NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Космоноси

Космоноси (чеш. Kosmonosy) — город в районе Млада-Болеслав Среднечешского края Чехии. Космоноси расположен на берегу реки Йизера, в 50 километрах к северо-востоку от Праги, недалеко от города Млада-Болеслав. История Согласно археологическим раскопкам, поселение вокруг Космоноси возникло около 7000 лет назад, однако первое письменное упоминание относится к 1186 году (Космоноси было упомянуто в дарственной Ордену Святого Иоанна Иерусалимского). Космоноси неоднократно менял владельцев. Так в 1650 году панами Космоноси становится род Чернинов из Худенице, что благоприятно отразилось на развитии города. Во второй половине XVI века графом Гумпрехтом Яном Черниным из Худениц было начато строительство ренессансного дворца Лорета. В то же время Гумпрехт начинает в Праге строительство Чернинского дворца, с тем условием, чтобы в ясную погоду из окон была видна башня Лореты в Космоноси. Гержман Якуб Чернин основал в Космоноси монастырь пиаристов с гимназией, которая стала главным образовательным центром в Млада-Болеславском районе. После реформы Иосифа II монастырь и школа переехали в город Млада-Болеслав. В 1738 году Чернины продали Космоноси Грзановам из Гарасова (чеш. Hrzánové z Harasova), которые владели им 20 лет. Следующим владельцем становится граф Йозеф де Больцо, который в 1764 году построил на берегу Йизеры текстильную мануфактуру (которая впоследствии переросла в ткацкую фабрику «TIBA»). В 1869 году в здании бывшего монастыря открывается психиатрическая больница, 29 апреля была заселена первая партия больных: 51 пациент мужского пола, доставленных из Пражского университета. К концу года в больнице содержались максимально допустимое число страждущих — 282. В 1871 году к больнице был добавлен бывший корпус гимназии, расположенных в 200 метрах к югу от монастыря, где были оборудованы 120 коек для женщин. Психиатрическая больница в Космоноси является старейшей в Чехии. 26 октября 1916 года при императоре Франце Иосифе I Космоноси получил статус общины (местечко). В период между первой и второй мировыми войнами в Космоноси был открыт завод по производству тракторов марки «Svoboda», сделавшим город известным на всю Чехословакию. Во время второй мировой войны Космоноси оказался в составе протектората Богемии и Моравии, в результате чего в городе располагался немецкий гарнизон (около 60 человек). За время войны около 68 человек было интернировано в концентрационные лагеря, из них 11 были казнены или подвергнуты пыткам. После войны Космоноси несколько раз вводился и выводился в составы соседних общин (так в период между 1950 и 1954 годами муниципалитеты Млада-Болеслава и Космоноси были объединены), и только в 1991 году независимость была восстановлена. В 1994 году в состав Космоносинской общины была добавлена деревня Горни-Стакори (чеш. Horní Stakory). Население Города-побратимы Примечания Ссылки Официальный сайт города (чеш.).
Космоноси

Космоноси (чеш. Kosmonosy) град је у Чешкој Републици. Град се налази у управној јединици Средњочешки крај, у оквиру којег припада округу Млада Болеслав. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године град је имао 4.886 становника. Референце Спољашње везе
Kosmonosy

Kosmonosy är en stad i Tjeckien. Den ligger i regionen Mellersta Böhmen, i den centrala delen av landet, 50 km nordost om huvudstaden Prag. Kosmonosy ligger 244 meter över havet och antalet invånare är 3 822. Terrängen runt Kosmonosy är platt. Runt Kosmonosy är det ganska tätbefolkat, med 90 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Mladá Boleslav, 3,6 km sydväst om Kosmonosy. Trakten runt Kosmonosy består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kosmonosy.
Pheasantry

A pheasantry is a place or facility used for captive breeding and rearing pheasants, peafowls and other related birds, which may or may not be confined with enclosures such as aviaries. The pheasants may be sold or displayed to public as ornamental animals, or used as game birds. Pheasantries may also be used for conservation and research purposes. See also Aviculture Falconry Poultry Hatchery References
Faisanderie

