NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kaple svatého Jana Křtitele (Ostopovice)

Kaple svatého Jana Křtitele je kaple v obci Ostopovice v okrese Brno-venkov. Nachází se ve středu obce, na náměstí U Kaple. Slouží ke konání pravidelných bohoslužeb. Historie kaple Kaple byla postavena v novogotickém slohu začátkem 90. let 19. století, kdy nahradila zděnou obecní zvonici. Mezi hlavní propagátory této stavby patřili tehdejší starosta František Kamenický, František Horák a Josef Palkovský. Stavitelem byl František Přikryl z Brna. Se stavbou se začalo 8. června 1892 a v polovině května 1893 byla stavba kaple dokončena. Kaple byla posvěcena brněnským biskupem Františkem Saleským Bauerem, který sloužil první slavnostní mši v obci. Slavnost posvěcení kaple byla významnou událostí pro celou obec, která byla vyzdobena prapory v národních, zemských a papežských barvách, zelení a květinami. V předvečer slavnosti se konal lampionový průvod s hudbou. Přestože byl původním patronem obce svatý Medard, po vybudování nové kaple se jím stal svatý Jan Křtitel. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons kaple na stránkách obce Archivováno 10. 10. 2018 na Wayback Machine.
Kotel (rozhledna)

Kotel je rozhledna na stejnojmenném vrchu na kótě 575 m n. m. cca 2 km jihozápadně od vesnice Kamenný Újezd (okres Rokycany). Historie V roce 1895 postavila rokycanská pobočka Klubu českých turistů na vrcholu kopce Kotel šestipatrovou dřevěnou rozhlednu. Už roku 1909 však musela být vzhledem ke svému špatnému stavu stržena. O sto let později, v roce 2009, inicioval Klub Svobodných demokratů v Rokycanech jednání o stavbě rozhledny nové. Studii rozhledny vypracovala Eva Králová, která na konečném projektu spolupracovala s statikem Václavem Hatlmanem. V roce 2011 bylo vydáno stavební povolení. Rok nato byla vyhlášena veřejná sbírka, která přinesla 72 000 Kč. Roku 2013 získal investor, město Rokycany, dotaci z regionálního operačního programu (ROP). Ta činila 85 % nákladů na stavbu, které dosáhly částky přibližně 6 miliónů korun. Rozhledna byla slavnostně otevřena v květnu 2014. Výhled Za dobrého počasí umožňuje kruhový rozhled spatřit vrcholy Brd, Krušných hor, Šumavy, Českého středohoří a Českého lesa. Přístup Modrá turistická značka spojující Rokycany a Kamenný Újezd prochází rozcestníkem "Kotel odbočka k rozhledně", odkud je rozhledna vzdálena 300 metrů. Silnice mezi Rokycany a Veselou tuto značku protíná. Na místě je parkoviště, odkud je cesta na rozhlednu podstatně kratší. Galerie Odkazy Reference Literatura HAJŠMAN, Jan. Rozhledna na Kotli u Rokycan. Plzeň 2014, ISBN 978-80-87170-35-9. Externí odkazy Popis rozhledny s fotografiemi Základní informace Popis cesty k rozhledně Oficiální web města Rokycany
Studenec (zámek)

