NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nový hrad u Kunratic

Die Burg Nový hrad (deutsch Wenzelsburg) war im späten Mittelalter eine gotische Königsburg am Rande der tschechischen Hauptstadt Prag. Heute sind davon nur noch Mauerreste erhalten. Die Burg erstreckte sich nördlich von Kunratice, heute ein Stadtteil von Prag, auf einer bewaldeten Landzunge am Kundratitzer Bach. Erbaut wurde sie auf Befehl des böhmischen Königs Wenzel IV. in den Jahren 1411 bis 1412, dem sie vor allem als Sommersitz diente. Die Königsburg bestand aus zwei Palästen, einem viereckigen Turm und zwei Einlasstoren. Die nicht befestigte Vorburg war vom Hauptgebäude mit einem Wall und Graben getrennt. Nachdem König Wenzel am 16. August 1419 auf seiner Wenzelsburg starb, wurde sie von Prager Bürgern belagert, am 27. Januar 1420 erobert, niedergebrannt und nie wieder aufgebaut; die heutige Ruine lässt die einstige Burg nur noch erahnen. Von 1735 bis zum Ende des 18. Jahrhunderts bestand in den Ruinen noch eine Kapelle des heiligen Johannes Nepomuk. Gegen Ende des 19. Jahrhunderts wurde die Burg dann aus Sicherheitsgründen bis auf Kellerhöhe geschleift. Weblinks Nový hrad bei Kunratice Nový hrad u Kunratic auf www.hrady.cz Nový hrad u Kunratic auf mapy.cz Nový hrad u Kunratic Nový hrad u Kunratic Praha archeologická
Pałac w Kostrzynie

Pałac w Kostrzynie – zabytkowy pałac we wsi Kostrzyna (województwo dolnośląskie) w powiecie zgorzeleckim, wpisany do rejestru zabytków nieruchomych woj. dolnośląskiego. Historia Pałac został wzniesiony w 1757 roku. W XIX i XX wieku rezydencja została przebudowana, ostatnia przebudowa zatarła część cech stylowych. Obecnie pałac jest własnością prywatną. Architektura Pałac w Kostrzynie jest dwukondygnacyjnym, podpiwniczonym budynkiem założonym na planie prostokąta i krytym wysokim czterospadowym dachem z lukarnami. Od wschodu do elewacji bocznej dostawiono podcień w formie trzech arkad wspartych na filarach, które podtrzymują loggię. Główne wejście do budynku prowadzi przez portal z datą MDCCLVII (1757) w zworniku oraz kartuszem z herbami budowniczego von Uechtritz (po lewej), właściciela wsi w XVIII w. oraz von Kyaw (po prawej). Wewnątrz zachował się pozostałości pierwotnego wystroju. Budynek jest częścią zespołu pałacowego, w skład którego wchodzi jeszcze park. Przypisy Bibliografia Marek Staffa (redakcja), Słownik geografii turystycznej Sudetów. T. 2: Pogórze Izerskie (A-Ł). Wrocław: Wydawnictwo I-BiS, 2003, ISBN 83-85773-60-6, s. 337
Památník dětských obětí války

