NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lužické šipáky

Lužické šipáky (na některých mapách uvedeno jako Lužické šípáky) je přírodní památka na katastru obce Lužice v okrese Most v Ústeckém kraji. Rozkládá se 300 metrů východně od obce Lužice a zhruba 9 km od města Mostu na příkrém svahu nad silnicí spojující Lužice a Dobrčice. Přírodní památka byla vyhlášena dne 30. června 1993 v první zóně Chráněné krajinné oblasti České středohoří z důvodu ochrany především dubu pýřitého (tzv. šipáku), kterého se v místě vyskytuje více než 200 exemplářů všech věkových kategorií od nejmladší generace až po velmi staré jedince mimořádné velikosti a zajímavých tvarů. Původně zde byly chráněny pouze nejvzrostlejší exempláře formou památných stromů. Soubor, který na území roste, je však tak mimořádný, že byl vyhlášen přírodní památkou. Vedle dubu je zde zaznamenán výskyt i vzácnějších druhů rostlin, jako např. kavyl Ivanův (Stipa pennata), kozinec rakouský (Astragalus austriacus), lilie zlatohlavá (Lilium martagon) a zlatohlávek obecný (Cetonia aurata). Oblast je též důležitou paleontologickou lokalitou. Geologický podklad tvoří čedič a křídové sedimenty. Půda je zde bohatá na jílové minerály, což zapříčiňuje relativně časté sesuvy půdy. Sesouváním je značně poškozena i silnice Lužice-Dobrčice, která tvoří jižní hranici přírodní památky a která je proto pro automobily neprůjezdná. Související články Seznam chráněných území v okrese Most Seznam památných stromů v okrese Most Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lužické šipáky na Wikimedia Commons Informace na stránkách České geologické služby
Lužánky

Lužánky (originally Augarten) is the largest city park in Brno and the oldest municipal park in the Czech Republic. The park is located in the Brno-střed District and covers an area of 22.3 hectares (0.223 km2; 55 acres). History The oldest mention of Lužánky comes from the 13th century, when a burgess from Brno called Niger donated his meadow to the Herburský Monastery. During the 16th century, Jesuits took over the site and established an ornamental garden, mainly used for spiritual exercises and meditation. In 1786, during the rule of Emperor Joseph II, the Jesuit monastery was abolished and the land was donated to the city of Brno to create the new municipal park, one of the first in Central Europe and the first ever built in the Czech lands. In 1792, early fireworks were set off here. The current appearance of the park was designed by gardener Antonín Šebánek in 1840. Lužánky Park was declared a National Monument in 1849. Later, in 1958, it was given a title of a Czech Cultural Monument. Facilities In the year 1885, a pavilion, designed by Viennese architect Ludwig Förster in a Renaissance Revival style, was built in the park for the purpose of hosting balls, concerts and parties. The park contains many fountains, sculptures and statues. The most significant present monument commemorates the founder of Lužánky, Emperor Joseph II. At the southeastern corner of the park are tennis and volleyball courts available for visitors. References External links Media related to Lužánky at Wikimedia Commons
Lyčkovo náměstí

Lyčkovo náměstí (původním názvem Riegerovo náměstí) je obdélníkové veřejné prostranství v Karlíně v Praze 8 na jižní straně Křižíkovy ulice, východně od Karlínského náměstí nedaleko od karlínské Invalidovny a Kaizlových sadů (severovýchodním směrem odsud). Náměstí má parkovou úpravu doplněnou drobnými plastikami, kde nejznámější je Inteligence od Josefa Mařatky. Jižní stranu náměstí tvoří honosná a výstavná budova základní školy ve stylu historizující secese. Název Původ názvu Náměstí je pojmenováno na počest Břetislava Lyčky, českého lékaře, který v době tzv. protektorátu působil jako odbojář. Léčil zraněné československé vojáky při atentátu na Heydricha. Po svém vyzrazení a obklíčení gestapem spáchal ještě před zatčením sebevraždu. Historie názvu začátek 20. století – 1940 = Riegerovo náměstí 1940 – 1945 = Erbenovo náměstí 1945 – 1948 = Riegerovo náměstí od roku 1948 dodnes = Lyčkovo náměstí Základní škola a mateřská škola Secesní budova školy byla stavěna od roku 1904 podle projektu Josefa Sakaře. Školní provoz byl zahájen ve školním roce 1906/1907. Komplex školy zabírá celý blok mezi Kubovou, Sovovou a Pernerovou ulicí a zahrnuje velké školní hřiště, školní jídelnu, mateřskou školu a družinu. Mateřská škola je součástí od 1. července 2001. Současnost Kultura V rámci Signal festivalu se zde v roce 2019 promítal videomapping. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lyčkovo náměstí na Wikimedia Commons Lyčkovo náměstí, atlasceska.cz; Navštíveno 2019-10-13.
Rechle v Českém Krumlově

