NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Heliga Kyrillos och Methodios kyrka, Prag

Sankt Kyrillos och Methodios kyrka (tjeckiska: Kostel svatého Cyrila a Metoděje) är en tjeckisk-slovakisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen på Resslova-gatan i Nové Město i centrala Prag. Kyrkan är helgad åt missionärerna och helgonen Sankt Kyrillos och Sankt Methodios, som spred kristendomen bland de slaviska folken under 800-talet. Historia Kyrkan uppfördes mellan 1730 och 1740 efter ritningar av bland andra Kilian Ignaz Dientzenhofer. Kyrkan var ursprungligen katolsk och invigd till minne av helgonet Carlo Borromeo. Kyrkan stängdes 1783, dekonsekrerades och användes för profana ändamål. År 1933 överlämnades byggnaden åt den Ortodoxa kyrkan och två år senare konsekrerades den av den ortodoxe biskopen Gorazd och uppkallades efter Kyrillos och Methodios. Efter attentatet mot Böhmen-Mährens nazistiske ställföreträdande riksprotektor Reinhard Heydrich den 27 maj 1942 gömde sig attentatsmännen i kyrkans krypta. Trots Gestapos eftersökningar avslöjades inte gömstället förrän Karel Čurda den 16 juni 1942, mot en belöning på 1 miljon riksmark, avslöjade flera gömställen i Prag. En tillflyktsort skyddades av familjen Moravec, deras son Ata Moravec avslöjade gömstället under tortyr och Gestapo belägrade kyrkan den 18 juni. Vid belägringen deltog 700 soldater och trots upprepade försök att storma kryptan höll de sju männen, däribland Jozef Gabčík och Jan Kubiš, nazisterna stången. Tre av dem dog i striden och de andra fyra tog sina liv. Karel Čurda hängdes efter kriget för förräderi. Idag är kryptan ett museum. Utanför kyrkan finns en minnestavla. Den 26 augusti 2021 besökte Frank-Walter Steinmeier, som förste tyske president, monumentet och hedrade minnet av fallskärmsjägarna. Referenser Noter Webbkällor ”Trial and terror in a by-gone Prague” (på engelska). The Telegraph. 22 september 2007. Arkiverad från originalet den 24 mars 2012. https://www.webcitation.org/66PbNHOHl?url=http://www.telegraph.co.uk/travel/destinations/europe/czechrepublic/738342/Trial-and-terror-in-a-by-gone-Prague.html. Läst 24 mars 2012. Tryckta källor Gerwarth, Robert (2011) (på engelska). Hitler's Hangman: The Life of Heydrich. New Haven, Connecticut: Yale University Press. ISBN 978-0-300-11575-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga Kyrillos och Methodios kyrka, Prag.
Собор Святих Кирила і Мефодія (Прага)

Кафедральний собор Святих Кирила і Мефодія або Катедральний собор Святих Кирила і Методія (чеськ. Kostel sv. Cyrila a Metoděje) — культова споруда, головний православний храм Праги, кафедра голови Празької єпархії Православної церкви Чеських земель і Словаччини. У випадку обрання Предстоятелем архієпископа Празького цей собор також є головною кафедрою усієї Православної церкви Чеських Земель і Словаччини. Історія Храм збудували як римо-католицький костел. Будівництво тривало з 1730 до 1736 за проєктом архітектора Кіліана Ігнація Дінценгофера. Будівля була присвячена Карло Борромео. Проте в 1783 році богослужіння тут були припинені. 29 липня 1933 за рішенням Ради міністрів Чехословацької республіки будівлю передали православним. Тоді храм було освячено на честь святих Кирила і Мефодія, чия місія охоплювала, зокрема, і чеські землі. У 1942 році під час Другої світової війни собор був місцем, де ховалися чеські та словацькі патріоти, які вбили Рейнхарда Гейдріха. Нині в будівлі діє музей пам'яті героїв Опору. Галерея Див. також Православна церква Чеських земель і Словаччини Празька єпархія Христофор (Пулец) Примітки Посилання (чес.) Інформація про собор
Burg Okoř

