NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Výrovka (Krkonoše)

Výrovka (dříve německy Tannenbaude, Geiergucke) je horská bouda v Krkonoších v sedle mezi Luční horou a Zadní Planinou, 2,5 km jihozápadně od Luční boudy v nadmořské výšce 1363 m. Nachází se zde významná křižovatka turistických cest ze Špindlerova Mlýna do Pece pod Sněžkou, z Luční boudy na Liščí horu nebo do Vrchlabí. Adresně spadá k Peci pod Sněžkou, číslo popisné 204. Chata je celoročně otevřena. Historie V 18. století zde bylo postaveno jednoduché přístřeší. Pro svoji polohu se přístřeší stalo vyhledávaným místem financů, což se nelíbilo majiteli, který přístřeší na začátku 19. století zboural. Později bylo přístřeší znovu postaveno, neboť na tomto strategickém místě chybělo. Bylo zde poskytováno drobné občerstvení a prodej suvenýrů, mezi něž patřily například pohlednice a fialkový kámen. Fialkový kámen byl kámen porostlý řasou Trentepohlia iolithus (druh rodu Trentepohlia), za vlhka vonící po fialkách. V roce 1926 zde vojáci postavili srub pro potřeby výcviku vojenských lyžařských oddílů. Vedle srubu byla později postavena Havlova bouda. Chata Výrovka byla s Havlovou boudou spojena krytou chodbou. Mezi lety 1937 a 1938 se severně od chaty nacházela úhlová stanice vojenské nákladní lanové dráhy Pec pod Sněžkou – Luční hora, po které se v kleči zachovala prohlubeň. V roce 1938 byla zřízena na Výrovce četnická stanice. V době 2. světové války zde hospodařila rodina Bönschů z Luční boudy. Výrovka i Havlova bouda byly pod německou vojenskou správou. Po válce je převzala československá armáda, která je pronajala Janu Dubnovi. V roce 1946 vyhořela sousední Havlova bouda. Rychlým zásahem hasičů se podařilo zachránit Výrovku. Dne 6. února 1947 se pokoušel pomocník domovníka ohněm rozehřát topení, čímž zapálil chatu Výrovku, která také shořela. V roce 1948 byla na místě Výrovky postavena provizorní bouda s noclehárnou o kapacitě třiceti lůžek. Současná stavba byla postavena v letech 1988 až 1990 dle projektu architekta Vokatého (autora hotelu Horizont v Peci pod Sněžkou, dostavby vrchlabské radnice, O2 arena). Dostupnost Motorovým vozidlem jsou dostupné ze Strážného po silnici která pokračuje na Luční boudu a slouží zároveň jako cyklotrasa K1A. Pěší přístup je možný po turistických trasách: po červené turistické značce ze Strážného kolem Dvorské boudy a Chalupy Na Rozcestí. po červené turistické značce od Luční boudy. po zelené turistické značce od Rychtrových bud, kde navazuje na červenou turistickou značku a silnici z Pece pod Sněžkou. po zelená turistické značce z části Špindlerova Mlýna Svatý Petr. Fotogalerie Reference Související články Havlova bouda (Krkonoše, Výrovka) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Výrovka na Wikimedia Commons Domovská stránka boudy Časopis Krkonoše
Výrovka (Karkonosze)