Une faisanderie est un terrain ou un domaine où sont élevés des faisans pour la chasse à tir. Par extension, il peut s'agir d'une volière ou d'un pavillon près d'un château où sont engraissés des faisans d'élevage pour la table. Ce terme apparaît au XVIe siècle avec le développement de ce sport dans l'aristocratie européenne. Nombre de châtelains au XVIIIe siècle se font construire une faisanderie dans leur domaine, ou nomment ainsi leur pavillon de plaisance servant de rendez-vous de chasse, près du château principal. Toponymie Château de la Fasanerie (Hesse, Allemagne) Château de la Faisanderie (Saxe, Allemagne) Ferme de la Faisanderie, ancien établissement agricole dans le bois de Vincennes à Paris Forêt domaniale et maison forestière de la Faisanderie (Saverne, Monswiller, Steinbourg, Alsace, Bas-Rhin) Avenue de la Faisanderie à Bruxelles et également à Brunoy. Rue de la Faisanderie (16e arrondissement de Paris) Redoute de la Faisanderie (bois de Vincennes) Carrefour de la Ferme-de-la-Faisanderie (bois de Vincennes) Rue de la Faisanderie de Strasbourg, Steinbourg, Ernolsheim-lès-Saverne, Neuwiller-lès-Saverne (Bas-Rhin) Liens externes Informations lexicographiques et étymologiques de « faisanderie » dans le Trésor de la langue française informatisé, sur le site du Centre national de ressources textuelles et lexicales Portail des châteaux Portail de l'ornithologie Portail de la chasse Portail de l’élevage
Fagianeria

Una fagianeria è un terreno o una struttura dove sono allevati i fagiani che vengono poi liberati per la caccia a tiro. Per esteso, può trattarsi di una voliera o di un semplice padiglione nei pressi di un castello dove i fagiani sono ingrassati e allevati per la caccia. Differisce dal classico serraglio in quanto è una struttura specificatamente deputata all'allevamento dei fagiani. Questo termine apparve per la prima volta nel XVI secolo con lo sviluppo della caccia presso l'aristocrazia europea. Un gran numero di castellani del XVIII secolo fecero costruire una fagianeria nelle loro proprietà, o il più delle volte un padiglione che serviva anche da punto d'incontro per le cacce, posto spesso nei pressi del castello principale. Esempi di strutture Castello della Fasanerie (Assia, Germania) Castello della Faisanderie (Sassonia, Germania) Ferme de la Faisanderie, antica fattoria agricola presso il bosco di Vincennes a Parigi Fagianeria del Parco di Capodimonte (Napoli, Italia) Fagianeria del parco del Potager des Princes presso il Castello di Chantilly, in Francia Foresta demaniale e casa forestale della Faisanderie (Saverne, Monswiller, Steinbourg, Alsazia, Basso Reno) Avenue de la Faisanderie (Bruxelles) Rue de la Faisanderie (XVI arrondissement di Parigi) Redoute de la Faisanderie (bosco di Vincennes) Carrefour de la Ferme-de-la-Faisanderie (bosco di Vincennes) Rue de la Faisanderie d Strasburgo, Steinbourg, Ernolsheim-lès-Saverne, Neuwiller-lès-Saverne (Basso Reno) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fagianeria
Bażantarnia

Bażantarnia – ogrodzony teren, na którym hodowano bażanty. Wewnątrz, wśród drzew i krzewów, były zabudowania mieszkalne bażantarnika i ogrzewane w zimie pomieszczenia dla bażantów. Zobacz też Pałac Bażantarnia w Pszczynie-Porębie Tschifflik (niem. Fasanerie – bażantarnia) – letnia rezydencja króla Stanisława Leszczyńskiego w Palatynacie w Niemczech Zameczek Myśliwski „Bażantarnia” w Bugaju Bażantarnia w Siemianowicach Śląskich Bażantarnia w Elblągu
Фазанерија

