NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Malostranská vodárenská věž

Malostranská vodárenská věž zvaná též Petržilkovská věž je nejmenší pražská historická vodárenská věž, jediná z historických vodárenských věží při levém břehu řeky Vltavy. Nachází se na Smíchově (Praha 5) na Petržilkovském ostrově, poblíž Janáčkova nábřeží a jižního cípu Dětského ostrova. Věž stojí na místě bývalého Petržilkova mlýna, jehož vlastníkem byl mlynář Jan Petržilka, od něhož pochází její název. V letech 1561 až 1562 zde byla namísto původní dřevěné věže v blízkosti mlýna postavena kamenná vodárenská věž, jež zásobovala vodou z řeky Vltavy pražskou Malou Stranu. Tomuto účelu věž s vodárnou sloužila až do roku 1886. V roce 1987 až 1988 věž prodělala rekonstrukci a byla připojena lávkou k přilehlé administrativní budově. Výška této vodárenské věže činí pouze 34 metrů a má sedm podlaží. Přilehlá vodárna byla roku 1826 vybavena, obdobně jako Staroměstská vodárenská věž, čerpadly českého inženýra Josefa Božka. Odkazy Literatura Jaroslava Staňková, Jiří Štursa, Svatopluk Voděra: Pražská architektura : významné stavby jedenácti století, Praha, 1991, ISBN 80-900209-6-8 SVÁTEK, Josef. Ze staré Prahy. Ilustrace Karel Štapfer. Praha: Vilímek, [1899]. Dostupné online. - kapitola Pražské vodárny a jezy. SOUKUP, Jiří. Pražské jezy, mlýny, vodárny a nábřeží. Praha: Weinfurter, 1905. Dostupné online. Kapitola Mlýny petržílkovské s vodárnou, s. 25-29. JÁSEK, Jaroslav. Pražské vodní věže. Praha: VR Atelier, [2000]. - kapitola Malostranská vodárna Petržilkovská, s. 10–11. Související články Novomlýnská vodárenská věž – Dolní novoměstská vodárenská věž Staroměstská vodárenská věž – dnes v areálu Muzea Bedřicha Smetany Šítkovská vodárenská věž – Hořejší novoměstská vodárenská věž Seznam vodárenských věží v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malostranská vodárenská věž na Wikimedia Commons Společenstvo vodárenských věží: Praha - Smíchov. Ing. Robert Kořínek, Ph.D. a Mgr. Petra Kořínková. [cit. 2018-01-11]
Château d'eau de Malá Strana

Le château d'eau de Malá Strana, également appelé tour Petržilkovská, est le plus petit château d'eau historique de Prague, le seul des châteaux d'eau historiques sur la rive gauche de la Vltava. Il est situé dans le quartier de Smíchov (Prague 5) sur l'île Petržilkov, près du quai Janáček et de la pointe sud de l'île Dětsky. Histoire et description L'édifice se dresse sur le site de l'ancien moulin Petržilka, dont le propriétaire était le meunier Jan Petržilka, d'où son nom. Entre 1561 et 1562, un château d'eau en pierre a été construit ici à la place de la tour en bois d'origine près du moulin, qui approvisionnait le quartier Malá Strana de Prague en eau de la rivière Vltava. Le château d'eau a servi à cet effet jusqu'en 1886. En 1987 et 1988, la tour a été reconstruite et reliée par une passerelle au bâtiment administratif adjacent. La hauteur du château d'eau est de 34 mètres et a sept étages. En 1826, comme le château d'eau de la vieille ville, les installations hydrauliques adjacentes ont été équipées de pompes par l'ingénieur tchèque Josef Božek. Notes et références Jaroslava Staňková, Jiří Štursa, Svatopluk Voděra : l'architecture de Prague : bâtiments importants du XIe siècle, Prague, 1991, (ISBN 80-900209-6-8), http://www.digitalniknihovna.cz/mlp/view/uuid:73b2e660-646d-11dd-9595-000d606f5dc6?page=uuid:8b580b90-6474-11dd-8237-000d606f5dc6 Vilímek, Prague, 1899, Réseaux hydrauliques et déversoirs de Prague http://www.digitalniknihovna.cz/mlp/view/uuid:c235cef0-2d9b-11dd-8b91-000d606f5dc6?page=uuid:4accbcf0-2d9d-11dd-aee2-000d606f5dc6 Usine d'eau du château d’eau : Praha - Smíchov. Ing. Robert Kořínek, Ph. D. et Mgr. Petra Kořínková. [cit. 2018-01-11] (cz) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Malostranská vodárenská věž » (voir la liste des auteurs). Articles Liés Château d'eau de la vieille ville - aujourd'hui musée Bedřich Smetana Usine d'eau de Podoli Château d'eau de Vinohrady Château d'eau de Libeň Portail de l’eau Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Malužín

