NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svaté Anny (Lanškroun)

Bývalý hřbitovní kostel sv. Anny je dnes již nevyužívaný římskokatolický chrám v Lanškrouně. Byl postaven počátkem 18. století podle projektu architekta G. P. Tencally s finanční podporou knížecího rodu Lichtenštejnů. V rámci královéhradecké diecéze patří k významným památkám barokní sakrální architektury. Svému původnímu účelu dnes kostel již neslouží a veřejnosti bývá zpřístupněn jen výjimečně. Historie Kostel sv. Anny se nachází v nynější Dobrovského ulici severovýchodně od centra směrem k novému hřbitovu, počátkem 18. století však byl vybudován jako hřbitovní kostel mimo vnitřní město. Byl postaven z odkazu lanškrounského děkana Václava Františka Zimpricha a s finanční podporou knížete Lichtenštejna. Kostel vznikl v letech 1700-1705 na již existujícím hřbitově jako hodnotná barokní stavba vysoké umělecké hodnoty, což je dáno osobností autora projektu, významného architekta G. P. Tencally. Plány realizoval stavitel Antonio Sala, který vedl také pro Lichtenštejny stavbu blízkého Nového zámku nad Rudolticemi. Kostel sv. Anny je jednolodní stavba bez věže, v exteriéru obohacená o řadu architektonických prvků. Vstupní portál zdobí nad vchodem socha sv. Anny, nesoucí na rukou dvě děti, po stranách jsou v nikách sochy sv. Josefa a Jáchyma. Supraporta nese letopočet 1705, rok dokončení stavby. Kolem kostela a starého hřbitova je ohradní zeď s honosnou vstupní branou zdobenou klečící sochou sv. Maří Magdaleny. Po stranách brány stojí dva pilíře se sochami Panny Marie a sv. Jana Evangelisty. Podél zdí kostela jsou dochovány hodnotné náhrobní kameny významných lanškrounských měšťanů z 18. a 19. století, například hned po pravé straně vchodu do kostela je náhrobek Josefa Ohnsorga, nejdéle působícího starosty Lanškrouna. Na západ od kostela je u zdi skupina hrobů rodiny Erxlebenů, která byla sice evangelického vyznání, ale protože podnikatelskými aktivitami a účastí na veřejném životě ovlivňovala život ve městě po několik desetiletí, bylo jí umožněno zřídit si hrobku v areálu katolického hřbitova. Zdejší hřbitov byl zrušen po založení nedalekého nového hřbitova v Dobrovského ulici v roce 1893. Kostel i náhrobní kameny podél zdi prošly celkovou rekonstrukcí v letech 1998-2000, v současnosti se ale kostel k bohoslužbám nevyužívá. Mobiliář byl vystěhován a předán restaurátorům, zůstal tu pouze hlavní oltář a varhany z konce 17. století. Celý areál je oficiálně uzavřen. Kostel je však příležitostně propůjčován pro koncerty duchovní hudby a pro výstavy obrazů nebo fotografií. Na seznamu kulturních památek je kostel zapsán od roku 1964, památková ochrana se vztahuje i na ohradní zeď bývalého hřbitova s branou a sochařskou výzdobu v bezprostředním okolí kostela. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Anny na Wikimedia Commons Kostel na webu Národního památkového ústavu
Horní Palata