Фазанерија је место или објекат који се користи за узгој и размножавање фазана у заточеништву, као и паунова и других сродних птица, које могу, али и не морају бити смештене у кавезима. Тако одгајени фазани могу бити касније продати, приказани јавности или пак бити коришћени као перната дивљач за исхрану. Фазанерија се такође може користити и у конзерваторско-истраживачке сврхе. У фазанеријама постоји два начина за добијање фазана, па се тако разликују домаћи и дивљи фазани. Домаћи фазани узгајају се тако што се јаја фазана стављају се испод ћурке, која излеже јаја, тако да се поступак излегања може пратити и регулисати од стране одгајивача. Са друге стране, дивље фазане излежу сами фазани, који се и брину о њима, па су на тај начин они препуштени сами себи у отвореној фазанерији. Види још Фазанерије Додијал фазанерија Принсли фазанерија Друго Авикултура Соколарство Референце Спољашње везе Allandoo Pheasantry Фазанерија Краљево Фазанерија Ниш
Nový židovský hřbitov v Lipníku nad Bečvou

Nový židovský hřbitov Lipník nad Bečvou je židovský hřbitov ve městě Lipník nad Bečvou v okresu Přerov v Olomouckém kraji. Nachází se vedle starého židovského hřbitova a byl v roce 1991 Ministerstvem kultury České republiky prohlášen kulturní památkou ČR. Historie V Lipníku nad Bečvou je židovské osídlení doložené od roku 1454. Židovské osídlení netvořilo uzavřené ghetto, domy se nacházely v celém centru města. Celkem 71 domů bylo soustředěno západně od náměstí v ulicích Pernštýnská, Bartoše Vlčka a Losertově a ve Staré ulici východně od náměstí. Mimo to asi kilometr západně od města byla v letech 1813–1820 založena židovská kolonie Horecko, kterou tvořilo 26 jednotných obytných domů. V první polovině 19. století tvořili Židé třicet procent obyvatel Lipníku nad Bečvou. Nový židovský hřbitov byl zřízen v roce 1883 Židovskou náboženskou obcí v těsné blízkosti starého židovského hřbitova. Poslední pohřeb se uskutečnil v roce 1942. V období druhé světové války byla zničena obřadní síň. V letech 1986–1989 Židovská náboženská obec postoupila hřbitov městu Lipníku nad Bečvou. Náhrobky z kvalitního kamene byly prodány kamenické firmě a zbylé poškozené shrnuty na hromadu. Likvidace hřbitova ustala v listopadu 1989. V letech 1994–2001 byl hřbitov obnoven. Byla pořízena fotodokumentace všech existujících náhrobků a jejich jmenovitá identifikace byla provedena za pomocí knihy hrobů z let 1887–1940 z Židovského muzea v Praze. Popis Nový židovský hřbitov byl zřízen v jižní části města v těsné blízkosti starého židovského hřbitova při Zahradní ulici. Rovinatý pozemek ohrazený kamennou zdí s korunou krytou pálenou cihlou kladenou naplocho měl rozměry cca 100 × 70 m s celkovou výměrou 6 625 m². Na hřbitov se vstupovalo od západu bránou a brankou s kovanými mřížemi. Od hlavní brány vedla stromová alej k průchozí obřadní síni a za ní pokračovala alej až k východní zdi. Nové hroby byly zakládány v řadách u východní zdi směrem ke vstupu. Náhrobky byly zhotoveny z místního vápence, také z mramoru a pískovce. Na hřbitově bylo 380 hrobů s 560 pohřbenými. Z původních 380 náhrobních kamenů se dochovalo 225, zbytek 151 náhrobků je nenávratně ztraceno. Na nový hřbitov byla (v době obnovy) přenesena část náhrobků ze starého hřbitova včetně části původní kamenné tumby rabína Barucha Te'omim-Fränkela (1760–1828), jednoho ze sedmi zde pochovaných lipnických rabínů. Po obnově v průčelí hřbitova stojí šest mohutných platanů a po stranách hřbitova byly vysázeny kaštany. Hřbitov je běžně nepřístupný, ale po telefonické domluvě v infocentru nebo v době akcí lze jej navštívit v doprovodu průvodce. Odkazy Reference Související stránky Synagoga v Lipníku nad Bečvou Starý židovský hřbitov v Lipníku nad Bečvou Seznam židovských památek v Olomouckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nový židovský hřbitov v Lipníku nad Bečvou na Wikimedia Commons
Neuer Jüdischer Friedhof (Lipník nad Bečvou)