Malužín je přírodní rezervace severně od obce Bílovice nad Svitavou nad břehy řeky Svitavy v okrese Brno-venkov. Důvodem ochrany je zachování přirozených lesních společenstev s výskytem bramboříku nachového (Cyclamen purpurea) na brněnské vyvřelině. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Brno-venkov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malužín na Wikimedia Commons
Malá Amerika

Malá Amerika (též zvaný Rešna, Nákladový lom, Amerika, Školka) je vápencový lom na území městyse Karlštejn v okrese Beroun ve Středočeském kraji v Česku. Délka lomu je 165 metrů. Dno je v nadmořské výšce 348 m. (5. těžební patro) a do výšky 4. těžebního patra je zatopen vodou, jež vytváří Rešenské jezero, které má rozlohu 0,86 ha. Je 165 m dlouhé a 57 m široké. Leží v nadmořské výšce 361 m. Okolí Dno lomu je zatopeno, poloostrůvek u severní strany lomu je přístupný jen po vodě nebo horolezecky z tzv. galerie, tj. z oken tzv. hlavní štoly či podzemními chodbami. Severním okrajem lomu ve 3. těžebním patře (375 m) vede Hlavní sběrná chodba, která je s úrovní 4. těž. patra spojena svislou šachtou. Hlavní sběrná chodba má směrem do lomu řadu otvorů (oken), proto se v tomto úseku nazývá Galerie. Jezero se nachází v národní přírodní rezervaci Karlštejn v chráněné krajinné oblasti Český kras. Vodní režim Jezero nemá povrchový přítok ani odtok. Leží na rozhraní povodí Bubovického a Budňanského potoka v povodí Berounky. Přístup Pěšky po žluté turistické značce: z Mořiny od dubu sedmi bratří Poznámky Související články Amerika (vápencové lomy) Velká Amerika Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malá Amerika na Wikimedia Commons Lomy Amerika (lomy-amerika.cz) Lomy „Amerika“ u Mořiny (soukromá stránka)
Malá Kobylanka

Malá Kobylanka je přírodní rezervace poblíž města Hranic v okrese Přerov. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany je zachování původního porostu a krajinného rázu. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Přerov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malá Kobylanka na Wikimedia Commons
Malá Skála (zámek)