Horní Palata je bývalá viniční usedlost na Smíchově v Praze 5, na adrese U Nesypky 110/28, dnes psychoterapeutický stacionář. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Původně se v těchto místech rozkládaly čtyři vinice: Chvatěrubská, Melichara Steynharta z Kynfeldu, Mydlářka Jana Theodora Sixta z Ottendorfu a Třebouškovská. Pro Mydlářku se později ujal název Palata podle Sixtova domu v Podskalí. Roku 1624 tyto vinice koupil Jakub Baševi z Treuenburka a sjednotil je pod pojmenováním Palata. Jeho dědici prodali roku 1638 vinici novoměstským jezuitům od svatého Ignáce, kteří ji drželi až do zrušení svého řádu v roce 1773. Poté byla vinice v soukromých rukách. Původně viniční domek postavený již ve středověku byl barokně přestavěn kolem roku 1725. Jezuité usedlost zvelebili, přistavěli lis a hospodářské budovy a v patře obytné části zřídili letní prostory. Koncem 19. století byl dům přestavěn podruhé. Částečně se v něm dochovaly v přízemí klenby a staré renesanční zdivo. Obytná budova je patrová, zakrytá sedlovou střechou s hranolovou věžičkou. Její fasáda má horizontální členění římsami. Spolu s hospodářskými budovami obklopuje nepravidelný čtyřúhelný dvůr. K usedlosti patří velká zahrada ohraničená masivní zdí. Ve zdi se na východní straně dochovala velká vstupní brána. Budovy usedlosti a související pozemky jsou v majetku České republiky a právo hospodařit s nimi má Všeobecná fakultní nemocnice, je zde denní psychoterapeutický stacionář. Stavby prošly v 60. letech 20. století rekonstrukcí. Oddělené pozemky Na přelomu 18. a 19. století se usedlost Palata rozdělila do horní části a dolní části, zvané Malou Palatou (či Dolní Palatou). Pozemky Dolní Palaty byly postupně zastavěny a její obytná budova zbourána v prosinci 2016. Roku 1889 usedlost Horní Palatu koupila Česká spořitelna na Smíchově a svým nákladem na jejích pozemcích pod budovou usedlosti postavila v následujících dvou letech novorenesanční budovu slepeckého ústavu Francisco–Josephinum pro „dospělé nevidomé, neschopné vzdělávání a obživy“. Ředitelství ústavu sídlilo na Palatě ve starší budově usedlosti. Část zahrady připojená k areálu Ústavu slepců, na jedné z terénních teras mezi ústavem a usedlostí, patřila podniku Sady, lesy a zahradnictví Praha, který zde provozoval zahradnictví. Domov Palata v červnu 2016 poptával jako tzv. zakázku malého rozsahu s termínem realizace červenec – srpen 2016 vyčištění pozemku po zahradnictví. Chátrající skleník s přilehlou budovou výtopny zde však stál ještě v lednu 2017. Severní pozemky byly před 2. světovou válkou rozparcelovány pro komunikaci a od 70. let 20. století jsou zde rodinné domky. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 214 – 216. Související články Seznam pražských usedlostí Ústav Palata Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horní Palata na Wikimedia Commons
Milčeves (zámek)

Milčeves je zámek ve stejnojmenné vesnici u Žatce v okrese Louny. Postaven byl v pozdně barokním slohu na konci osmnáctého století. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Historie Původním panským sídlem ve vesnici byla tvrz zmiňovaná již roku 1415. Spolu s hospodářským dvorem byla poničena během třicetileté války, kdy patřila Černínům z Chudenic. Zatímco dvůr Černínové přesunuli a znovu vybudovali na jiném místě, z tvrze postupně zůstala pouze věž, která se zřítila v osmdesátých letech dvacátého století. Pozdně barokní zámek nechali Černínové postavit na konci osmnáctého století. Během devatenáctého století byl upraven na byty a kanceláře správy hospodářského dvora, který patřil ke krásnodvorskému panství. Během pozemkové reformy ve se z něj stal zbytkový statek a po roce 1945 ho využíval státní statek. Stavební podoba Zřícená věž stávala u silnice ve středu vesnice. Měla půdorys o rozměrech pět krát pět metrů a dvě patra krytá šindelovou střechou. Zámek byl postaven na severním okraji hospodářského dvora. Je to patrová budova s obdélníkovým půdorysem a fasádou členěnou lizénami a mezipatrovou římsou. Vstup do budovy kryje mansardová stříška nesená toskánskými sloupy a průčelí je nad ní zdůrazněno štítem. Přízemní místnosti mají stropy zaklenuté plackovou klenbou. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Ústeckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Milčeves na Wikimedia Commons Zámek Milčeves na webu Hrady.cz
Kostel svatého Jiří (Dětřichov nad Bystřicí)