Zámek Studenec je pseudorenesanční zámek v obci Studenec na Jilemnicku. Od počátku 21. století je opuštěný a chátrá. Historie Tvrz Tvrz v renesančním slohu byla postavena na přelomu 15. až 16. století Janem Stráníkem starším z Kopidlna (není však jisté, zda tvrz nenechal postavit spíše jeho syn). První zmínky o tvrzi ve Studenci jsou datovány do roku 1623, kdy byl majetek majitele studeneckého panství, Jana Stráníka mladšího, konfiskován kvůli účasti na stavovském povstání. Tvrz poté levně odkoupil Albrecht z Valdštejna a roku 1630 ji podstoupil Johaně Uršule Grodecké. V roce 1637 jej získal Jiří Jetřich Grodecký, který v roce 1641 zrušil manský charakter tvrze a tvrz se změnila v obydlí správce. Budova byla později přestavěna na kanceláře a byty správců. Přestavba zámku Roku 1879 prodal Karel Berger z Bergentalu velkostatek Fořt a začal opět bydlet ve Studenci. Tvrz mu však nevyhovovala, a tak nechal roku 1883 objekt přestavět a rozšířit. Bylo vybudováno nové jihozápadní křídlo v pseudorenesančním stylu a výrazně přestavěn interiér. Od Karla Bergera z Bergentalu tvrz odkoupil roku 1891 jilemnický podnikatel Jan Hakl. Po jeho smrti roku 1917 zámek zdědila jeho dcera Jana Hiltlová a zůstal jí až do smrti roku 1965. Později, roku 1974 byl objekt dědici prodán Institutu manipulačních, dopravních, obalových a skladových systémů (IMADOS) Praha. Ta jej v polovině 70. let 20. století postoupila Chemickým závodům Litvínov, které zámek výrazně rozšířily a přestavěly na rekreační středisko. Po sametové revoluci byl zámek privatizován, upraven pro hotelové účely a kolem roku 2000 krátce provozován jako hotel. 21. století Roku 2006 koupila již opuštěný zámek izraelská společnost Sellar, která chtěla zámek zrekonstruovat a provozovat v něm wellness centrum. Plány však zmařila hospodářská krize z roku 2007. V současnosti (leden 2025) je budova opuštěná a chátrá. Popis Zámek je dvoukřídlá pseudorenesanční třípatrová budova. V interiéru se nachází 28 pokojů se sociálním zařízením, jídelna, velká společenská místnost, bazén, sauny i bar. Jihovýchodně od budovy se rozkládá zámecký park s dvěma patrovými rekreačními chatami. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Studenec na Wikimedia Commons Zámek Studenec na portálu hrady.cz Zámek Studenec na portálu Prázdné Domy Obraz studeneckého zámku Archivováno 8. 6. 2020 na Wayback Machine. ve Studeneckém zpravodaji
Budova Mezinárodního svazu studentstva

Budova Mezinárodního svazu studentstva byla brutalistická budova v Praze, na rohu ulic 17. listopadu a Pařížská, v sousedství hotelu Intercontinental a Právnické fakulty. Budova byla postavena v roce 1974 podle návrhu Stanislava Hubičky. Stavba se vyznačovala členitou fasádou, jíž dominovaly sklo, kov a kamenné obložení. Fasádu do ulice 17. listopadu zdobil alegorický reliéf vítězné figury s pochodní od Jiřího Babíčka. Od rok 2021 budova prochází radikální rekonstrukcí. Historie Budova byla navržena pro Mezinárodní svaz studentstva, který sídlil v Praze od konce 2. světové války. Postavena byla v roce 1974. Původně to byla organizace, která spojovala studenty celého světa, pořádala konference a výměnné pobyty. Během studené války se ale svaz rozštěpil na dvě části – „východní“ a „západní“. Východní frakce sídlící v Praze veřejně vystupovala proti západnímu imperialismu, byla řízena Státní bezpečností a napojena na sovětskou KGB a jejím předsedou byl v 80. letech komunistický politik Miroslav Štěpán. V 90. letech byla organizace vyhoštěna z Prahy. Budova je v majetku firmy Kaprain podnikatele Karla Pražáka. V říjnu 2018 byla spolu s dalšími brutalistickými stavbami navržena architekty z ČVUT na prohlášení za kulturní památku. V dubnu 2019 ministerstvo kultury památkovou ochranu zamítlo. Majitel začal s přípravnými pracemi přeměny na sedmipodlažní dům. Budova dostane nový vnější plášť, nové interiéry a bude vyšší. Zásahy do architektury byly v rámci projekčních prací konzultovány a schváleny v té době žijícím autorem Hubičkou. Po rekonstrukci budou budovu tvořit 2 maloobchodní jednotky o dvou patrech, 1 patro kancelářských prostor, 3 rezidenční patra a 1 penthouse. Reference Související články Mezinárodní svaz studentstva Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům Mezinárodního svazu studentstva na Wikimedia Commons
Radnice v Českém Těšíně