Památník dětských obětí války je figurální sousoší umístěné v blízkosti Památníku Lidice. Je věnované lidickým dětem, které byly zavražděny ve vyhlazovacím táboře Chelmno. Sousoší je dílem Marie Uchytilové a Jiřího Václava Hampla. Myšlenka vytvořit tento monument pochází od Marie. Po její smrti v listopadu 1989 dílo dokončil J. V. Hampl. V roce 2008 byla změněna deska u pomníku, na které už nebyl uveden jako spoluautor. Několikaletý soudní spor skončil v roce 2018 v Hamplův prospěch. Historie Pro památník byl zbudován odpovídající atelier. Manželé zakoupili menší chalupu a rodiče J. V. Hampla darovali sousední pozemek nezbytný k tak rozsáhlé stavbě. Se sochami se opravdu začalo v roce 1969. Prvních 30 soch (z 82) bylo instalováno v roce 1995, posledních sedm o pět let později. Po roce 1990 darovala města Prachatice, Písek, Jihlava a Vsetín sochy Klementa Gottwalda jako surovinu pro odlití soch dětí. Této práci se oba v podstatě obětovali. Ostatní jejich tvorba začala být jaksi druhotná. Zejména po smrti manželky ještě dva roky sám dokončoval a retušoval jednotlivé sochy ze sousoší. S oběma umělci pracoval v atelieru také výtvarník, malíř a grafik Miloslav Křišta. Zhotovoval kresby sousoší v životní velikosti z různých pohledů. Také se podílel mnoho let na pracích spojených s těžkou sochařskou prací. Po odlití byly jednotlivé modely soch poškozeny, musely být tedy znovu retušovány, což představovalo další rok práce. Celé sádrové sousoší daroval J. V. Hampl Muzeu severního Plzeňska – Mariánské Týnici, kde bylo do roku 2015 vystaveno v kostele Zvěstování Panny Marie. Tomuto muzeu také daroval soubor děl M. Uchytilové a prací společných – medailí, soch a modelů. Muzeum soubor díla M. Uchytilové a J. V. Hampla rozpustilo a stálou výstavní síň zrušilo. Dne 19. listopadu 2010 byla zjištěna krádež sochy malého dítěte (třetí zprava). Již 17. ledna 2011 byla nahrazena novým odlitkem. Odlitek zhotovený technologií se silikonovým kaučukem stál jen 30 000 korun, jelikož sochař Oldřich Hejtmánek se vzdal nároků na honorář. Sbírka na obnovu V březnu 2024 Památník Lidice vyhlásil sbírku na obnovu pomníku dětských obětí, který je v havarijním stavu. Zhruba dva miliony korun na tento účel Památníku Lidice odkázal americký občan Donald R. Yadesky. Obdobnou částku věnoval na obnovu základů Horákova statku. Galerie Odkazy Reference Související články Lidice Vyhlazení Lidic Památník Lidice Lidická hrušeň Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pomník dětským obětem války na Wikimedia Commons Pomník Archivováno 17. 11. 2016 na Wayback Machine. na stránkách Památníku Lidice
Memorial to the Child Victims of War

The Memorial to the Child Victims of War (Czech: Pomník dětských obětí války) is a bronze sculpture by Marie Uchytilová in Lidice, Czech Republic. It commemorates a group of 82 children of Lidice who were gassed at Chełmno in the summer of 1942 during the Second World War as a part of the Lidice massacre. Work began on the memorial in 1980, but it was not until 2000, ten years after Uchytilová's death, that it was completed by her husband. The "Garden of Peace and Friendship" adjoins the memorial. Background On 10 June 1942, the Nazis killed all 173 adult men and 52 women in Lidice as a reprisal for the assassination of Nazi official Reinhard Heydrich, the acting Reichsprotektor of the Protectorate of Bohemia and Moravia. The village was razed, seventeen children who were considered suitable to be "Germanized" were removed, and the remaining women and children, separated, were sent to concentration camps. The children were gassed that summer in mobile vans at Chełmno. Following the war, a cross was erected at Lidice in remembrance of the murdered children, but little else occurred for the next two decades. Features In 1980, the sculptor Marie Uchytilová began plans for a memorial which would not only commemorate the local children who died at the camps but symbolize the "13 million child victims of World War II." Before starting on the castings, Uchytilová met the surviving mothers to understand the physical features and the personality traits of the children, and viewed pictures of them. However, she ensured that the sculptures were not fully recognizable. Towards the end of this period, before Uchytilová's death in 1989, she had only created plaster images of the despairing children; it was left to her husband, Jiří Václav Hampl, to complete the work in bronze castings. Financing of the memorial was facilitated by donations from the Government of the Czech Republic, as well as individual and foreign donors. The memorial, with statues rotated facing forward for 180 degrees, was finally erected in 2000. With a view of the old town of Lidice, it is set in a meadow where the villagers had been killed during the war. References Bibliography Steele, Brent J. (2013). Alternative Accountabilities in Global Politics: The Scars of Violence. Routledge. ISBN 978-0-415-63269-0. Stehlík, Eduard (2004). Lidice: The Story of a Czech Village. V ráji for the Lidice Memorial. ISBN 978-80-86758-14-5. External links Official website
Memorial às Crianças Vítimas da Guerra