Burg Okoř ist die Ruine einer gotischen Höhenburg in Mittelböhmen in Tschechien. Sie befindet sich in auf einem Felssporn im Tal des Zákolanský potok im westlichen Teil der Gemeinde Okoř. Die Burg gehörte zu den anspruchsvollsten Burgenbauten des 14. Jahrhunderts. Geschichte Ihren Ursprung hat die Burg in der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts. Die Burg wurde vor dem Jahr 1359 von dem reichen Altstädter Bürger František Rokycanský errichtet. Die Familie Rokycanský blieb anschließend über 50 Jahre Besitzer von Okoř. Während der Hussitenkriege bemächtigten sich im Jahr 1421 die Hussiten der Burg. In der ersten Hälfte des 15. Jahrhunderts wurde die Burg umgebaut. Im Dreißigjährigen Krieg hat die Burg sehr gelitten. Die neuen Eigentümer – das Prager Clementinum – haben die Burg nochmals nach ihren Bedürfnissen umgebaut. Nach der Aufhebung des Jesuitenordens durch Papst Clemens XIV. im Jahre 1773 hat der Burgverwalter die Dächer abreißen lassen und als Baumaterial verkauft. Um 1800 ist die Hälfte des großen Turms eingestürzt. Im 19. Jahrhundert waren in der Burg Notwohnungen für Arme eingerichtet. Anlage Die Burg befindet sich im Bezug zum umliegenden Gelände in einer tieferen Lage. Die für die Burg gefährlichere Anhöhe in östlicher Richtung wurde mit einer vorgeschobenen Befestigungsanlage gesichert. Spätestens am Ende des 15. Jahrhunderts war ein Teich Teil der Befestigungen der Unterburg, der die Burg von drei Seiten umgab. Dafür wurde der Zákolanský-Bach geöffnet und erweitert, der die Anlage auf der östlichen Seite passiert. Kultur In den Frühlings- und Sommermonaten finden historische Veranstaltungen in der Burgruine statt, z. B. Vorstellungen der Vereinigungen von historischem Fechtkampf. Auf der Wiese unterhalb der Burgruine werden alljährlich im Juni die Open-Air-Festivals Okoř se šťávou veranstaltet. und Festival Okoř in der zweiten Augusthälfte statt. Literatur Vladimír Peša: České hrady. Argo Praha, 2002, ISBN 80-7203-434-0, S. 33 Weblinks Burg Okoř auf Hrady.cz Einzelnachweise
Okoř Castle

Okoř is a castle on a low rocky promontory in Okoř, north-west of Prague, about 15 kilometres (9 mi) from the city centre, in the Central Bohemian Region of the Czech Republic. In 1228 a stronghold was built in the small hamlet of Okoř. It was later modified into a Gothic castle, founded in 1359 by Frantisek Rokyčansky, a wealthy burgher of Prague's Old Town. It was later modified by comprehensive Late Gothic remodelling by the Lords of Donin. In 1518, during the reign of Bořitas of Martinice, the castle was turned into a residence in the Renaissance style. During the Thirty Years' War the castle was heavily damaged and then restored in the Baroque style. It underwent further extension in the second half of the 15th century, and in the 17th century it was owned by Jesuits. Following their departure after the Jesuit order was discontinued in Bohemia, the Okoř castle became deserted in the late 18th century and slowly began to deteriorate. References External links Media related to Castle Okoř at Wikimedia Commons
Château d'Okoř

