1850 für die Öffentlichkeit zugänglich machten. Sehenswert ist auch der spätgotische Rittersaal. Bei guter Witterung bietet der Turm eine weite Aussicht auf Untermähren. Lowczowe prawo Bis 1748 besaß die Burg die Blutgerichtsbarkeit. Das Lowczowe prawo (Jagdgericht) bestand aus den zwölf Erbjägern von Stříbrnice, jeweils drei Ratsmännern aus Polešovice, Boršice und Buchlovice sowie je zwei Ratleiten aus Tupesy und Zlechov. Den Vorsitz (Starosta) übte immer einer der Stříbrnicer Jäger aus. Zu den Sitzungen wurden zudem einige Ratsherren von Uherské Hradiště geladen. Dem Gericht unterstanden die Ortschaften Babice, Boršice, Břestek, Buchlovice, Dolní Moštěnice, Domanín, Hýsly, Jalubí, Ježov, Kostelec, Labuty, Lhota, Medlovice, Moravany, Osvětimany, Polešovice, Roštín, Skalka, Traplice, Tučapy, Tupesy, Újezdec, Vážany, Vřesovice, Žádovice, Žeravice, Zlámanec und Zlechov. Literatur Joachim Bahlcke, Winfried Eberhard, Miloslav Polívka (Hrsg.): Handbuch der historischen Stätten. Band: Böhmen und Mähren (= Kröners Taschenausgabe. Band 329). Kröner, Stuttgart 1998, ISBN 3-520-32901-8. Weblinks Information in deutscher Sprache Bild
Buchlov

Buchlov (German: Buchlau) is a royal castle in Buchlovice in the Zlín Region of the Czech Republic It is located on an eponymous hill with an elevation of 508 metres (1,667 ft) within the Chřiby mountain range. History The castle was built approximately in the first part of the 13th century, but archaeological finds suggest that the area around Buchlov was settled in the oldest periods of civilization. The function of the castle was defensive, agricultural and administrative as well. The first form of the castle had a similar ground-plan as buildings of that era. It was created by two massive prismatic towers situated on opposite parts of a rocky plateau. A high palace on the southern part of the yard was built at the same time and it was surrounded by a wall. The second construction period occurred in the 1370s. Another tower was built and on the second floor of this tower there was a chapel that held the most valuable objects of early Gothic architecture of the day. There is an opinion that a model for this chapel was one of French royal chapels. Unfortunately, during later capturing of Buchlov Castle by armies of Hungarian king Matthias Corvinus in the second half of the 15th century, the chapel was destroyed to the point that it was abandoned. It was replaced by two large rooms serving as store and depository. And although the castle was a permanent possession of a king until the 16th century, it was often pawned to nobility. Lords of Cimburk owned it at the end of the 15th century. At that time a representative chivalric hall was built. In the year 1511 the castle was sold permanently to a private holder, and from the 16th to 18th century it belonged to various Moravian noble families. The most important were the lords of Žerotín, Zástřizl and Petřvald. Constructional work continued in Renaissance style. Some parts of the castle were added in Baroque style. However, in 1701, the Buchlovice Castle was finished and after 1751 the owners, the Berchtold family, possessed it for almost two centuries. A family museum was built in the castle thanks to the brothers Leopold Berchtold and Bedřich Berchtold. Leopold Berchtold, who was foreign minister of Austria-Hungary at the beginning of World War I, was buried at Buchlau after his death in November 1942. In 1945, after the end of World War II, the castle was confiscated on the basis of the Beneš decrees and became property of the Czechoslovak state. Later it was added to the list of national cultural monuments. Nowadays it is open to public, and many cultural programs are held each year. Chapel of Saint Barbara Chapel of Saint Barbara was built in the 13th century, and it was used as a funeral crypt for holders of a manor of Buchlov. Later it was rebuilt and finished in the year 1672. It is built in early baroque style on a cruciform plan with a central cupola. It is one kilometre east from Buchlov. Pilgrimage divine services are held to this day. Resources Žižlavský, Bořek (2006), Buchlov: historie a příběhy hradu. Gallery External links Official website The full text of the poem Buchlow at Wikisource (by Albert Henry Wratislaw)
Château de Buchlov

