NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chebský viadukt

Chebský viadukt je železniční most přes řeku Ohři v blízkosti Chebu. Patří mezi deset největších kamenných železničních mostních staveb v České republice. Popis Chebský viadukt byl původně kamenný (žula z bavorského pohoří Fichtelgebirge) obloukový most, v roce 1946 došlo k jeho rekonstrukci z monolitického betonu. Je dlouhý 378 m, střední část má 12 oblouků na pilířích (ty mají rozpětí 12 metrů) a krajní pole na obou stranách jsou tvořena vždy třemi menšími oblouky. Výška kolejiště nad hladinou řeky Ohře je asi 25 metrů a šířka mostu je 6,75 metru. Historie Most byl pravděpodobně navržen Heinrichem von Hügelem. Zbudován byl v roce 1898 (1863 – 65). Stavba stála téměř 500 000 tolarů. Most byl výrazně poškozen spojeneckými nálety za druhé světové války. Po náletu 23. října 1944 byl most opraven a znovu používán. Nálet plánovaný na 5. dubna 1945 zhatilo počasí. Nálety ve dnech 8. a 10. dubna 1945 byl pak viadukt definitivně zničen. Zpráva německých drah ze 13. dubna 1945 hovoří o následujícím poškození: přímý zásah pilířů I, IV, XV přímý zásah oblouků 1, 2, 9, 10, 15, 16 poškození oblouku 4 a pilíře V Od roku 1946 pak probíhala rekonstrukce viaduktu, kdy bylo původní kamenné zdivo nahrazeno betonem. Ke znovuotevření došlo 19. května 1951. V průběhu této rekonstrukce byl také v náspu vybudován nový otvor pro vedení ulice Pražská – ta původně vedla až prvním velkým obloukem viaduktu. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Egerviadukt (Cheb) na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu železniční viadukt v Chebu na Wikimedia Commons
Egerviadukt (Cheb)

Der Egerviadukt ist eine Eisenbahnbrücke über die Eger (Ohře) bei Cheb in Tschechien. Geschichte Errichtet wurde die Brücke bis 1865 durch die Königlich Sächsischen Staatseisenbahnen für die Strecke der Vogtländischen Staatseisenbahn von Herlasgrün über Oelsnitz/Vogtl. und Franzensbad nach Eger. Insgesamt kostete der Bau fast 500.000 Taler. Der Viadukt besteht aus elf 19,8 m weiten und vier kleineren Bögen. Beidseitig schließen sich noch anfangs über 20 m hohe, mehrere hundert Meter lange Dämme an. Am 1. November 1865 wurde der Zugbetrieb über den Viadukt aufgenommen. Neben der sächsischen Strecke Herlasgrün–Eger führte auch das Gleis der bayrischen Bahnstrecke Cheb–Oberkotzau der Hof-Egerer Eisenbahn über die Brücke. Zum Ende des Zweiten Weltkriegs am 12. April 1945 wurde der Egerviadukt bei einem Bombenangriff der US Air Force so schwer getroffen, dass kein Zugverkehr mehr möglich war. Im Schadensbericht der Deutschen Reichsbahn vom 13. April 1945 werden folgende Schäden vermerkt: Volltreffer an Pfeiler I, IV, XV Volltreffer an Öffnung 1, 2, 9, 10, 15, 16 Treffer an Öffnung 4 und Pfeiler V Die ČSD begannen 1946 mit dem Wiederaufbau. Die zerstörten Pfeiler und Bögen wurden dabei in Beton ausgeführt. Am 19. Mai 1951 war der Wiederaufbau der Brücke in äußerlich alter Form abgeschlossen. Seitdem führt nur noch das Gleis der Bahnstrecke Plauen–Cheb über die Brücke, was wegen des gesunkenen Verkehrsaufkommens bis heute ausreichend ist. Literatur Erich Preuß, Reiner Preuß: Sächsische Staatseisenbahnen. transpress Verlagsgesellschaft, Berlin 1991, ISBN 3-344-70700-0. Wilfried Rettig: Die Eisenbahnen im Vogtland, Band 2. Neben- und Schmalspurstrecken, Bahnanlagen, Unfälle, Anekdoten. EK-Verlag, Freiburg 2002, ISBN 3-88255-687-0. Weblinks
Židovský hřbitov ve Frýdku

