NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Karlovy Vary Airport

Karlovy Vary Airport (Czech: Letiště Karlovy Vary) (IATA: KLV, ICAO: LKKV) is the airport of Karlovy Vary in western Bohemia. It is located in the village of Olšová Vrata, 6 km southeast of the city centre and is the fourth-busiest airport in the Czech Republic. The airport handled 104,469 passengers in 2013, which was a record high. History Plans were announced in 2011 to build a new departure hall at the airport, at an estimated expense of 30 million crowns. 99% of passengers using the airport in 2012 were Russian. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Karlovy Vary Airport: Statistics Ground transportation From Karlovy Vary or Prague: The airport is 6 km southeast of the centre of Karlovy Vary. Turn from the road I/6 (E48) near Karlovy Vary Golf Resort and continue 3,5 km to the airport. Public transport to the airport is maintained seven times per day by city bus Nr. 8. The nearest major international airport is Prague Václav Havel Airport approx. 90 km to the east. See also List of airports in Czech Republic References External links Media related to Karlovy Vary Airport at Wikimedia Commons Official website (in Czech and English) "Current weather for LKKV". NOAA/NWS. Accident history for LKKV at Aviation Safety Network
Aéroport de Karlovy Vary

L’aéroport de Karlovy Vary (tchèque : Letiště Karlovy Vary) (IATA : KLV, ICAO : LKKV) est l'aéroport de Karlovy Vary dans l'ouest de la Bohême. Il est situé sur la commune d'Olšová Vrata, à 6 km au sud-est du centre-ville et est le quatrième aéroport le plus fréquenté de la République tchèque. L'aéroport a accueilli 104 469 passagers en 2013, ce qui constitue un record. Histoire Des plans ont été annoncés en 2011 pour la construction d'un nouveau hall d'embarquement à l'aéroport, pour un coût estimé à 30 millions de couronnes. 99% des passagers utilisant l'aéroport en 2012 étaient russes. Compagnies aériennes et destinations Les compagnies aériennes suivantes effectuent des vols réguliers et des vols charters à partir de l'aéroport de Karlovy Vary : Liens externes Site officiel Conditions météorologiques pour LKKV sur NOAA/NWS (en) Historique des accidents pour LKKV sur Aviation Safety Network Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Karlovy Vary Airport » (voir la liste des auteurs). Portail de l’aéronautique Portail de la Tchéquie
Karlovy Vary repülőtér

A Karlovy Vary repülőtér (IATA: KLV, ICAO: LKKV) Csehország egyik nemzetközi repülőtere, amely Karlovy Vary közelében található. Éves utasforgalma 19 908 (2017) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 11/29 (2150 m) 12/30 (1000 m) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok Karlovy Vary repülőtérről induló járatok: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (több nyelv) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Port lotniczy Karlovy Vary

Port lotniczy Karlovy Vary (IATA: KLV, Kod lotniska ICAO: LKKV) – międzynarodowy port lotniczy położony 4,5 km na południowy wschód od centrum Karlovych Var we wsi Olšová Vrata. Czwarte co do wielkości lotnisko w Czechach. Lotnisko obsłużyło 103 tys. pasażerów w 2012 roku. Historia Plany ogłoszone w 2011 roku zakładały budowę nowej hali odlotów na lotnisku, o szacunkowym koszcie budowy 30 mln koron. Kierunki lotów i linie lotnicze Transport Lotnisko jest położone 6 km na południowy wschód od centrum Karlowych Warach. By dostać się na lotnisko, należy kierować się drogą krajową nr 6. Transport publiczny na lotnisko jest zapewniony przez autobus miejski linii 8, kursujący siedem razy dziennie. Zobacz też Oficjalna strona portu lotniczego(ang. • cz.) Przypisy
Aeroportul Karlovy Vary

Aeroportul Karlovy Vary (IATA: KLV, ICAO: LKKV) este un aeroport din Olšová Vrata⁠(d), Karlovy Vary, Karlovy Vary District⁠(d), Karlovy Vary, Cehia ce deservește zona Karlovy Vary. Aeroportul a fost tranzitat în 2017 de 19.908 pasageri. A fost deschis în 1927 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 606 m, aeroportul dispune de 2 piste. Este operat de Letiště Karlovy Vary⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 2 piste. Pista are orientarea 11/29.Pista are orientarea 12/30. Terminale Note Vezi și
Карловы Вары (аэропорт)

