NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Château d'eau de Libeň

Le château d'eau de Libeň, à Prague, a été construit en 1904 par František Schlaffer. Il faisait partie du système d'approvisionnement en eau alimenté par la source d'eau de Káraný et approvisionnait en eau potable le quartier de Libna. Il a cessé de remplir son rôle à la fin des années 1960. La tour, dans le style d'un phare hollandais, mesure 42 mètres de haut, sur un plan circulaire. Jusqu'à 178 m³ d'eau pouvaient être placés dans le réservoir de la tour. Il est protégé en tant que monument culturel de la République tchèque depuis 1991. Reconstruction En 1988, la tour a été transférée à la municipalité pour être utilisée à d'autres fins, mais cela n'a pas eu lieu et la tour est tombée en ruine. En 2009, l'investisseur privé Martin Sluka voulait le reconstruire en trois ans, au prix de dizaines de millions de Couronnes tchèques, en un duplex de trois étages avec ascenseur. La reconstruction a commencé en 2008. Un centre technologique et de détente, des garages et des entrepôts sont construits sous terre dans le quartier de la tour. A proximité se trouve une rue nommée "Sous le château d'eau", de laquelle la tour n'est pas visible. Articles liés Station d'épuration de Podoli Château d'eau de Vinohrady Château d'eau de la Vieille Ville Château d'eau de Malà Strana Notes et références L'usine hydraulique de Libeň a été rénovée ; Osmička, magazine mensuel du district municipal de Prague 8 ; septembre 2008 PTÁČKOVÁ, K. – KVĚTÁK, T. : Arrondissement municipal de Prague 8/ 100 ans de rattachement de Libna à Prague. Impression JPM, Prague 2001, (ISBN 80-86313-06-9) JÁSEK Jaroslav. Châteaux d'eau de Prague. Éd. 1. Prague : VR Atelier, 2000. 104 p. (ISBN 80-238-6478-5) . p. 24-25. (cz) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Libeňská vodárenská věž » (voir la liste des auteurs). Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Société des châteaux d'eau : Prague - Libeň . Ing. Robert Korinek, Ph. D. et M.Sc. Petra Kořínková. [2018-01-11] Château d'eau (rue Davídkova), Atlas de la République tchèque, sans date Libeňská vodárna (Mazanka) Prague - Libeň, hrady.cz, Messe, Turyna Petr, 03/06/2004 photo historique Monde tchèque, 17.2.1905 Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague Portail de l’eau
Libice

Libice je malá vesnice, část obce Rybníky v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Nachází se asi 1,5 kilometru jižně od Rybníků. Je zde evidováno 22 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 52 obyvatel. Libice je také název katastrálního území o rozloze 1,78 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1603. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1929 Libice byla osadou obce Drhovy v okrese Příbram. V letech 1930–1987 byla osadou obce Rybníky, se kterým patřila nejprve do okresu Příbram, ale v roce 1950 v okrese Dobříš a od roku 1960 opět v okrese Příbram. Od 1. ledna 1988 do 31. prosince 1991 byla částí města Dobříš v okrese Příbram. Od 1. ledna 1992 je opět částí obce Rybníky v okrese Příbram. Pamětihodnosti Kaple z roku 1927 Kříž Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Libice na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Libice v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Libice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Libice (Rybníky)