Zámek Malá Skála (do roku 1775 pouze Skála) stojí v obci Malá Skála nad pravým břehem řeky Jizery. V současné době je v soukromém vlastnictví a nepřístupný. Je chráněn jako kulturní památka. Historie První písemná zmínka o Malé Skále pochází z roku 1422, kdy ji vlastnila štěpanická větev Valdštejnů. Zda v té době již tvrz, která zámku předcházela, stála, není známo. V roce 1538 ji od Karla Felixe z Valdštejna odkoupil Jan z Vartemberka, jenž ji připojil k Hrubému Rohozci. V roce 1543 panství zdědil Adam z Vartemberka a roku 1565 Karel z Vartemberka. Právě za jeho vlastnictví došlo na místě tvrze k výstavbě zámku. V roce 1613 došlo k rozdělení panství mezi Jana Jiřího a Jindřicha Otu z Vartemberka, který získal Malou Skálu. Od něj ji již o dva roky později odkoupil Albrecht Jan Smiřický ze Smiřic, tomu však byl po Bílé hoře majetek zkonfiskován a zámek získal Albrecht z Valdštejna, který jej udělil v léno Mikuláši Desfoursovi, jenž v tu dobu vlastnil Hrubý Rohozec. Od té doby zámek sloužil především jako sídlo správce panství. Na počátku 18. století za Ferdinanda Ignáce Desfourse prošel barokní přestavbou a následně jej občas využívala i vrchnost. Od roku 1775 pak pro odlišení od Hrubé Skály nese název Malá Skála. V roce 1802 hrabě František Václav Desfours prodal panství továrníku šlechtici Franzi Zachariasovi Römischovi. Ten nechal zámek kolem roku 1810 přestavět v duchu empíru a jeho okolí parkově upravit. V roce 1832 panství zdědil Karel Römisch, jehož dědicové jej prodali svobodnému pánu Ludwigovi von Oppenheimerovi v Lipsku a od něj následně Wilhelm Medinger. Na počátku 20. století prošel zámek secesní přestavbou. V roce 1945 připadl státu a následně sloužil jako rekreační zařízení národního podniku Mototechna Mladá Boleslav. V současné době je zámek v soukromém vlastnictví a není veřejnosti přístupný. Popis Jedná se jednopatrovou budovu o půdorysu obdélníka. Ve vstupním, k severu orientovaném, průčelí se nachází balkón. Uprostřed jižní části zámku se nachází trojúhelníkový štít, v patře pak balkón nad dvouramenným schodištěm a vchodem do terasovitého parku. Součást areálu tvoří také pivovarské sklepy, vybudované po roce 1731, zámecký skleník, zahrada s rokokovými vázami a park s pozoruhodnými dřevinami. Zajímavost Narodila se zde spisovatelka Jarmila Glazarová, jejíž otec byl zámeckým správcem. Pohřbena je na nedalekém lesním hřbitově, jejž zde roku 1813 nechal společně se svou hrobkou zřídit majitel panství Franz Zacharias Römisch. Související články Vranov (hrad, okres Jablonec nad Nisou) Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Malá Skála na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Oficiální stránky obce Malá Skála Zámek na iterregion.cz
Malá vodní elektrárna Jiřetín

MVE Jiřetín pod Bukovou je nízkotlaká průtoková elektrárna na řece Kamenici v Jizerských horách u Jiřetína pod Bukovou. Voda je do elektrárny vedena náhonem o délce 550 m a o celkovém spádu 6 metrů. Voda pohání dvě Francisovy turbíny s celkovým instalovaným výkonem 50 kW. Uvedena do provozu byla v roce 1991.
Malá vodní elektrárna Přelouč

Malá vodní elektrárna Přelouč se nachází na řece Labi u Přelouče. Byla uvedena do provozu v roce 1924. V elektrárně byly instalovány 4 Francisovy turbíny. V roce 2003 byly dvě Francisovy turbíny nahrazeny Kaplanovými turbínami. Instalovaný výkon je 2340 kW. Část technologie pro přenos VN (1x TR 1000kVA) byla dodána společností Power-Energo,s.r.o. Externí odkazy Stránky elektrárny na webu ČEZu Reference
Malá vodní elektrárna Želina

Malá vodní elektrárna Želina je vodní elektrárna na řece Ohři pod vesnicí Želina na říčním kilometru 121,15. Elektrárnu vlastní město Kadaň a provozuje ji Elektrárna Tušimice. Do provozu byla poprvé uvedena v roce 1908, ale v roce 1925 byla odstavena poté, co byla zprovozněna vodní elektrárna v Lomazicích, ke které vedl od jezu Želina téměř sedm kilometrů dlouhý přívodní kanál. Roku 1991 došlo k rozhodnutí o obnovení elektrárny a ke znovuobnovení provozu došlo v roce 1995 poté, co byly původní Francisovy turbíny repasovány a znovu instalovány po celkové rekonstrukci jezu a objektu elektrárny na původní místo. Elektrárna dodává 300–450 kW elektřiny (v závislosti na stavu vody v řece). Roční průměrná výroba elektrické energie je přibližně 2 GWh. V roce 2016 byly instalovány dvě vírové turbíny s výkonem po 14,5 kW s celkovou hltností 2 m³/s při spádu 1,9 až 2,4 m a účinnosti až 85 %. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu malá vodní elektrárna Želina na Wikimedia Commons Stránka elektrárny na webu ČEZu Archivováno 11. 7. 2013 na Wayback Machine.
Malá vodní elektrárna Vydra