Аэропорт «Карловы Вары» (чеш. Letiště Karlovy Vary) — международный аэропорт чешского города Карловы Вары. Аэропорт принадлежит Карловарскому краю и находится в управлении компании Letiště Karlovy Vary, s.r.o. Аэропорт способен принимать самолёты типа Airbus A321 и Boeing 737. Пункты назначения и перевозчики Регулярных авиарейсов не выполняется. Деятельность Пассажирооборот по годам: Примечания Ссылки Официальный сайт (чеш.) (англ.)
Аеродром Карлове Вари

Аеродром Карлове Вари (IATA: KLV, ICAO: LKKV) је аеродром у Карловим Варима. Налази се у селу Олшова Врата, 6 км југоисточно од центра града и четврти је најпрометнији аеродром у Чешкој Републици. Аеродром је 2013. опслужио 104.469 путника, што је био рекорд. Историја Планови за изградњу нове згарде за одласке на аеродрому објављени су 2011., уз процењене трошкове од 30 милиона круна. 99% путника који су користили аеродром 2012. били су Руси. Авио-компаније и дестинације Следеће авио-компаније обављају редовне и чартер летове на аеродрому Карлове Вари: Статистика Референце Спољни линкови Медији везани за Аеродром Карлове Вари на Викимедијиној остави Званични веб-сајт
Karlovy Vary flygplats

Karlovy Vary flygplats är en flygplats cirka 5 km från centrala Karlovy Vary (Karlsbad) i Tjeckien. Den ligger i den västra delen av landet, 110 km väster om huvudstaden Prag. Karlovy Vary flygplats ligger 606 meter över havet. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Karlovy Vary flygplats.
Карлові Вари (аеропорт)

Аеропорт Карлові Вари (чеськ. Letiště Karlovy Vary), (IATA: KLV, ICAO: LKKV) — міжнародний аеропорт, розташований у селі Ольшова Врата, передмісті міста Карлові Вари, Чехія, за 4 км від його центру. Обслуговує місто Карлові Вари та інші населені пункти Карловарського краю. Напрямки Регулярні, чартерні та сезонні напрямки (на 2017 рік): Закриті напрямки Статистика Динаміка пасажиропотоку аеропорту та прийнятих-відправлених рейсів за роками: Найзавантаженіші напрямки Частка перевезень за авіалініями Galerie Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 6 грудня 2010 у Wayback Machine.] (чес.)
Kostel svaté Markéty (Suchohrdly u Miroslavi)

Kostel svaté Markéty(Antiochijské) je římskokatolický chrám v obci Suchohrdly u Miroslavi v okrese Znojmo. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Kostel představuje jednolodní stavbu s kněžištěm zakončeným polygonálním závěrem (pěti stranami osmiúhelníka), s věží před západním průčelím s vyzděným jehlanem, kaplí Božího hrobu, při jižní straně kněžiště s vedlejšími prostorami. Pozdněgotická stavba s účelovými úpravami v 17. století představuje dominantu obce. V druhé polovině 17. století je kostel v písemných pramenech zmiňován jako zpustošený. V roce 1663 zažila totiž zdejší krajina vpád Turků a Tatarů, toulavé loupeživé hordy a místní zloději dokonali dílo zkázy, obec úplně zpustla. Při pozdějších opravách došlo k zaklenutí (valenou klenbou), zbudování točitého schodiště a nového vstupu v podvěží a naopak zazdění starého bočního portálu. Zcela obnoven byl až na počátku 19. století. V roce 2013 začala oprava vnějších omítek spojená s průzkumem a dokumentací zdiva. Jde o filiální kostel farnosti Miroslav. Reference Související články Suchohrdly u Miroslavi Římskokatolická farnost Miroslav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Markéty na Wikimedia Commons
Emin zámek