Der Neue Jüdische Friedhof Lipník nad Bečvou ist ein Friedhof in Lipník nad Bečvou (deutsch Leipnik an der Betschwa) im Okres Přerov in der Region Olomoucký kraj in Ost-Tschechien. Der jüdische Friedhof liegt südlich des Stadtzentrums. Über die genaue Anzahl der Grabsteine auf dem Kulturdenkmal liegen keine Angaben vor. Geschichte Der neue Friedhof wurde im Jahr 1883 östlich unweit des alten Friedhofs angelegt. Nach dem Krieg wurden ca. 160 komplette Grabsteine und 20 Grabsteinfragmente vom alten zum neuen Friedhof gebracht und dort an der Westseite der Südmauer niedergelegt. Siehe auch Liste jüdischer Friedhöfe in Tschechien Synagoge (Lipník nad Bečvou) Weblinks Neuer Jüdischer Friedhof in Lipník nad Bečvou (Leipnik an der Betschwa) auf mesto-lipnik.cz Sakrale Architektur - Friedhofsdenkmäler - jüdische Friedhöfe in Tschechien Jüdischer Friedhof in Leipnik auf czecot.de
Kostel svatého Osvalda (Nebanice)

Kostel svatého Osvalda je římskokatolický kostel v Nebanicích, který byl postaven v roce 1716 v barokním slohu. Stojí na místě starší gotické stavby z druhé poloviny 14. století, ze které se zachovalo kněžiště. Jednolodní neorientovaný kostel s věží čtvercového půdorysu při jižním průčelí stojí na vršku nad vesnicí, je v havarijním stavu a k bohoslužbám není využíván. Zdejší farnost zanikla v roce 2006 sloučením s chebskou farností. Společně s farou je od roku 2007 chráněn jako kulturní památka České republiky. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Osvalda na Wikimedia Commons
Kostel svatého Michaela archanděla (Dubec)

Kostel svatého Michaela archanděla je římskokatolický filiální kostel v Dubci, který byl postaven v roce 1748 na náklady Löwensteinů z Löwensteinu na místě starší stavby, o níž je první písemná zmínka z roku 1357 a která byla pravděpodobně vybudována v polovině 13. století. Jednolodní kostel s polygonálně uzavřeným presbytářem a věží čtvercového půdorysu u presbytáře stojí uprostřed vesnice nad rybníkem a k bohoslužbám není pravidelně využíván. Zdejší farnost zanikla v roce 2003 sloučením s farností Bělá nad Radbuzou, jejíž území bylo v roce 2005 připojeno k horšovotýnské farnosti. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Michaela archanděla na Wikimedia Commons
Felsenburg Valečov

Felsenburg Valečov wird die Ruine einer Felsenburg unweit des Dorfes Boseň bei Mnichovo Hradiště im Český ráj (Böhmisches Paradies) genannt. Frühere Bezeichnungen waren u. a. Waletssow (alt-tschechisch) oder Walletschow (deutsch). Geografische Lage Die Ruine liegt am Südwestrand des Böhmischen Paradieses unweit der Schnellstraße R10 Praha-Liberec. Sie kann nur zu Fuß erreicht werden. Ein Parkplatz befindet sich nur wenige hundert Meter unterhalb der Burg. Geschichte Die erste schriftliche Erwähnung der Burg stammt aus den Jahren 1316 bis 1318. Der Bau bestand zunächst hauptsächlich aus Holz, später wurden viele Räumlichkeiten direkt in die Sandsteinfelsen hineingebaut. In der Mitte des 15. Jahrhunderts baute Vaněk von Valečov, ein Amtmann des Königs Georg von Podiebrad, Valečov zu einer stark befestigten Wehranlage aus, die den Einfall des Lausitzer Heeres 1468 unbeschadet überstand. Nach mehrfachem Besitzerwechsel wurde die Herrschaft 1623 konfisziert und ging in den Besitz Wallensteins über, der sie aber bereits 1625 an den Landeshauptmann von Friedland verkaufte. 1652 wurde Valečov wieder vom Geschlecht Waldstein aufgekauft, die Burg war nach dem Dreißigjährigen Krieg jedoch bereits im Verfall begriffen und diente als Armensiedlung und Quelle von Baumaterial für die umgebenden Dörfer. Die letzten Bewohner mussten die Felsenwohnungen 1892 verlassen. Die Burgruine gehört seit 1994 der Gemeinde Boseň und kann gegen ein Entgelt besichtigt werden. Weblinks Geschichte der Burg (tschechisch) Valečov auf hrady.cz
Valečov

