NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Panorama Hotel Prague

Panorama Hotel Prague je čtyřhvězdičkový hotel v Praze na Pankráci. Popis a historie Budova hotelu má 24 podlaží a výšku 79 metrů. Za návrhem hotelu stojí architekti Alois Semela a Vlado Alujević. Výstavba byla zahájena v roce 1979 a dostavěna byla o 4 roky později v roce 1983. Po dokončení se jednalo o druhou výškovou budovu na Pankrácké pláni. První byla v blízkosti stojící 104metrová budova Motokov (dnes City Empiria), která byla dostavěna již v roce 1977 jako sídlo podniku pro mezinárodní obchod Motokov. Hotel disponuje 440 pokoji, hostům nabízí mimo jiné krytý bazén, lázeňské služby. Odkazy Reference Související články Pankrácká pláň Seznam nejvyšších budov v Praze Seznam nejvyšších budov v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Panorama Hotel Prague na Wikimedia Commons
Kaple svaté Barbory (Duchcov)

Kaple svaté Barbory v Duchcově v okrese Teplice je barokní sakrální stavba ležící východně od duchcovského zámku. Od roku 1964 je chráněna jako kulturní památka. Historie Barokní kaple byla postavena na bývalém „Starém hřbitově“, který ji obklopoval, v roce 1723 na místě pozdně gotické kaple. Architektura Jedná se o centrální stavbu s kupolí a lucernou. V západní části kaple je věž. Uvnitř je socha sv. Barbory z poloviny 18. století a obraz Večeře Páně, který pochází ze starého duchcovského kostela sv. Jiří. Vedle vchodu je vsazena pamětní deska Giacoma Casanovy. U kaple jsou empírové náhrobníky z let 1807–1821. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svaté Barbory na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Barbory, Duchcov (katalog biskupství litoměřického) Kaple sv. Barbory, Duchcov na webu Hrady.cz
Jistebník (rybník)

Jistebník (neboli Jistební rybník) je rybník nacházející se v katastru obce Horní Cerekev jihozápadně od vsi Těšenov. Jeho hráz tvoří silnice druhé třídy číslo 133. Je podlouhlého charakteru. Měří asi 690 m na délku a 245 m na šířku při hrázi. Na jeho hrázi se nachází autobusová zastávka Horní Cerekev, Brajnerov od níž vede cesta k vodní nádrži na jednu stranu a k Brajnerovu dvoru na druhé straně. Brajnerův dvůr se nachází u nátoku rybníka. Rybník je napájen vodou Hraničního potoka, který pramení nedaleko Sázavy v přírodní památce Čermákovy louky. Na své cestě protéká několika rybníky a po opuštění Jistebníku pokračuje směrem na jih. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jistebník na Wikimedia Commons
Rezidence Eliška

Rezidence Eliška je výšková budova v pražských Vysočanech. Budova stojí na křižovatce ulic Freyova a Ocelářská. Výstavba byla zahájena na podzim roku 2011 dokončena v zimě v roce 2013. Výška stavby je 93,6 metrů, jde o druhou nejvyšší bytovou stavbu a zároveň šestou nejvyšší budovu v zemi. Budovu postavila stavební společnost Metrostav a výstavba stála realitní agenturu Gaudí kolem 500 milionů Kč. Architekt budovy je Ivan Sládek a jeho ateliér ARX studio. Od roku postavení až do února 2018 se jednalo o nejvyšší bytový dům v Česku. Tento status od Elišky převzal na začátku roku 2018 mrakodrap V Tower stojící na pražské Pankráci, mající výšku 104 metrů. Popis Budova má 27 nadzemních podlaží a 5 podzemních podlaží. V nejníže umístěných podlažích se nacházelo fitness centrum a kavárna, které ukončily provoz v roce 2021. Stavba obsahuje celkem 314 bytových jednotek a 51 nebytových jednotek (z toho 43 ubytovacích studií a 8 nebytových jednotek – fitness, 2× kancelář, kavárna, služby péče o tělo, 2× sklad, konferenční zázemí), 221 sklepních kójí, 99 garážových stání, 84 venkovních stání. Od 16. podlaží se v budově nacházejí i větší byty s vyšším standardem a od 20. podlaží jen velkometrážní byty. V nejvyšším 25. podlaží je byt typu penthouse se 3 terasami. Budova byla inspirována svým okolím, Vysočany byly v minulosti průmyslová čtvrť a tak konstrukce Rezidence Elišky připomíná velká okna továren. Odkazy Reference Související články Seznam nejvyšších budov v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rezidence Eliška na Wikimedia Commons
Rezidence Eliška