Emin zámek (též Emín, německy Emmahof) stojí v lesích u řeky Jevišovky, asi 4 km na západ od Hrušovan nad Jevišovkou. Nachází se v severním výběžku katastrálního území obce Šanov v okrese Znojmo. Historie Novobarokní zámek nechal v roce 1882 postavit Edvard Khuen-Belassy a jméno mu dal po manželce Emanuele. Na konci 19. století na něm pobýval Alfons Mucha, který se podílel na jeho výzdobě a namaloval zde několik obrazů. Na začátku 20. století je zničil požár. V roce 1913 jej hrabě Karl Khuen-Belasi nechal opravit a v majetku Khuenů zůstal do roku 1945. To jim byl na základě Benešových dekretů zestátněn a v současnosti je v něm umístěn Ústav sociální péče, ale je veřejnosti přístupný. Na Emině zámku jsou každoročně pořádány dny otevřených dveří a Tradiční společenský ples. Kromě Alfonse Muchy zde na začátku své profesní dráhy pobýval historik umění Max Dvořák. Ten zde také v roce 1921 zemřel a pohřben je v Hrušovanech nad Jevišovkou. Dostupnost K zámku nevede žádná značená turistická trasa. Nejsnadnější přístup je od vlakového nádraží po silničce přes osadu Nový Dvůr až k Eminu zámku. Silnička dále pokračuje na Pravice. Na kole se dá k Emině zámku dostat i po cyklostezce Muchova nebo Po rovince podél řeky Jevišovky. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Emin zámek na Wikimedia Commons Oficiální stránky Zámek na hrady.cz Archivováno 18. 1. 2014 na Wayback Machine. Zámek na castles.cz Archivováno 25. 6. 2014 na Wayback Machine. Zámek na stránkách Šanova Archivováno 30. 3. 2013 na Wayback Machine. Zámek na atlasceska.cz
Návarov (zámek)

Zámek Návarov stojí ve vsi Návarov, části obce Zlatá Olešnice v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckém kraji. Svůj název dostal podle nedalekého hradu Návarov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Hrad Návarov byl v roce 1644 na příkaz pražského místodržícího pobořen a jeho zdivo následně použito na výstavbu zámku. Ten nechala v letech 1664–1666 v duchu baroka vystavět Marie Angela Nounkelová. Již krátce po výstavbě však připomínal spíše úřednický dům. Součástí zámku bývala také kaple Nanebevstoupení Páně. V roce 1775 za barona Ehrenburka utrpěl zámek při vzpouře sedláků značné škody, byl však opraven, stejně jako po požáru v roce 1827. Další úpravou prošel v roce 1895 a v roce 1925 necitlivou přestavbou. Od 60. let 20. století sloužil jako rekreační středisko, v 90. letech byl přestavěn na penzion. Na sever od zámku se nacházejí zbytky pivovaru.. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Návarov na Wikimedia Commons Oficiální stránky zámku Navarov Zámek na hrady.cz Návarov na stránkách obce Držkov[nedostupný zdroj] Manželé koupili zámek Návarov jako ruinu, teď sklízí ceny za obnovu, idnes.cz
Malý Rohozec (zámek)

Zámek Malý Rohozec stojí v areálu pivovaru ve vsi Malý Rohozec, části města Turnov. Historie První písemná zmínka o vsi Malý Rohozec pochází z roku 1565, kdy došlo k dělení dědictví po Adamu z Vartemberka. Ves tvořila po celou dobu součást rohozeckého panství. Spolu s ním se dostala do držení hraběte Mikuláše Desfourse. Ten nechal v roce 1640 postavit na místě původní obytné budovy barokní zámeček a vytvořil z něj zvláštní statek. Po jeho smrti v roce 1661 jej zdědila jeho dcera Marie Markéta, manželka Františka Václava Černína z Chudenic. Její manžel později zámek odkázal své dceři Evě z Walterscherchenu, od které jej v roce 1686 vykoupila Marie Polyxena Desfoursová. Tím se zámek stal opět součástí rohozeckého panství. V majetku Desfoursů zůstal do roku 1822, kdy zemřel František Antonín Desfours. Roku 1831 jej zakoupil kníže Rohan ze Sychrova a vzápětí připojil ke svijanskému panství. Ovšem už v roce 1834 zámek odkoupil továrník Ferdinand Unger a upravil jej do současné pseudorenesanční podoby. Navíc v zámku zřídil pivovar. Dnes slouží jako administrativní zázemí pivovaru, v přízemí pak funguje restaurace. Architektura Současná pseudorenesenční podoba zámku pochází z roku 1834, kdy vznikl u zámku pivovar. Malorohozecký zámek je jednopatrová budova s obdélníkovým půdorysem, orientovaná podélně od severu na jih. Na severní straně je třípatrová věž s hodinami. Nádvoří zámku je uzavřené budovami pivovaru. Zámek prošel po roce 2010 rekonstrukcí. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Malý Rohozec na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Zámek na interregion.cz Zámek na turistik.cz
Krompach (zámek)