Židovský hřbitov ve Frýdku byl vystavěn roku 1882, do té doby museli místní Židé pohřbívat své mrtvé na těšínském hřbitově. Hřbitov s hřbitovní budovou byl vybudován na okraji Frýdku při tehdejší císařské silnici do Těšína a Haliče a celý pozemek o rozloze 14 674 m² byl ohrazen. Pohřební bratrstvo Chevra kadiša však bylo založeno až roku 1896. V období Protektorátu byl hřbitov zkonfiskován nacisty, k vážnému poškození však došlo v období komunistické diktatury, kdy ze hřbitova zmizelo značné množství náhrobků. Poslední pohřby se konaly počátkem padesátých let a dnes je dřívější hřbitovní budova využívána adventisty sedmého dne jako modlitebna. Roku 1998 byly některé náhrobky poškozeny vandaly, roku 2004 však byly opraveny. Další poškození způsobila na přelomu let 2015–2016 skupina dětí ve věku 12–15 let. Odkazy Poznámky Související články Frýdecko-místečtí Židé Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek v Moravskoslezském kraji Centrální hřbitov ve Frýdku Bibliografie POLÁŠKOVÁ, Jiřina; POLÁŠEK, Jaromír. Židovský hřbitov ve Frýdku. In: Židé a Morava. Kroměříž: Muzeum Kroměřížska, 2005. ISBN 80-85945-43-6. Svazek XI. S. 178–186. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov ve Frýdku na Wikimedia Commons Židovský hřbitov ve Frýdku v dokumentaci náhrobků na webu Židovské obce Brno
Jüdischer Friedhof (Frýdek-Místek)

Der Jüdische Friedhof Frýdek-Místek ist ein jüdischer Friedhof in der tschechischen Stadt Frýdek-Místek (deutsch Friedeck-Mistek, auch Friedek-Mistek) im Okres Frýdek-Místek in der Region Moravskoslezský kraj. Jüdische Familien siedelten sich ab der Mitte des 19. Jahrhunderts an. Im Jahre 1882 wurde in Frýdek der Friedhof angelegt. Der Trauersaal hat klassizistische architektonische Elemente. Die letzten Begräbnisse fanden Anfang der 1950er Jahre statt. In den Folgejahren kam es zu Beschädigungen, einige Grabsteine wurden entfernt. Das Friedhofsgebäude wird heute als Gebetsaal durch die Siebenten-Tags-Adventisten benutzt. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Ausgabe). Weblinks Aktion Sühnezeichen über den jüdischen Friedhof Einzelnachweise
Cmentarz żydowski we Frydku-Mistku

Cmentarz żydowski we Frydku-Mistku, w Czechach – został założony w 1882 roku we Frydku. W okresie Protektoratu Czech i Moraw został skonfiskowany przez nazistów. W czasach komunistycznych cmentarz uległ znacznej dewastacji, a dom przedpogrzebowy przekazano do celów kultowych Adwentystom Dnia Siódmego. W 1998 roku został zdewastowany przez wandali, ale odnowiono go w 2004 roku.
Základní škola a mateřská škola Gustawa Przeczka s polským jazykem vyučovacím v Třinci