Chata Výrovka (d. Tannenbaude, Geiergucke) – schronisko turystyczne w czeskich Karkonoszach, położone na wys. 1356 m n.p.m., prowadzone przez Klub Czeskich Turystów. Obiekt znajduje się na siodle pomiędzy szczytami Luční hora (1555 m n.p.m.) oraz Zadní planina (1423 m n.p.m.) i jest położony w granicach administracyjnych Peca pod Śnieżką. Historia Pierwszym obiektem noclegowym w okolicy dzisiejszego schroniska był powstały w XVIII wieku schron turystyczny, wybudowany przez rodzinę Steinerów, zwany później Geiergucke. Obiekt istniał z przerwami do początku XX wieku, a właściciele sprzedawali w nim przekąski oraz pamiątki. Jego pierwsze zdjęcie pochodzi z początków XX wieku i zostało wykonane przez Hansa Bönscha. W 1927 roku Wydział Narciarski Związku Czechosłowackich Budowniczych wybudował tu drewniany hotel, nazwany Havlova bouda od nazwiska generała Františka Havla. Obiekt powstał przy współudziale czechosłowackiego Ministerstwa Obrony Narodowej, które urządziło tu wojskową bazę szkoleniowa. Od 1938 roku w budynku utworzono posterunek żandarmerii. W okresie od 1937-1938 w pobliżu obiketu znajdowała się stacja kontowa wojskowej kolei linowej Pec pod Śnieżką - Luční hora. Hotel przetrwał okres II wojny światowej, został zniszczony przez dwa pożary, które miały miejsce w listopadzie 1947 roku oraz w lutym 1948 roku. Z pożaru ocalał jeden z budynków gospodarczych, który przez następne lata pełnił rolę obiektu noclegowego. Nowe schronisko powstało w latach 1988-1990. Warunki Chata Výrovka dysponuje pięćdziesięcioma miejscami noclegowymi w pokojach 2, 3, i 4 osobowych, wyposażonych w węzeł sanitarny. Oferuje także wyżywienie. Szlaki turystyczne / Szpindlerowy Młyn - Chata Výrovka - Richtrovy boudy - Pec pod Śnieżką Vrchlabí - Strážné - Hříběcí bouda - Dvorska bouda - Chata Výrovka - Luční bouda Galeria Bibliografia Chata Výrovka. www.vyrovka-krkonose.cz. [dostęp 2019-06-26]. (cz.).
Význačná kolegiátní kapitula u sv. Václava v Mikulově

Význačná kolegiátní kapitula u sv. Václava v Mikulově je úřad probošta Historie Mikulovská kapitula při kostele sv. Václava byla založena v roce 1625, jako teprve čtvrtá v království, což významně zvýšilo prestiž města. U jejího zrodu stál se svolením papeže Řehoře XV. arcibiskup František kardinál z Ditrichštejna, který ji také hmotně zaopatřil. Probošt s kanovníky sídlil v domě v sousedství kostela. Do dnešní podoby byl objekt na konci 17. století přestavěn proboštem Petrem Reharmontem. Prvním proboštem byl jmenován dosavadní mikulovský farář a děkan Jiří Otislav z Kopenic. Kapitulu tak tvoří ji probošt-děkan a čtyři kanovníci, po vydání nových stanov v roce 1772 se počet členů zvýšil na osm. Úkolem členů kapituly je zabezpečení duchovní správy ve městě a každodenních modliteb. Již od založení kapituly byly úřady faráře a děkana spojeny s hodností probošta kapituly. Až do roku 1783 probošta jmenoval majitel panství, po tomto datu kapitula spadala do gesce olomouckého arcibiskupa, poté biskupa brněnského. V roce 1784 byla v Mikulově vytvořena nová farnost u kostela sv. Jana Křtitele, kde funkci duchovního správce vykonával jeden z členů kapituly. Proboštem byl do roku 2010 biskup skryté církve prof. Stanislav Krátký, od roku 2012 jím je Pavel Pacner. Sídlo Sídlo kapituly již od jejího založení je v objektu proboštství vedle kostela svatého Václava na adrese Kostelní náměstí č. 3, 692 01 Mikulov Literatura Zlámal Bohumil, Kolegiátní kapitula sv. Václava v Mikulově, in: Katalog moravských biskupů, arcibiskupů a kapitul staré i nové doby, Olomouc 1977, s. 183-187. Zemek Metoděj, Vznik a vývoj kolegiátní kapituly v Mikulově, JM 29 (1993) 93-104. Zuber Rudolf, Osudy moravské církve v 18. století, I, Praha, 1987, s. 77-88. Charouz Jindřich Zdeněk, Založení mikulovské kapituly, in: Kordiovský Emil – Svoboda Miroslav (reds.), Kardinál František z Ditrichštejna a jeho doba. XXIX. Mikulovské sympozium 11. – 12. října 2006, Brno, MZA – SOA Břeclav – MVS 2007, 113-117. Koudela Miroslav – Vrbka Jiří, Verbo et exemplo. Dějiny Význačné kolegiátní kapituly a kostela sv. Václava v Mikulově, Mikulov 2007. ISBN 978-80-85088-25-0 Související články Seznam proboštů mikulovské kapituly Externí odkazy Kapitula na stránkách města Mikulov Archivováno 3. 10. 2012 na Wayback Machine.
Větrný Jeníkov (zámek)