Zámek Krompach stojí v centrální části obce Krompach v Libereckém kraji, nedaleko návsi s kostelem Čtrnácti svatých pomocníků. Budovy zámku v současné době využívá internátní škola. Je chráněn jako kulturní památka. Historie O historii zámku se dochovaly jen drobné útržky, podle nichž se dá usuzovat, že jej založil huťmistr Valentin Schürer, jenž Krompach vlastnil zřejmě od roku 1585. V roce 1591 získal šlechtický titul von Waldheim a někdy v této době zřejmě vznikl i zámek. Po druhé světové válce sloužil objekt jako škola v přírodě, v roce 1965 zde pražský školský odbor zřídil zvláštní internátní školu. V současnosti je v budově zámku dětský domov, základní a mateřská škola. Původní podoba renesančního zámku se dá již jen těžko rekonstruovat. Trojkřídlý objekt měl půdorys ve tvaru písmene U, přičemž se otevíral na západ. Severní křídlo, kde je dnes škola, bylo v pozdějších dobách zbořeno a nahrazeno novostavbou. Střední část a především jižní křídlo si zachovaly přibližně původní podobu, ovšem i zde jsou zřetelné výrazné zásahy do vzhledu. Další informace U zámku se kříží červená turistická značka od Dolní Světlé na Hvozd se zelenou turistickou značkou od Valů taktéž na Hvozd. Kromě toho zde začíná žlutě značená turistická trasa na hraniční přechod Krompach–Hain. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Krompach na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Historie Krompachu Archivováno 14. 7. 2014 na Wayback Machine.
Horní Branná (zámek)

Zámek Horní Branná (také označován jako tvrz) stojí v centru obce Horní Branná. Nedaleko prochází červeně značená turistická trasa pokračující směrem na Martinice v Krkonoších. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Renesanční tvrz či zámek nechal v roce 1582 postavit Zdeněk z Valdštejna, ale dostavbu provedla až jeho manželka Marie z Martinic. Zámek představoval vrchol stavitelského umění své doby. Následně panství převzal Vilém z Valdštejna a v roce 1594 Adam, Vok a Heník z Valdštejna. Adam postupně jednotlivé části panství odkoupil a stal se jediným majitelem. V roce 1606 panství odkoupil Václav Záruba z Hustířan, za nějž zde před svým odchodem do exilu pobýval Jan Amos Komenský. V roce 1621 bylo Zárubům panství zkonfiskováno a získal jej Albrecht z Valdštejna. Ten jej v roce 1632 daroval hraběti Otovi Bedřichovi z Harrachu. Během třicetileté války utrpěl zámek i s městem rozsáhlé škody. Po uzavření míru prošel rekonstrukcí, při níž bylo obnoveno jen první patro. Jelikož byl tehdejší majitel panství Ferdinand Bonaventura nezletilý, řídil ho za něj kardinál Arnošt Vojtěch z Harrachu. V držení Harrachů zůstal do roku 1945, kdy byl Janu Nepomuku Antonínu na základě Benešových dekretů zkonfiskován a získalo je ředitelství státních lesů a statku v Praze. V roce 1954 přešel do správy MNV, který v roce 1960 provedl rozsáhlou rekonstrukci. Od roku 1989 je ve vlastnictví obce. Dnes je v něm umístěn Památník Jana Amose Komenského. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Horní Branná na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Zámek na oficiálních stránkách obce
Proboštství Česká Lípa

