Jiří Voskovec

Jiří Voskovec, rozený Jiří Wachsmann a po roce 1948 vystupující jako George Voskovec (19. června 1905 Sázava – 1. července 1981 Pearblossom, USA), byl český herec, spisovatel, dramatik a textař proslavený meziválečnou spoluprací s Janem Werichem a Jaroslavem Ježkem v Osvobozeném divadle. Po únorovém převratu emigroval do USA, kde strávil zbytek života a pokračoval v úspěšné herecké kariéře. Život Mládí Narodil se jako třetí a nejmladší dítě Viléma Wachsmanna (nar. 5. ledna 1864 ve Svojšicích) a Jiřiny rozené Pinkasové (nar. 5. března 1867 ve Vaux-de-Cernay, department Seine-et-Oise). Otec byl nadaný hudebník, kapelník carských vojenských hudeb v armádě Kongresového Polska, tj. území Polska pod vládou Ruska. 12. listopadu 1893 se zde oddal s Jiřinou a pár tu měl Voskovcovy starší sourozence Prokopa (nar. 1893) a Olgu (1895), kteří vyrůstali v Rusku. Vilém Wachsmann vstoupil během 1. sv. války v Rusku do čs. legií a po návratu do Čech požádal o počeštění svého jména na Voskovec. Zemská politická správa v Praze mu 19. února 1921 vyhověla. Jiří studoval na reálném gymnáziu v Křemencově ulici v Praze, kde byl jeho spolužákem Jan Werich. Poté získal stipendium na Carnotově lyceu ve francouzském Dijonu, kde pak studoval v letech 1921–1924. Během studia navštěvoval v Paříži divadla a cirkusy, kupř. trojici klaunů rodiny Fratellini z cirkusu Medrano a také avantgardní divadlo Vieux-colombier v Paříži, které vedl herec Jacques Copeau. V roce 1921 napsal článek o futurismu do studentského časopisu. Byl to první článek na toto téma v Československu. Umělecká beseda v roce 1922 otiskla ve svém 2. sborníku Život jeho moderní báseň „Mal du Pays“. V roce 1936 se v Praze na Staroměstské radnici oženil s Francouzkou Marii Madeleine Chambrovou roz. Mainovou (1900–1990). Spolupráce s Janem Werichem V roce 1926 spolu s Janem Werichem vstoupili do avantgardního Osvobozeného divadla, kde pomocí humoru reagovali na tehdejší politické a sociální problémy. Jejich spolupráce vyústila do hry Vest pocket revue podle Werichovy povídky. Spolupráce dua V+W vznikla v magazínu Přerod, který vedl Hubert Ripka. Protože jejich vystoupení byla otevřeně protifašistická, museli v roce 1938 divadlo zavřít a na začátku roku 1939 oba emigrovali do USA (Pensylvánie). Vrátil se do Československa až rok po Werichovi, v roce 1946. Až do druhé poloviny 40. let pracoval a psal a hrál hlavně s Janem Werichem. Spolu s ním podepsal v roce 1948 prokomunistickou výzvu Kupředu, zpátky ni krok! Po dvou letech, kdy se marně snažili s Janem Werichem obnovit Osvobozené divadlo, emigroval podruhé a definitivně. Žil krátce ve Francii. Sepětí Voskovce a Wericha zvěčnil neobvyklým způsobem astronom Luboš Kohoutek pojmenováním planetky 2418 Voskovec-Werich. Druhá emigrace Voskovec ještě roku 1948 emigroval z komunistického Československa do Francie a odsud se v roce 1950 rozhodl vrátit do USA. Zde byl však v atmosféře mccarthismu po 11 měsíců internován na Ellis Islandu pro podezření, že je sympatizantem komunismu. Tehdy mu přitížilo, jak byly interpretovány jeho filmy ze 30. let, o nichž si někteří mysleli, že propagují komunismus, např. Hej rup!. V téže době byl už Jan Werich ředitelem pražského Divadla ABC. Po své druhé emigraci se Voskovec s Werichem osobně ještě několikrát setkal. Po osmiletém odmlčení si dopisovali až do Werichova úmrtí. Ačkoli žil ve třech zemích, stále tvrdil, že se narodil a byl vychován jako Čech. Vzhledem k jeho původnímu jménu Jiří Wachsmann ho fašistický bulvár ve 30. letech označoval za Žida, při povinném prokazování rasového původu za protektorátu se však žádný Žid mezi jeho předky nenašel. V roce 1955 se stal občanem USA. To už ale v Americe byl známý pod jménem George Voskovec (jeho příjmení bylo vyslovováno jako Voskovek). Žil v New Yorku a hrál zde v mnoha představeních, i na Broadwayi. Ztvárnil např. roli prvního herce v Hamletovi nebo dokonce třikrát Alberta Einsteina. Hrál také v mnoha filmech, mezi nejslavnější patří jeho role jednoho z porotců v oscarovém filmu Dvanáct rozhněvaných mužů. Poslední rok svého života strávil v Kalifornii, kde prodělal protirakovinovou léčbu. Zemřel 1. července 1981 na infarkt. Rodina Jeho otec byl příbuzný několika malířů. Bratr byl prof. Bedřich Wachsmann ml. (1871–1944), strýc byl Bedřich Wachsmann str. (1820–1897), bratranec byl Julius Wachsmann (1866–1936). Jeden z jeho synovců byl architekt Alois Wachsmann (1898–1942). Básník a dramatik Prokop Voskovec mladší byl synem Jiřího staršího bratra Prokopa Voskovce. Matčin bratr byl politik Ladislav Pinkas z Národní strany svobodomyslné („mladočeši“). Oba byli děti českého malíře Soběslava Pinkasa a jeho francouzské manželky Adrieny Denoncinové z