Valečov – zabytkowe ruiny średniowiecznego skalnego zamku położonego na terenie gminy Boseň w powiecie Mladá Boleslav. Znajduje się na formacjach skalnych przy zachodnim skraju Czeskiego Raju, na wysokości około 320 m n.p.m., w pobliżu miasta Mnichovo Hradiště. Od 1967 jest chroniony jako zabytek kulturowy. Historia Zamek drewniany założyli po 1300 w skałach Valečovští z Valečova. Ponieważ ród należał później do zwolenników Jana Žižki z Trocnova, zamek został po wojnach husyckich zdobyty i spalony w 1439 przez Jindřicha z Vartenberka. Następnie został stopniowo przebudowany z kamienia. Pozostał w rękach rodu tylko kilka lat, do czasu najazdu Prażan w latach 1443–1444. W1472 mieszkał tu Vaněk z Valečova, podkomorzy królewskich miast w czasach panowania Jerzyego z Podiebradów. Potem właściciele zamku zaczęli się szybko zmieniać, aż na początku XVII wieku zamek wraz z całym majątkiem przeszedł w ręce potężnego rodu Waldsteinów. Szlachta tu nie mieszkała, służył im jako centrum administracyjne, a w 1652 był już opisywany jako opuszczony. Jeszcze w XIX wieku w niektórych skalnych komnatach mieszkali miejscowi biedacy. Mieszkańcy zostali ostatecznie przymusowo wysiedleni na mocy zarządzenia starostwa powiatowego w Mnichovie Hradišti z dnia 5 października 1892. Od 1994 roku zamek należy do gminy Boseň, na której terenie się znajduje. Kręcono tu niektóre sceny do baśni Zdeňka Zelenki Rumplcimprcampr, której premiera miała miejsce w Czech Telewizji w Wigilię 1997 roku. Architektura Zamek składał się z dominującego jądra na trzech piaskowcowych grzbietach z dwoma przedzamczami oraz rozległego umocnionego obszaru z wieloma skalnymi komnatami, które pierwotnie służyły jako zimowe schronienie dla husyckich wojsk polowych. W skalnych blokach pod główną częścią zamku wycięto szereg komnat oraz korytarz prowadzący na szczytową platformę. Na środkowym bloku stał drewniany lub szachulcowy Starý palác. Zachowany Nový palác miał od strony dziedzińca dwa ganki i wykusz. W XVI wieku, kiedy na zamku mieszkali dwaj właściciele, oba pałace zostały przebudowane tak, aby każdy miał własne wejście z dziedzińca. Turystyka Do Valečova prowadzi czerwono oznakowany szlak Zlatá stezka Českého ráje, który dalej prowadzi na Klamornę i Drábské světničky, oraz zielono oznakowany szlak pieszy na Branžež. W okolicy przebiegają również inne oznakowane piesze i rowerowe szlaki. Około 250 metrów od zamku, przy drodze, znajduje się parking. Obszar jest dostępny w sezonie za opłatą. Przypisy Linki zewnętrzne Valečov na stronie internetowej gminy Boseň (cz.)
Vysílač Buková hora