Proboštství plaských cisterciáků v České Lípě existovalo v letech 1253–1786. Historie V roce 1253 založili na jižním předměstí České Lípy cisterciáci z Plas vedeni opatem Gerhartem filiální dům svého kláštera – proboštství. Areál zahrnoval samotnou budovu a kostel sv. Máří Magdaleny. Existence proboštství se ukázala být poměrně problematickou, mimo jiné kvůli značné vzdálenosti od mateřského kláštera. V roce 1345 byl při kostele a proboštství založen špitál, o který se starali cisterciáci z kláštera v Hradišti nad Jizerou. Za husitských válek byly proboštství i kostel vypáleny a pobořeny. Znovu obsazeno mnichy bylo až na konci 15. století. V roce 1518 byl kostel opraven (stavitel Benedikt Rejt, z této doby pochází pozoruhodná klenba v presbytáři), ale když roku 1580 vyhořel, musel být znovu opraven. Barokní úpravy následovaly pak roku 1697 a roku 1759. Po obnově však už žádné významnější období rozkvětu nenastalo. Českolipští měšťané se navíc přiživovali na polích a loukách, jejichž výnosy byly původně určeny na vydržování proboštství a svatomagdalenského kostela. Z té doby také pochází dohoda cisterciáků s českolipskými augustiniány, aby tito ve stanovené dny v kostelíku sv. Máří Magdaleny konali bohoslužby. Lze však říci, že i v této době určitá cisterciácká tradice v České Lípě existovala – českolipský rodák Josef Elbel v 18. století vstoupil do cisterciáckého kláštera v Oseku, a následně v letech 1776–1798 byl – jako Mauritius Elbel – jeho opatem. V Oseku působil také další cisterciák původem z České Lípy, Nivard Sommer. Jiný českolipský rodák – Konrad Proche, byl opatem cisterciáckého kláštera Neuzelle. V roce 1756 nechal plaský opat Fortunát Hartmann budovu proboštství renovovat. V roce 1785 císař Josef II. však plaský klášter zrušil, a v následujícím roce zanikla i tato jeho českolipská filiálka. Proboštství bylo císařem Josefem II. zrušeno a kostel se stal filiálním k městské farnosti. Kostelík koupil hrabě Michal Kounic, a budova proboštství pak až do poloviny 20. století sloužila jako byty. Změna nastala až v 60. letech 20. století, kdy do této budovy bylo přeneseno sídlo českolipské městské farnosti. Tomuto účelu slouží budova dodnes. V kostelíku sv. Máří Magdaleny jsou pravidelné bohoslužby. Odkazy Reference Literatura PANÁČEK, Jaroslav, VOJTÍŠKOVÁ, Marie, SMEJKAL, Ladislav: Z dějin České Lípy, ISBN 80-238-4113-0, str. 79-81 Související články Klášter Plasy Kostel svaté Máří Magdaleny (Česká Lípa) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Proboštství Česká Lípa na Wikimedia Commons hrady.cz
Bonda (rybník)

Bonda je rybník nacházející se v obci Radim, konkrétně mezi Radimí a Podhájím. Leží na potoce Trnávka, který pramení asi 600 m severovýchodně v lese. Rybník Bonda je podélný o délce asi 230 m a šířce 80 m. Po zpevněné hrázi vede asfaltová silnice. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bonda na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiljí (Chlum)