Malá vodní elektrárna Vydra se nachází u soutoku řeky Vydry a Křemelné, v katastrálním území Srní I obce Srní v okrese Klatovy. Stavba elektrárny byla zahájena v roce 1937 a do provozu byla plně uvedena v roce 1942. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu malá vodní elektrárna Vydra na Wikimedia Commons Stránky elektrárny na webu ČEZu
Malé Dářko

Malé Dářko je rybník, který se nachází mezi Vojnovým Městcem a Radostínem v okrese Žďár nad Sázavou v nadmořské výšce 619 m. Je napájen vodami z Radostínského rašeliniště, které se nachází na rozvodí s bifurkací, kdy část vod z rašeliniště odtéká do řeky Doubravy a část do řeky Sázavy. Při vyšší hladině rybníka dochází taktéž k odtoku vod do obou povodí. Z rybníka odtéká Štírový potok, který bývá označován jako třetí pramenná větev řeky Doubravy. Rozloha rybníka činí 16,4 ha. Objem rybníka činí 60 tis. m³. Využití Rybník je využíván k chovu ryb. Až do první světové války se v okolí rybníka těžila rašelina. Galerie Odkazy Reference Související články Štíří důl Velké Dářko Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malé Dářko na Wikimedia Commons
Malý Fürstenberský palác

Malý Fürstenberský palác (též Černínský dům) je svými rozměry menší stavba v pozdně barokní podobě v ulici Valdštejnská č.o.12 v Praze na Malé Straně (č.p. 155 a 156/III). Palác vznikl sloučením starších staveb pod Kolovratskou zahradou a je připojen k zadnímu traktu Kolovratského paláce. Oba paláce jsou součástí sídla Senátu Parlamentu České republiky, které je národní kulturní památkou. Samotný palác je památkově chráněn od roku 1964. Stavba Palác sousedí s Kolovratským palácem, se kterým sdílí zahradu. Objekt s velmi složitým půdorysem vznikl v roce 1770 přestavbou dvou renesančních domů, doložených v 16. století. V roce 1769 je spolu se zahradou koupila Marie Barbora Černínová z Chudenic (1725–1789) a započala se sérií jejich přestaveb, při které byl nově vzniklý palác připojen k sousednímu Kolovratskému paláci. Po koupi budovy čp. 154 došlo k stavebnímu sjednocení obou budov. Někdy se uvádí tato přestavba až o něco později ve spojitosti s přestavbou sousedního Kolovratského paláce podle projektu Ignáce J. N. Palliardiho. K paláci se připojuje zajímavá rokoková terasovitá zahrada se schodištěm a balustrádami, jež nahoře ústí do trojdílné sala terreny. Tato Malá Fürstenberská zahrada, která vznikla nejpozději do smrti hraběnky v roce 1789, je součástí komplexu zahrad pod Pražským hradem. Koncem 18. století synovec hraběnky Černínové Jan Arnošt hrabě Schaffgotsch nechal oba paláce stavebně oddělit. V roce 1801 koupil dům František Wimmer, roku 1866 objekt získal Maxmilián Egon I. kníže z Fürstenberka. Fürstenberkové budovu vlastnili do roku 1945, kdy jim ji konfiskoval československý stát. Po roce 1918 V Malém Fürstenberském a přilehlém Kolovratském paláci v době první republiky sídlilo předsednictvo ministerské rady, po roce 1945 ministerstvo informací a osvěty, později ministerstvo kultury. V roce 2003 byla zahájena celková rekonstrukce Kolovratského paláce a Malého Fürstenberského paláce, která byla dokončena v roce 2006. V rámci ní byly oba paláce opět stavebně propojeny. Fotogalerie Reference Literatura P. Vlček a kol., Umělecké památky Prahy II (Malá Strana). Praha: Academia 1999, str. 253-256. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Fürstenberský palác na Wikimedia Commons http://www.senat.cz – oficiální stránky horní komory Parlamentu České republiky Senátu
Малый Фюрстенбергский дворец