Rezidence Eliška is a high-rise residential building in Prague-Vysočany. It is 93.6 metres (307 ft) tall. Construction started in 2011, ending in 2013. The building has 27 above-ground floors, 25 of which are residential, and 5 underground, containing 355 units. Designed by Czech architect Ivan Sládek, the final cost of the building was estimated at 500 million CZK. The building was the tallest residential building in Prague from its completion in 2013 until 2018, when it was superseded by the V Tower, which is 104 m (341 ft) high. See also List of tallest buildings in Prague List of tallest buildings in the Czech Republic References External links Official website (Czech)
Rezidence Eliška

O Rezidence Eliška é um edifício residencial no distrito de Vysočany, em Praga. Tem 93,6 metros (307 ft) altura. A construção começou em 2011 e terminou em 2013. Possui 25 andares acima do solo e 2 abaixo do solo. Existem 350 apartamentos dentro do edifício. Projectado pelo arquitecto checo Ivan Sládek, o custo foi de 500 milhões de CZK. Referências
Rezidence Eliška

Rezidence Eliška — хмарочос у празькому районі Височани. Будівля стоїть на перехресті вулиць Фрейової та Оцеларжської. Будівництво почалося восени 2011 року і завершилося взимку 2013 року. Висота будівлі становить 93,6 метра. Будівлю побудувала будівельна компанія Metrostav, а будівництво обійшлося агентству нерухомості Гауді в близько 500 мільйонів чеських крон. Архітектором будівлі є Іван Сладек та його студія ARX studio. З року побудови до лютого 2018 року це був найвищий житловий будинок у Чехії. Цей статус перебрав у Елішки на початку 2018 року хмарочос V Tower, що стоїть на празькому Панкраці, висотою 104 метри. Примітки Посилання Офіційний сайт
Chvaletice Power Station

Chvaletice Power Station (Czech: Elektrárna Chvaletice) is a large lignite-fired power station at Chvaletice in the Czech Republic, owned by Pavel Tykač. Its installed power output is 4 × 205 MW, in total 820 MW. Blocks 3 and 4 use a chimney which is 305 metres tall, built in 1977, that used to be the tallest free-standing structure in the Czech Republic, in 2025 it's on the 6th place. See also List of tallest structures in the Czech Republic References External links Info on ČEZ website
Elektriciteitscentrale Chvaletice

De Chvaletice-elektriciteitscentrale is een grote bruinkoolgestookte thermische centrale in Chvaletice, Tsjechië. Blokken 3 en 4 gebruiken een 300m-hoge in 1977 gebouwde schoorsteen, dewelke de hoogste vrijstaande constructie in Tsjechië is. Externe links officiële website schets
Kaple Nalezení svatého Kříže (Velká Dobrá)

Kaple Nalezení svatého Kříže je nevelká klasicistní kaple v obci Velká Dobrá, respektive v její části Malá (či Dolejší) Dobrá na Kladensku Dějiny Původní kaple Nalezení svatého Kříže byla v Malé Dobré vystavěna roku 1765 na návsi s rybníkem v době, kdy Malá (či Dolejší) Dobrá byla ještě samostatnou vesnicí. V roce 1804 byla kaple opravena a přestavěna, nicméně o 11 let později, roku 1815 byla kaplička zbořena a v letech 1816–1817 nahrazena novou kaplí téhož jména a vysvěcena dne 12. října 1817. Kaple v této podobě stojí na návsi dodnes. Popis stavby Kaple v Malé Dobré je prostá jednolodní kaple s úzkým presbytářem a sakristií a lomeným triumfálním obloukem. Strop kapličky je plochý. Oltář ze 17. století je částečně v rokokovém stylu. Vedle kapličky stojí barokní pískovcová socha svatého Jana Nepomuckého s vytesaným letopočtem 15. května 1753. Literatura WIRTH, Zdeněk. Soupis památek historických a uměleckých v království Českém od pravěku do počátku XIX. století. XXVI, Politický okres Kladenský. V Praze: Nákladem Archaeologické kommisse při České akademii císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1907. 139 s. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Nalezení svatého Kříže na Wikimedia Commons webové stránky kaple kaple Nalezení svatého Kříže ve Velké Dobré na hrady.cz
Kostel svaté Anny (Vysoké Třebušice)