Zámek Větrný Jeníkov (do r. 1572 pouze Jeníkov) stojí v centru městyse Větrný Jeníkov. Dnes slouží obecnímu úřadu a místní knihovně, dále jsou v něm i byty. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o obci pochází z roku 1226 z listiny papeže Honoria III. Někdy v této době zde majitelé obce, Želivský klášter, nechali postavit tvrz. V polovině 15. století panství odkoupili Trčkové z Lípy, v jejichž vlastnictví zůstalo do roku 1601, kdy jej odkoupil rytíř Matyáš Štubík z Königsteinu. V roce 1619 však byl majetek Štubíkům z Königštejna zkonfiskován a na krátkou dobu se dostal do vlastnictví císaře Ferdinanda II. Následně došlo k rychlému střídání majitelů, až jej v roce 1719 zakoupil rytíř Jan z Minetti, jenž v roce 1729 provedl přestavbu tvrze na barokní zámek. V roce 1838 jej zakoupil hrabata z Rumerskirchu a nechali zámek klasicistně rekonstruovat. V roce 1904 za nového majitele, Richarda Fiedlera, prošel zámek novobarokní přestavbou do současné podoby. V roce 1906 zámek zdědila jeho manželka Františka, která se roku 1909 provdala za italského šlechtice Franze con Mangnoni, ovšem už v roce 1911 jej zakoupil JUDr. Oto Metal. V roce 1927 se novým majitelem stala Strakova nadace, ovšem roku 1948 přešel pod stát. Zámek je zapsán na seznamu ohrožených nemovitých památek, od roku 2018 zde probíhají částečné opravy. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Větrný Jeníkov na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Zámek na dedictvivysociny.cz Fotka zámku z roku 1940 Archivováno 9. 11. 2012 na Wayback Machine. Zámek na Krásné Česko
Větrný mlýn Partutovice

Větrný mlýn v místě nazývaném „Grunderb“ u č. p. 78 nad obcí Partutovice v okrese Přerov je technická kulturní památka – nejzachovalejší dřevěný sloupový větrný mlýn německého typu v Česku.[zdroj?] Je posledním ze tří původně existujících větrných mlýnů v obci. Byl postaven nejpravděpodobněji v roce 1837. Na jeho stavbu byly použity některé části ze staršího mlýna (na trámu je zachována datace 1783). V 50. letech 19. století byl přestěhován na nynější místo, kde jej vlastnily rodiny Franze Motzky a Maritina Hinčicy. Od 11. října 1897 na základě kupní smlouvy patří rodině Benedikta Maršálka. Od této doby se jedná o rodinné dědictví. Mlýn má zcela zachované vnitřní zařízení a je plně schopen provozu. Nachází se zde soukromé muzeum. Související články Seznam větrných mlýnů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Větrný mlýn Partutovice na Wikimedia Commons Větrný mlýn Partutovice na Povětrník.cz, databáze větrných mlýnů a čerpadel v ČR
Větruše

Větruše är en kulle i Tjeckien. Den ligger i regionen Ústí nad Labem, i den nordvästra delen av landet, 70 km norr om huvudstaden Prag. Toppen på Větruše är 228 meter över havet. Terrängen runt Větruše är huvudsakligen kuperad, men västerut är den platt.Runt Větruše är det mycket tätbefolkat, med 1 018 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Ústí nad Labem, 0,81 km nordväst om Větruše. Runt Větruše är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Věznice Břeclav