Le château de Buchlov est un château royal situé au sud-est de la République tchèque sur le territoire de la commune de Buchlovice. Historique Le château a été construit approximativement dans la première partie du XIIIe siècle mais des fouilles archéologiques ont montré que le lieu était déjà occupé auparavant. Il avait des fonctions défensives, agricoles et administratives. Son premier plan consistait en la construction de deux tours massives de part et d'autre d'un petit plateau rocheux et d'un palais au centre protégé par de hauts murs. Durant la deuxième période de construction, dans les années 1370, est bâtie une autre tour avec, au deuxième étage, une chapelle témoin des débuts de l'architecture gothique. Celle-ci fut détruite au XVe siècle par les troupes de Matthias Ier de Hongrie puis abandonnée. Elle est remplacée alors par deux grandes salles qui servent d'entrepôts. En 1511, le château est donné à un propriétaire privé. Entre les XVIe et XVIIIe siècles, il passe entre plusieurs clans aristocratiques de Moravie. Les plus importants étaient les nobles de Žerotín, Zástřizl et Petřvald. Les constructions continuent alors dans un style Renaissance et quelques autres parties dans le style baroque. Les derniers propriétaires en partent en 1751. Un musée y est ouvert au milieu du XIXe siècle à l'initiative de Leopold Berchtold. En 1945, il devient la propriété de l'État de Tchécoslovaquie, il est ajouté à la liste nationale des monuments culturels. Il est aujourd'hui toujours visité et accueille de nombreuses manifestations. La chapelle Sainte-Barbara Situé à un km environ du château, cette chapelle servait de crypte aux châtelains. Elle a été reconstruite en style baroque en 1672. Elle possède un plan en croix avec une coupole centrale. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Buchlov » (voir la liste des auteurs). Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de la Tchéquie Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Buchlov

Buchlov – zamek królewski położony w górach Chrziby, w pobliżu miejscowości Buchlovice, w kraju zlińskim, w Czechach. Okres budowy tego zamku szacuje się w pierwszą połowę XIII wieku. Ostatnią przebudowę zamku przeprowadził książę Jan Ždánský z Zástřizel zmieniając mu styl na renesansowy w latach 1540-1558. Zamek jest własnością państwa i jest zarządzany przez Narodowy Instytut Dziedzictwa. Linki zewnętrzne Oficjalna strona zamku
Бухлов

Бухлов (чеш. Hrad Buchlov) — королевский замок, стоящий на одном из самых высоких холмов Хршибов на высоте 510 метров у деревни Бухловице в южной Моравии (Злинский край Чешской республики). Бухловский замок был основан в начале XIII века, как королевский замок, который сторожил перевал в Хршибах от венгерского нападения. Первоначально он начал строиться в романском стиле. О возникновении замка не существует вообще никаких документов, что несколько необычно для чешских королевских замков. До XVI века король «одалживал» замок различным дворянским родам, которые служили ему. Каждый владелец постепенно расширял замок. В 1280-х появилась замковая капелла, которая являлась копией парижской Сент-Шапель, паны из Цимбурка построили в XV веке великолепный позднеготический рыцарский зал. В это же время Бухлов становится одним из оплотов борьбы с гуситами. В 1518 году замок наконец переходит в частное владение, владельцами становятся влиятельные Жеротины. Последними владельцами стали меценаты и любители искусства Берхтольды в 1800 году, которые владели замком до 1945 года. Ныне замок принадлежит государству. Галерея Ссылки Официальный сайт замка, чеш. Архивная копия от 21 февраля 2016 на Wayback Machine Примечания Литература Bohumil Samek. Hrad Buchlov // Umělecké památky Moravy a Slezska A/I (чеш.). — Praha: Academia, 1994. — Vol. 1. — S. 315-317. — 651 S. — (Umělecké památky Moravy a Slezska). — ISBN 80-200-0474-2.
Замок Бухлов

Замок Бухлов (чеськ. Hrad Buchlov) — королівський замок, що стоїть на одному з найвищих пагорбів Хршибів на висоті 510 метрів біля маленького містечка Бухловице в південній Моравії, Чехія. Історія Бухловський замок був заснований на початку XIII століття, як королівський замок, який сторожував перевал в Хршибах від угорського нападу. Перша письмова згадка про замок датується 1300 роком. Спочатку він почав будуватися в романському стилі. Про виникнення замку не існує взагалі ніяких документів, що дещо незвично для чеських королівських замків. До XVI століття король «позичав» замок різним дворянським сім'ям, які служили йому. Кожен власник поступово розширював замок. В 1280-х з'явилася замкова капела, яка була копією паризької Сент-Шапель. У XV столітті замок стає одним з осередків боротьби з гуситами. У другій половині XVI століття замок перебудували в ренесансному стилі, а навколо нього звели нові укріплення. У 1511 році замок переходить в приватне володіння, його придбали шляхтичі з Босковице. У 1518 році власниками стають впливові Жеротини. Останніми власниками стали меценати та поціновувачі мистецтва — Берхтольди, які володіли замком з 1800 року до 1945 року, коли замок було націоналізовано комуністичною владою Чехословаччини. Брати доктор Леопольд Берхтольд (1759-1809) та доктор Бедржих Берхтольд (1781-1876), видатні вчені й гуманісти свого часу, зібрали в замку Бухлов багато цікавих історичних та природничих колекцій, деякі з яких виставляються в музеї замку дотепер. У 1848 році Берхтольди створили у замку музей, який був відкритим для публічних відвідувань. Нині замок належить державі. Галерея Примітки
Vysílač Nehošť