Kostel svaté Anny je římskokatolický filiální kostel zasvěcený svaté Anně ve Vysokých Třebušicích v okrese Louny. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Stojí uprostřed křižovatky silnice II/224 a III/2247 na východním okraji vesnice. Stavební podoba Kostel byl postaven v barokním slohu v polovině 18. století. Má čtvercový půdorys se zkosenými nárožími. Fasády jsou na hlavních světových stranách členěny vždy dvěma pilastry. Vnitřek osvětlují velká lunetová okna a nad nimi menší oválná okna. Vstupní portál je na západní straně. Kostelní loď je zaklenutá kupolí a ze středu střechy vybíhá sanktusová vížka. Uvnitř se po pravé straně nachází sakristie a bývala tu konvexně-konkávní kruchta. Portálový oltář pocházel z poloviny osmnáctého století a v rozích stály soch svatého Václava, svatého Vojtěcha, svatého Jana Nepomuckého a svatého Norberta. Po roce 1945 došlo k postupnému zničení vybavení. Duchovní správci kostela do roku 2013 jsou uvedeni na stránce Římskokatolická farnost Veliká Ves a od roku 2013 na stránce Římskokatolická farnost – děkanství Mašťov. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost Veliká Ves Římskokatolická farnost – děkanství Mašťov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Anny na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb ve filiálním kostele sv. Anny, Vysoké Třebušice (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby ve filiálním kostele sv. Anny, Vysoké Třebušice na webu církev.cz/bohoslužby Program NOCI KOSTELŮ – Vysoké Třebušice, kostel sv. Anny Kostel svaté Anny v databázi Poškozené a zničené kostely, kaple a synagogy v České republice Kostel svaté Anny na webu Hrady.cz
Mušlovský dolní rybník

Mušlovský dolní rybník se nachází východně od Mikulova, asi 800 metrů severně od osady Mušlov, podle které je pojmenován. Je asi 425 m dlouhý a 215 m široký na hrázi. Má protáhlý tvar. Leží na Mušlovském potoce pod Horním mušlovským rybníkem. Na jeho hrázi prochází modrá turistická značka. V jeho okolí se nacházejí vinice. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mušlovský dolní rybník na Wikimedia Commons
Mušlovský dolní rybník

Der Mušlovský dolní rybník (deutsch Kutlerteich, auch Kutterteich) ist ein Fischteich auf der Gemarkung von Mikulov (Nikolsburg) in Tschechien. Er liegt zwei Kilometer nordwestlich von Sedlec (Voitelsbrunn) im Landschaftsschutzgebiet Pálava. Geographie Der Teich befindet sich nördlich der Siedlung Mušlov im Tal des Baches Mušlovský potok in der Milovická pahorkatina (Milowitzer Hügel). Unmittelbar oberhalb liegt der Mušlovský horní rybník (Strelitzer Teich). Umgeben wird der Mušlovský dolní rybník von Weinbergen. Nördlich erhebt sich der Kienberg (258 m n.m.), im Nordosten der Vysoký roh (Hocheck, 310 m n.m.), südöstlich der Liščí vrch (298 m n.m.) und im Süden der Mušlov (Muschelberg, 240 m n.m.). Südlich des Teiches verläuft die Straße von Mikulov nach Lednice (Eisgrub); über dem Damm führt der Wanderweg von Mikulov nach Valtice (Feldsberg). Beschreibung Der an seiner Südseite mit einem Erdschüttdamm angestaute Teich hat eine Fläche von 5,9 ha und einem Volumen von 64.000 m³. Am Auslass beträgt seine Wassertiefe 3,95 m und am Dammfuß 3,20 m; durchschnittlich ist der Teich 1,08 m tief. Im Teich besteht eine artenreiche Vegetation aquatischer Makrophyten. Geschichte Der Teich wurde wahrscheinlich unter den Herren von Liechtenstein als Fischteich der Herrschaft Nikolsburg angelegt. Im 1574 durch den neuen Grundherrn Adam von Dietrichstein erstellten Nikolsburger Urbar war der Teich Kutler mit 30 Schock Karpfen besetzt. Unterhalb des Kutlerteiches bestand bis ins 19. Jahrhundert mit dem Hechtenteich ein weiterer Teich am Mušlovský potok. Weblinks Jana Laciná: Rybniční soustava CHKO Pálava – její charakteristika a monitoring vybraných ukazatelů kvality vody, Diplomarbeit, Palacký-Universität Olmütz CHKO Pálava, Vodstvo Einzelnachweise
Mušlovský horní rybník