Radnice v Českém Těšíně je novorenesanční stavba na náměstí ČSA v Českém Těšíně v okrese Karviná. Geograficky se nachází v mezoregionu Podbeskydská pahorkatina na Těšínsku v Horním Slezsku v Moravskoslezském kraji. Další informace Byla vystavěna podle návrhu architekta Viléma Richtera z Ostravy stavební firmou Eugena Fuldy v letech 1928–1929. Radnice je sídlem městského úřadu. Obloučkový štít s hodinami se stal předlohou pro logo města. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Radnice na Wikimedia Commons Radnice v Českém Těšíně - nová výstava Muzea Těšínska (2009)
Gymnázium Jana Keplera

The Gymnázium Jana Keplera (English: Johannes Kepler Grammar School or Johannes Kepler Gymnasium) is a public gymnasium located in Prague 6 district in Prague, Czech Republic. It offers eight-year and four-year programmes covering both sciences and humanities and including the study of foreign languages (English language is compulsory, for the last four years students choose French language or German language in addition). The school has approximately 75 teachers and 600 students and is housed within a single building comprising three parts. The oldest part was built in 1932 in the functionalist style. On 6 June 1971 the school, which changed names several times during its existence, was named in honor of Johannes Kepler. Each year the school opens one class on the eight-year programme (where pupils begin at the age of eleven, having transferred to gymnasium after just five years of attendance at primary school) and three classes on the four-year programme (for fifteen-year-old entrants who have completed a full nine years at primary school), so there are a total of twenty classes at the school. The final-year students take the maturita, the Czech school-leaving exam. Gymnázium Jana Keplera offers numerous extracurricular activities, for example being part of a musical ensemble or a drama club. The school has a sports ground and three indoor gyms. The library comprises almost 17,000 volumes of classical literature and textbooks as well as recent scholarly writings. Gymnázium Jana Keplera is considered one of the most prestigious schools in Czech Republic. Their students continuously achieve one of the best results in the final exam "Maturita" as well as in many different high school mathematics, physics and language competitions. References External links Official website
Lycée Johannes-Kepler

Le lycée Johannes-Kepler (GJK en abrégé) est un lycée de Prague fondé en 1932. Il propose des parcours générales de quatre et huit ans avec un large choix de matières optionnelles. Le lycée est situé à Prague 6, rue Parléřova. L'école a une capacité de 590 élèves et compte actuellement[Quand ?] 20 classes. Depuis 2004, le lycée est une école pilote FEP pour l'enseignement au lycée. L’enseignement suit le programme éducatif de l'« école Per aspera ad astra! » Le directeur du lycée est le vice-président du Sénat de la République tchèque, Jiří Růžička. Caractéristiques de l’enseignement Le lycée Johannes-Kepler est considéré comme un prestigieux lycée de Prague. L'école recherche avant tout des « individus actifs et créatifs », elle se profile comme une école moderne avec un rapport équilibré entre connaissances et compétences, un personnel enseignant de qualité, un environnement agréable et des relations amicales. Il accorde une grande importance à la sélection élevée des sujets. En ce qui a trait à la réussite des diplômés aux examens d'entrée à l'université, ils sont parmi les meilleurs de République tchèque. Lycée était une école pionnière de GO! pour les nouveaux étudiants. Elle organise ces cours depuis 1991, initialement en coopération avec l'école de vacances[Quoi ?] de Lipnice, depuis 1996. Équipements Le lycée est accessible en fauteuil roulant. Il est équipé d'une bibliothèque qui contient plus de 16000 livres, 13 salles de classe professionnelles (dont salles d'informatique, laboratoires chimiques, biologiques et physiques, amphithéâtres, salles de sciences sociales, auditoriums et cours de langues), restaurant scolaire Eurest, aire de jeux avec surface artificielle, deux gymnases, gymnase, mur d'escalade artificiel et depuis 2009 également une nouvelle salle polyvalente et une terrasse. Le Wi-Fi a également été installé en 2006. Diplômés Voici quelques diplômés connus : Petra Hůlová Petra Buzkova Lukáš Pollert Aurel Klimt Jan Zahradil Jan Rychetský Petr Pithart Vojtech Belling Jan Kaplický Pavel Bobek Petr Borkovec Jakub Michalek Jakub Szantó Mikuláš Kroupa Adam Zabranský Edouard Stehlik Josef Duda Notes et références Liens externes Site officiel de la Jan Kepler Grammar School Kepler n'est pas une école, mais un style de vie - une interview avec le directeur de GJK Jiří Růžička sur talentovaní.cz Portail de l’éducation Portail de Prague
Labuť (rybník na Kunratickém potoce)