Základní škola a mateřská škola Gustawa Przeczka s polským jazykem vyučovacím v Třinci (též Polska Szkoła Podstawowa, PSP) je MŠ a ZŠ s tradicí od roku 1851. Nabízí výuku v polském jazyce vyučovacím dle standardních osnov Ministerstva školství, platných v ČR. V roce 2023 měla škola přibližně 250 žáků. Škola je pojmenována po svém dlouholetém řediteli (1951–1960) Gustawu Przeczkovi (1913–1974), spisovateli, literátovi, menšinovém aktivistovi, československém politikovi a poslanci Národního shromáždění ČSR. Historie Do poloviny 19. století v Třinci škola nebyla, a tak na popud tehdejšího ředitele Třineckých železáren (tehdy podružného podniku Těšínské komory – hlavní závody byly v Ustroni a v Lískovci) Jana Holečka v roce 1851 vznikla škola pro děti třineckých hutníků, byla to jednotřídka a měla charakter soukromé školy. Výuka probíhala v polském a německém jazyce. S rozvojem Třineckých železáren došlo k rozvoji Třince a škola se rozrůstala, v roce 1869 byla zavedená povinná školní docházka na základě Hasnerova zákona. V polovině 90. let 19. století to byla již šestitřídní obecná škola (německy Volksschule, polsky Ludowa) a navštěvovalo ji přes 600 žáků. V školním roce 1899/1900 byly děti rozděleny na dívčí a chlapecké třídy a byla postavena nová budova pro dívky. Stávající hlavní budova byla určena pro chlapce. V roce 1931 byla zřízena veřejná třítřídní okresní měšťanská škola (tzv. měšťanka, německy Stadtschule či Bürgerschule, polsky Wydziałowa, po roce 1918 nazývaná i v češtině též občanská škola) s polským vyučovacím jazykem pro starší žáky, kterou řídil Adam Kubala. Během 2. světové války byly všechny polské školy uzavřeny a byly zavedeny pouze německé. Po 2. světové válce v hlavní budově sídlil Třinecký obecní úřad (samostatný úřad byl obnoven až v roce 1949). Sídlila zde měšťanská škola a druhá budova byla určena pro obecnou školu. V roce 1953 sloučením obou stupňů vznikla polská osmiletá základní škola v Třinci, později devítiletá základní škola. Od roku 1981 byl název školy – Základní škola s polským vyučovacím jazykem, Třinec, Nádražní 10. Od 1. září 2013 je oficiální název školy – Základní škola a Mateřská škola Gustawa Przeczeka s polským jazykem vyučovacím, Třinec, Nádražní 10. Součásti komplexu budov školy je Sportovní hala Gustawa Przeczka otevřená v roce 2019. Výstavbou došlo ke sloučení obou budov školy a haly do jednoho celku. Pobočky Základní škola a mateřská škola v Oldřichovicích Mateřská škola v Dolní Lištné Mateřská škola v Třinci na ul. SNP Mateřská škola v Třinci na ul. Štefánika Mateřská škola v Neborech Ředitelé Adam Kubala Wiktor Mola Emil Zyła Gustaw Przeczek (1951-1970) Edward Klimsza Gogusław Lasota Jan Musioł Tadeusz Szkucik Anna Jeżová Jolana Kantorová (od 2024) Odkazy V tomto článku byl použit překlad textu z článku Szkoła Podstawowa i Przedszkole im. Gustawa Przeczka w Trzyńcu na polské Wikipedii. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Základní škola a Mateřská škola Gustawa Przeczka s polským jazykem vyučovacím, Třinec na Wikimedia Commons
Szkoła Podstawowa i Przedszkole im. Gustawa Przeczka w Trzyńcu

Szkoła Podstawowa i Przedszkole im. Gustawa Przeczka w Trzyńcu (cz. Základní škola a mateřská škola Gustawa Przeczka s polským jazykem vyučovacím v Třinci) – szkoła podstawowa z polskim językiem nauczania w Trzyńcu. Jej patronem jest od 2013 roku Gustaw Przeczek. Historia szkoły Do połowy XIX wieku nie było szkoły w Trzyńcu, z tego względu założono w 1851 tu szkołę dla dzieci hutników trzynieckich. Była to szkoła jednoklasowa i miała charakter szkoły prywatnej. Wraz z rozwojem Huty Trzynieckiej (Třinecké železárny) doszło do wzrostu liczby ludności w Trzyńcu i szkoła się rozwijała. W połowie lat dziewięćdziesiątych była to już placówka sześcioklasowa. Wtedy uczęszczało do niej ponad 600 uczniów. W 1899/1900 podzielono dzieci według płci oraz wybudowano nowy budynek dla dziewcząt. Dotychczasowy budynek przeznaczono dla chłopców. W 1931 roku powstała publiczna trzyklasowa Okręgowa Szkoła Wydziałowa z Polskim Językiem Wykładowym zarządzana przez dyrektora Adama Kubalę. Podczas II wojny światowej zamknięto wszystkie szkoły polskie i wprowadzono szkoły niemieckie. Po wojnie w pierwszym budynku mieścił się Urząd Gminy; odzyskano go dopiero w 1949 roku. Umieszczono w nim Szkołę Średnią, a drugi budynek przeznaczono dla Szkoły Ludowej. W 1953 przez połączenie Szkoły Średniej i Szkoły Ludowej powstaje Polska Ośmioletnia Szkoła Średnia w Trzyńcu, później Dziewięcioletnia Szkoła Średnia. Od 1981 nosiła nazwę Szkoła Podstawowa z Polskim Językiem Nauczania, Trzyniec, Dworcowa 10. Od 1 września 2013 oficjalna nazwa szkoły brzmi: Szkoła Podstawowa i Przedszkole imienia Gustawa Przeczka z Polskim Językiem Nauczania, Trzyniec, Dworcowa 10. Szkoła i Przedszkole są częścią Międzynarodowej Sieci Pedagogicznej PILGRIM promującej zrównoważony rozwój w edukacji. Filie Szkoła Oldrzychowice Przedszkole Oldrzychowice Przedszkole Leszna Dolna Przedszkole Niebory Przedszkole SNP Przedszkole Štefánika Dyrektorzy Adam Kubala Gustaw Przeczek (1951–1970) Tadeusz Szkucik Anna Jeż Jolana Kantorová Przypisy
Kaple Altöttinské Matky Boží (Nové Město)