O Memorial às Crianças Vítimas da Guerra é uma escultura de bronze criada por Marie Uchytilová em Lídice, República Checa. O memorial homenageia um grupo de 82 crianças de Lídice que foram asfixiadas com gás no Campo de extermínio de Chełmno no verão de 1942, durante a Segunda Guerra Mundial. O trabalho no memorial começou em 1980, mas foi só em 2000, dez anos após a morte de Uchytilová, que o memorial foi completado por seu marido. História Em 10 de junho de 1942, nazistas mataram todos os 173 homens e 52 mulheres adultas da pequena cidade de Lídice como uma represália pelo assassinato do oficial nazista Reinhard Heydrich, o Reichsprotektor (governante) do Protetorado da Boêmia e Morávia. A aldeia foi arrasada, dezessete crianças que foram consideradas adequadas para serem "germanizadas" foram levadas pelos nazistas, as mulheres e crianças restantes foram separadas e foram enviadas para campos de concentração. As crianças foram asfixiadas com gás naquele verão em caminhões de gás em Chełmno. Após a guerra, uma cruz foi erguida em Lídice em memória às crianças assassinadas, mas pouca coisa ocorreu nas duas décadas seguintes. Características Em 1980, a escultora Marie Uchytilová iniciou os planos para um memorial que não apenas homenagearia as crianças locais que morreram, mas simbolizaria as "13 milhões de crianças vítimas da Segunda Guerra Mundial". Antes de começar as fundições em bronze, Uchytilová encontrou-se com as mães sobreviventes para entender as características físicas e os traços de personalidade das crianças, Uchytilová também viu fotos delas. No entanto, ela garantiu que as esculturas não seriam totalmente legítimas. No final desse período, antes da morte de Uchytilová, em 1989, ela havia criado apenas imagens de gesso das crianças com feições de medo, desesperadas; ficou a cargo do marido, Jiri Hampel, completar o resto do trabalho em fundições de bronze. O financiamento do memorial foi facilitado por doações do Governo da República Checa, bem como de doadores individuais e estrangeiros. O memorial, com as estátuas voltadas para a frente em 180 graus, foi finalmente erguido em 2000, com a vista para a velha cidade de Lídice, em um prado onde os moradores foram mortos durante a guerra. Galeria Referências Bibliografia Steele, Brent J. (2013). Alternative Accountabilities in Global Politics: The Scars of Violence. [S.l.]: Routledge. ISBN 978-0-415-63269-0 Stehlík, Eduard (2004). Lidice: The Story of a Czech Village. [S.l.]: V ráji for the Lidice Memorial. ISBN 978-80-86758-14-5
Rozhledna Komec

Rozhledna Komec se nachází ve Sportovním areálu Komárov, v Brně-Komárově. Popis Rozhlednu tvoří komín bývalé kotelny, která vytápěla původně zde se nacházející skleníky. Komín byl roku 2014 osazen točitým ocelovým schodištěm. Vedle komína se nachází budova bývalé kotelny, v současnosti využívaná jako lezecké centrum. Rozhledna byla otevřena pro veřejnost v srpnu 2014. Přístup je přes budovu kotelny. Na kruhový ochoz ve výšce 25 metrů stoupá celkem 134 schodů, z toho 27 vnitřním schodištěm v kotelně a 107 na točitém schodišti okolo komína. Vstup na rozhlednu je zpoplatněn. Přístup k rozhledně je z ulice Hněvkovského nebo z cyklostezky vedoucí podél řeky Svratky. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rozhledna Komec na Wikimedia Commons Oficiální stránka Vyhlídková věž v areálu Hněvkovského v Brně-Komárově na rozhledny.webzdarma.cz
Gymnázium Dr. Antona Randy

Gymnázium Dr. Antona Randy je gymnázium v Jablonci nad Nisou a je jedním ze šestnácti sportovních gymnázií v České republice. Historie Gymnázium bylo založeno v roce 1984. Původně byly otevřeny čtyři sportovní třídy a o rok později byl zahájen 1. ročník sportovního gymnázia. Kmenovými sporty se staly atletika a klasické lyžování, které dodnes patří mezi nejsilnější sportovní disciplíny školy. Prvním ředitelem gymnázia se stal Mgr. Jindřich Kurfiřt. V roce 1990 byl otevřen 1. ročník všeobecného osmiletého studia a zároveň 1. ročník čtyřletého nesportovního studia, čímž se škola rozšířila i pro studenty bez sportovního zaměření. K roku 2007 gymnázium disponovalo 16. třídami. Významní sportovci Současnost a zaměření K roku 2025 gymnázium nabízí kvalitní vzdělávací programy pro studenty osmiletého a čtyřletého studia, přičemž sportovní specializace je stále klíčovou součástí školy. Škola spolupracuje s místními sportovními kluby a umožňuje studentům účast na národních i mezinárodních soutěžích. Název školy Gymnázium nese své jméno po osobnosti Dr. Antonu Randovi (*1864 - †1918), což byl lékař, filantrop a sběratel umění. Byl velice známý svojí odbornou erudicí a kulturním přínosem pro region Jablonecka. Reference
Gymnázium Na Vítězné pláni