Krytá dřevěná trámová lávka přes Vltavu v Českém Krumlově, spojující části Nové Spolí a Plešivec, je stavba z konce 18. století. Historie Lávka byla postavena v roce 1798 a sloužila k počítání vorů proplouvajících pod ní; používal se pro ni proto název rechle. Dnes je přes ni vedena místní komunikace a vodovodní řad. V letech 1986 až 1987 byla lávka rekonstruována a zpevněna ocelovými nosníky. Další rekonstrukce, při které mimo jiné proběhla výměna dřevěné konstrukce předmostí, byla zahájena v roce 2011. Popis Lávka je vystavena na čtyřech kamenných podpěrách na půdorysu ve tvaru písmene L. Vltavu přetíná v šikmém směru. Je dlouhá 110 metrů, široká 2,7 m a vysoká 4 m, do výše 2,7 metrů je krytá bedněním. Je kryta valbovou šindelovou střechou. Těsně pod ní se nachází prudký jez s propustí na jižní straně. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rechle v Českém Krumlově na Wikimedia Commons
Lázeň (zámek)

Lázeň je malý empírový zámek, který dal postavit Jan Rudolf Černín z Chudenic na konci 18. století v katastru obce Chudenice. Zámek je chráněn jako kulturní památka. Historie Zámek stojí na svahu vrchu Žďár, poblíž léčivého pramene. Jde o jednoduchou empírovou jednopatrovou stavbu lázeňského typu. Kromě lázeňského zařízení zde bylo i několik hostinských pokojů. Objekt náležel Černínům, na jejichž chudenickém panství se objekt nacházel a byl pronajímán. Ale již na počátku 19. století si hrabě Černín v objektu vyhradil některé pokoje pro svoji potřebu. V této době byla již lázeňská budova označována jako zámek. Za uměnímilovným hrabětem sem jezdily osobnosti kulturního a vědeckého života, mezi nimiž nechyběl František Palacký, František Ladislav Čelakovský nebo Josef Dobrovský. Ve dvacátých letech 19. století byl objekt rozšířen o podkrovní místnosti a další prostory a byla v něm zřízena i domácí kaple. Pro lázeňské účely byla postavena nová budova a hostinec. Stavební úpravy zámku skončily v podstatě až na počátku třicátých let 19. století. Další nákladnější úpravy byly uskutečněny ještě v letech 1858–1861. Zámek patřil až do roku 1945 Černínům. Po druhé světové válce sloužil jako rekreační středisko zaměstnanců Plzeňských pivovarů. V majetku společnosti Plzeňský Prazdroj zůstal postupně chátrající zámek až do prosince 2009, kdy byl koupen zpět potomkem původních majitelů. K zámku patří také známé arboretum Americká zahrada a rozhledna Bolfánek na vrcholu kopce Žďár. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Lázeň na Wikimedia Commons Oficiální stránky Lázeň na stránkách Hrady.cz
Lázeňský dům v Bohdanči

Lázeňský dům v Bohdanči zvaný také Gočárův lázeňský pavilon, Gočárův lázeňský dům či jen pavilon Gočár, je kubistický lázeňský dům v městečku Lázně Bohdaneč v Pardubickém okrese. Od 29. prosince 1983 je chráněn jako kulturní památka. Historie Kubistický lázeňský dům je majestátní budova v Lázních Bohdaneč. Výstavbu realizoval v letech 1912–1913 pražský stavitel Josef Novotný podle projektu architekta Josefa Gočára. Je největší stavbou, které Josef Gočár pro město vyprojektoval. Slavnostní otevření budovy se uskutečnilo 1. května 1913. Jednotný architektonický styl budovy byl narušen přístavbou druhého mansardového patra podle návrhu Antonína Hilseho v roce 1926. V roce 1929 byl postaven bazén, který zdobí socha Venuše od sochaře Josefa Jiříkovského. Přízemí stavby s předsunutou krytou kolonádou slouží k léčbě rašelinou, první a druhé patro je určeno k ubytování lázeňských hostů. Lázeňský dům na pamětní minci Česká národní banka vydala v letech 2001–2005 cyklus deseti zlatých mincí pojmenovaný Deset století architektury. Devátá zlatá mince, vydaná v roce 2005, byla věnována období kubismu a objevil se na ní právě Gočárův lázeňský dům v Lázních Bohdanči. Autorem výtvarného návrhu mince je akademický sochař Jiří Věneček. Odkazy Související články Josef Gočár Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lázeňský dům v Bohdanči na Wikimedia Commons (česky) Naučná stezka - Gočárův okruh v Lázních Bohdaneč Archivováno 29. 12. 2008 na Wayback Machine. (česky) Fotogalerie a náčrtek uspořádání budovy Archivováno 20. 1. 2008 na Wayback Machine. (česky) Fotogalerie na stránce Archiweb.cz
Lázeňský mokřad