Kostel svatého Jiří v Dětřichově nad Bystřicíí původně dřevěný z roku 1532 byl nahrazený v letech 1771–1773 novou zděnou stavbou v klasicistním slohu. V roce 2015 byl opraven. Kostel je kulturní památkou České republiky. Historie Dětřichov vznikal v období 1317 až 1318. V roce 1532 byl postaven dřevěný kostel zasvěcený svatému Jiří (některé prameny uvádějí vznik kostela do roku 1350). V letech 1771–1773 (někdy se uvádí 1766–1767) byl nahrazen zděnou stavbou v klasicistním slohu. Stavební úpravy probíhaly v druhé polovině 19. století. Po druhé světové válce kostel chátral a byl několikrát vykraden. Dne 1. března 2008 vichřic strhla věžovou kopuli. V roce 2013 byl kostel opraven. Popis Neorientovaná jednolodní stavba s půlkruhovým kněžištěm a malou sakristií připojenou ze západní strany.Kostel je orientován severním směrem k bráně hřbitova vysokou hranolovitou věží s hlavním vstupem, který chrání nízké zádveří. Fasády lodi jsou hladké, čtvercového půdorysu a jsou prolomeny okny s půlkruhovým záklenkem. Kopulová klenba byla v 1843–1846 nahrazena plochým stropem a byla opravena střecha. Kněžiště má valenou klenbu. Na dřevěném kůru jsou barokní varhany které postavil A. Steinunger z Andělské Hory. Odkazy Reference Literatura SAMEK, Bohumil. Umělecké památky Moravy a Slezska 1, Praha 1994, ISBN 80-200-0473-4 MEZEROVÁ, Ľubica. Seznam nemovitých kulturních památek okresu Bruntál, Bruntál 2000. ISBN 80-85034-21-2 TUREK, Adolf. Místopisný rejstřík obcí Severomoravského kraje. Díl I. A-L, Opava 1974 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiří (Panenský Týnec)

Kostel svatého Jiří v Panenském Týnci je římskokatolický filiální kostel ve zlonické farnosti v okrese Louny. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Farní kostel je Panenském Týnci zmiňován v roce 1393. Dochovaný kostel byl postaven v barokním slohu po roce 1722, ale jeho východní část pochází až z devatenáctého století. Další úpravy proběhly roku 1904. Stavební podoba Jednolodní kostel má polokruhově zakončený presbytář. Z bočních stran k lodi přiléhají sakristie s oratoří v patře a kaple. Průčelí je zdůrazněné dvojicemi pilastrů a štítem s trojúhelníkovým nástavcem. Nad vstupním portálem se nachází okno a další kruhové okno je ve štítu. Fasády ostatních zdí s výjimkou presbytáře jsou členěné pilastry a okny. Uvnitř je loď zaklenutá dvěma poli plackové klenby zdobené neorokokovými malbami. Na východní části klenby je žerotínský a herbersteinský erb. Presbytář je od lodi oddělen polokruhovým vítězným obloukem a zaklenutý třemi kápěmi. Ve vstupní kapli a oratoři, která se do lodi otevírá obloukem, byla použita placková klenba. Vybavení Hlavní barokní oltář s rokajovou výzdobou byl upraven v devatenáctém století. Zdobí ho barokní sochy svatého Vavřince a svatého Floriána a dva malé barokní obrazy. Obraz svatého Jiří je novodobý. Stěny jsou zdobené obrazy svatého Vavřince a svatého Floriána z osmnáctého století, obrazem svatého Jana Nepomuckého v rokokovém rámu ze druhé poloviny osmnáctého století a obrazy svatého Izidora a svaté Notburgy z devatenáctého století. K vybavení patří kazatelna z devatenáctého století, cínová křtitelnice a další předměty a sochy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiljí (Dvorce)