Libice (Duits: Libitz of Libitz bei Rybnik) is een Tsjechische plaats in de gemeente Rybníky, regio Midden-Bohemen, en maakt deel uit van het district Příbram. Het dorp ligt op 1,5 kilometer afstand van Rybníky. Libice telt 54 inwoners (2021). Geografie Het dorp grenst aan drie bossen. Geschiedenis De eerste schriftelijke vermelding van het dorp dateert van 1603. Na de afschaffing van het feodalisme in 1850 is Libice ondergebracht bij de nieuw ontstane gemeente Drhovy. In 1930 werd Libice overgeheveld naar de gemeente Rybníky. Tussen 1988 en 1991 was het kortstondig een deelgemeente van de stad Dobříš. Verkeer en vervoer Autowegen Er leidt een regionale weg naar het dorp. Spoorlijnen Er is geen station in Libice. Het dichtstbijzijnde station is in Dobříš, op zo'n acht kilometer afstand. Dat station ligt aan de spoorlijn van Praag naar Dobříš. Buslijnen Er is geen bushalte in het dorp. De dichtstbijzijnde bushalte is in Drhovy, op zo'n twee kilometer afstand (februari 2026): Bezienswaardigheden Dorpskapel uit 1927; Twee kruizen. Galerij Externe links Website van de gemeente Monumentenregister van Libice
Libice nad Doubravou (zámek)

Zámek Libice nad Doubravou stojí v centru městyse Libice nad Doubravou, v ulici Zámecká, nedaleko náměstí sv. Jiljí. Od roku 1987 je chráněn jako kulturní památka. Historie Zámek byl vystavěn někdy po roce 1709 v barokním stylu Václavem Rudolfem Haugvicem. Z této doby se dochovaly pouze klenby v přízemí zámku. Tehdy se jednalo patrně o patrovou budovu o půdorysu obdélníka s navazujícími hospodářskými budovami, ve kterých se nacházel panský pivovar. V letech 1862–1864 k němu nechal Benedikt Boleslavský z Rittersteinu přistavět severní trakt s věžičkou a zároveň prošel novogotickou přestavbou. V následujících letech se zde vystřídala celá řada majitelů, mezi nimi i Karel Gürtler z Kleebornu. Od roku 1925 zámek vlastnil ing. Jaroslav Hostan, kterému byl po revoluci navrácen. Ten jej obratem prodal. Současnost V roce 2008 zámek zakoupila společnost Archatt, která již zrekonstruovala několik objektů, mj. i pivovar v Dalešicích. V roce 2009 se situace okolo zámku ocitla u soudu, neboť jeden z věřitelů jednoho z předchozích majitelů žádal, aby byl zámek tomuto dlužníku navrácen. V roce 2011 se společnost rozhodla provést kompletní rekonstrukci objektu. Ve stejném roce zažádala o dotace u ministerstva kultury (cca 250 000 Kč) a u Kraje Vysočina (cca 230 000 Kč). Sama společnost chtěla do první etapy oprav investovat 2 mil. Kč. V první etapě měla projít kompletní rekonstrukcí střecha a krovy zámecké budovy. K dokončení první etapy rekonstrukce zámku by mělo dojít v roce 2013. Dostupnost Zámecká ulice, která vede okolo zámku, ústí na silnici II/344 od Chotěboře na Hranice. U zámku začíná žlutě značená turistická stezka taktéž na Hranice a vede okolo něj zelená turistická značka od Libické Lhotky na Suchou. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Libice nad Doubravou na Wikimedia Commons Památky Libic nad Doubravou Archivováno 26. 8. 2013 na Wayback Machine. Zámek na hrady.cz
Libkova Voda (zámek)