Gymnázium Na Vítězné pláni je gymnázium v Praze-Nuslích. Zřizovatelem školy je Hlavní město Praha. Rekonstrukce školy Gymnázium posledních pět let[kdy?] prochází velkou modernizací. V současné době[kdy?] má plně vybavené učebny biologie, fyziky, chemie a informatiky včetně laboratoří s nejmodernější výbavou. Úplnou rekonstrukcí si prošly učebny informatiky, obě tělocvičny i velké a malé venkovní hřiště, šatny, učebna hudební výchovy a další. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gymnázium Na Vítězné pláni na Wikimedia Commons Oficiální webové stránky
Gymnázium T. G. Masaryka Hustopeče

Gymnázium T. G. Masaryka Hustopeče je školská příspěvková organizace zřizovaná Jihomoravským krajem, vykonávající činnost gymnázia. Sídlo školy je v Hustopečích, na Dukelském náměstí. Jeho ředitelem je od školního roku 2018/19 Mgr. Radim Šebesta. Svoji funkci převzal od svého předchůdce Mgr. Jana Sedláčka, který zde byl ředitelem dlouhých 29 let. Historie Gymnázium v Hustopečích bylo zřízeno výnosem Ministerstva školství a národní osvěty 14. října 1919. Škola zabezpečuje čtyřleté a víceleté studium pro přibližně 300 žáků ve 12 třídách. Adresa školy je Dukelské náměstí 7, 693 01 Hustopeče, kde sídlí v budově z roku 1910. Budova školy původně sloužila jako okresní c. k. hejtmanství a sídlo ONV. Školou se budova stala v roce 1967. V roce 2010 byla dokončena přístavba tělocvičny, o rok později byl dokončen projekt Bezbariérová škola. Ve dvanácti třídách studuje celkem 301 studentů (stav ve školním roce 2018/2019). Úspěchy školy V srpnu 2009 se družstvo školy zúčastnilo v Pekingu mistrovství světa v záznamu a zpracování textů. Studenti gymnázia zde vynikli v disciplínách, jako je například Korespondence a protokolování nebo Wordprocessing a získali po jedné zlaté a stříbrné medaili a také tři bronzové medaile. Projekty Gymnázium se zapojuje do velkého množství různých projektů. Jedním z nich je například Erasmus+, který je organizován Evropskou unií. Reference Externí odkazy Oficiální stránky
Humlův dům

Humlův (či Hummlův, Hummelův) dům, zvaný též Trnkův je pozdně barokní až klasicistní dům z let 1769–74. Stojí na Kampě na Malé Straně, Praha 1, na adrese Hroznová 500/1, přiléhá k domu čp. 543. Dějiny objektu Parcela Parcela, na níž stojí dnešní budova, byla původně nezastavěnou plochou na břehu Čertovky. Teprve v roce 1629 byla prodána jako stavební parcela, nicméně s výstavbou se zde započaslo až koncem 17. století. Do té doby byla spojena s vedlejším domem čp. 490/III. Matyáš Hummel Teprve v roce 1761 prázdné stavební místo výhodně koupil pražský stavitel Matyáš Hummel. Není známo, kdy začal s výstavbou svého obytného domu (v pozdně barokním až klasicistním stylu). Jako nejpravděpodobnější se jeví roky 1769–1774, neboť v roce 1774 je již dům zmíněn jako Hummlův majetek. Zcela jistě pak lze existenci doložit od roku 1786, a to podle záznamů Ignáce Jana Nepomuka Palliardiho a Josefa Jägera. Další majitelé Dům byl upraven v roce 1865 pro potřeby herce Pavla Švandy ze Semčic, kterému patřil, jméno stavitele však nelze s jistotou určit (pravděpodobně jím byl František Václavík). Roku 1959 dům zakoupil výtvarník Jiří Trnka, který jej rovněž nechal upravit. Okolí V blízkosti paláce se nacházejí další významné objekty: Buquoyský palác Malý Buquoyský palác Velkopřevorský palác Lennonova zeď Palác Metychů z Čečova Štěpán(ov)ský (Velkopřevorský) mlýn Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Humlův dům na Wikimedia Commons
Hvězdárna Valašské Meziříčí