Kostel svatého Jiljí se nachází ve Dvorcích u Bruntálu. Postaven na místě původního dřevěného kostela v roce 1753–1755. Je kulturní památkou České republiky. Historie Dvorce měly, dle písemných zpráv, faru už v roce 1339. Později byl přestavěn na zděný. V druhé polovině 16. století byla k němu přistavěna věž. V průběhu 16. století Dvorce byly luteránské. Od roku 1538 luteránství zaváděl luteránský farář Jan Taufer. V roce 1630 byl do Dvorců dosazen katolický farář, který zahájil rekatolizaci. V roce 1751 vyhořelo celé město včetně kostela. V letech 1753–1755 pod patronací knížete Václava Liechtenstein byl postaven nový kostel. Další požár poškodil kostel v roce 1834. Patronem opravy kostela byl kníže Jan Josef Liechtenstein a v roce 1858 byl znovu vysvěcen. V roce 1888 byla zvýšená o zvonové patro věž. V letech 2011–2012 byla provedena střechy věže, fasády, restaurovány a uvedeny do chodu věžní hodiny. Při opravě kostela v 2011–2012 byla sundána korouhev. Na korouhvi byla vyryta data oprav kostela 1698, 1826, 1837 a vyřezán datum 1755. Ve schránce v makovici byly archiválie z roku 1888. Na původní místo pak byla instalována replika korouhve a do makovice přidána schránka s dobovými dokumenty mincemi ap. Popis Kostel sv. Jiljí je jednolodní klasicistní orientovaná stavba s půlkruhovým odsazeným kněžištěm. K jeho severní straně přiléhá sakristie s oratoří v patře. V kněžišti je zasazen kámen s letopočtem 1753. V ose západního průčelí je předsunutá hranolová věž z druhé poloviny 16. století. V roce 1888 byla věž zvýšená o zvonové patro v novogotickém slohu a byla vybavena hodinovým strojem. Hodiny byly vyrobeny firmou F. X. Schneidera z Bruntálu. Zvony V roce 1837 byly odlity nové zvony Wolfgangem Stankem z Olomouce. V průběhu první světové války byly zvony rekvírovány pro vojenské účely. V roce 1925 byly zhotoveny nové zvony zvonařskou firmou Richard Herold z Chomutova. Interiér Varhany z roku 1757 vyrobil Lobgesang z Andělské Hory o 14 rejstřících. V roce 1840 zhotovil nové varhany Franz Harbich z Brna, řezbářské práce provedli Antonín Sabinský z Budišova a Josef Jahn z Dvorců. V roce 1897 byl hlavní oltář přenesen do kaple sv. Kateřiny a byl nahrazen novým, který vyrobil Ferdinand Stufflesser. Tento oltář byl na počátku 21. století nahrazen oltářem z kostela sv. Jana Nepomuckého z kostela v Karlovci. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Ústí nad Orlicí)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie v Ústí nad Orlicí je pozdně barokně-klasicistní stavba zbudovaná ve druhé polovině 18. století jakožto hlavní římskokatolický kostel ve městě. Stojí na vyvýšené plošině v centru města, nedaleko zdejšího hlavního Mírového náměstí. Kostel je od roku 1964 chráněn jako kulturní památka. Historie Jednolodní kostel vznikl na místě starší stavby sloužící jako hlavní obecní kostel již od počátků historie města ve druhé polovině 13. století na ploše návrší nedaleko centrálního městského náměstí. Okolo kostela postupně vznikl hlavní městský hřbitov. Vznik nového kostela byl iniciován tehdejším orlickoústeckým děkanem Janem Leopoldem Mosbenderem. Autorem návrhu stavby na stylovém rozhraní baroka a klasicismu byl stavitel Jakub Pánek. Dne 12. července 1770 byl položen základní kámen stavby, presbyterium a báň kostela byly dokončeny roku 1776. Autorem průčelí stavby byl žamberský stavitel Alexius Czyliak. Jeho součástí je kamenný znak rodu Lichtenštejnů, majitelů zdejšího panství. Roku 1870 byla přistavěna tzv. Útěchová kaple podle plánů architekta Františka Schmoranze st. vytvořených roku 1865. Roku 1906 byla na východní straně přistavěna sakristie. Hřbitov okolo kostela byl roku 1893 nahrazen novým městským hřbitovem na okraji města a posléze pak chátral. Na jeho místě byl roku 2018 otevřen meditační park. Průčelí kostela bylo roku 2020 rekonstruováno. Popis Interiéru dominuje pozdně barokní hlavní oltář s centrálním obrazem výjevu Nanebevzetí Panny Marie z roku 1776 vytvořený Janem Dallingerem von Dallingen. K areálu kostela přiléhá barokní budova děkanství, postavená již v letech 1742 až 1748. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel Všech svatých (Slivenec)