Lázeňský mokřad je přírodní památka severně od obce Ostrožská Nová Ves a u Lázní Ostrožská Nová Ves v okrese Uherské Hradiště ve Zlínském kraji na Slovácku. Důvodem ochrany je poslední zbytek původních slatinných luk s porosty vrbin. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Uherské Hradiště Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lázeňský mokřad na Wikimedia Commons
Lípy u kapličky ve Mžanech

Dvě památné lípy u kapličky sv. Marie Lurdské se nacházejí v polích při úvozové cestě asi 500 m jižně od obce Mžany, asi 1 km jihozápadně od obce Sadová v okrese Hradec Králové. Lípy jsou chráněny od roku 1983 pro svůj vzrůst (obvody kmene 420 cm a 395 cm a výška obou stromů asi 20 m). U kapličky se nachází „zázračná studánka“, opředená pověstí o vrácení zraku slepému děvčeti. Reference
Lísčí

Lísčí je městský přírodní park v Třebíči na Jejkově. Rozkládá se na severním svahu Radostína nad pravým břehem řeky Jihlavy na ploše asi 5 ha. Historie a popis Park byl vybudován činností třebíčského okrašlovacího spolku v letech 1891–1896 na radostínských stráních nad řekou Jihlavou, na západě plynule přecházející do staršího parku Máchových sadů. Před druhou světovou válkou měla východní část parku status městské přírodní rezervace. Jejím zbytkem jsou ojedinělé výskyty sasanky hajní, ladoňky dvoulisté, hluchavky žluté, kopytníku evropského, kostivalu hlíznatného, zimolezu pýřitého a dalších; z dřevin se zde vyskytují střemcha, brslen bradavičnatý, řešetlák počistivý a další. Větší část parku však byla dřevinami osázena lidmi: smrčiny za Chmelovou ulicí, lípy za fotbalovým stadionem, akátové porosty kolem horní parkové cesty a pravděpodobně řada vrb podél řeky a ve stržích pod vyhlídkou a pod altánkem. V polovině 90. let bylo provedeno ozdravování porostu. Do 90. let 20. století se pro Lísčí užíval název Radostínské sady. Jako pojmenování se vyskytuje též název Liščí nebo Liští, zkomolenina původního názvu Lísčí. Úřední název je odvozen od faktu, že převažující dřevinou parku je líska obecná. V druhé polovině 20. století park pustl podobně jako blízký park Lorenzovy sady. Při dílčí obnově parku došlo v polovině 80. let 20. století k tragickému úmrtí dělníka. Obnova byla na dalších deset let přerušena. Dalším zásahem do prostoru parku bylo budování ulice Sportovní – přeložky silnice č. I/23 koncem 80. let 20. století. Park byl obnoven ku příležitosti stého výročí svého založení v letech 1994–1996; informační systém byl vytvořen z pomoci amerických Mírových sborů. Původní secesní altán byl opraven, avšak již v podstatně zjednodušené podobě, a to vzhledem k omezenému množství peněz. Panorama Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lísčí na Wikimedia Commons
Löw-Beerovy vily ve Svitávce