Věznice Břeclav je věznice v Břeclavi na jižní Moravě. Jako samostatný vězeňský objekt působí od 1. ledna 1997 a trvale se do ní umisťují pouze muži. Do roku 2005 byla věznicí vazební, výkon vazby zajišťovala pro Břeclavsko, Hodonínsko, Uherskohradišťsko a Zlínsko. Oddělení pro výkon trestu odnětí svobody sloužilo pro odsouzené zařazené v dozoru. K 1. lednu 2006 se v rámci reprofilace z vazební věznice stala věznice pro odsouzené muže zařazené do výkonu trestu odnětí svobody s dohledem a s ostrahou. Jedno oddělení pro výkon trestu odnětí svobody je určeno pro odsouzené, které soud zařadí do věznice s dohledem, druhé oddělení je pak určeno pro odsouzené, kteří jsou zařazeni do věznice s ostrahou. Součástí obou jsou specializovaná oddělení pro trvale pracovně nezařaditelné odsouzené. Celková kapacita věznice je 176 míst, z toho zůstalo 24 míst pro oddělení výkonu vazby, která se zabezpečuje pouze pro Břeclavsko. Vazba se vykonává tzv. pevnou formou. To znamená, že cely obvinění opouštějí jen v případě úkonů souvisejících s jejich trestním řízením, návštěvou lékaře, vycházkami, návštěvou v návštěvní místnosti a v souvislosti s plněním programu zacházení. Mají povoleno používat vlastní televizní a rádiové přijímače. Jednou týdně mohou nakupovat prostřednictvím vězeňské prodejny. V rámci speciálněvýchovných aktivit se mohou účastnit muzikoterapie, pracovní terapie a kroužku výtvarných technik. Vězni jsou zaměstnáni u podnikatelů v Břeclavi a okolí. Část z nich pracuje v režii věznice jako kuchaři, údržbáři, obsluha kotelny, uklízeči a skladníci. V programech zacházení, které představují soubor pracovních, vzdělávacích, terapeutických a volnočasových aktivit, mají odsouzení možnost trávit smysluplně a aktivně svůj volný čas v některém ze zájmových kroužků. Vzdělávání vězňů organizuje speciální pedagog. Někteří odsouzení se věnují studiu cizích jazyků. Největší zájem je o kondiční posilování a počítačový kroužek. Ředitelé PhDr. Luděk Kula (1993–1997) Mgr. Ivo Kadlec (1997–2008) Mgr. Bc. Miroslav Vodák (2009–2016) Mgr. Vladan Havránek (2016–dosud) Externí odkazy Oficiální stránky
Věznice Horní Slavkov