Hvězdárna Valašské Meziříčí je větší hvězdárna sloužící především pro popularizaci astronomie. Původní dřevěná budova z roku 1929 je nyní kulturní památkou. Nová kamenná budova pochází z roku 1955. Historie Hvězdárna navazuje na tradici soukromé Ballnerovy hvězdárny, která byla nákladem Antonína Ballnera na jižním okraji města na vrcholu Stínadla postavena v roce 1929. Dřevěná budova s kupolí o průměru tři metry, která je zároveň nejstarší hvězdárnou na Moravě, byla rekonstruována a veřejnosti znovuotevřena roku 2005. Současná hvězdárna byla otevřena na podzim roku 1955, kdy byla vedle historické budovy vystavěna kamenná observatoř podle architektonického návrhu Zdeňka Plesníka. Její první ředitel Josef Doleček otevíral v roce 1964 i druhou budovu sloužící jako odborné pracoviště. V období 1965–1995 sloužila hvězdárna jako centrum Pomaturitního studia astronomie při místním gymnáziu. V roce 2025 bylo ve hvězdárně otevřeno nové kulturní a kreativní centrum. Vybavení Hlavní budova má tři kupole. V centrální kupoli je umístěn dalekohled Zeiss-coudé 150/2250 mm (průměr objektivu/ohnisková délka), který je využíván především při programech pro veřejnost. Ve východní kopuli se nachází reflektor Schmidt-Cassegrain 355/3550 mm s CCD kamerou G2. V západní kopuli je umístěn reflektor Celestron Schmidt-Cassegrain 280/2800 mm. Na jižní budově sloužící převážně k pozorování Slunce je jedna kupole, ve které se na paralaktické montáži Zeiss VII nachází několik dalekohledů: refraktor AS 200/3000 mm, refraktor E 130/1930 mm, protuberanční koronograf 150/1950 mm, chromosférický dalekohled 135/2350 mm s efektivním ohniskem 5170 mm. Hvězdárna disponuje přednáškovým sálem, v areálu je umístěn mj. model družice Iridium, zmenšený model sluneční soustavy, model Země a muzeum vzorků významných hornin. Na zahradě je instalován model místního poledníku, který slouží k vysvětlení souřadnicových systémů na Zemi a na obloze. Vstup do veřejné observatoře zdobí bysty významných přírodovědců. Činnost Valašskomeziříčská hvězdárna navázala na tradici pozorování Slunce Ballnerovou hvězdárnou. Odborné sledování Slunce, průběhu protuberancí nebo dějů v chromosféře zde stále probíhá. Další odbornou činností je měření okamžiků zákrytů hvězd tělesy sluneční soustavy, pozorování vybraných typů proměnných hvězd či meziplanetární hmoty. Pro veřejnost pořádá především přednášky a semináře o astronomii a kosmonautice. Hvězdárna je také velmi aktivní na internetu. Úzce spolupracuje s Valašskou astronomickou společností. Meteorologická stanice Od roku 1957 je v areálu umístěna meteorologická stanice provozována ČHMÚ Ostrava-Poruba. Automaticky měří základní meteorologické prvky jako teplotu a tlak vzduchu, teplotu půdy, relativní vlhkost vzduchu, směr a rychlost větru, délka slunečního svitu nebo množství srážek. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hvězdárna Valašské Meziříčí na Wikimedia Commons Oficiální webové stránky
Jezdovický rybník

