Herainova vila

Herainova vila je funkcionalistická stavba z let 1931–1932 v pražských Dejvicích, postavená podle projektu Ladislava Žáka jako rodinný dům pro historika umění Karla Heraina a jeho ženu Ludmilu. Stavbu domu realizovala pražská filiálka ostravsko-karvinské stavební společnosti MOK na adrese Na Babě 1782/3 jako součást vzorové kolonie Baba. Historie O výstavbě pražského soudobého bydlení ve formě sídliště se hovořilo již od skončení brněnské Výstavy soudobé kultury, jejíž součástí byla i vzorová kolonie Nový dům. Na projektu vily začal Ladislav Žák pracovat v roce 1928 či 1929, tedy nedlouho poté, co dokončil studia architektury u Josefa Gočára na pražské Akademii, i co navštívil a studoval první ze šesti výstav německého Werkbundu na frankfurtském sídlišti Weissenhof. Byl to teprve druhý Žákův projekt rodinného domu a vůbec první realizovaný. Do té doby se věnoval především navrhování nábytku, funkcionalistický ideál „neomezeného prostoru“ vnímal v architektuře až na hranicích krajnosti, když dospěl k závěru, že prázdný prostor je také architektura. Tyto jeho myšlenky, včetně pravděpodobného vlivu Le Corbusiera, ovlivnily nejen projekt Herainovy vily, ale i dalších dvou Žákových realizací v rámci osady Baba, jejichž koncept je jednotný. Kolonii samotnou však nevnímal jako sociálně přínosnou i proto, že investoři a budoucí majitelé staveb pocházeli ze střední třídy. Oficiálním stavebníkem vily byla Ludmila Herainová, její manžel Karel byl od roku 1920 místopředsedou Svazu československého díla, který výstavbu kolonie inicioval, a navíc i člen výstavního výboru osady Baba, jemuž předsedal Pavel Janák. To, že se s architektem dobře znal, dokládá i stať O bydlení, kterou Ladislav Žák a Karel Herain publikovali společně s Ladislavem Sutnarem v šesti číslech časopisu Výtvarné snahy ročníku 1929–1930, která byla v roce 1932 vydaná i knižně. Popis Vila je dvoutraktová čtyřpodlažní stavba obdélného půdorysu postavená na hraně terénního zlomu, s reprezentativněji řešeným zahradním, jižním průčelím. To je členěno pásovými okny, vertikálním zasklením schodiště a parapetem zahradní terasy. Ze severního uličního průčelí vystupuje přízemní rizalit kuchyně, na nějž navazuje zastřešení hlavního vchodu, západní půlválcový rizalit dvouramenného schodiště, hladká fasáda je členěná úzkými, dvojitě zasklenými ocelo-dřevěnými pásovými okny a zastřešením střešní terasy. Vnitřní dispozice sleduje myšlenky funkcionalismu – přízemní otevřený obývací pokoj s jídelnou je přímo spojený se zahradní terasou, přiléhá k němu volně oddělená pracovna a zmíněná kuchyň. Schodištěm přístupné patro má při severní straně úzkou chodbu, z níž jsou přístupné dvě kabinové jednolůžkové ložnice s prostornou koupelnou, která je zároveň tělocvičnou. „Nejlepším interiérem celého domu“, jak jej nazval Ladislav Žák, je na severu částečně krytá střešní terasa s venkovní sprchou. Vila stojí na pozemku o rozloze 421 m², zastavěná plocha činí 63,6 m². Železobetonový skelet s výplní Petráš má osmicentimetrové cihelné příčky, zateplení z korkových a heraklitových desek, podlahy jsou kryté xylolitem a teracem. Charakteristika Herainova vila je jednou z nejmenších staveb osady důsledně koncipovaná pro bezdětný manželský pár. Je jednou z dvaceti vil dokončených k datu zahájení výstavy 7. září 1932 a jednou z dvanácti provedených jako železobetonový skelet. Patří také mezi stavby, které se dochovaly v původním stavu. Vila nemá přímý přístup do zahrady (jako například Janákova vila), zahrada je přístupná schodištěm ze zahradní terasy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Herainova vila na Wikimedia Commons Vila na stránkách Archiwebu Vila v Atlasu české architektury