Малый Фюрстенбергский дворец (чеш. Malý Fürstenberský palác) — барочный дворец в пражском районе Мала-Страна. Охраняется как памятник культуры с 1964 года и как национальный памятник культуры с 1996 года. Бывшая резиденция Фюрстенбергов примыкает к Коловратскому дворцу (не следует путать с Коловратским дворцом на улице Снемовни), с которым у него общий сад. Архитектурный ансамбль обоих дворцов занимает верхняя палата парламента Чехии. Дворец с очень сложной планировкой возник в 1770 году путем реконструкции двух домов эпохи Возрождения, построенных в XVI веке. В 1769 году здания вместе с садом купила графиня Мария Барбора Чернин, после чего начала серию реконструкций, в ходе которых созданный дворец соединили с соседним Коловратским дворцом. К дворцу примыкает террасный сад в стиле рококо с лестницей и балюстрадами, который наверху переходит в трехчастную террену. В конце XVIII века племянник графини (граф Ян Арношт Шаффгоч) распорядился отделить два дворца друг от друга. В 1801 году дворец купил Франтишек Виммер, а в 1866 году здание приобрел князь Максимилиан Эгон I — глава рода Фюрстенбергов. В 1939 году Чехословацкое государство арендовало дворец для нужд правительства. После окончания Второй мировой войны он был национализирован на основании Бенешовых декретов, став собственностью государства Позднее здесь располагалось министерство информации и просвещения, позже министерство культуры. В 2003 году была начата общая реконструкция обоих дворцов, которая завершилась в 2006 году. В рамках нее оба дворца вновь были соединены. Примечания Источники Страница со всеми зданиями верхней палаты чешского парламента Pavel Vlček a kol. Malý Fürstenberský palác // Umělecké památky Prahy. Malá Strana (чеш.). — Praha: Academia, 1999. — Vol. 3. — S. 253-256. — 685 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 80-200-0771-7.
Malý Jordán

Malý Jordán je přehradní nádrž v okrese Tábor. Má celkovou rozlohu přibližně 4 ha. Byla vybudována na začátku 50. let 20. století zejména jako usazovací nádržka před vodní nádrží Jordán, na podnět táborského rodáka Václava Janovského – v místě bývalého kamenolomu u místní části Tábor-Náchod. Vodní režim Přehradou protéká Košínský potok. Fotogalerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Jordán na Wikimedia Commons
Malý Polec

Malý Polec je přírodní rezervace 5,5 kilometru jihozápadně od obce Stachy v okrese Prachatice. Chráněné území zaujímá jižní až jihozápadní úbočí Churáňovského vrchu (1120 m) v jihozápadním sousedství meteorologické stanice Churáňov a lyžařského střediska Zadov. Spravuje ji Správa NP Šumava. Důvodem ochrany je menší vrchoviště s porosty kleče. Rašeliniště bylo v minulosti těženo pro získání rašeliny, těžba skončila na počátku 20. století. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 694. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Polec na Wikimedia Commons
Malý Smrk (přírodní rezervace)

Malý Smrk je přírodní rezervace poblíž obce Ostravice v okrese Frýdek-Místek. Oblast spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy. Důvodem ochrany jsou dochované fragmenty přirozených lesů, jedlobučin a smrkových bučin s původním ekotypem beskydského smrku a s bohatou diverzitou rostlinných a živočišných druhů. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Frýdek-Místek
Malý Uran

Malý Uran je přírodní památka v katastrálních územích Kosobody a Oráčov v okrese Rakovník. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Středočeského kraje. Předmět ochrany Předmětem ochrany jsou skalnaté svahy nad Kosobodským potokem s porostem jalovce obecného v místech bývalé pastviny. Drobné skalky jsou roztroušené na svahu Kosobodského potoka na geologickém podloží prekambrických kyzových břidlic. Konkrétně je tento podklad tvořen algonkickými zbřidličnatělými fylity s vložkami grafitických břidlic na kontaktu s proterozoickými biotitickými žulami. Pokud jde o porost jalovce obecného (Juniperus communis), při terénním průzkumu v roce 2006 bylo na lokalitě zjištěno zhruba 50 starších keřů a jen dva zmlazující exempláře. Výskyt jalovce je omezen pouze na mělké skeletovité půdy na okrajích svahů. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Uran na Wikimedia Commons
Jelení vrchy