Jezdovický rybník je vodní plocha mezi Jezdovicemi a Třeští v okrese Jihlava. Leží na Třešťském potoce, ze západu se do něj vtéká Bukovský potok. S plochou 28 hektarů je největším rybníkem v okrese Jihlava. Slouží k chovu ryb a odběrům vody pro zemědělství. V blízkosti rybníka se nachází hnízdiště vodních ptáků. Průtočný rybník má protáhlý tvar. Jeho chobot v délce 0,5 km zarostl rákosinami. Po západním břehu vede Železniční trať Kostelec u Jihlavy – Slavonice a silnice 2. třídy č. 406, po které vedou cyklistická trasa č. 16 a č. 5129 z Jezdovic do Třeště. Severní břeh tvoří zástavba Jezdovic. Jihovýchodní strana je zalesněná. Na jeho hrázi stojí jednoobloukový kamenný most, pod nímž je umístěno hlavní stavidlo rybníka. Most, zvaný Šlajsna, dlouhý 8 metrů a je 4,5 m široký. Pochází z poloviny 19. století. Mezi Bukovou a Jezdovickým rybníkem se nachází rybniční kaskáda, jež slouží jako soustava vodních kanálů a retenčních nádrží. V dubnu 2006 přeplněný Jezdovický rybník částečně vytekl a voda způsobila podemletí železniční trati mezi zastávkami Kostelec a Třešť. Vlaková doprava byla zastavena na dva dny. V okolí stojí dvě dubové aleje na severovýchodním okraji Třeště a nedaleko Otova Dvora. Na kraji lesa, na pravém břehu stojí smírčí kámen s reliéfem latinského kříže, sekery a obrazce, který se podobá ozubenému kolu či květině. Reference
Kaple Navštívení Panny Marie (Litohlavy)

Poutní kaple Navštívení Panny Marie na Vršíčku byla postavena rokycanskými měšťany jako projev díků za uchránění před morovou epidemií. Kopec Vršíček, na němž kaple stojí, se nachází při jihozápadním okraji obce Litohlavy v okrese Rokycany v Plzeňském kraji. Historie V letech 1680, 1689 a 1713 postihly Čechy morové rány, které se Rokycanům vyhnuly. Po epidemii z roku 1713, poslední velké morové nákaze v Čechách, rokycanští měšťané slíbili, že postaví na Vršíčku „malou kapli neb kostelíček“ jako projev vděku za ochranu Panny Marie. Ve válečném roce 1741 se po průchodu vojsk začal mor opět šířit a tentokrát postihl i Rokycany. Kdesi v polích mezi Rokycany a vsí Litohlavy byl postaven morový špitál, kde byli nemocní izolováni a čekali na uzdravení či smrt. Když epidemie odezněla, zakrátko byly z darů vděčných věřících shromážděny prostředky, aby stavba mohla v roce 1744 započít. Kaple je chráněna jako kulturní památka ČR. Dostupnost Vrchol Vršíčku je přístupný po žlutě značené turistické cestě, která vede z Klabavy kolem stejnojmenné vodní nádrže do Litohlav a dále k zámku Březina. Nejbližší spojení autobusem z Rokycan je na zastávku Litohlavy, háj. Nejbližší vlaková zastávka je cca 3,5 km vzdálená Klabava na železniční trati Praha – Plzeň. Největší událostí, spojenou s kaplí, je tzv. Pouť Vršíčková, která se koná vždy první neděli v červenci u příležitosti svátku Navštívení Panny Marie. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Rokycany Seznam katolických poutních míst v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons kostel Navštívení Panny Marie na hrady.cz
Kaple Panny Marie Pomocné (Brtnice)

Kaple Panny Marie Pomocné stojí na vyvýšenině téměř v centru Brtnice, v ulici Na Kapli, naproti místnímu zámku. Nachází se zde jedno ze zastavení NS Brtnická stezka. Od roku 1972 je chráněna jako kulturní památka. Barokní kapli nechal v letech 1672–1673 postavit hrabě František Collalto; vysvěcena v roce 1685. V roce 1784 v rámci Josefínských reforem bylo rozhodnuto o jejím zrušení a došlo k jejímu odsvěcení. Po stranách kaple došlo v průběhu 18. a 19. století k vystavění domků, které původně sloužily jako špitál pro staré ženy. Dnes jsou v nich umístěny sociální městské byty. Jedná se o bývalou kapli s obdélnou lodí, kterou zakončuje neodsazený trojboký presbytář. Vnějšek zdobí sokl, drobné opěráčky a nárožní liseny, vrchní část zakončuje korunní římsa. Celý objekt kryje sedlová střecha se západním barokním štítem. Vnitřek kaple je nyní přepatrovaný a rozdělený na byty, v minulosti se zde nacházely valené klenby a lunety. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Pomocné na Wikimedia Commons Kaple Panny Marie Pomocné - Brtnice, atlasceska.cz Historické památky, brtnice.cz kaple Panny Marie Pomocné, hrady.cz Rekonstrukce kaple Panny Marie Pomocné v Brtnici, zeleny.cz