Věznice Horní Slavkov leží na okraji katastru města Horní Slavkov v Karlovarském kraji. Byla založena v roce 1958 na místě zrušeného pracovního tábora Prokop. Vězni původně pracovali na stavbách v okolí, později ve dvou výrobních zónách v bezprostřední blízkosti objektu, dále ve strojírenských dílnách a na vnitřních pracovištích. Věznice je profilována pro výkon trestu odnětí svobody dospělých mužů, kteří spáchali závažnou trestnou činnost, a recidivistů s délkou trestu do 15 let, zařazených k výkonu trestu do věznice s ostrahou. Ve věznici se nachází též oddělení pro doživotně odsouzené vězně, kteří byli přeřazeni z režimu zvýšené ostrahy do ostrahy. Ubytovací kapacita činí podle normy 728 míst. Ve věznici jsou zřízena oddělení pro výkon trestu s ostrahou s kapacitou 644 míst, specializované oddělení pro klienty s duševní poruchou a poruchou chování s kapacitou 48 míst a oddělení se zesíleným stavebně-technickým zabezpečením s kapacitou 36 lůžek. Průměrný počet lůžek na světnici je 10, nejvíce 14. Jednolůžkové světnice nejsou k dispozici, dvoulůžkových je 18. Ve věznici Horní Slavkov je plánovaný stav zaměstnanců 308. Z toho 118 zaměstnanců v pracovněprávním vztahu a 190 příslušníků. Zaměstnávání odsouzených se uskutečňuje ve čtyřech formách: u cizích podnikatelských subjektů, v provozovně střediska hospodářské činnosti, kde se kompletují držáky trubek, okapové háky, reklamní a propagační materiály nebo se provádějí podobné jednoduché práce nenáročné na odbornou kvalifikaci, ve vnitřním provozu věznice, kam se vězněné osoby zařazují na jednotlivá pracoviště přispívající k plynulému chodu věznice a ve vzdělávacím kurzu a v terapeutických programech. Hlavním principem programů zacházení s vězni je jejich vedení k osobní a společenské zodpovědnosti, posilování přesvědčení o nedotknutelnosti cizího majetku, podporování sebevědomí a sebeúcty, rozvoj pozitivních vlastností osobnosti a zabránění její degradaci. Zájmová činnost je zaměřena na seberealizaci a rozvoj zálib, manuálních schopností i fyzických dovedností. Vzdělávání odsouzených se uskutečňuje v pěti základních rovinách: dlouhodobé a krátkodobé vzdělávání, kurzy, speciální postupy a metody a extramurální programy. Seznam doživotně odsouzených v současnosti Ludvík Černý Jaroslav Stodola Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu věznice Horní Slavkov na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Věznice Kuřim

Věznice Kuřim se nachází na jižní Moravě v katastru města Kuřim, na okraji průmyslové zóny, deset kilometrů severně od Brna. Její počátky spadají do let 1956–1957, kdy byla pobočkou Vazební věznice Brno. Současná podoba areálu je z roku 1981. Věznice je určena pro výkon trestu odnětí svobody odsouzených mužů starších 18 let, které soud zařadil k výkonu trestu do věznice s ostrahou. Je zde také zřízeno oddělení pro výkon trestu odnětí svobody s dozorem a specializované oddělení pro výkon trestu ochranného léčení sexuologického v ústavní formě s ostrahou. Toto specializované oddělení pro sexuální delikventy vzniklo v roce 1997 a po léčebné stránce úzce spolupracuje s externími lékaři. Jsou zde umístěni odsouzení, kterým soud uložil po vykonání trestu odnětí svobody ústavní sexuologickou léčbu. Recidivita těchto osob je pouze 2,9 %. Celková ubytovací kapacita věznice činí 464 míst. Vězni jsou ubytováni ve společných ložnicích s průměrnou kapacitou 10 lůžek, jsou zde však i pokoje pro 4 nebo 18 odsouzených. Zabezpečení správného chodu věznice a dodržování zákonných norem zajišťuje 261 zaměstnanců, z nichž je 146 příslušníků ve služebním poměru a 115 občanských pracovníků. Věznice vytváří podmínky pro zaměstnávání odsouzených ve středisku hospodářské činnosti, ve svém vlastním provozu a u soukromých firem. K získání a udržení pracovních návyků je nabízena i možnost brigádní práce bez nároku na odměnu při pomocných pracích pro potřeby věznice a v rukodělných dílnách. Speciálně-výchovné aktivity se uskutečňují individuální i skupinovou formou a zajišťují je specialisté z oddělení výkonu trestu. Jde o sociálně-psychologický výcvik, arteterapii, psychoterapii a terapeutické aktivity v rámci poradny drogové prevence. Součástí práce s vězni jsou i aktivity pro volný čas, například počítačový, zeměpisný, kynologický kroužek aj. Ve vězeňské knihovně je k dispozici více než 5 000 titulů. Věznice spolupracuje s nevládní neziskovou organizací Společnost Podané ruce, jejíž pracovníci poskytují služby v oblasti drogových závislostí. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu věznice Kuřim na Wikimedia Commons Oficiální web
Věznice Kynšperk nad Ohří