Löw-Beerovy vily se nacházejí ve Svitávce na Blanensku. Obě si je nechala vystavět rodina Löw-Beerových, která přišla do Svitávky na přelomu 17. a 18. století z Boskovic. Velká Löw-Beerova vila V roce 1900 započala ve Svitávce firma Moses Löw-Beer budovat tzv. Velkou vilu. Autorem projektu je neznámý architekt. Stavba byla dokončena o dva roky později. Vila je postavena v secesním stylu obohaceným o barokní a klasicistní prvky. Velká vila je zapsána v Ústředním seznamu nemovitých kulturních památek s rejstříkovým číslem 11389/7-8698. V současné době ve vile sídlí Úřad městyse Svitávka, Základní umělecká škola a knihovna. Malá Löw-Beerova vila Nedaleko Velké vily byla roku 1906 vystavěna tzv. Malá vila. Projekt vily byl vypracován brněnským architektem Josefem Nebehostenym. Malá vila je v soukromém vlastnictví a slouží jako rodinný dům s privátní lékařskou praxí. Malá vila je zapsána v Ústředním seznamu nemovitých kulturních památek s rejstříkovým číslem 11416/7-8697. Okolí vil Na pozemku kolem vil se nacházely také skleník, včelín, kuželna, garáže a později také tenisový kurt a koupaliště. Fotogalerie Související články Vila Ernsta Löw-Beera (Brno-Pisárky) Vila Löw-Beer (Brno-Černá Pole) Vila Löw-Beer (Půlpecen) Vila Tugendhat Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velká Löw-Beerova vila na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Malá Löw-Beerova vila na Wikimedia Commons Löw-Beerovy vily ve Svitávce
Lůmek u Bečvár

Lůmek u Bečvár je přírodní památka ev. č. 1016, která se nachází na jihozápadním okraji obce Bečváry v okrese Kolín. Chráněné území je ve správě Krajského úřadu Středočeského kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je jediný známý výskyt horniny griquaitu v ČR, což je forma eklogitu (s monoklinickým i rombickým pyroxenem). Popis Území přírodní památky tvoří několik terénních stupňů, zbytků po lomové činnosti, s maximální výškou 6 metrů. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lůmek u Bečvár na Wikimedia Commons Popis na Cesty a památky
M-Palác

M-Palác je jedna z výškových budov v Brně, svojí 60metrovou výškou se řadí mezi nejvyšší budovy v Brně. Je tvořena šestnáctipatrovou, převážně kancelářskou budovou, ke které je připojena na dvoupatrovou obchodní pasáž. V nejvyšším patře se nachází kavárna s výhledem na Brno. Základní kámen byl položen 20. prosince 1994 a budova byla zkolaudována dne 9. října 1997. Investorem celého projektu byla společnost Morávka centrum a.s. Budova se nachází v expandující části Brna, v katastrálním území Brno-Štýřice na ulici Heršpická. Základní údaje Výška budovy: 60 metrů – 16 nadzemních podlaží Výstavba: 20.12.1994 – 9.10.1997 Umístění: Brno – Štýřice – ul. Heršpická Investor: Morávka centrum a.s. Projekční kancelář: Atelier DoS, Dokoupil & společník, v.o.s. Brno Plocha kancelářských prostor: 8 700 m² Plocha obchodních prostor: 4 900 m² Celková plocha administrativní budovy: 9 733,3 m² Celková plocha obchodní pasáže: 7 400 m² Celková plocha: 17 133,3 m² Architektonický styl: Postmoderní architektura Odkazy Související články Seznam nejvyšších budov v Brně Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu M-Palác na Wikimedia Commons
M-Palace

M-Palace (Czech: M-Palác) is a high-rise building in Brno, Czech Republic. The building is 60 meters high and it is one of the tallest buildings in Brno. The building consists of a sixteen-floors tower and two-floors building. The tower is mainly used for offices and in the two floors building is a shopping mall. There is a restaurant on the top floor of the tower with a panoramic view of the city. Construction of the building was started in 1994 and the building was opened in 1997. The building is located on Heršpická street. In the near of the building are located AZ Tower and Spielberk Towers. Gallery References External links "Emporis building ID 147112". Emporis. Archived from the original on 2016-03-06. "M-Palace". SkyscraperPage.
Maceškův palác

Maceškův palác je rozlehlá komerční budova stojící na Vinohradské třídě č. 2165/48, s dalšími vchody z ulic Budečská a Slezská, na Vinohradech, Praha 2. Historie paláce Palác nechal roku 1929 vystavět Emanuel Maceška, pražský velkouzenář, jenž vyráběl například proslulé vuřty "macešky". V paláci byla jedna z výroben jeho firmy. Dále byla v paláci kavárna, vinárna a tehdy moderní biograf "Maceška", později známý jako Bio Illusion. Kino zahájilo provoz v srpnu 1929 francouzským filmem Madame Récamier. V roce 1948 bylo kino Emanuelu Maceškovi, spolu se zbytkem majetku, znárodněno. Provoz Bia Illusion byl ukončen v roce 2006, podobně jako provoz kina v sousedním Radiopaláci, prostory využívalo divadlo herce Pavla Trávníčka. Od roku 2014 je zde vytvořen kulturní prostor Theatre ROYAL. V Maceškově paláci sídlí dále zejména soukromé lékařské praxe, obchodní akademie[zdroj?] a další zařízení pro veřejnost. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maceškův palác na Wikimedia Commons
Magnetovec – Skalní hřib