Kostel svatého Jiljí v Chlumu je římskokatolický kostel zasvěcený svatému Jiljí. Postaven byl ve čtrnáctém století, ale dochovaná podoba pochází z barokní přestavby z roku 1758. Je chráněn jako kulturní památka ČR. Historie Původní gotický kostel byl postaven v první polovině čtrnáctého století. V roce 1758 byl barokně přestavěn a rozšířen o věž. Jako filiální kostel náležel s výjimkou let 1620 až 1651 k farnosti Štědrá, která zanikla v roce 2005 a je dnes součástí Římskokatolické farnosti Bochov. Stav památkově chráněného areálu, ke kterému patří také ohradní zeď, brána a márnice, byl v roce 2007 s výjimkou brány špatný. Již v roce 1971 bylo zaznamenáno, že vnější omítka západní a jižní stěny kostela je bez jakéhokoliv členění a budova márnice chátrá. Kostel je v současnosti majetkem obce Pšov, která stavbu od roku 2016 postupně opravuje. Stavební podoba Kostel má pětiboce uzavřený presbytář, u jehož severní strany stojí hranolová věž se sakristií v přízemí. Fasády bývaly členěné lizénovými rámci. Kromě nich jsou zdi členěné polokruhově zakončenými okny a v severní zdi se dochoval gotický hrotitý portál. Západní průčelí je zakončeno trojúhelníkovým štítem. Ze sedlové střechy vybíhá sanktusová vížka a věž je krytá cibulovou střechou. V západní části plochostropé lodi je dřevěná kruchta. Mírně lomený triumfální oblouk odděluje od lodi presbytář, který je zaklenutý křížovou žebrovou klenbou. Vybavení Po druhé světové válce, a následném odsunu německého obyvatelstva, byl kostel opuštěn a přestal být udržován, což vedlo k jeho postupnému zchátrání. Vzhledem k opakovaným krádežím bylo v průběhu druhé poloviny 20. století zbývající vnitřní vybavení převezeno do depozitáře. K vybavení patřil zejména barokní portálový, sloupový a pilastrový oltář z doby okolo roku 1650. Doplňovaly ho tři boční portálové oltáře: oltář Korunování Panny Marie z roku 1630 věnovaný farářem Schramem, oltář Piety a oltář Zvěstování Panny Marie, oba z doby okolo roku 1650. Oltáře byly zdobené obrazy světců. Další zařízení kostela tvořila raně barokní šestiboká křtitelnice, barokní skříň varhan a další obrazy. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons
Kostel svatého Michaela archanděla (Bukovina)

Římskokatolický kostel svatého Michaela archanděla v Bukovině byl postaven v roce 1668 v barokním slohu, ačkoliv už ve 14. století je vesnice zmiňována jako farní. Na přelomu 18. a 19. století stavba přišla při požáru o svou jedinou loď a zachován zůstal pouze polygonální presbytář se sakristií, z nichž dnes zbyla jen ruina. Tento filiální kostel náležel ještě za první republiky k farnosti Mětikalov, nyní patří do žlutické farnosti. Od roku 1953 do konce roku 2015 ležel na území vojenského újezdu Hradiště. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Michaela archanděla na Wikimedia Commons Kaple na serveru Drobné památky
Hlinsko

Hlinsko (tjekkisk udtale: [ˈɦlɪnsko]) er en by i distriktet Chrudim i regionen Pardubice i Tjekkiet, med omkring 9.600 indbyggere. Den lokale del af Betlém er et velbevaret eksempel på folkearkitektur og er beskyttet ved lov som et landsbymonumentreservat. Bydelene og landsbyerne Blatno, Čertovina, Chlum, Kouty og Srní er administrative dele af Hlinsko. Chlum danner en eksklave af kommunens område. Etymologi Navnet er afledt af hlína, altså ler. Geografi Hlinsko ligger omkring 21 km syd for Chrudim og 30 km syd for Pardubice. Den ligger på begge bredder af floden Chrudimka. Det ligger i Železne hory (Jernbjergene) og delvist i det eponyme beskyttede landskabsområde. Historie Området omkring Chrudimka-floden har været beboet siden det 12. århundrede. Hlinsko blev grundlagt i det 12. århundrede som en vagtbebyggelse på handelsruten fra Bøhmen til Mähren. Den første skriftlige omtale af Hlinsko er fra 1349. Fæstningen i Hlinsko blev først dokumenteret i 1413. I det 16. århundrede fungerede det som et kongeligt toldhus. Under Maria Theresias regeringstid blev Hlinsko en købstad, og i 1834 blev den en by. I løbet af byens historie bestod byens økonomi hovedsageligt af landbrug, keramik, trådfremstilling og vævning. I 1871 blev jernbanen bygget, og byen blev industrialiseret. Referencer Officiel hjemmeside