Labuť je název rybníka nacházející se v Krči v Praze 4, na okraji Kunratického lesa. Jde o nádrž obtékanou, protéká tudy Kunratický potok, krátce za rybníkem se do něj vlévá potok Roztylský. Slouží jako krajinotvorný prvek, požární nádrž a k chovu ryb. Rozloha je přibližně 1,2 hektaru (11 800 m²), maximální hloubka 1,5 metru. Jižně od rybníka roste památný jilm vaz. Okolo rybníka vede stezka pro pěší a cyklisty a po ní cyklotrasy A212, A22, nachází se zde také posezení a také penzion a restaurace „U Labutě" (Labuť, U bílé labutě, Na Labuti, Zum Schwan), původně zájezdní hostinec při benešovské a vídeňské silnici, s historií sahající do středověku. Historie Rybník byl postaven v 70. letech 19. století, možná i dříve. Původně měl dvě části a druhá se nacházela za ulici Vídeňská, která je v současnosti již čtyřproudá. V 60. letech 20. století došlo ke zvětšení, vzniklo betonové opevnění břehů. V roce 1991 zde v rámci rekonstrukcí byl postaven nový betonový požerák a napouštěcí objekt. V letech 2008 až 2009 došlo k celkové revitalizaci, bylo odbahněno 3000 m³ usazenin, byl zde vytvořen litorální pás pro ptactvo a břehy byly zpevněny kameny. Požerák z roku 1991 byl kvůli špatné konstrukci zbourán a nahradil ho nový betonový s kamenným obložením. Odkazy Reference Související články Seznam vodních ploch v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Labuť na Wikimedia Commons
Černovice u Tábora

Černovice u Tábora – stacja kolejowa w miejscowości Černovice, w kraju Wysoczyna, w Czechach Znajduje się na wysokości 590 m n.p.m. Na stacji nie ma możliwość zakupu biletów, a obsługa podróżnych odbywa się w pociągu. Linie kolejowe 228 Jindřichův Hradec - Obrataň Przypisy Linki zewnętrzne Rozkład jazdy
Nová Ves u Českých Budějovic

Nová Ves u Českých Budějovic – stacja kolejowa w miejscowości Nová Ves, w kraju południowoczeskim, w Czechach. Położony jest na linii Czeskie Budziejowice - Gmünd. Znajduje się na wysokości 455 m n.p.m. Na stacji nie ma możliwości zakupu biletów, a obsługa podróżnych odbywa się w pociągu. Linie kolejowe 199 České Budějovice - Gmünd Przypisy Linki zewnętrzne Rozkład jazdy
Pivovar Spojovna

Pivovar Spojovna je minipivovar s restaurací v Praze–Kunraticích. Nachází se na severovýchodním okraji Kunratic, v blízkosti vysokoškolských kolejí. Budova byla postavena během jednoho roku a otevřena v květnu 2018. Za projektem stojí zakladatel a majitel developerské skupiny RODOP Martin Kulík. Název Spojovna odráží snahu o spojování obyvatel tří sousedících čtvrtí: Kunratic, Chodova a Šeberova. Architektonický návrh je dílem studia mar.s architects. Fasádu tvoří 3D rastr tmavě mořených smrkových latí; v ní je pouze jeden průhled do varny pivovaru, vchod do restaurace a velká prosklená plocha spojující restauraci se zastřešenou terasou se zahradou. Ve Spojovně vaří čtyři vlastní druhy piva: Kunratický Študák (11° pale ale), Kunratický Ležák (12° ležák), Chodovský Kravaťák (12° pšeničné), Šeberovský Fešák (14° stout). Nabídká bývá doplněna sezónními speciály, např. Opatovský Letňák (9° ale), Kunratický vánočák (18° old ale). Dále se zde čepují piva ze spřátelených pivovarů Hostivar a Trautenberk téže podnikatelské skupiny. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pivovar Spojovna na Wikimedia Commons
Karczma sądowa w Uniemyślu