Le château d'Okoř est une forteresse médiévale, dont les ruines s'élèvent sur un promontoire rocheux qui surplombe le village d'Okoř. Il est situé à 14 km au nord-ouest du centre de Prague, dans la région de Bohême-Centrale, en République tchèque. Historique En 1228, une forteresse fut construite dans le petit hameau d'Okoř. Elle fut en 1359 transformée en un château gothique par Frantisek Rokyčansky, un riche bourgeois de la vieille ville de Prague, et à nouveau modifié par les seigneurs de Donin. En 1518, sous le règne de Boîtitas de Martinice, le château fut transformé en une résidence de style Renaissance. Pendant la guerre de Trente Ans, le château fut gravement endommagé, puis il fut restauré dans le style baroque. Il reçut une nouvelle extension dans la seconde moitié du XVe siècle. Au XVIIe siècle, il était la propriété des jésuites jusqu'à leur départ de Bohême à la fin du XVIIIe siècle. Laissé à l'abandon, le château d'Okoř tomba alors peu à peu en ruine. Le château d'Okor est protégé depuis 1958 en tant que « monument culturel ». Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Okoř Castle » (voir la liste des auteurs). Liens externes (cs) Site officiel Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de la Tchéquie Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Zamek Okoř

Okoř – ruiny zamku znajdujące się w miejscowości o tej samej nazwie, w kraju środkowoczeskim, około 15 km na północny zachód od centrum Pragi. Został wybudowany w dolinie pomiędzy polem a niewielką skałą opływaną przez Zákolanský potok. Jako jeden z nielicznych czeskich zamków, został usytuowany poniżej poziomu okolicznych wzgórz. Historia Zamek został zbudowany przed rokiem 1359, w miejscu wcześniejszej budowli z drugiej połowy XIII w. Pierwszym właścicielem był bogaty praski mieszczanin František Rokycanský. Zamek należał do jego rodziny przez prawie 50 lat, po czym wszedł w posiadanie innej praskiej rodziny mieszczańskiej. W roku 1421 Okoř bez walki zajęli Husyci. W pierwszej połowie XV został przebudowany. Zamek poważnie ucierpiał w czasie wojny trzydziestoletniej. Kolejni właściciele zamku – jezuici z praskiego Clementinum dostosowali go do swoich potrzeb, jednak po kasacji zakonu w roku 1773 zdemontowano i sprzedano zamkowe dachy. Od tej pory zamek zaczął stopniowo obracać się w ruinę. Około roku 1800 zawaliła się połowa wieży. Dzisiaj Zamek Okoř jest dzisiaj trwałą ruiną, udostępnioną do zwiedzania w określonych godzinach. Bibliografia PEŠA, Vladimír; PEŠA, Vladimr. České hrady. Praga : Argo, 2002. ISBN 80-7203-434-0. Rozdział Okoř, s. 33
Kaple Panny Marie Lurdské (Hrdějovice)

Kaple Panny Marie Lurdské, také někdy nazývaná kaple Panny Marie Těšínské, v Hrdějovicích, v místní části zvané Těšín, byla v současné podobě postavena v letech 1888–1889, a to v novogotickém slohu. O stavbu poutní kaple se zasloužila hlavně Kongregace Sester Nejsvětější Svátosti a dále pak Kongregace bratří Nejsvětější Svátosti. Současná kaple byla vysvěcena 15. září 1889 za účasti cca 5 000 lidí. V roce 1988 obec Hrdějovice kapli opravila a v roce 2014 byla upravena i studánka. U kaple je pramen s údajně léčivou vodou – již v 16. století zde stávala dřevěna kaplička, která později byla nahrazena barokní zděnou kaplí. Tato kaple byla za josefinských reforem zbořena. Soška Pany Marie ze začátku 16. století byla přenesena do návesní kaple. V roce 1810 zde byla postavena kaplička nová.Před kaplí je stromořadí, které bylo vysázeno v roce 1946 a které bylo nazváno "Alej svobody". Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Lurdské na Wikimedia Commons
Mladé (České Budějovice)