Mušlovský dolní rybník se nachází východně od Mikulova, asi 1235 m metrů severně od osady Mušlov, podle které je pojmenován. Má kruhový tvar průměru 180 m. Leží na Mušlovském potoce, který ho plní ze severu a pod hrází pokračuje do Mušlovského dolního rybníka. Je to chovný rybník, v jehož blízkosti se nachází ovčí farma a přírodní památka Kienberg. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mušlovský horní rybník na Wikimedia Commons
Mušlovský horní rybník

Der Mušlovský horní rybník (deutsch Strelitzer Teich, auch Strelitzenteich) ist ein Fischteich auf der Gemarkung von Mikulov (Nikolsburg) in Tschechien. Er liegt knapp zweieinhalb Kilometer nördlich von Sedlec (Voitelsbrunn) am Rand des Vlčí lesík (Wolfswald) im Landschaftsschutzgebiet Pálava. Geographie Der Teich befindet sich nördlich der Siedlung Mušlov im Tal des Baches Mušlovský potok in der Milovická pahorkatina (Milowitzer Hügel). Unmittelbar unterhalb liegt der Mušlovský dolní rybník (Kutlerteich). Umgeben wird der Mušlovský horní rybník von Weinbergen und Wäldern. Nördlich erhebt sich der Kienberg (258 m n.m.), im Nordosten die Pulgarská stráň (Pulgramer Leithen, 327 m n.m.), östlich der Vysoký roh (Hocheck, 310 m n.m.) und im Südosten der Liščí vrch (298 m n.m.). Nördlich des Teiches liegt das Naturdenkmal Kienberg. Im Osten verläuft die Straße von Mikulov nach Lednice (Eisgrub) in Serpentinen über die Hügel. Beschreibung Der an seiner Westseite mit einem Erdschüttdamm angestaute, annähernd ovale Teich hat eine Fläche von 3,7 ha und einem Volumen von 36.000 m³. Am Auslass beträgt seine Wassertiefe 3,56 m und am Dammfuß 1,30 m; durchschnittlich ist der Teich nur 0,97 m tief. Im Teich besteht eine artenreiche Vegetation aquatischer Makrophyten. Geschichte Der Teich wurde wahrscheinlich unter den Herren von Liechtenstein als Fischteich der Herrschaft Nikolsburg angelegt. Im 1574 durch den neuen Grundherrn Adam von Dietrichstein erstellten Nikolsburger Urbar war der Teich Strelitz mit 30 Schock Karpfen besetzt. Weblinks Jana Laciná: Rybniční soustava CHKO Pálava - její charakteristika a monitoring vybraných ukazatelů kvality vody, Diplomarbeit, Palacký-Universität Olmütz CHKO Pálava, Vodstvo Einzelnachweise
Soběslav (hrad)

Soběslav je částečně dochovaný hrad ve stejnojmenném městě v okrese Tábor. Stojí v ulici Horní příkopy v severozápadním nároží historického centra města v nadmořské výšce 410 metrů. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie Hrad byl založen pravděpodobně Rožmberky ve 13. století, ale první písemná zmínka pochází až z roku 1385. Když byl ve sporech šlechty s panovníkem zajat král Václav IV., věznil ho Jindřich III. z Rožmberka krátce právě na soběslavském hradě. Během husitských válek hrad odolal v letech 1421 pokusu o dobytí Janem Žižkou a v roce 1435 tábority, přestože město bylo v obou případech vypáleno. Tomáš Durdík však předpokládá, že během některého z dalších pokusů byl vypálen i hrad. V roce 1467 bylo opraveno městské opevnění. O rok později přešel během domácí války majitel, Jan II. z Rožmberka, z královské strany na stranu zelenohorské jednoty, a musel proto město předat panu Zdeňkovi ze Šternberka, ale hrad mu zůstal. Rožmberkové získali město zpět až v roce 1481. Podle závěti Petra Voka z Rožmberka nechal v letech 1613–1615 Jan Jiří ze Švamberka část hradu přestavit na českou školu. Po skončení třicetileté války ji město přestavělo na sýpku a později na sladovnu pivovaru, který byl zřízen v hradním paláci a fungoval až do roku 1951. Ve druhé polovině 20. století hrad chátral a opravy proběhly až po roce 2001. Od září roku 2010 v severní části hradu sídlí městská knihovna. Stavební podoba Hrad byl součástí městského opevnění, jehož hradby na něj plynule navazovaly. V samotném severozápadním nároží stojí třičtvrtěokrouhlá věž s rovnou zadní stěnou, která byla pravděpodobně postavena až po polovině 15. století. Vstupovalo se do ní kamenným sedlovým portálem. K severní hradbě přiléhal podsklepený obdélný palác. Místnosti v jeho suterénu mají valené klenby, stropy v přízemí a prvním patře jsou ploché. V patře se nacházel velký sál přístupný dochovaným portálem z pavlače na nádvorní straně a menší obytná komnata z poslední čtvrtiny 14. století. Středověkou podobu dalších objektů nebo opevnění na straně proti městu neznáme. Také renesanční budova bývalé školy na jižní straně byla vícekrát přestavěna. Odkazy Reference Literatura SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze Království českého: Budějovicko. Svazek III. Praha: Jiří Čížek – ViGo agency, 2000. 294 s. Kapitola Soběslav hrad, s. 155–294. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Soběslav na Wikimedia Commons Hrad v Soběslavi na webu na Hrady.cz
Kokšín (hrad)