Zámek Libkova Voda stojí na okraji obce Libkova Voda, asi 5 km na jihozápad od Pelhřimova. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie Zámku měla údajně předcházet tvrz, ovšem toto tvrzení nemá podporu v žádném z dochovaných dobových pramenů. O tvrzi se nezmiňuje ani odborná literatura (neuvádí ji August Sedláček ani např. kolektiv autorů československé akademie v publikaci Hrady, zámky a tvrze – díl jižní Čechy). Kdo a kdy zámek založil, není známo. Prvními možnými zakladateli se jeví Leskovcové z Leskovce (Arnošt Leskovec a po roce 1621 Albrecht Šebestián Leskovec), kteří sídlili na Horní Cerekvi a Libkovu Vodu vlastnili na přelomu 16. a 17. století. Problém je, že zejména Albrecht Šebestián měl finanční problémy, takže je nepravděpodobné, že by zámek postavil. V dalších letech se majitelé často střídali – vlastnili ji různí církevní hodnostáři jako např. Ferdinand Leopold Beno z Martinic či Arnošt August Khünburg. Teprve v první čtvrtině 18. století se objevuje druhý možný zakladatel zámku, Maxmilián Regal, čemuž by napovídal i sloh, ve kterém byl vystavěn. V rodu Regalů zůstal zámek až do roku 1802. V roce 1841 zde u tehdejšího majitele Leopolda Srnky pobýval Bedřich Smetana. Roku 1851 zámek odkoupil svobodný pán Karel Komers von Lindenbach. V rodu Komersů zůstal do roku 1902, kdy jej získal Franz Humal. V následujících letech docházelo k častému střídání majitelů. V roce 1936 jej zakoupil Eduard Slavík, jenž o něj přišel zestátněním v roce 1949. Následně jej vlastnil Státní statek Pelhřimov, dnes je opět v soukromém vlastnictví. Současnost Majitelem zámku byla společnost Bohemen Vastgoed. V letech 1996-1998 prošel objekt kompletní rekonstrukcí. V roce 2013 se firma pokusila v obci vybudovat bioplynovou stanici, ale narazila na odpor místních obyvatel. od dubna byl zámek nabízen k prodeji. Jelikož se však neprodal, byl na konci října umístěn do dražby. Realitní kancelář Naxos Brno ji nabízela za vyvolávací cenu 55 milionů Kč. V současné době je ve vlastnictví soukromé osoby. Dostupnost Okolo zámku prochází žlutě značená turistická trasa od Čelistné na Ondřejov. Do obce vede trojice silniček, které ji spojují s Myslotínem, Božejovem a Ústrašínem. Reference Externí odkazy Zámek na hrady.cz Zámek na stránkách obce Libkova Voda
Libouchecké rybníčky

Libouchecké rybníčky jsou přírodní rezervace jeden kilometr severovýchodně od obce Libouchec v okrese Ústí nad Labem rozkládající se v nadmořské výšce 320 až 330 m n. m. Chráněné území je v péči Správy Národního parku České Švýcarsko. Předmět ochrany Důvodem ochrany je jedna z nejvýznamnějších lokalit rozmnožování obojživelníků na území CHKO Labské pískovce. Toto území představuje významné refugium pro výskyt celé řady dalších vzácných a ohrožených druhů organizmů. Na přilehlých porostech roste sítina sivá (Juncus inflexus), ostřice prosová (Carex panicea) či rdesno obojživelné (Persicaria amphibia). Historie Přírodní rezervace byla zřízena vyhláškou číslo 4/96 Správou CHKO Labské pískovce ve dne 10. října 1996 (se stejným datem platnosti). V roce 2008 natočila Česká televize o této lokalitě krátkou reportáž v rámci pořadu Minuta z přírody. Rybník, který je jádrem přírodní rezervace, byl na počátku 21. století revitalizován a odbahněn, současně došlo k vysekání přemnožených vodních rostlin a náletových dřevin v okolí. V rámci zásahu byla taktéž vybudována nová tůně pro obojživelníky. Do takto upraveného prostředí byla následně přenesena střevle potoční (Phoxinus phoxinus). Náklady na tato opatření byla hrazena z fondu Podpora obnovy přirozených funkcí krajiny. Přírodní poměry Z obojživelníků se na lokalitě vyskytuje například blatnice skvrnitá (Pelobates fuscus), kuňka obecná (Bombina bombina), skokan štíhlý (Rana dalmatina), skokan hnědý (Rana temporaria), čolek obecný (Lissotriton vulgaris) a ropucha obecná (Bufo bufo). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Ústí nad Labem Seznam památných stromů v okrese Ústí nad Labem Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Libouchecké rybníčky na Wikimedia Commons Minuta z přírody, pořad Česká televize
Libčice (Nový Knín)