Mladé (dříve i Mladá, německy Lodus, Ladas, Ladaus a Mladewitz) je bývalá samostatná obec, dnes součást Českých Budějovic . V roce 2011 mělo 1668 obyvatel podle trvalého bydliště a 1732 obyvatel podle obvyklého pobytu. Stavebně je propojené se ZSJ U Špačků – za hřbitovem, kde počet obyvatel vzrostl z 76 v roce 1991 na 262 v roce 2011 podle obvyklého pobytu. Historie Lokalita bývala osídlená již ve střední době bronzové. Vesnice zde vznikla ve 13. století, dříve než královské město Budějovice. Začalo se jí říkat Mladá, Němci to vyslovovali jako Lada, zkomoleně pak Ladaus, Lodus. První písemná zmínka je z roku 1263. V roce 1636 byla osada osvobozena od odúmrti. Od konce 18. století zde přibývaly chalupy, od konce 19. století pak vznikaly domky pro budějovické dělníky, což mělo za následek i počeštění do té doby převážně německé vesnice. Nová zástavba byla vyměřena do pravoúhlých ulic. V první světové válce padlo 21 zdejších mužů. Jejich jména jsou uvedena na pomníku padlých, který je umístěn za vstupní bránou zdejšího hřbitova. Oběťmi druhé světové války se stalo 15 umučených a popravených místních obyvatel, účastníků odboje. Jejich jména jsou uvedena na památníku, který je umístěn v parčíku před vstupní bránou zdejšího hřbitova. Po druhé světové válce zástavba splynula s Českými Budějovicemi, na rozdíl od jiných okrajových částí města zde nebyly stavěny paneláky. Od roku 1850 bylo Mladé samostatnou obcí, do roku 1902 s osadou Dobrá Voda. Samostatnost trvala až do roku 1952, kdy bylo připojeno k Českým Budějovicím. V Mladém se narodila Veronika Lieblová (3. dubna 1909 – 21. listopadu 1997), byla manželka Adolfa Eichmanna. Památky zámeček Červený dvůr (zbořen 2000) kamenný most přes železniční trať (zbořen 2007) novogotická kaple Panny Marie výklenková kaplička hřbitovní kaple sv. Karoliny Jižně od Mladého je samota U Špačků a chráněné území Tůně u Špačků Hřbitov Hřbitov v Mladém je jeden ze dvou doposud funkčních českobudějovických hřbitovů. Je zde pochováno několik významných osobností, např. Václav Klement Petr, Karel Štěch, Otakar Bradáč či Vladimír Julián Veškrna strýc známé herečky a bývalé první dámy Dagmar Havlové. V hrobce rodiny Hardtmuthů jsou uloženy ostatky bývalých majitelů firmy Koh-i-noor Hardtmuth. Sargofág zde má Moriz von Rostoczil, c.k. polní podmaršálek, šumavský básník. Pochována je zde Marie Magdalena Šebestová, zakladatelka kongregace sester Nejsvětější Svátosti. Odkazy Reference Literatura Daniel Kovář: Českobudějovicko – svazek II (Pravý břeh Vltavy), Veduta, České Budějovice 2008, ISBN 978-80-86829-41-8 Související články Červený dvůr (České Budějovice) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mladé na Wikimedia Commons
Hrobka Hardtmuthů (České Budějovice)