Vysílač Nehošť se nachází na stejnojmenném vrchu u vesnice Minice v nadmořské výšce 268 m n. m.; mezi vesnicemi Debrno, Dolany a městem Kralupy Nad Vltavou. Věž Věž byla sestavena z betonových skruží až do výšky padesáti metrů. Na vrchol věže byly pak umístěny antény pro provoz mobilních telefonů v pásmu 450 MHz a 900 MHz a později přidány i antény pro provoz rozhlasu na VKV. Stavba celé komunikační věže trvala pouhý týden. Stala se součástí celulární sítě základových stanic, které umožňují pokrytí rozsáhlého území pomocí rádiových vln. Elektrická energie pro napájení vysílačů a přijímačů je přiváděna zemním kabelem z Dolan. Polohopis Vysílač Nehošť se nachází východně od Minic, jihovýchodně od Zákolanského potoka, na území obce Dolany nad Vltavou – Debrno. Z Nehoště je dobře vidět horu Říp a Mělník a vlastně celé Podřipsko, a při dobré viditelnosti i České středohoří a hřebeny Krušných hor, Bezděz a někdy i Ještěd a Krkonoše. Vysílané stanice Rozhlas Přehled rozhlasových stanic vysílaných z Nehoště: Odkazy Reference
Mlýnská kolonáda

Mlýnská kolonáda je jednou ze čtyř kolonád Karlových Varů. V současnosti je největší, patří k hlavním architektonickým i sochařským památkám města a od roku 1958 je chráněna jako kulturní památka.. Kolonáda je dlouhá 132 m, její střechu nese 124 korintských sloupů. Byla vystavěna z pískovce v letech 1871–1881 podle návrhu architekta Josefa Zítka v neorenesančním slohu. Roku 1881 bylo na její atiku osazeno 12 alegorických soch měsíců od sochařů Alfreda Schreibera a Karla Wilferta staršího. V roce 1893 byla prodloužena až za Skalní pramen. V současné době kryje kolonáda pět pramenů, včetně Mlýnského, který se stejně jako Vřídlo plní do lahví a vyváží do ciziny. Balustráda kolonády je zdobena 12 sochami – alegoriemi 12 měsíců roku. Kolonáda se využívá též ke společenským akcím a koncertům. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mlýnská kolonáda na Wikimedia Commons
Mill Colonnade

The Mill Colonnade (Czech: Mlýnská kolonáda) is a large colonnade containing several hot springs in the spa town of Karlovy Vary, Czech Republic. The structure is one of the traditional symbols of the town. Design and reception The Neo-Renaissance structure has a nave, two aisles and measures 132 m (433 ft) long by 13 m (43 ft) wide. There are 124 Corinthian columns. Twelve statues representing the twelve months of the year sit above the portico. There is a raised orchestra space for the spa orchestra which plays regular, free concerts. Architect Josef Zítek, who also designed the National Theatre and Rudolfinum in Prague, designed the structure, which was built between 1871-1881. The original design called for a two level colonnade, but a lack of funds restricted it to one level. Construction proceeded very slowly and costs grew higher. The structure was initially reviled by critics and compared to a bed of carrots or a bowling alley; at the time it was finished, many believed it had blemished the center of town. The Mill Colonnade was extended in 1893 to include the Rock Spring. By 1949, the adjacent portion of the Tepla River was bridged over in front of the Mill Colonnade, creating a plaza. The structure was restored in 1982, and stone reliefs portraying historic moments in Karlovy Vary history were added to the orchestra space in 1995-1996. Springs Karlovy Vary has 13 major springs and the Mill Colonnade covers five of them, ranging in temperature and history: Mill Spring (Czech: Mlýnský pramen), 56 °C (133 °F), used for therapeutic purposes since the 16th century, was historically one of the more popular springs, and its waters were at one time sold at stores in the region. The spring was named after an old mill which used to stand in the area. Rock Spring (Czech: Skalní pramen), 53 °C (127 °F), originally rose next to the nearby Tepla River ; in 1845 the spring was diverted to the current location of the Mill Colonnade. Libuše Spring, 62 °C (144 °F), is a merger of four smaller springs, and was originally named the "Spring of Elizabeth's Roses". Nymph Spring (Czech: Rusalčin pramen), 60 °C (140 °F), was known prior to 1945 as the "New Spring" and had its own colonnade before the Mill Colonnade replaced it. Prince Václav I Spring, 65 °C (149 °F), was originally one of the strongest springs in the area in both yield and force, and was used to produce curative salt. A second spring, Prince Václav II Spring, 58 °C (136 °F), comes from the same source and flows out several meters in front of the Mill Colonnade. References