Celý areál Věznice Kynšperk nad Ohří se nachází v katastrálním území obcí Libavské Údolí a Zlatá. Při cestě autem lze věznici najít na půli cesty mezi městy Sokolov a Cheb. Její historie se datuje od 30. července 1995, kdy byl areál bývalého vojenského útvaru bezúplatně převeden do užívání Vězeňské službě České republiky. Na počátku své existence patřila k Věznici Ostrov nad Ohří, ale ještě v průběhu druhého pololetí roku 1995 byla začleněna do Věznice Horní Slavkov. Po vybudování prvního strážního stanoviště, zprovoznění budovy správy věznice, zdravotnického střediska, kuchyňského bloku a jedné z ubytoven bylo v lednu 1996 do věznice přemístěno z jiných zařízení prvních 20 odsouzených. Nařízením ministra spravedlnosti z roku 1999 byla Věznice Kynšperk nad Ohří k 1. lednu 2000 zřízena jako samostatný vězeňský subjekt. Počty odsouzených se postupně navyšovaly, v roce 2001 jich zde bylo umístěno v průměru 576. V průběhu roku 1997 se částečně upravila jedna z budov na pracoviště odsouzených s kapacitou 80 pracovních míst. Zaměstnanost odsouzených se zvyšovala současně s dokončováním stavebních úprav dalších pracovních prostor. Odsouzení se zařazují do práce ve vězeňských režijních provozech a v provozovnách střediska hospodářské činnosti na pracoviště firem zabývajících se výrobou drobných betonových prefabrikátů, kompletací reklamních tiskovin a zpracováním starého textilu. Mohou též bezplatně vykonávat pomocné a údržbové práce ve prospěch věznice nebo se účastnit brigádnických prací v nedalekém domově důchodců, mateřské školce apod. V únoru 2004 se ukončila výstavba oplocení tzv. výrobní zóny, která umožnila zaměstnat další odsouzené. Věznice Kynšperk nad Ohří je profilována jako věznice pro muže odsouzené k výkonu trestu odnětí svobody do kategorie s ostrahou, je zde zřízeno také oddělení pro výkon trestu s dohledem. Celková ubytovací kapacita věznice je 766 míst. Pro vzdělávání odsouzených věznice velkou měrou využívá své vlastní zdroje. Například na výuce cizích jazyků se podílejí i odsouzení se znalostí příslušného jazyka. Řada odsouzených získala osvědčení o absolvování kurzu v oboru číšník, základy výpočetní techniky, k obsluze motorové sekačky, křovinořezu aj. Odsouzení mají k dispozici různé možnosti využití volného času a je jim poskytována duchovní péče. Věznice má přiděleno 202 tabulkových míst, 113 je vyčleněno pro zaměstnance ve služebním poměru, z toho 10 tabulkových míst tvoří místní jednotka justiční stráže při okresním soudu a okresním státním zastupitelství v Chebu. Zbývající tabulková místa tvoří tzv. civilní funkce. V říjnu roku 2002 navázala věznice spolupráci s vězeňským zařízením v bavorském Hofu a Bayreuthu. Externí odkazy Oficiální stránky
Věznice Rapotice

Věznice Rapotice je umístěna v bývalém vojenském prostoru Vojenského útvaru Rosice u Brna, cca 10 km východně od Náměště nad Oslavou v okrese Třebíč, na území obce Lesní Jakubov. Vojenský útvar vznikl v dubnu 1989 jako Protiletadlová raketová skupina S-200 VEGA 76. protiletadlové brigády. Úkolem této brigády byla protivzdušná obrana Brna. Základna byla vyzbrojena ruskými raketami S-200 VEGA s doletem 265 km a výškovým dosahem 40 km. Bunkry pro rakety byly vybavené speciálními rampami, k nimž vedly koleje, které byly vybaveny automatickým nabíjením pro střely S-200 VEGA. Dne 1. října 2005 došlo k předání objektu do správy VSČR a následné přestavbě části areálu na věznici. Roku 2019 bylo oznámeno, že věznice v Rapoticích by se mohla stát tzv. otevřenou věznicí. Pokud bude návrh schválen, tak by se nové budovy nedaleko původního areálu věznice měly vystavět v roce 2020. Vězni by měli žít v menších domech a více pracovat. Moderní technologie V roce 2022 byl v prostorách věznice prezentován systém pro odchyt dronů, který by měl mít schopnost odchytit a snést k zemi i dron s výbušninou nebo jiným nebezpečným nákladem. Odkazy Reference Externí odkazy 9., 10. protiletadlový raketový oddíl Rapotice, součást Protiletadlové raketové skupiny VEGA Rapotice (VÚ 7300) Profil věznice na oficiálních stránkách Vězeňské služby České republiky
Věznice Vinařice