Karczma sądowa w Uniemyślu – karczma sądowa znajdująca się w powiecie kamiennogórskim w Uniemyślu. Historia Karczma sądowa w Uniemyślu została wzniesiona najprawdopodobniej w drugiej połowie XVIII w., na miejscu starszej budowli. Obiekt pełnił funkcję karczmy, która była związana z sądownictwem, a także miejscem spotkań społecznych w regionie. W przeszłości należała do dziedzicznych sołtysów, co podkreśla jej znaczenie jako ważnego ośrodka wiejskiego. Wiosną 2008 roku Klub Przyrodników zakupił budynek. Od tamtej pory przeszedł kapitalny remont. Obecnie odbywają się tam rozmaite warsztaty przyrodnicze i artystyczne dla lokalnej społeczności i odwiedzających. Docelowo karczma ma pełnić funkcję Sudeckiej Stacji Terenowej Klubu Przyrodników (ośrodek przyrodniczyczo-edukacyjny), z bazą noclegową i warsztatownią. Opis architektoniczny Budynek karczmy jest wzniesiony na kamiennej podmurówce, z dwiema różnymi częściami konstrukcyjnymi. Północno-wschodnia część budynku jest murowana i tynkowana, natomiast południowo-zachodnia część została zbudowana w konstrukcji wieńcowo-przysłupowej, charakterystycznej dla XVIII-wiecznych budowli tego typu. Jest to jednokondygnacyjna budowla z użytkowym poddaszem. Elewacje budynku zostały utrzymane w stylu późnobarokowym, z klasycyzującymi detalami. Okna są prostokątne, rozmieszczone regularnie, a całość zdobią profilowane opaski okienne. Kondygnacje budynku oddzielają gzymsy kordonowe, a całość wieńczy gzyms koronujący, umiejscowiony pod okapem dachu. Elewacje boczne i tylna są skromniejsze, jednak zachowują proporcje typowe dla późno-barokowej architektury wiejskiej z XVIII wieku. Przypisy Bibliografia Radosław Gliński, Agnieszka Patała, Krajobraz kulturowy gminy Lubawka, Wrocław 2017, s. 209. Słownik geografii turystycznej Sudetów, red. M. Staffa: t. 8 – Kotlina Kamiennogórska, Wrocław 1997, s. 320. Linki zewnętrzne Karczma sądowa w Uniemyślu https://kp.org.pl/pl/stacja-w-uniemyslu
Horní Flajšar

Horní Flajšar je lesní rybník o rozloze 1,2 ha nalézající se v borovicovém lese asi 0,6 km jižně od vesnice Štít v obci Klamoš v okrese Hradec Králové. Břehové partie rybníka jsou porostlé litorálními porosty orobince a rákosu. Jedná se o takzvaný nebeský rybník bez stálého přítoku vody, závislý především na zimních srážkách. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horní Flajšar na Wikimedia Commons
Čížkrajice

Čížkrajice (německy Sitzkreis) jsou obec v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se jižně od Trhových Svinů, v podhůří Novohradských hor. Žije zde 291 obyvatel. V obci se nacházela tvrz s hospodářským dvorem, který byl později rozparcelován. Zbytky tvrze se nacházejí v domech čp. 31 a 33. Název Název osady pochází ze 13. století od zakladatele osady Cuzrkraje. Historie První písemná zmínka o obci pochází z roku 1347. V literatuře se často mylně uvádí, že obec byla opevněná. Čížkrajický dvůr byl pouze obehnán běžnou ohradní zdí, z níž se zachovala zejména západní část, samotná tvrz nedisponovala žádným opevněním. Brána na severu obce, kterou do roku 2018 procházela silnice od Trhových Svinů, je pouze bránou na dvůr statku, který shodou okolností ležel přímo v trase cesty. Obyvatelstvo Obecní správa Mezi lety 1850–1884 patřily Čížkrajice jako osada obce k Pěčínu v okrese Budějovice. V letech 1884–1922 patřily jako osada obce ke Kondrači v okrese České Budějovice (v letech 1899–1910 Budějovice). V letech 1922–1943 byly obcí v okrese České Budějovice. V letech 1943–1945 patřily jako osada města k Trhovým Svinům, ale v letech 1945–1975 byly uváděny znovu jako obec v okrese České Budějovice (1943–1948), posléze v okrese Trhové Sviny (1950) a později opět v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1976 do 31. prosince 1993 patřily znovu jako část města k Trhovým Svinům a od 1. ledna 1994 jsou opět samostatnou obcí. Místní části Obec Čížkrajice se skládá ze čtyř částí na dvou katastrálních územích. Boršíkov (leží v k. ú. Čížkrajce) Čížkrajice (i název k. ú.) Chvalkov (leží v k. ú. Čížkrajce) Mezilesí (k. ú. Mezilesí u Trhových Svinů) Obecní symboly Znak a vlajka byly obci uděleny rozhodnutím předsedkyně Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky dne 23. června 2022. Pamětihodnosti Socha svatého Jana Nepomuckého zřícenina hradu Čížkrajice Vchodový portál usedlosti čp. 7 Tvrz Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čížkrajice na Wikimedia Commons Oficiální stránky Čížkrajice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Kamenná (okres České Budějovice)