Kostel Všech svatých ve Slivenci je raně gotický farní kostel vystavěný ve druhé polovině 13. století. Úpravami prošel v roce 1693 a především pak roku 1889 podle návrhu architekta A. V. Barvitia. Kostel s farností se nachází v městské části Praha 5-Slivenci, jehož je nejstarší a nejvýznamnější historickou památkou. Popis a historie kostela Slivenecký kostel Všech svatých je raně gotická jednolodní stavba na pravoúhlém půdorysu, postavená v druhé polovině 13. století iniciovaná řádem křižovníků s červenou hvězdou, jemuž zdejší obec věnoval král Václav I. listinou ze 6. dubna 1253. Řád ji pak držel více než 600 let. Vstupní průčelí kostela téměř bez oken a spojené jednolitou fasádou s kostelní věží, působí poněkud zvláštním strohým dojmem. Roku 1693 byla ke kostelu přistavěna předsíň. V roce 1886 byla vestavěna kruchta a roku 1901 byl kostel opraven podle návrhu Antonína Viktora Barvitia. Na obdélnou loď s věží navazuje trojboce zakončený presbytář s žebrovou křížovou klenbou. V presbytáři se zachovalo prosté gotické sedile a sanktuárium. V lodi jsou lomená okna s kopiemi původních vitráží s ukřižovaným Kristem, sv. Kateřinou a apoštoly ze 14. století (originály jsou v Uměleckoprůmyslovém muzeu); v českých zemích jsou téměř unikátní. Duchovní správa kostela Bohoslužby se zde konají o nedělích v 17 hodin Kostel je farním kostelem Římskokatolické farnosti Všech svatých ve Slivenci. Správcem farnosti (administrátor excurrendo) je Mgr. JCL.ic. David Kučerka O.Cr.. Odkazy Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek Díl III. Vikariát Kralovický, Vlašimský a Zbraslavský. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1909. 363 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 9. Slivenec, s. 253 – 256. František MATOUŠ: Mittelalterliche Glasmalerei in der Tschechoslowakei. Praha : Academia 1975, s. 75-79 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Všech svatých na Wikimedia Commons Kostel Všech svatých ve Slivenci Archivováno 3. 2. 2013 na Wayback Machine.
Salabka (usedlost)

Salabka je viniční usedlost v Praze 7 Troji v ulici K Bohnicím. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Je jedinou pražskou viniční usedlostí, která plní svou původní funkci. Historie Usedlost je zřejmě nejstarší dochovanou v Troji, některé její stavební části pocházejí z přelomu 16. a 17. století. Průjezd ve dvoutraktové patrové obytné budově má klenbu zčásti valenou a zčásti segmentovou. Původně byla obytná budova buď jednopodlažní nebo s roubeným patrem. Místnost v přízemí jižního traktu obsahuje dochovanou klenutou stlačenou valenou klenbu s párem výsečí. Dlažba je z buližníku a křemencových valounů. Počátkem 19. století byla postavena patrová zděná sýpka. Její strop je trámový s portálkem. Později byla z místní břidlice přistavěna podsklepená stodola. Usedlost byla velmi rozlehlá, složená z pěti objektů. Kromě zmíněných staveb zde byl ještě chlév a prasečák. Kolem roku 1900 byly budovy přestavěny a obydlí rozšířeno severním směrem. Vzniklo patro a krov. Majitelé Známým majitelem usedlosti byl Jan Kašpar Salaba, po kterém nese vinice s usedlostí jméno. V polovině 19. století bylo jejím vlastníkem pražské purkrabství a po jeho zrušení přešla pod správu zemských statků. Po roce 1945 byla ve správě Státního statku hl. m. Prahy, po roce 1989 přešla do soukromých rukou. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 257–258. KRAJČI, Petr et al. Slavné stavby v Praze – Troji. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos Books ve spolupráci s Městskou částí Praha-Troja, 2014. 242 s. ISBN 978-80-87073-75-9. S. 41–45. Související články Seznam pražských usedlostí Vinice Salabka Salabka – přírodní památka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Salabka na Wikimedia Commons Troja, Archivní mapy na webu ČÚZK Odbor památkové péče: Troja.
Pazderka (usedlost)

Pazderka je usedlost v Praze 7 Troji v ulici K Bohnicím. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Roku 1751 prodali podle trhové smlouvy čeští stavové hraběnce Terezii z Pöttingu několik chalup a domků v Zadním Ovenci (Troji) i s jejich obyvateli takzvanými "pazderáky" – lidmi, kteří zpracovávají len. Len se zpracovával na usedlosti, která stála na samotě na vršku nad Trojou, na hranici s Bohnicemi. Popis Usedlost tvoří několik budov postavených postupně od konce 18. století do 1. poloviny 19. století. K patrové obytné budově jsou přistavěna hospodářská přízemní křídla na půdorysu písmene U. Budovy jsou zděné z opuky a kryty sedlovými střechami. Obytná část má v patře malou pavlač přístupnou venkovním schodištěm. Odkazy Reference Literatura KRAJČI, Petr et al. Slavné stavby v Praze – Troji. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos Books ve spolupráci s Městskou částí Praha-Troja, 2014. 242 s. ISBN 978-80-87073-75-9. S. 38. LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 219–220. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pazderka na Wikimedia Commons Archivní mapy na webu ČÚZK Odbor památkové péče: Troja.
Kostel svatého Linharta (Údrč)