Kokšín je zřícenina středověkého opevněného objektu jižně od Švihova v okrese Klatovy. Nachází se 750 m severozápadně od vesnice Kokšín na nevýrazném návrší nad pravým břehem řeky Úhlavy v nadmořské výšce 385 m. Dochovaly se terénní pozůstatky opevnění a zdiva obytné věže. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Zařazení Kokšína mezi hrady je sporné, protože svým rozsahem odpovídá běžné středověké tvrzi a bývá také považován za předsunuté opevnění Švihova, který stojí asi 1,5 km daleko. Hypotézu o tvrzi podporuje existence rozsáhlé plochy, která byla hospodářským zázemím. Je také možné, že původně předsunuté opevnění využil méně významný šlechtic k výstavbě svého sídla. Historie K objektu se nevztahují žádné písemné prameny, ale archeologické nálezy umožnily datovat vznik a užívání stavby do 15. století. Stavební podoba Na jižní straně areálu se nachází plošina beze stop zástavby, která byla pravděpodobně chráněna jen lehkým dřevěným opevněním. Severní část s hradním jádrem obíhal příkop a s výjimkou jižní strany také val. Na západní straně byl příkop zničen mladší těžbou kamene. Vlastní jádro chránil na jihu a východě další val s příkopem, za kterým se nachází pahorek se zbytky zdiva obdélné dvouprostorové stavby považované za věž. Přístup Zbytky hrádku jsou volně přístupné odbočkou z červeně značené turistické trasy ze Švihova do Klatov. Západně od zříceniny hradu se nachází přírodní památka Stará Úhlava. Odkazy Reference Související články Seznam hradů v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kokšín na Wikimedia Commons Kokšín na webu Hrady.cz
Evangelický kostel Spasitele (Jáchymov)

Kostel Spasitele je evangelický kostel v Jáchymově. Díky svému umístění tvoří jednu z dominant jáchymovského údolí. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Jáchymov jako jedno z center luteránství v Čechách po Bílé hoře prošel komplexní rekatolizací. Na tomto nic nezměnil ani Toleranční patent Josefa II. Až následkem hnutí „Pryč od Říma!“ se zde znovu objevili protestanti. V roce 1901 byla v Karlových Varech zřízena stanice augsburského sboru a protestanti se objevili i v Jáchymově. Vzhledem k neexistenci modlitebny si zdejší augsburský sbor nechal v roce 1904 vystavět podle návrhu architekta Paula Langeho pod dolem Josef II. nový kostelík se sborovým domem částečně v postsecesním, částečně v novorenesančním slohu. Roku 1906 byl kostelík vybaven varhanami, které vystavěla firma Jahn a syn z Drážďan. Nevelký kostel Spasitele díky svému umístění na terase z kvádrů působí nad údolím dominantně. Po roce 1945 stavbu převzala Českobratrská církev evangelická. Po roce 1948 objekt chátral, na počátku sedmdesátých let 20. století se jednalo prakticky o ruinu. Až na počátku osmdesátých let bylo přistoupeno k celkové opravě budov. V této době byl původní sborový dům přeměněn na rekreační objekt církve a spřátelených organizací, např. skautů. Severní strana kostela byla osazena novorenesančními medailony Martina Luthera a Johanna Mathesia. Na západním průčelí modlitebny se nachází pamětní deska ke čtyřstému výročí narození Mathesia. Od počátku devadesátých let dvacátého století o objekt pečují Samuel a Milada Palánovi. Ti zde také v podkruchtí zřídili Mathesiovu pamětní síň. Dnes je kostel kazatelskou stanicí farního sboru v Nejdku a pravidelně se zde pořádají bohoslužby. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický kostel Spasitele na Wikimedia Commons
Heilandskirche (Jáchymov)