Kaple Altöttinské Matky Boží v Novém Městě se nachází ve východní části vesnice u silnice ke hradu Freudenstein. Pozdně barokní kaple byla postavena ve druhé polovině osmnáctého století a patřila ke kaplím podél poutní cesty z Jáchymova ke klášteru v Mariánské. Během druhé poloviny dvacátého století zchátrala a její vybavení bylo rozkradeno nebo zničeno. Kaple má obdélný půdorys a trojboký presbytář s výklenky ve vnitřních bočních stěnách. Kryje ji sedlová střecha. Bývala šindelová, ale při novodobých opravách byl jako střešní krytina použit plech. Dovnitř se vstupuje půlkruhově ukončeným vchodem, nad nímž se nachází trojúhelníkový štít s mušlovitou nikou. Interiér je zaklenutý valenou klenbou. Uvnitř se nachází dřevěný portálový oltář se soškou Černé Madony a několik nehodnotných sošek světců. Reference
Petrofova jezera

Petrofova jezera (též Petrofova jezírka) je soustava vodních ploch na pomezí katastrálních území Třebeš a Vysoká nad Labem v okrese Hradec Králové. Většina z jezírek leží na potoku Biřička, který se za nimi vlévá do řeky Labe. Z části se také jedná o pozůstatky původního koryta Labe před jeho regulací počátkem 20. století. Jezera získala své jméno podle nedalekých luk zvaných „Petrofovky“, které byly spolu s okolními pozemky zakoupeny na přelomu 19. a 20. století továrníkem Antonínem Petrofem. Mezi jezírky a řekou Labe se nachází trasa Hradubické labské cyklostezky. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Petrofova jezera na Wikimedia Commons
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Předklášteří, novogotický)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je římskokatolický chrám v obci Předklášteří v okrese Brno-venkov. Je součástí památkově chráněného areálu kláštera Porta coeli, který byl roku 2010 prohlášen národní kulturní památkou České republiky. Po zrušení konventu cisterciaček v roce 1782 se klášterní kostel Nanebevzetí Panny Marie stal farním chrámem. O obnově kláštera jednal řád od roku 1861, románsko-gotická bazilika ale zůstala farnosti. Proto nechaly sestry v letech 1900 a 1901 postavit nový konventní kostel (resp. kapli) v novogotickém slohu podle projektu Františka Pavlů. Chrám vznikl na místě sýpky (ještě předtím se zde nacházela kaple svaté Kateřiny, jejíž základy byly nalezeny), u západního křídla ambitu. Jedná se o jednolodní stavbu s pravoúhle zakončeným kněžištěm, loď i presbytář jsou zaklenuty křížovou klenbou. V pozdější době byla ke severní stěně kněžiště přistavěna sakristie. Je filiálním kostelem předklášterské farnosti. Odkazy Reference Související články Seznam národních kulturních památek České republiky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel Nejsvětější Trojice (Předklášteří)

Kostel Nejsvětější Trojice je římskokatolický chrám v obci Předklášteří v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je filiálním kostelem předklášterské farnosti. Historie Hřbitovní kostel v Předklášteří byl postaven v roce 1555 v pozdně gotickém a renesančním slohu. Jedná se o jednolodní stavbu s polygonálně ukončeným kněžištěm; loď je plochostropá, presbytář je zaklenut žebrovou klenbou. Nad lodí se nachází hranolová lucerna. Vstup do kostela pravoúhlým portálem se znakem Barbory Konické ze Švábenic, abatyše kláštera Porta coeli, je umístěn v západním průčelí. Chrám byl v roce 1678 barokně upraven, puristické úpravy pochází z 19. století. Kolem kostela se nachází hřbitov, barokní márnice (kolem roku 1700) a náhrobky barona Viléma Mundyho a Josefa Břenka jsou také památkově chráněny. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Kostel Povýšení svatého Kříže (Drásov)