Hrobka rodu Hardtmuthů na hřbitově v Českých Budějovicích v Mladém byla postavena v letech 1891–1896, architektonický návrh pravděpodobně provedl vídeňský architekt Peter Paul Brang. Historie Rod Hardtmuthů Zakladatelem rodu byl majitel keramické továrny ve Vídni architekt a průmyslník Josef Hardtmuth, který vynalezl nový způsob výroby tužek z jílu, práškového grafitu a sazí podobnou technologií, jakou se dělá keramika. Jeho syn Carl Hardtmuth přemístil výrobu tužek z Vídně do Českých Budějovic, v jejíchž blízkosti se nalézaly jíl, grafit a dřevo. V českobudějovické továrně se začalo pracovat v roce 1847. Zakladatel rodu Josef Hardtmuth byl pohřben na hřbitově na předměstí Vídně ve Währingu. Hřbitov byl v roce 1874 zrušen a ostatky z rodinné hrobky byly převezeny do Českých Budějovic na Staroměstský hřbitov. Zde byl pohřben v roce 1881 i Carl Hardtmuth a později i další členové rodiny. Po zrušení Staroměstského hřbitova v roce 1889 byl zřízen v předměstí Českých Budějovic hřbitov v Mladém (vysvěcen 1. září 1889). Na tento hřbitov byly v roce 1892 převezeny ze Staroměstského hřbitova ostatky členů rodiny i význačných zaměstnanců firmy Hardtmuth. Převezena do Mladého byla i nápisová deska z Vídně a část náhrobku ze Staroměstského hřbitova se šlechtickými erby rodin. Ostatky byly uloženy v pěti hrobkách u východní části hřbitova v Mladém na pozemku, který vlastnila rodina Hardtmuthů. Popis hrobky (mauzolea) Návrhem nové hrobky (mauzolea) byl zřejmě pověřen vídeňský architekt Petr Paul Brang (1852–1925), který působil v Čechách, Slovinsku, Bulharsku a Rumunsku. Stavba byla realizována Franzem Hardtmuthem I. a jeho synem Franzem II. v letech 1891–1896. Hrobka je architektonicky ojedinělou funerální stavbou v Jihočeském kraji jak slohovým pojetím, tak i interiérem. Byla vybudována jako historizující stavba s byzantskými prvky, nadzemní kaplí a podzemní kryptou. V interiéru je nádherná výmalba a oltář pro konání rodinných mší. V horních partiích hrobky je barevná zlacená plocha kopule s hvězdičkami a u dvanácti oken dekorativní špalety s vitrážemi. Při rozsáhlém restaurování interiéru hrobky v roce 2025 se restaurovaly i drobné zlaté prvky. V interiéru se dochoval i historický mobiliář, boční dubové lavice a historické klekátko před oltářem. Současnost Prvním pohřbeným v hrobce byl Franz Hartmuth I. v roce 1896. V podzemní kryptě jsou uloženy ostatky zakladatele rodu Josefa Hardtmutha a dalších členů rodiny. Ty sem byly, po roce 1945, přeneseny po zrušení hrobek u východní zdi hřbitova v Mladém. Uložena je zde i nápisová deska. Zbytky náhrobků ze zrušených hrobek Hardtmuthů jsou ponechány kolem mauzolea. Do interiéru hrobky lze nahlédnout přes mříž. Vnitřek bude zpřístupněný výjimečně, například v rámci Dnů evropského dědictví nebo během Mezinárodního dne památek. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hardtmuthova hrobka na Wikimedia Commons
Vodní nádrž Jesenice

Vodní nádrž Jesenice je přehrada ležící cca 7 kilometrů jihovýchodně od Chebu na řece Odravě. Začala být budována v roce 1957, dokončena byla v roce 1961. Její délka je 12 kilometrů, v nejhlubším místě dosahuje voda hloubky 24,2 metrů. Po hrázi vede silnice I/21. Účelem nádrže je kompenzační nadlepšování průtoků v Ohři pro odběrná místa na dolní části toku a ochrana před povodněmi. Okolo vodní nádrže Jesenice se rozkládá několik obcí a vesnic: Podhrad, Všeboř, Dřenice, Jesenice, Okrouhlá a Mechová. Ve většině z nich se nacházejí kempy, které slouží k rekreaci (koupání, windsurfing, sportovní rybolov). Na Jesenici je zakázán provoz plavidel se spalovacím motorem. Přes Jesenici byl postaven železniční most na trati Cheb–Plzeň. Jižně od Velké Všeboře se nachází částečně zatopený betonový most, jehož vrchní část je stále nad hladinou. Tento most přes řeku Odravu kdysi spojoval dvě části obce Všeboř, jejíž převážná část byla přehradou zatopena. Dnes se na obou březích přehrady nachází osady Velká Všeboř a Malá Všeboř. V okolí nádrže byl 23. května 1978 bratranci Barešovými unesen autobus s 39 studenty a řidičem, s autobusem se ozbrojení bratranci chtěli dostat do Západního Německa. Hydrologické údaje Vodní nádrž shromažďuje vodu z povodí o rozloze 406,5 km², ve kterém je dlouhodobý roční průměr srážek 693 mm. Průměrný roční průtok Odravy je 3,53 m³/s. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Jesenice na Wikimedia Commons
Talsperre Jesenice