Ludes v department Marne. Soběslavova babička z matčiny strany byla Františka Schaurothová, rozená Dačická z Heslova. Toto byl český šlechtický rod, jehož nejznámějším představitelem byl renesanční spisovatel Mikuláš Dačický, měšťan z Kutné Hory. Vývod z předků Malíř Josef Šíma a rodina Wachsmannů Malíř Josef Šíma byl přítelem rodičů Jiřího Voskovce a navštěvoval rodinu Wachsmannů na Sázavě. Portrét Jiřího Voskovce jako chlapce patří k Šímovým raným dílům. (Portrét byl vystaven na výstavě Josefa Šímy v Praze 2019.) Další portrét – Šímovu kresbu Jiřího Voskovce vlastní Moravská galerie. Citát Seznam písňové tvorby (výběr) Civilizace (Jan Werich a Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) – Pozn. dříve pod názvem Civilisace David a Goliáš (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Divotvorný hrnec (Burt Lane/Jiří Voskovec a Jan Werich) Ezop a brabenec (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Klobouk ve křoví (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Babička Mary (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Nebe na zemi (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Nikdy nic nikdo nemá (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) O Španělsku si zpívám (Jaroslav Ježek/Jiří Voskovec a Jan Werich) Potopa (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Prodám srdce (Jaroslav Ježek/Jiří Voskovec a Jan Werich) Půl párku (One Meatball) (Lou Singer/Jan Werich a Jiří Voskovec) Stonožka (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Strojvůdce Příhoda (The Ballad of Casey Jones) (Eddie Newton/Jan Werich a Jiří Voskovec) Svět patří nám (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Svítá (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Tmavomodrý svět (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Tři strážníci (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Zeměkoule (Thanks for the Buggy Ride) (Jules Buffano/Jan Werich a Jiří Voskovec) Život je jen náhoda (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Strašlivá píseň o Golemovi (Jaroslav Ježek/Jan Werich a Jiří Voskovec) Osel a stín – 1933, lidé se hádají o nesmyslné věci. Antická historka – spor o poplatek za odpočinek ve stínu osla. Odkazy Poznámky Reference Literatura Česká divadla : encyklopedie divadelních souborů. Praha : Divadelní ústav, 2000. 615 s. ISBN 80-7008-107-4. S. 89–91, 138, 145–147, 162, 242, 368, 379–384, 426, 428, 506. HEDBÁVNÝ, Zdeněk: Divadlo Větrník. Praha : Panorama, 1988, str. 14, 22, 46, 125, 135, 146, 183. Osobnosti – Česko : Ottův slovník. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 781. MERHAUT, Luboš, a kol. Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. 4/II. U-Ž, Dodatky k LČL 1-3, A-Ř. Praha: Academia, 2008. 1089–2105 s. ISBN 978-80-200-1671-3. S. 1473–1485. NEDVĚD, Franta. Jednou jsi dole, jednou nahoře : V+W (s Jiřím Voskovcem v New Yorku). Praha : Mladá fronta, 2005. 173 s. ISBN 80-204-1235-2. SEIFERT, Jaroslav. Všecky krásy světa. Praha : Československý spisovatel, 1982, str. 261, 319 SCHONBERG, Michal a Jiří VOSKOVEC. Rozhovory s Voskovcem. Praha: Blízká setkání, 1995. ISBN 80-901 731-1-X TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q–Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 489–490. TUNYS, Ladislav. Hodně si pamatuju...Perličky v duši Raoula Schránila. Praha: Ametyst, 1998, str. 25, 27–8, 42, 100, ISBN 80-85837-35-8 Související články Osvobozené divadlo Osvobozené divadlo neznámé Jan Werich Jaroslav Ježek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jiří Voskovec na Wikimedia Commons Osoba Jiří Voskovec ve Wikicitátech Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jiří Voskovec Jiří Voskovec v České divadelní encyklopedii Jiří Voskovec v souborném katalogu Akademie věd ČR Jiří Voskovec Archivováno 16. 5. 2013 na Wayback Machine. v Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století Jiří Voskovec v Česko-Slovenské filmové databázi Jiří Voskovec ve Filmové databázi Jiří Voskovec na Kinoboxu Jiří Voskovec v Internet Movie Database (anglicky) Jiří Voskovec na Dabingforum.cz Jiří Voskovec na stránkách Obce překladatelů Poslední rozhovor Jana Wericha s Jiřím Voskovcem ve Vídni v roce 1974 Fotografie v archivu atelieru Šechtl & Voseček Dokumentární film – Můj otec George Voskovec [2] Archivováno 14. 11. 2011 na Wayback Machine. Pořad Českého rozhlasu Plus: Jiří Voskovec – ztratil jsem domov, našel svět; obsahuje citace z nevydaných pamětí Jiřího Voskovce a unikátní rozhlasové nahrávky s jeho hlasem z archivu Rádia Svobodná Evropa. Recenze filmu o Jiřím Voskovcovi Mám rád svobodu, jsem chudý, sere mě samota, říká Jiří Voskovec v objevném dokumentu od Rudinské. na Kritiky.cz