Jelení vrchy (původně Malý a Velký Jelení vrch) jsou přírodní památka, která zahrnuje vrcholové části kopců Velký Jelení vrch (514 metrů) a Malý Jelení vrch (500 metrů) na území Ralské pahorkatiny ve východní části okresu Česká Lípa, v katastrálním území Svébořice. Chráněné území bylo vyhlášeno v roce 1996 a roku 2012 bylo přejmenováno na Jelení vrchy. Historie Lokalita byla prohlášena za chráněné území podle zákona 114/1992 sb. O ochraně přírody a krajiny. Památku zařazenou mezi Maloplošná zvláště chráněná území bývalého vojenského výcvikového prostoru Ralsko spravuje Ministerstvo životního prostředí prostřednictvím Agentury pro ochranu přírody a krajiny ČR. Popis Oba vrchy tvořené čedičem a pískovcem jsou od Hamru na Jezeře vzdáleny asi tři kilometry jižním směrem. Oba jsou zalesněné listnatým porostem, oddělené od sebe mělkým sedlem. Malý Jelení vrch je vysoký 500 metrů, Velký Jelení vrch 514 metrů a ze severovýchodu na ně navazuje nižší Kozí hřbet (437 metrů). Chráněná lokalita o rozloze 7,91 hektarů leží v nadmořské výšce 470–514 metrů. Skály na vrcholu Velkého Jeleního vrchu umožňují výhledy do okolního kraje. V okolí se ve středověku těžila železná ruda. Chráněná flora a fauna Z květin se zde vyskytuje kyčelnice cibulkonosná (Dentaria bulbifera), lipnice hajní (Poa nemoralis), pitulník horský (Galeobdolon montanum), kokořík přeslenitý (Polygonatum Verticillatum) a mnohé další. Žijí zde mj. různé druhy střevlíků. Přístup Oba kopce jsou uvnitř chráněného území a nevedou k nim turisticky značené cesty. Východním okolím lokality vede červeně značená turistická trasa ze Stráže pod Ralskem k Hamru na Jezeře. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jelení vrchy na Wikimedia Commons
Malý Ďáblický hřbitov

Malý ďáblický hřbitov se nachází v městské části Praha 8 v Ďáblicích na obdélníkové parcele přiléhající k ulicím Ďáblická a K Lomu. Vystavěn byl roku 1896. Rozloha hřbitova je 0,2 ha. Historie Až do roku 1872 byli ďábličtí občané pohřbíváni na Proseckém hřbitově u kostela svatého Václava. Při velké epidemii neštovic a cholery v roce 1872 však tento hřbitov nestačil a okresní hejtmanství dalo všem obcím, které tam spadaly, příkaz k vybudování vlastních hřbitovů. Ďáblický hřbitov vznikl až v roce 1896 a jeho stavbu provedl stavební mistr z Líbeznic Josef Krejza. V roce 1896 dne 23. srpna byl slavnostně posvěcen důstojným pánem Štěpánem Pittnerem, vikářem z Líbeznic. Pod jménem Ďáblický hřbitov je vedena národní kulturní památka Ďáblický hřbitov (14 ha); ten se nachází u stejné komunikace (ulice Ďáblická, katastr Střížkov) cca 800 m jižně, blíže centru Prahy. Odkazy Reference Literatura Kovařík, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. S. 180. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Ďáblický hřbitov na Wikimedia Commons
Cmentarz Malý Ďáblický

Cmentarz Malý Ďáblický (cz. Malý Ďáblický hřbitov) – cmentarz położony w stolicy Czech w dzielnicy Praga 8 (Ďáblice) u zbiegu ulic Ďáblickiej i K Lomu. Historia Do 1872 mieszkańcy Ďáblic byli chowani na cmentarzu Proseckim przy kościele św. Wacława na Proseku. Podczas epidemii cholery i ospy, która nawiedziła Pragę w 1872, liczba zmarłych wzrosła tak bardzo, że na małych, lokalnych cmentarzach zaczęło brakować miejsc grzebalnych. Wówczas magistrat nakazał tworzenie nowych nekropolii na gruntach należących do państwa, cmentarz Malý Ďáblický powstał w 1896, założył go Josef Krejza, majster budowlany z Libeznic. 23 sierpnia 1896 miała konsekracja cmentarza, poświęcił go wikary z Libeznic wielebny Štěpán Pittner. Po założeniu w 1912 w okolicy nowego cmentarza starszy zaczęto nazywać „malý” lub „starý”. Bibliografia Kovařík, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. s. 180. Praha – plán města, Schocart ISBN 978-80-7224-059-3.