Die Talsperre Jesenice (tschechisch Vodní nádrž Jesenice) befindet sich östlich der Stadt Cheb (Eger) in Tschechien. Sie staut die Wondreb. Der Bau der Talsperre erfolgte zwischen 1957 und 1961. Im Zuge der Flutung wurde das Dorf Jesenice (Gassnitz) aufgegeben und am Ufer der Talsperre entstand östlich des alten Standortes eine neue Ansiedlung. Auch Dřenice (Treunitz) versank bis auf die Kirche und einige Häuser im Stausee. Der 20,47 m hohe Damm liegt auf dem Gebiet der Gemeinde Okrouhlá (Scheibenreuth). Die Dammkrone hat eine Länge von 753,1 m und ist 11 m breit. Die Talsperre dient vorrangig als Brauchwasserreservoir und zu Erholungszwecken. Die Wasserwerke Skalka (Stein) und Jesenice bilden ein gemeinsames Wasserwirtschaftssystem. Daneben wird die Talsperre durch zwei Kleinkraftwerke zur Stromerzeugung genutzt. Die Kleinsterzeugungsanlage Malá vodní elektrárna I (MVE I) Jesenice mit einer Sigmaturbine Typ DE 450 - S befindet sich im unteren Ablass des Dammes. Das Kleinkraftwerk MVE II Jesenice im Fundament des Turmes besteht aus vier Turbinen gleicher Bauart. Die Gesamtleistung von MVE I und II beträgt 300 kW. Die Talsperre fasst 52,75 Mio. m³ Wasser, ihr Stausee hat eine Fläche von 760 ha und erstreckt sich über 12 km bis Nový Hrozňatov (Neukinsberg). Südlich des Stausees liegt die Wallfahrtskapelle Maria Loreto in Starý Hrozňatov (Altkinsberg). Zwischen Velká Všeboř (Groß Schöba) und Malá Všeboř (Klein Schöba) überquert die Bahnstrecke České Velenice–Cheb den Stausee. Weblinks Wasserwerk Jesenice (tschechisch)
Jesenicei-víztározó

A Jesenice-víztározó (csehül Vodní nádrž Jesenice) Csehország nyugati határvidékén, Cheb (németül Eger) városától 5 km-re keletre, az Ondrava folyón megközelítőleg 12 kilométer hosszúságban húzódik. Területe 7,6 km², legnagyobb mélysége 18 m, befogadóképessége 52,750 millió m³. Jellemzése A víztározót 1957 és 1961 között hozták létre. Partja mentén fekszenek Podhrad, Všeboř, Dřenice, Jesenice, Okrouhlá és Mechová települések, ahol több kemping is található. Az víztározón nem engedélyezett a robbanómotoros vízi járművek hajózása. A víztározó nyugati részén ível át a Plzeň–Cheb vasútvonal hídja. Az Ondrava folyón egykoron átívelő betonhíd maradványa a vasúti hídtól nyugatra, az északi parton fekvő Všeboř közelében emelkedik ki félig az elárasztott területből. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Vodní nádrž Jesenice című cseh Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Külső hivatkozások
Údolní nádrž Jesenice