Libčice jsou vesnice, část města Nový Knín v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Nachází se asi čtyři kilometry jižně od Nového Knína. Je zde evidováno 84 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 219 obyvatel. Libčice jsou také název katastrálního území o rozloze 6,73 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1321. V roce 1932 byly v obci Libčice (259 obyvatel, samostatná obec se později stala součástí Nového Knína) evidovány tyto živnosti a obchody: nákladní autodoprava, důl na zlato Silva-Tarouca, 3 hostince, 2 obchody se smíšeným zbožím, trafika. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1979 Libčice byly samostatnou obcí, se kterým patřily nejprve do okresu Příbram, ale v roce 1950 v okrese Dobříš a od roku 1960 opět v okrese Příbram. Od 1. ledna 1980 jsou částí města Nový Knín v okrese Příbram. Pamětihodnosti Kaple svatých Jana a Pavla Odkazy Reference Externí odkazy Galerie Libčice na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Libčice na Wikimedia Commons Libčice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Lidový dům (Karlovy Vary)

Lidový dům, zkráceně „liďák“ je kulturní dům v karlovarské městské části Stará Role. Slouží k pořádání kulturních akcí, koncertů a plesů. Jedná se o jediný funkční kulturní dům v Karlových Varech pro konání těchto akcí. Historie Podle letopočtu na schodech u vchodu do sálu lze datovat založení do roku 1912. Při rekonstrukci v roce 2010 byly schody zbroušeny a letopočet také. Ve 20. století se používal sál k promítání na Mezinárodním filmovém festivalu Karlovy Vary. Kapacita ani stav sálu to v posledních desetiletích neumožňovala. Rekonstrukce I. Etapa V roce 2010 byla dokončena I. etapa rekonstrukce interiérů hlavního sálu, zázemí, sociálních zařízení, dvou bufetů a části oken Slavnostní otevření proběhlo 9. října 2010. Byla pořízena nová audiovizuální technika s filmovým plátnem. Díky tomuto vybavení se počítá s využitím sálu při filmovém festivalu. Kulturní dům po rekonstrukci bude provozovat město dokud nenajde vhodný soukromý subjekt. Další etapy V dalších třech etapách se chystá zateplení budovy a nová střecha. Čeká se na vyřešení prostor bývalého kinosálu, který už léta chátrá a město si s ním neví rady. Reference Externí odkazy Oficiální stránky Lidového domu Karlovy Vary Obrázky, zvuky či videa k tématu Lidový dům na Wikimedia Commons
Лібігова вілла