Magnetovec – Skalní hřib je přírodní památka jižně od obce Velké Březno v okrese Ústí nad Labem. Chráněné území je v péči AOPK ČR – regionální pracoviště Správa CHKO České středohoří. Předmět ochrany Důvodem ochrany je bazanitový skalní hřib. Jedná se o vypreparovanou část lávového příkrovu tvořeného dvěma výlevy bazanitové horniny. Spodní výlev je pórovitější a více zvětralý, čímž selektivně vznikla tenká „noha hřibu“, na které sedí mohutná horní část – široký „klobouk“. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Ústí nad Labem Seznam památných stromů v okrese Ústí nad Labem Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Magnetovec – Skalní hřib na Wikimedia Commons
Mahenovo jezero

Mahenovo jezero, též Panvastr, je jezero v okrese Břeclav u Bulhar ve vzdálenosti 5 km od Podivína. Jedná se o slepé rameno Dyje v levé části její nivy v Dolnomoravském úvalu. Má rozlohu 8 ha. Pobřeží V okolí ramene je lužní les a louky. Jižní břeh lemuje les a protéká podél něj Dyje. Využití Rameno je součástí rezervace. Literatura Štefáček Stanislav, Encyklopedie vodních ploch Čech, Moravy a Slezska, Mahenovo jezero (s. 139), Nakladatelství Libri, Praha, 2010 ISBN 978-80-7277-440-1
Mahenovo jezero

Le Mahenovo jezero ou en français lac Mahen, est un lac du district de Břeclav, sur la commune de Bulhary, situé à 5 km de Podivín en République tchèque. Il s'agit d'un défluent de la rivière Dyje, dans la partie gauche de son le lit majeur dans la vallée de Basse-Moravie. Sa superficie est de 8 ha. Il a été nommé en l'honneur du dramaturge Jiří Mahen. Notes et références Liens externes Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Tchéquie
Malešice (zámek)

Zámek v Malešicích je nevelký barokní dvorec u Malešického náměstí v Praze 10-Malešicích. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Budova leží na místě bývalé tvrze (zmíněné prve roku 1408). Zámek byl postaven v letech 1686 až 1689 stavitelem Jakubem Antonínem Canevallem pro hraběte Vratislava z Mitrovic Nejstarší písemná zpráva o Malešicích je z roku 1309, v roce 1408 patřily Heřmanovi z Horek, přičemž tato zpráva poprvé zmiňuje i malešickou tvrz. Majitel Ladislav Malešický v roce 1525 prodal spojenému Starému a Novému Městu tento svůj majetek – tvrz, dvůr nebo usedlosti v Dvorcích za 2000 kop pražských grošů. Zpráva z roku 1527 však uvádí jako příjem z této obce 267 kop grošů. Náklady na zdejší dvůr v uvedeném roce činily značně vysokou částku 1299 kop grošů, což lze vysvětlit tím, tato částka byla třeba na opravy zdejšího dvora a možná i tvrze.[zdroj?] Během třicetileté války byly Malešice poničeny při švédském obléhání Prahy. Nejsou zprávy o tom, v jakém stavu tehdy byl zdejší poplužní dvůr a tvrz. Poté Malešice připadly Vratislavům z Mitrovic, kteří je v roce 1727 prodali pražské univerzitě. Současná podoba zámku pochází z roku 1755. Současnost Zámek není v dobrém stavu a veřejnosti je běžně nepřístupný. Ve dvoře a hospodářských budovách sídlí malé firmy. Přístup K zámečku se lze dostat snadno ze zastávky Malešické náměstí autobusů MHD. Objekt se nachází v oploceném areálu, do kterého je přístup pouze vrátnicí. Vede kolem něj turistická značená trasa 1105 z Kobylis, která v Malešicích končí, žlutá turistická trasa a Naučná stezka Sv. Josefa. Reference Literatura HOLEC, František aj. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Sv. 7, Praha a okolí. 1. vyd. Praha: Svoboda, 1988. 221 s. S. 50. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Malešice na Wikimedia Commons Zámek Malešice na Hrady.cz Zámek Malešice na Wikimapy.cz
Malhotky