Kostel Povýšení svatého Kříže je římskokatolický chrám v městysu Drásov v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem drásovské farnosti. Historie Drásovská fara je poprvé zmiňována k roku 1259. Jádro kostela tvořené obvodovými zdmi lodi je pozdně románské. V první polovině 14. století bylo postaveno gotické, trojboce ukončené kněžiště s dodnes dochovanými nástěnnými malbami a se sakristií u severní stěny. Datování věže před západním průčelím není jednoznačné, mohla být vybudována již v této době (před rokem 1350) nebo až ke konci 15. století (zvon z roku 1484). K výrazným úpravám kostela došlo ve druhé polovině 17. století, kdy byla původně plochostropá loď zaklenuta valeně s výsečemi, původní žebrová klenba v presbytáři byla nahrazena novou křížovou, bylo přistavěno točité schodiště, v lodi byla zřízena hudební kruchta a interiér chrámu byl barokně upraven. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Povýšení svatého Kříže na Wikimedia Commons
Kostel svatého Antonína Paduánského (Kuřimská Nová Ves)

Kostel svatého Antonína Paduánského je římskokatolický chrám v obci Kuřimská Nová Ves v okrese Brno-venkov. Pro vybudování chrámu v Kuřimské Nové Vsi byl založen spolek pro výstavbu kostela, který prováděl přípravné práce a organizoval finanční sbírky. Základní kámen byl posvěcen v roce 1933, kostel byl dokončen roku 1937, kdy byl 27. června vysvěcen. Postaven byl podle projektu brněnského architekta Jana Šálka. Jedná se o jednolodní stavbu převážně z režného zdiva s hranolovou věží v jižním průčelí. Je filiálním kostelem deblínské farnosti. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Antonína Paduánského na Wikimedia Commons Pravidelné bohoslužby v kostele
Kostel svatého Jiří (Čebín)

Kostel svatého Jiří je římskokatolický chrám v obci Čebín v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem čebínské farnosti. Historie Jádro čebínského kostela svatého Jiří je románské a pochází ze 13. století (východní část lodi). Gotické, pětiboce ukončené kněžiště s křížovou klenbou a s dosud zachovanými malbami bylo postaveno v první polovině 14. století. Tehdy vznikla v severním koutě mezi presbytářem a lodí také věž se sakristií v podvěží. Její dřevěné zvonicové patro bylo nahrazeno zděným zřejmě kolem roku 1694. Ještě předtím, asi v polovině 17. století byla sakristie prodloužena k východu a zaklenuta. K dalším úpravám chrámu došlo po požáru v roce 1772. Největší změnou bylo prodloužení lodi k západu, zvýšení jejích obvodových zdí a zaklenutí pruskými klenbami. Tyto adaptace proběhly v roce 1803 podle projektu architekta Provinčního stavebního ředitelství v Brně Josefa Deweze. V roce 1851 byly provedeny menší novogotické úpravy kostela včetně vybudování nové sakristie u jižní strany kněžiště. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons
Kostel svatého Mikuláše (Deblín)

Kostel svatého Mikuláše je římskokatolický chrám v městysu Deblín v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem deblínské farnosti. Historie Kostel, poprvé uváděný k roku 1294, vznikl na předhradí deblínského hradu ve druhé čtvrtině 13. století. Jednalo se o pozdně románský trojlodní chrám, který ale zřejmě nebyl nikdy dokončen. Části jeho zdiva byly objeveny při výkopech ve 20. století. V prostoru jeho hlavní lodi byl asi v první polovině 14. století vybudován současný gotický kostel v podobě plochostropého jednolodí s pravoúhlým kněžištěm a hranolovou věží v západním průčelí, zřejmě druhotně zde byly osazeny románské prvky (portál, aj.). K velké přestavbě chrámu došlo v roce 1746, kdy byl podle projektu Mořice Grimma zbarokizován. Rovný závěr presbytáře byl nahrazen apsidou, za níž byla postavena sakristie. K severní i jižní stěně kněžiště byly přistavěny kaple, presbytář i loď byly zaklenuty a dřevěné zvonicové patro věže bylo nahrazeno zděným. U kostela se nachází hřbitov. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Mikuláše na Wikimedia Commons
Barrage de Mšeno