Замок Лібіга (чеськ. Liebiegs Schlösschen, також відома як Вілла Лібіга — не плутати з іншою віллою Лібіга, колишньою Регіональною галереєю) — це пам'ятка що стоїть на вулиці Яблонецькій в місті Ліберці біля Гарцовського водосховища .Була побудована як сімейна та представницька резиденція для родини текстильних баронів. Є унікальною, не лише завдяки переплетенню історичних стилів, а й художніх елементів, що підкреслюють знатність і багатство. Лібігова вілла зареєстрована 30 грудня 1987 року як нерухома пам'ятка культури. Історія У 1897 році барон Теодор Лібіг розпочав будівництво розкішної сімейної резиденції для великої родини Лібігів . Разом зі своїм дядьком Генріхом Лібігом, він планував побудувати комфортабельну резиденцію поблизу сімейних фабрик. Між 1897 і 1898 роками під керівництвом Адольфа Бюргера, були побудовані центральна частина і північно-західне крило. Будівля створена в стилі німецького неоренесансу . В будівництві було використано характерний елемент цього стилю — імітацію фахверка на фасаді будівлі. Подальше будівництво будівлі продовжилося в 1904 році. Центральна частина будівлі розроблена в стилі романтичної еклектики .Величною стала вежа з родинною каплицею . Вежа з різьбленим дахом і чудовою кам'яною кладкою належить до типових зразків романтизму в архітектурі. Його реалізував віденський архітектор Губерт Вальтер Мольдхайм. У 1911 році будівництво було завершено. За проектом нюрнберзького архітектора Якоба Шмайснера, східне крило збудував архітектор Ріхард Воятчек. Він базувався на німецькому неоренесансі та історизуючому модерні. Так утворилася основна частина всього комплексу, над якою домінує високий триярусний фронтон з південного боку. Інтер'єри відповідають складності архітектури замку. Серед найцінніших приміщень був Зал міфів 1911 року, прикрашений міфологічними фресками художника Юліуса Месселя . На частині ділянки в мальовничій долині Грацівського потоку зробили парк. На його території були побудовані будинки для членів родини Лібігів. Можна сказати, що остаточний вигляд будівлі та її околицям надав архітектор Якоб Шмайснер. Замок Лібіга є одним з найцікавіших будівель у Ліберці, побудований в дев'ятнадцятому та на початку двадцятого століть. Теодор Лібіг жив у віллі до своєї смерті в 1939 році . У цьому ж році була проведена капітальна реконструкція. Будівельник Воячек переробив великий передпокій і тим самим, звільнив місце для інших кімнат. Після смерті господаря, віллу успадкувала вдова Марія Іда фон Лібіг. Перед Другою світовою війною у парку вілли було збудовано бомбосховище . У 1945 році вілла була конфіскована і прийшла в занепад. У сімдесятих роках ХХ століття будівлю відремонтували. Компанія «Текстилана» розмістила у приміщенні дитячий садок та ясла . У 1991 та 1992 роках тут базувалося керівництво цієї компанії. Після припинення діяльності компанії в 2004 році вілла стала власністю міста Ліберець. У 2005 році була проведена масштабна реконструкція. Наприклад, картини були виявлені в Залі міфів . Будівля використовується муніципалітетом міста Ліберець. Зараз вілла відкрита для відвідування з екскурсією раз на рік у Дні європейської спадщини. Примітки
Lighthouse Vltava Waterfront Towers

Lighthouse Vltava Waterfront Towers, zkráceně Lighthouse (maják), je komplex tří kancelářských budov v Praze-Holešovicích, kterému vévodí dvě na sebe přiléhající devatenáctipodlažní budovy o výšce 80 metrů. Byl vybudován v letech 2001–2004 v bývalé části holešovického přístavu na předmostí Libeňského mostu. Vlastníkem nemovitosti je společnost WestInvest Waterfront Towers s.r.o., která patří do skupiny WestInvest řízené bankou DekaBank Deutsche Girozentrale. Hlavním nájemcem je nákladní dopravce ČD Cargo, dceřiná společnost Českých drah, která má v budově od roku 2008 svou centrálu. V komplexu má také sídlo Pojišťovna VZP, dceřiná společnost Všeobecné zdravotní pojišťovny ČR, poradenská společnost CBRE a DIRECT Pojišťovna. Společnost WestInvest Waterfront Towers dosáhla v roce 2009 zisku 42 milionů korun při tržbách 158 milionů korun. Účetní hodnota budov činila 796 milionů korun (894 milionů brutto), pozemky pod komplexem Lighthouse dalších 315 milionů korun. Kancelářské a další obchodně využitelné plochy činí zhruba 23 000 m2, průměrná obsazenost budovy v roce 2009 dosáhla 97 %. Odkazy Reference Související články Seznam nejvyšších budov v Praze Seznam nejvyšších budov v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lighthouse Vltava Waterfront Towers na Wikimedia Commons
Limnigraf na Výtoni