Údolní nádrž Jesenice är en reservoar i Tjeckien. Den ligger i den västra delen av landet, 140 km väster om huvudstaden Prag. Údolní nádrž Jesenice ligger 461 meter över havet. Omgivningarna runt Údolní nádrž Jesenice är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Källor
Židovský dům (Třebíč)

Židovský dům v Třebíči je klasicistní řadový dům v židovské čtvrti na adrese Blahoslavova 64/16 ve čtvrti Zámostí v Třebíči. Historie Dům pochází pravděpodobně z 1. poloviny 17. století. V 1. polovině 19. století pak prošel klasicistními úpravami, které uvedly fasádu do současné podoby. Do podoby průčelí se dále vepsaly úpravy ze 30. letech 20. století – nová špaletová okna, dveře, výloha a omítky v přízemí. V roce 2020 byl objekt prohlášen kulturní památkou a v letech 2021–2025 pak rekonstruován. Slavnostně otevřen byl v roce 2025 jako apartmánový dům s názvem Apartmány Nathan. Architektura Dům stojí na nepravidelném, téměř obdélníkovém půdorysu. Je posklepený a završený sedlovou střechou. Průčelí orientované do ulice je okapové. Přízemí je hladké, se dvěma okny a dvěma vstupy, z nichž jeden je doplněn výkladcem. Patro, které odděluje kordonová římsa, je zdobeno rustikou a obsahuje čtyři okna doplněná parapetními římsami, šambránami a ve štuku provedeným motivem lastury. Z východního, štítového průčelí vystupuje úzký rizalit s pultovou střechou, ve kterém jsou nad sebou umístěny dva prevéty. V interiéru se dochovalo množství původních architektonických a umělecko-řemeslných prvků: klenby, dvě černé kuchyně, dřevěné trámové stropy, nástropní štuková zrcadla, vestavěné skříně, dveře s původním kováním. Zajímavé je též okno s pevným středovým sloupkem, které osvětluje prostor schodiště. V zárubni dveří do jedné z černých kuchyní je umístěna mezuza. Reference
Бржевновски манастир

Бржевновският манастир (на чешки: Břevnovský klášter; на немски: Stift Breunau) е абатство на бенедиктинския орден в чешката столица Прага, разположен в квартал Бржевнов. История Манастирът е основан през 993 г. от епископ Адалберт Пражки и е първият мъжки манастир в Бохемия. През 1420 г. по време на хуситските войни манастирът изгаря, след което започва период на упадък. Поради липса на финансови средства той дълго време не е възстановен. Едва в началото на XVIII в. по инициатива на абат Отмар Зинке започва преустройството му в бароков стил. Реконструкцията продължава от 1708 до 1736 г. като в нея се включват известни творци като чешкият архитект Анселмо Лураго и баща и син Динценхофер (германци по произход), чието дело е църквата Св. Маргарита. През 1757 г. по време на Седемгодишната война пруската армия завзема околността и превръща манастира във военна болница и конюшня. През 1950 г. комунистическата партия изгонва бенедиктинските монаси от Бржевнов и те се завръщат обратно там чак през 1990 г. Дотогава манастирът е използван за съхранение на архивите на Министерството на вътрешните работи на Чехословакия. След завръщането на монасите абатството и църквата са ремонтирани с чуждестранни дарения, най-вече на германски манастири. През 1997 г. Бржевновският манастир е посетен от папа Йоан Павел II. Галерия Източници
Monestir de Břevnov

El Monestir de Břevnov (en txec: Břevnovský klášter) és una arcabadia benedictina al barri de Břevnov de Praga, la capital de la República Txeca. Va ser fundada per Sant Adalbert, segon bisbe de Praga, l'any 993 dC, amb el suport del duc Boleslav II de Bohèmia. Va ser, doncs, el primer monestir benedictí masculí de Bohèmia, i a més té la tradició cervesera més antiga de la República Txeca, fins avui, l'anomenada cervesa Benedicta Břevnovský que s'elabora aquí. Referències