Kostel svatého Linharta v Údrči na Karlovarsku je římskokatolický filiální kostel, původně gotický ze 14. století. Je spravován z farnosti v Bochově. Od roku 1994 je chráněn jako kulturní památka. Historie Původně gotický kostel v Údrči vznikl ve 14. století, první zmínka o něm pochází z roku 1378. V roce 1435 přišel do Údrče žlutický farář Adalbert, pravděpodobně proto, aby se zde skryl před husity. Za třicetileté války byl kostel zřejmě těžce poškozen, poté proběhla jeho obnova v renesančním slohu. Po protireformaci byla místní farnost pod patronátem premonstrátského kláštera v Gerasu v Dolním Rakousku. V roce 1734 byla ke kostelu přistavěna nová věž. V srpnu 1783 kostel vyhořel, po požáru byl znovu vybudován v barokním slohu. Je však možné, že přestavba proběhla již ve 30. letech 18. století. Roku 1788 získal kostel tři nové zvony, mešní roucha a liturgické předměty z barnabitánského kláštera v Praze na Hradčanech, který byl zrušen. V roce 1870 dostal kostel novou střechu, v roce proběhla 1911 poslední větší renovace kostela. V době komunistického režimu kostel velmi zchátral, zatékalo do něj a byl napaden plísní. Místní varhany byly převezeny do kostela Nanebevzetí Panny Marie v Unkovicích v okrese Brno-venkov. Část vybavení kostela byla vyrabována, zbylé bylo preventivně odvezeno. Od roku 1997 probíhala díky úsilí místních i původních německých obyvatel jeho renovace. V jejím průběhu byla opravena střecha, fasáda, okna a vstupní dveře, věžní hodiny. Studenti Střední umělecko-průmyslové školy na Žižkově spolu s restaurátory Národní galerie zrestaurovali obrazy křížové cesty. Na obnově se finančně podílelo město Bochov a Karlovarský kraj, římskokatolická církev, Národní památkový ústav a Česko-německý fond budoucnosti. Od roku 2009 se v kostele konají slavnostní mše 7. listopadu na svátek sv. Linharta. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Linharta na Wikimedia Commons
Kostel svaté Anny (Pořejov)

Poutní kostel svaté Anny v zaniklé obci Pořejov na Tachovsku pochází z 60. let 17. století. Kostel je v havarijním stavu, nicméně od roku 1993 je chráněn jako kulturní památka České republiky. Zároveň je veden v seznamu ohrožených kulturních památek. Historie Na místě dnešního kostela původně stávala dřevěná kaple, první písemná zmínka o ní pochází z roku 1658. Kostel je raně barokní, v letech 1660–1663 jej nechala vystavět majitelka pořejovského statku Veronika Kateřina Alsterlová z Astfeldu jako poděkování za své uzdravení. V letech 1719–1728 nechal majitel pořejovského statku hrabě František Ignác von Wunschwitz k severní i jižní straně presbytáře přistavět kaple. Josef II. však kostel v roce 1786 zrušil. Stavba začala chátrat, ale v roce 1808 byl kostel spojeným úsilím obcí Pořejov, Bažantov a Žebráky obnoven. Následujícího roku ho však poškodil blesk. Byl opraven, v roce 1883 však vyhořel. Do zdi někdejšího hřbitova obklopujícího kostel bylo v roce 1933 zasazeno 14 bronzových plastik křížové cesty, jejichž autorem byl tachovský sochař Josef Dobner. Za jejich umělecké ztvárnění získal uznání na výstavě ve Vídni. Po roce 1948 kostel chátral, byl vykraden dosídlenci. Vnitřní vybavení bylo většinou zničeno a rozkradeno. Nejcennější sousoší Poslední večeře Páně se podařilo přenést do Muzea Českého lesa v Tachově. Sanktusník kostela využívala až do 80. let 20. století Pohraniční stráž jako pozorovatelnu. Kostel byl majetkem firmy Purwos ze Žebráků. K roku 2025 je majetkem firmy Blond breeding Žebráky. Odkazy Reference Literatura Václav Baxa, Markéta Novotná a Petr Prášil: Tachovsko na starých pohlednicích, Baron 2008 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Anny na Wikimedia Commons