Limnigraf na Výtoni (výtoňský vodočet) je stavba na pražském Rašínově nábřeží, nedaleko vyšehradského železničního mostu, naproti Podskalské celnici. V objektu je umístěn limnigraf – přístroj sloužící k odčítání a zaznamenávání výšky hladiny Vltavy v čase. Tato secesní stavba je architektonicky zpracována do formy romantické gloriety, má čtvercový půdorys a je doplněna o sloupové loubí vedené ve směru nábřeží. Na každé ze čtyř stěn je umístěn velký kruhový ukazatel výšky hladiny (tzv. vodní hodiny) a nad ním hodiny. Objekt zastřešuje měděná kopule zakončená korunou s ukazatelem čtyř světových stran. Nad ní je korouhvička ve tvaru psí hlavy ukazující směr větru. V průčelí domku byla skříňka s meteorologickou stanicí vybavenou: lihovým teploměrem, minimálním a maximálním teploměrem, barografem, termografem, vlasovým vlhkoměrem, Lambrechtovým povětrnostním telegrafem (aneroidem a termohygroskopem). Prostor bývalé meteorologické skříňky je nyní zakryt původní železnou roletou. Stavba (na svém počátku nazývaná jako vodoměrný a meteorologický domek) byla postavena kolem roku 1907, v roce 2003 byla opravena a znovu zprovozněna. Obdobná secesní vodoměrná stanice z roku 1912 (Limnigraf Na Františku) je postavena na stejném břehu Vltavy, dále po proudu, na Starém Městě – Na Františku, naproti Anežskému klášteru. Odkazy Reference Související články Seznam meteorologických sloupů v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Limnigraf na Výtoni na Wikimedia Commons MAREŠ, Jaroslav. Když v Praze přestala téct Vltava a největší vtip pražských výrostků [online]. Praha: Stream.cz, 2022-08-25 [cit. 2024-01-06]. Dostupné online. (video)
Lina

Lina (též Hrádek u Valče) je zřícenina panského sídla neznámého původního jména a historie asi 1,5 kilometru severozápadně od Vrbičky u Vroutku v okrese Louny. Okolí zříceniny je chráněno jako přírodní památka Jalovcové stráně nad Vrbičkou. Název tvrze Současný název tvrze Lina je převzat (přes německé Lihna) z německého názvu blízkého ovčína Hlína (Lina Schäfer) ležícího mezi Vrbičkou a zříceninou. Zřícenina je zachycena na prvním vojenském mapování z šedesátých let 18. století jako Altes Schloss, Vrbička je zde označena německým názvem Klein Firwitz. Na mapě stabilního katastru z roku 1841 se jedná o objekt jižně od rybníčku označený číslem 46. Na mapě Františkova mapování z let 1842–1852 je už zřícenina pojmenována jako Lina Ruine (zřícenina Lina, Hlína). První, kdo zříceninu popsal a nakreslil, byl v roce 1844 František Alexandr Heber a objekt ve své práci pojmenoval Lina. Linu zaregistroval i autor vlastivědy podbořanského okresu Wenzel Rott. August Sedláček tento název nepřevzal a zřícenu pojmenoval jako Hrádek u Valče. Lina je zmíněna i v kompendiu pojednávajícím o českých panských sídlech z osmdesátých let 20. století. V novější době se objektem zabývali Libor Wettengl, Tomáš Durdík, a Jiří Úlovec. Při povrchových sběrech byla na místě a širším okolí nalezena keramika ze 14. a 15. století. O charakteru Liny dosud není jasno už vzhledem k tomu, že o ní nejsou k dispozici žádné písemné zprávy. Více informací o lokalitě by mohl přinést jen archeologický výzkum. Stavební podoba Zřícenina má přibližně obdélný půdorys s rozměry 7,1 × 7,9 metrů a zdivo široké asi 1,2 metru. Stavba je provedena z lomového kamene. Uvnitř jsou patrné otvory pro trámy lešení, ale jiné architektonické detaily se nedochovaly. V sousedství budovy se nachází tři relikty podsklepených budov a na nejvyšším bodě návrší jsou pozůstatky nedokončeného novověkého ovčína. Jediným náznakem opevnění je terénní útvar na čelní straně ostrožny, který může být pozůstatkem valu, nebo se jedná o obyčejnou mez. Příkop zde nebyl. Areál postrádá většinu atributů, které by umožnily zařadit jej mezi hrady, čemuž neodpovídá ani relativně malá síla zdiva budovy. Svou podobou objekt neodpovídá ani tvrzím. Areál rozlohou připomíná spíše hradiště nebo velký dvorec. Poloha a přístup Tvrz leží severozápadně od vsi Vrbička v jejím katastrálním území. Od hájovny Ořkov na silnici mezi Novou Vsí a Valčí vede lesní cesta k jihovýchodu. Zřícenina se nachází nad rybníkem vpravo od cesty. K rybníku vede cesta také od ovčínu Hlína. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lina na Wikimedia Commons
Lipanská mohyla