Le barrage de Mseno (ou de Grünwald) est un ouvrage de protection contre les crues édifié à Mšeno nad Nisou, un faubourg de Jablonec nad Nisou dans les monts de la Jizera en Bohême (République tchèque). C'est un barrage-poids « à la Intze », construit au temps de l’Autriche-Hongrie. Sa fonction C'est un barrage écrêteur de crues, permettant également à l'étiage de maintenir le mouillage du Grünwald près des sources de la Neisse de Lusace. Sa structure Ce barrage poids a été édifié entre mars 1906 et 1909 sous la maîtrise d’œuvre de l’ingénieur en chef E. von Scheure d'après les plans du Prof. Otto Intze. L’ingénieur Hermann Schmidt a assuré la direction des travaux. Le parement est fait en maçonnerie de moëllons de granite (hornblende), cimentés par un mortier de pouzzolane de l'Eifel (localement appelée trass). Ouvrages annexes En vue de la protection contre les crues, on a équipé la vallée de la Neisse de Görlitz (ou Neisse de Lusace) de six barrages au début du XXe siècle. La raison de ce projet a été la crue de 1897, qui a ravagé une grande partie de la Bohême, de la Saxe, de la Prusse et des pays alpins. Dès 1900, les autorités allemandes craient une « Compagnie hydraulique pour la régulation de la vallée de la Neisse de Görlitz ». – Les cinq autres barrages sont : Harzdorf (Harcov) (retenue de 630 000 m3) Friedrichswald/Neisse noire (barrage de Bedrichov) (retenue de 2 000 000 m3) Görsbach/Gierschbach (retenue de 500 000 m3) (encore à l'état de projet en 1906) Voigtsbach (Fojtka) (retenue de 250 000 m3) Mühlscheibe/Scheidebach (Mlynice) (retenue de 250 000 m3) Le barrage de Görsbach n'a peut-être jamais été construit car la nomenclature des barrages tchèques ne le mentionne pas. Bibliographie Talsperren-Anlagen der Wassergenossenschaft zur Regulierung der Wasserläufe und Erbauung von Talsperren im Flussgebiete der Görlitzer Neiße in Reichenberg. Verlag der Wassergenossenschaft, Reichenberg 1906. Otto Intze: Ueber die Anlage von Thalsperren im Quellgebiet der Görlitzer Neisse bei Reichenberg in Böhmen. Discours prononcé le 13 janvier 1901 dans la grande salle du musée de Reichenberg en Bohême. La Ruelle, Aix-la-Chapelle (1901). Notes Voir également (cs) Illustrations et caractéristiques techniques du barrage de Mseno Portail du bâtiment et des travaux publics Portail de la Tchéquie Portail des lacs et cours d'eau Portail des années 1900 Portail des barrages
České dráhy Museum

The České dráhy Museum (Czech: Muzeum Českých drah) is a railway museum in Lužná in the Central Bohemian Region of the Czech Republic. it is operated by the České dráhy company. It is located close to the local railway station. History The premises of the museum are a historic heating plant. They were the last in Czechoslovakia with steam traffic, which ended here in the 1970s. The place began to be used for exhibitions. The operation of the depot ended in 1996 and the railway museum was established in 1999. It is the largest railway museum in the Czech Republic with the largest collection of steam locomotives. Exhibits Steam locomotives Diesel locomotives Electric locomotives Railcars References External links Official website
Nový židovský hřbitov v Roudnici nad Labem

Nový židovský hřbitov v Roudnici nad Labem se nachází na západním okraji města Roudnice nad Labem v ulici U Hřbitova, naproti městského hřbitova. Založen byl v roce 1890 po vyčerpání kapacity starého židovského hřbitova a celková rozloha hřbitova čítá 4473 m2. Pohřby zde probíhaly i po druhé světové válce. V období socialismu byly téměř všechny náhrobní kameny rozkradeny jako stavební materiál a takřka zcela zanikla i zeď kolem hřbitova. V roce 1985 došlo k požáru místní obřadní síně v maurském slohu, z níž zbylo pouze obvodové zdivo. Po roce 1990 došlo k obnovení obvodové zdi a zabezpečení hřbitova před vandaly. Vzhledem ke zmíněným krádežím se však dochovalo pouze deset náhrobních kamenů z let 1899 až 1943. Od roku 2002 probíhá rekonstrukce hřbitova, který je majetkem Federace židovských obcí. Hřbitov je uzamčen. Odkazy Reference Literatura ROZKOŠNÁ, Blanka; JAKUBEC, Pavel. Židovské památky Čech: historie a památky židovského osídlení Čech. Brno: Era, 2004. 480 s. ISBN 80-86517-64-0. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nový židovský hřbitov v Roudnici nad Labem na Wikimedia Commons