Malhotky jsou národní přírodní památka v katastrálním území obce Nevojice, na pravém svahu údolí Litavy v Litenčické pahorkatině. Výměra činí 9,47 ha, nadmořská výška 240–302 metrů. Vyhlášena byla rozhodnutím Okresního národní výboru ve Vyškově v roce 1981. Důvodem ochrany jsou teplomilná společenstva stepních trávníků, lesních lemů a lesních porostů, především teplomilných doubrav. Správu vykonává SCHKO Pálava. Geologie Podloží je tvořeno třetihorními vápnitými jíly, slíny a pískovci ždánicko-hustopečského souvrství vnějšího flyše, místy překryté sprašemi a sprašovými hlínami. Z půd je to ve stepní části pararendzina kambizemní a kambizem typická, v lese luvizem typická. Flóra Stepní vegetaci zastupuje ostřice nízká (Carex humilis), válečka prapořitá (Brachypodium pinnatum), kostřava žlábkatá (Festuca rupicola), v lesních lemech se vyskytuje kakost krvavý (Geranium sanguineum), třemdava bílá (Dictamnus albus), kamejka modronachová (Aegonychon purpurocaeruleum) či oman vrbolistý (Inula salicina). Z hojné skupiny chráněných rostlin je to sasanka lesní (Anemonoides sylvestris), hlaváček jarní (Adonis vernalis), chrpa chlumní (Centaurea triumfettii), modřenec chocholatý (Muscari comosum), vstavač vojenský (Orchis militaris), bradáček vejčitý (Listera ovata), zvonek sibiřský (Campanula sibirica), lněnka lnolistá (Thesium linophyllon) a řada dalších. Krajní mez výskytu na střední Moravě tu má dub pýřitý – Quercus pubescens (šípák). Kromě více než 300 druhů cévnatých rostlin bylo z lokality popsáno 107 druhů hub, např. vzácná špička chudolupenná drobnovýstrusná, penízovka pýřitá světlohlavá, štítovka chudobná, pevník kaštanový (Porostereum spadiceum), rezavec dubový (Pseudoinonotus dryadeus), hřib přívěskatý (Butyriboletus appendiculatus) či vzácná muchomůrka ježatohlavá (Amanita echinocephala). Poprvé v Česku tam byla nalezena helmovka mauretánská (Hemimycena mauretanica). Fauna Mezi hmyzem jsou zvláště chráněni svižník polní (Cicindela campestris), chrobák vrubounovitý (Sisyphus schaefferi) či zlatohlávek huňatý (Tropinota hirta), zástupce tu mají střevlíčci, chrobáci a řada druhů mravenců. Pro teplomilného kříse Trypetimorpha fenestrata je to nejsevernější lokalita. Motýly zastupuje vřetenuška ligrusová (Zygaena carniolica), soumračník černohnědý (Heteropterus morpheus), modrásek kozincový (Glaucopsyche alexis), okáč ovsový (Minois dryas), hnědásek černýšový (Melitaea aurelia), pavouky plachetnatkovití (Linyphiidae), snovačkovití (Theridiidae), běžník tmavý (Ozyptila pullata), obratlovce ještěrka obecná (Lacerta agilis) a užovka hladká (Coronella austriaca), ptáky ťuhýk obecný (Lanius collurio), pěnice vlašská (Sylvia nisoria), žluva hajní (Oriolus oriolus) či krutihlav obecný (Jynx torquilla). Odkazy Reference Literatura KOPŘIVA, Jiří. Chráněná území okresu Vyškov. Vyškov: OkÚ Vyškov – referát životního prostředí, 1999. Neprodejná publikace. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malhotky na Wikimedia Commons SKLENÁŘ, Michal. Malhotky i Roviny osídlily kudlanky [online]. Vyškov: vyskovsky.denik.cz [cit. 2014-06-06]. Dostupné online.
Malostranské gymnázium

Osmileté všeobecné gymnázium bylo založeno v roce 1995 pod názvem Gymnázium a rodinná škola. První ředitelkou (1995–2008) byla PaedDr. Daniela Paková. V roce 2008 škola změnila název na Malostranské gymnázium. Převzalo tím tradiční označení, užívané od sklonku 19. století pro nedaleké Gymnázium Jana Nerudy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malostranské gymnázium na Wikimedia Commons