Lipanská mohyla Karla Koutka se tyčí na severním svahu Lipské hory. Byla odhalena roku 1881, jako památka bratrovražedné bitvy u Lipan, která se zde odehrála 30. května 1434 a padl v ní vojevůdce Prokop Holý. Historie K Lipské hoře byla vedena řada táborů lidu. První známý je již z 21. července 1775, kdy selský lid, povzbuzen pověstmi o ulehčení roboty, se sešel na Lipanské hoře a odtud mohutným proudem táhl na černokostelecký zámek a tam si společným náporem vydobyl na direktoru Petru Blažkovi poloviční robotu. Od této doby lze datovat mnohé sešlosti lidu na lipanské pláni. 29. května 1870, na dalším táboru, vznikla myšlenka postavení Lipanské mohyly. Následně byl založen spolek Prokop, který vznikl za účasti českobrodských a kolínských občanů, jehož předsedou se stal velimský statkář Josef Škopek. 27. května 1881 je podepsána smlouva s kameníkem Karlem Koutkem. O měsíc později – 29. června 1881 byl položen základní kámen a 4. září 1881 došlo ke slavnostnímu odhalení, jehož se zúčastnilo asi 20 000 přihlížejících. Ke konci první světové války – 30. května 1918 se u Lipanské mohyly konal protestní tábor, za účasti komisaře dr. Hera, na kterém hlavní řečník, poslanec Emil Špatný, vyjádřil naději, že příští tábor bude vládnout již český lid. V únoru 1939 přísahalo věrnost 23 československých generálů, z nichž 15 bylo popraveno v nacistických sekyrárnách a zbylých osm skončilo v koncentračních táborech, nebo utekli za hranice. Každý rok se u Lipanské mohyly pravidelně pořádají vzpomínkové akce. Popis Mohyla je složena z na sebe naskládaných žulových a pískovcových cihel, jež dosahují do výšky 11 metrů. Do cihel je vložen kalich, symbol husitů. Svým vzhledem je velmi podobná Žižkově mohyle u Přibyslavi. Zajímavost V širším okolí místa památné bitvy a obecně Lipan bylo vysázeno velké množství lip (Lipany – lípy). Tím se tato oblast vedle arboret zařadila k místům s největší druhovou pestrostí lip v Česku. V Milčicích roste lípa americká (Tilia americana), v Polních Voděradech u barokní sochy sv. Františka Xaverského kříženec lípy mongolské (Tilia mongolica), v Ratenicích lípa japonská (Tilia japonica), v Křečhoři lípa kavkazská (Tilia dasystyla). Nejběžnější jsou však lípa velkolistá (Tilia platyphyllos), lípa srdčitá (Tilia cordata) a lípa evropská (Tilia x europaea). Většinu druhů lip lze najít v Oplanech-Klíčích u Ottomanských na zahradě. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lipanská mohyla na Wikimedia Commons