Die Heilandskirche ist ein Kirchengebäude in Jáchymov (deutsch Sankt Joachimsthal) in der Karlsbader Region in Nordböhmen in Tschechien. Bis 1918 gehörte sie der Evangelischen Superintendentur A. B. Westböhmen, danach der Deutschen Evangelischen Kirche in Böhmen, Mähren und Schlesien an. Nach 1945 kam die Gemeinde zur Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder. Geschichte Die Erschließung der Silbervorkommen in Joachimsthal durch sächsische Bergleute hatte ab 1516 eine bedeutende Siedlung entstehen lassen, in der die Grundherren des Ortes, die Grafen Schlick, seit 1523 die Reformation einführten. Die Pfarrkirche des Ortes, die Kirche St. Joachim und St. Anna, wurde in den Jahren von 1534 bis 1540 als erste lutherische Kirche in Böhmen errichtet. Nach dem Schmalkaldischen Krieg 1546–1547, in dem Joachimsthal zeitweilig von sächsischen Truppen besetzt war, kam das evangelische Leben in der Gegenreformation zum Erliegen. Erst mit der wirtschaftlichen Wiederbelebung des Ortes entstand um 1900 in Joachimsthal im Zuge der vom Deutschen Reich geförderten Los-von-Rom-Bewegung, die die Errichtung evangelischer Kirchenbauten in mehrheitlich katholischen Gebieten zum Ziel hatte, diesmal als eine Predigtstelle von Karlsbad, eine eigene evangelische Kirchengemeinde, die 1904 ihren eigenen Kirchenbau mit angeschlossenem Gemeindehaus erhielt. Mit seiner Planung wurde der Leipziger Architekt Paul Lange beauftragt. Architektur Die Joachimsthaler Heilandskirche bildet ein malerisch auf einer Terrasse über dem Tal gelegenes Bauensemble aus Kirche und Gemeindehaus. Zur originalen Ausstattung der Kirche gehören die Farbfenster des Chores, die Christus zwischen Martin Luther und Johannes Matthesius, dem ersten evangelischen Prediger von Joachimsthal, zeigen. Weblinks Zur Geschichte der Kirche Einzelnachweise
Baťova vila

Baťova vila, kterou si nechal postavit podnikatel Tomáš Baťa, se nachází ve Zlíně na Čepkově v blízkosti Gahurovy ulice. Na její podobě se podíleli např. architekti Jan Kotěra, František Lydie Gahura, Vladimír Karfík a František Josef Thomayer či malíř František Kysela. Za komunistického režimu se z vily stal Dům pionýrů. Po sametové revoluci prošla rekonstrukcí, od roku 1998 je sídlem Nadace Tomáše Bati. Historie Baťa si nechal vilu navrhnout v roce 1909. Vypracováním projektu pověřil stavitele z blízkých Vizovic Františka Nováka. V průběhu stavby ale projekt předal architektovi Janu Kotěrovi k přepracování. Podle Kotěrových návrhů došlo v rozestavěném domě k dispozičním změnám – zejména zvětšil ústřední dvoupodlažní halu. Věnoval se dále vnitřnímu designu, zjednodušil také podobu exteriéru. Před hlavním průčelím vytvořil terasu. Na výzdobě vily se podílel pražský malíř František Kysela, autorem podoby zahrady se stal zahradní architekt František Josef Thomayer. V dalších letech se realizoval Kotěrův zahradnický domek, počátkem 20. let Kotěra navrhl ještě domek pro vrátného. V roce 1926 upravil část interiérů Kotěrův žák F. L. Gahura, v roce 1938 Vladimír Karfík navrhl venkovní bazén. Po Baťově smrti v roce 1932 ve vile dále žila jeho manželka Marie. V roce 1946 odešla do zahraničí a vila byla znárodněna. V 50. letech byla přebudována na Dům pionýrů, což se neobešlo bez vážných zásahů do interiéru i exteriéru stavby. Zahradu přeťala čtyřproudá silnice vedená po nové trase, dnešní Gahurova ulice. V roce 1992 vilu získal v restituci Baťův syn Tomáš Baťa ml. V roce 1997 zahájil její rekonstrukci, která si vyžádala milion dolarů (tehdy asi 32 mil. Kč.). Od května 1998 se stala sídlem Nadace Tomáše Bati. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Baťova vila na Wikimedia Commons