Vysílač Buková hora se nachází na stejnojmenném kopci o nadmořské výšce 686 m v katastru města Verneřice nad údolím Labe mezi Ústím nad Labem a Děčínem. Výška stavby je 223 m, je tak jednou z nejvyšších budov v ČR a zároveň nejvyšší betonovou stavbou v republice. Historie S rozvojem rozhlasového a televizního vysílání byla lokalita Bukové hory vybrána jako vhodné místo pro velký televizní vysílač pro oblast severních Čech. Ten byl postaven v letech 1960 až 1962 a tvořil ho 181,5 m vysoký ocelový tubus. Televizní vysílací technologie byla zprovozněna 11. června 1963. Věž vysílače měla ale od počátku problémy se stabilitou, měla značný výkyv při větrném počasí, a proto bylo rozhodnuto do vnitřku tubusu instalovat dodatečné výztuhy. Při jejich navařování však v pátek 3. prosince 1965 před 8. hodinou ranní vypukl uvnitř věže požár, který zničil veškeré vybavení včetně retranslační technologie v kabině umístěné 30 metrů nad terénem, způsobená škoda byla odhadnuta na více než 1 milion korun. Provizorní městské vysílače v Hostovicích a na Popovickém vrchu byly zprovozněny během tří dní, do týdne pak byl vztyčen náhradní stožár přímo na Bukové hoře. Správa radiokomunikací se později rozhodla, že i přes hodnotu 4,5 milionu Kčs bude celá věž zdemolována a nahrazena novou. Rozebrání ocelového tubusu formou demontáže by ovšem trvalo nejméně pět měsíců, bylo tedy rozhodnuto věž odstřelit a rozebrat ji až na zemi. Úkolu se ujaly Průmyslové stavby Gottwaldov, demoliční oddělení Brno, s vedoucím technikem a střelmistrem Vladimírem Sázavským. U paty věže bylo postaveno 11 cihelných pilířů, na které byla přenesena část váhy věže, a po uvolnění hlavních kotevních šroubů byla věž 7. září 1966 v 10 hodin dopoledne odstřelena za použití pouhých 7,7 kg trhaviny, tato demolice byla zachycena i filmovou kamerou a stala se součástí Filmového týdeníku č. 37/1966. V roce 1972, byla zahájena stavba nové a podstatně masivnější věže se železobetonovou konstrukcí. Základy věže jsou v hloubce 15 metrů, průměr železobetonového tubusu spodní části věže dosahuje 12 metrů. Nový vysílač, o téměř 40 m vyšší než původní, byl dokončen a zprovozněn roku 1975. V původním projektu byla plánována v horním patře prstence (11. patro) vyhlídková restaurace, ta ale nebyla nikdy zařízena a prostor tak zůstal k využití čistě pro potřeby radiokomunikací. Stejně tak i celá věž je, na rozdíl od vysílačů Ještěd, Žižkov a Praděd, veřejnosti běžně nepřístupná. Vysílané stanice V současné době zde vysílá DVB-T/T2 o výkonu 100 kW. Spotřeba el. energie: 318 kW. Televize Z Bukové hory jsou šířeny následující televizní multiplexy: Rozhlas Přehled rozhlasových stanic vysílaných z Bukové hory: Z Bukové hory se vysílá i digitální rozhlas DAB+: Ukončené vysílání Analogová televize Přechod z analogového vysílání na digitální probíhal od října 2008 do srpna 2010. Digitální televize DVB-T Vypínání původních DVB-T multiplexů probíhalo od ledna do srpna 2020. Nejbližší vysílače Nejbližší významné vysílače a vzdálenost k nim: Poznámky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vysílač Buková hora na Wikimedia Commons
Fernsehturm Buková hora

Der Fernsehturm Buková hora (tschechisch Vysílač Buková hora) ist ein 223 Meter hoher Fernsehturm auf dem 683 Meter hohen Buková hora im tschechischen Nordböhmen und damit der höchste Fernsehturm Tschechiens. Der 1975 fertiggestellte Turm ist für die Öffentlichkeit nicht zugänglich. Er ersetzte einen älteren, 1962 errichteten und 182,5 Meter hohen freistehenden Stahlrohrturm, welcher aufgrund von Brandschäden abgerissen werden musste. Derzeit werden folgende Rundfunkprogramme ausgestrahlt: Analoges Radio (UKW) Digitales Radio (DAB+) Digitales Fernsehen (DVB-T2) Weblinks https://skyscraperpage.com/diagrams/?buildingID=58690 Einzelnachweise
Buková hora TV Tower

Buková hora TV Tower (Czech: Vysílač Buková hora) is the tallest free-standing transmission tower in Czech Republic (some chimneys and some guyed masts in Czech Republic are taller). It is a 223 metres tall concrete tower situated on Buková hora in North Bohemia and is the facility of the transmitter North Bohemia. Buková hora TV Tower, which is not accessible for tourists, was built in 1967. Previous TV tower, which was built there between 1960 and 1962, had to be demolished few years later, because of fire inside that. It was originally 181.5 metres tall. The name of the mountain might come from the name of bukač bird (Botaurinae), which is common in the area. External links https://skyscraperpage.com/diagrams/?buildingID=58690 See also List of towers List of tallest structures in the Czech Republic