Kamenná (dříve také Kamení, německy Sacherles) je obec v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží sedm kilometrů jihovýchodně od Trhových Svin. Žije v ní 342 obyvatel. Nad Kamennou se tyčí Kamenská hora, na níž je studánka Zaječí pramen s kapličkou. Historie První písemná zmínka o vesnici (Saeherleyns) pochází z roku 1349. Německé jméno představuje zdrobnělinu od slova saher, sacher, znamenajícího bažinnou trávu, ostřici, rákos. Český název je doložen od roku 1465 (Wes Kamenna). V letech 1938 až 1945 byla Kamenná v důsledku uzavření Mnichovské dohody přičleněna k nacistickému Německu. Obyvatelstvo Obecní správa Mezi lety 1850–1869 byla Kamenná samostatnou obcí. V letech 1869–1890 patřila jako osada obce k Rychnovu u Nových Hradů, ale v letech 1890–1975 byla uváděna znovu jako obec. Od 1. ledna 1976 do 23. listopadu 1990 byla částí města Trhové Sviny. Od 24. listopadu 1990 je opět samostatnou obcí. Části obce Obec Kamenná se skládá ze tří částí na dvou katastrálních územích Kamenná (k. ú. Kamenná u Trhových Svinů) Klažary (leží v k. ú. Kamenná u Trhových Svinů) Kondrač (i název k. ú.) Obecní symboly Znak a vlajka byly obci uděleny rozhodnutím předsedy Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky dne 29. května 2007. Pamětihodnosti Kaple svatého Jana Nepomuckého na návsi, z poloviny 19. století, s průčelím a štítem členěnými jednoduchými pilastry. Od roku 1963 je památkově chráněná Boží muka při cestě do Kondrače Boží muka směr Rychnov Rodáci Dominik Kaindl (1891–1973), cisterciácký kněz, teolog a historik, opat koadjutor vyšebrodského kláštera Matthäus Quatember (1894–1953), cisterciácký kněz a právník, generální prokurátor a generální opat cisterciáckého řádu Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kamenná na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Kamenná v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Oficiální stránky Kamenná v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Slavče

Slavče (j. č., tedy: ta Slavče, do Slavče, ve Slavči) je obec v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Žije zde 742 obyvatel. Historie První písemná zmínka o vesnici (in villa Slawczi) pochází z roku 1394. Přírodní poměry V katastrálním území Keblany leží přírodní památka Ďáblík. Obyvatelstvo Obecní správa Mezi lety 1850–1894 patřila Slavče jako osada obce k Mohuřicím v okrese Budějovice. Od roku 1894 je obcí v okrese České Budějovice (v letech 1899–1910 Budějovice), posléze v okrese Trhové Sviny (1950) a později opět v okrese České Budějovice. Části obce Obec Slavče se skládá ze šesti částí na čtyřech katastrálních územích: Slavče (k. ú. Slavče u Trhových Svinů) Dobrkovská Lhotka (i název k. ú.) Keblany (i název k. ú.) Lniště (k. ú. Mohuřice) Mohuřice (i název k. ú.) Záluží (leží v k. ú. Slavče u Trhových Svinů) Pamětihodnosti Kostel svatého Filipa a Jakuba, novogotický z let 1903 až 1906 Kaplička Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slavče na Wikimedia Commons Oficiální stránky Slavče v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Slavče na stránkách mikroregionu Sdružení růže