Věznice Vinařice je nápravné zařízení, které stojí nedaleko středočeské obce Vinařice v okresu Kladno. Je profilována jako věznice s ostrahou a s dozorem, je zde speciální oddělení pro mentálně retardované odsouzené a oddělení bezdrogové zóny. Celková kapacita je 890 vězňů, kteří jsou umístěni celkem ve 23 oddílech o 160 ložnicích. V průměru jsou ubytováni po šesti odsouzených na jedné ložnici. Ve věznici je celkem 350 pracovních míst, z toho je 212 určeno pro příslušníky Vězeňské služby. V těsném sousedství je bývalý černouhelný důl, nyní hornický skanzen Mayrau. Historie V letech 1945–1947 byl ve Vinařicích vybudován tábor válečných zajatců a v letech 1949–1955 sloužily tyto prostory jako tábor nucených prací. Historie věznice se datuje od roku 1955, kdy bylo tajným rozkazem Ministerstva vnitra č. 189/1955 rozhodnuto o zřízení věznice ve Vinařicích. Věznice byla určena pouze pro odsouzené muže ve II. nápravně výchovné skupině. Mezi roky 1970–1980 prošla původní budova věznice rozsáhlou rekonstrukcí směřující k její modernizaci. Bylo zde umístěno až 2000 vězňů a většina pracovala v přilehlých dolech a těžkém průmyslu. Od 90. let prochází věznice dalšími změnami. V roce 1993 byla otevřena nová budova pro 400 odsouzených. Odkazy Související články Věznice v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu věznice Vinařice na Wikimedia Commons Věznice Vinařice na webu Vězeňské služby České republiky
Vřesová stráň

Vřesová stráň je přírodní rezervace poblíž obce Mosty u Jablunkova v okrese Frýdek-Místek. Důvodem ochrany je lokalita chráněných a mizejících druhů rostlin, je též biotopem ohrožené fauny a má nemalý význam estetický a krajinotvorný. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Frýdek-Místek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vřesová stráň na Wikimedia Commons
Rezerwat przyrody Vřesová stráň

Rezerwat przyrody Vřesová stráň (cz. Přírodní rezervace Vřesová stráň) – rezerwat przyrody w Czechach, w kraju morawsko-śląskim, w powiecie Frydek-Mistek, w Mostach koło Jabłonkowa. Powstał w 1990 i obejmuje 7,81 ha powierzchni, na wysokości 525–580 m n.p.m. Ochronie na terenie rezerwatu podlegają podmokłe łąki (zbiorowisko związku Calthion). Występują tu m.in. storczyk, kukułka szerokolistna, gnidosz leśny, jałowiec pospolity, żarnowiec miotlasty, głóg jednoszyjkowy, kruszyna, brzoza brodawkowata, sosna zwyczajna, modrzew europejski, klon jawor, podrzeń żebrowiec, widłak goździsty i inne. Bibliografia Aleksander Dorda: Środowisko biotyczne. Ochrona przyrody na lewym brzegu Olzy. W: Dzieje Śląska Cieszyńskiego od zarania do czasów współczesnych pod redakcją Idziego Panica. T. I: Śląsk Cieszyński w czasach prehistorycznych. Cz. pierwsza: Środowisko przyrodnicze. Cieszyn: Starostwo Powiatowe, 2009, s. 148-149. ISBN 978-83-926929-2-8.