NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Studio Filmowe Barrandov

Studio Filmowe Barrandov – jedna z największych europejskich, a największa w Czechach wytwórnia filmowa. Historia Studio Filmowe Barrandov zaczęto budować 23 listopada 1931 r., a 25 stycznia 1933 r. odbył się pierwszy dzień zdjęciowy. Nazwa pochodzi od nazwiska francuskiego geologa Joachima Barrande’a, który w XIX wieku prowadził badania w Pradze. Zostało założone przez braci Miloša i Václava Havla (jeden z braci – Václav jest ojcem Václava Havla – dramaturga i pierwszego prezydenta Czech). W latach 30. Barrandov współdziałało z wytwórniami filmowymi UFA, Paramount Pictures czy MGM, łącznie zrealizowano 32 pełnometrażowe filmy. Podczas okupacji niemieckiej Havla zmuszono do sprzedaży studia, jednak pozostał jego dyrektorem. W tym okresie powstało ponad 20 filmów, a w 1943 roku Niemcy zbudowali w wytwórni nowe studia filmowe. Po przejęciu władzy przez komunistów studio przeszło pod państwowy zarząd. W latach 1960. przeżyło okres prosperity. Po transformacji, na początku lat 1990., studio Barrandov zostało sprywatyzowane i zaczęło działać jako podwykonawca dla innych studiów. Ze studiem pracowali znani czechosłowaccy reżyserzy filmowi, m.in. Miloš Forman, Jiří Menzel czy Václav Vorlíček. Studio Filmowe Barrandov jest producentem wielu znanych filmów amerykańskich, które zostały nagrodzone m.in. Oscarem czy Złotymi Globami. Także dla Polski Barrandov przygotowywało efekty specjalne, m.in. do filmu Juliusza Machulskiego Kingsajz, czy plan zdjęciowy do serialu Jana Łomnickiego Dom z 1980 r. Siedziba Studia Filmowego Barrandov znajduje się w Pradze w dzielnicy Barrandov. Znane filmy 1964 – Lemoniadowy Joe 1967 – Koniec agenta W4C 1973 – Trzy orzeszki dla Kopciuszka 1977 – Adela jeszcze nie jadła kolacji 1983 – Yentl 1984 – Amadeusz 1996 – Mission: Impossible 2001 – Obłędny rycerz 2002 – xXx 2002 – Liga niezwykłych dżentelmenów 2004 – Książę i ja 2004 – Obcy kontra Predator 2004 – Van Helsing 2004 – Eurotrip 2004 – Hellboy 2005 – Oliver Twist 2005 – Nieustraszeni bracia Grimm 2005 – Hostel 2005 – Opowieści z Narnii: Lew, czarownica i stara szafa 2007 – Hannibal. Po drugiej stronie maski 2008 – Opowieści z Narnii: Książę Kaspian Przypisy Linki zewnętrzne http://www.barrandov.cz – oficjalna strona wytwórni
Barrandov Studios

A Barrandov Studios é um famoso conjunto de estúdios de cinema localizado em Praga, na Chéquia, e um dos maiores e mais importantes da Europa. Os estúdios foram inaugurados em 1931 e o primeiro filme a ser rodado foi Vrazda v Ostrovni ulici (1933). Desde então, mais de 2500 filmes nacionais e internacionais foram rodados. Conhecida como a "Hollywood da Europa" ou o "Hollywood do Oriente", a Barrandov Studios já recebeu produções como Missão Impossível, A Identidade Bourne, Casino Royale ou As Crónicas de Nárnia: Príncipe Caspian. Principais Filmes Alguns dos filmes de sucesso produzidos e distribuídos pela Barrandov Studios ao longo de sua existência: Tatranská romance (1935) Kleider machen Leute (1940) - produzido durante a ocupação nazi Vesna (1947) Limonádový Joe aneb Koňská opera (1964) Obchod na korze (1965) Lásky jedné plavovlásky (1965) Ostře sledované vlaky (1966) Sedmikrásky (1966) Marketa Lazarová (1967) Hoří, má panenko (1967) The Last Act of Martin Weston (1970) Kladivo na čarodějnice (1970) Tři oříšky pro Popelku (1973) Adéla ještě nevečeřela (1977) Yentl (1983) Amadeus (1984) Vesničko má středisková (1985) Bitva za Moskvu (1985) Boris Godunov (1986) Kafka (1991) Obecná škola (1991) The Young Indiana Jones Chronicles (1992) Stalingrado (1993) Immortal Beloved (1994) Underground (1995) Kolja (1996) Missão Impossível (1996) Sibirskiy tsiryulnik (1998) Dungeons & Dragons (2000) A Knight's Tale (2001) From Hell (2001) The Bourne Identity (2002) Blade II (2002) Hitler: The Rise of Evil (2003) Alien vs. Predador (2004) Van Helsing (2004) Eurotrip (2004) Oliver Twist (2005) The Brothers Grimm (2005) The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe (2005) Tristan & Isolde (2006) Casino Royale (2006) Faust (2011) Borgia (2011-2014) En kongelig affære (2012) Hypnotisören (2012) Snowpiercer (2013) Tribes of Europa (2021) The Wheel of Time (2021) Ligações externas Site oficial 75º aniversário da Barrandov Studios Referências
Valkounský dům

Valkounský dům je měšťanský dům v Praze na Malé Straně na adrese Nerudova 211/14. Historie Původně gotický dům byl výrazně renesančně a nakonec barokně přestavěn. Jeho význam spočívá mj. v tom, že jej vlastnil a také přestavěl Jan Blažej Santini-Aichel, který jej koupil roku 1705 za 3000 zlatých a až do své smrti roku 1723 jej obýval. Roku 1727 dům prodala Santiniho vdova za 4580 zlatých. Santini dům přestavěl zřejmě krátce po jeho zakoupení. Až do konce 18. století vlastnili dům významní malostranští zlatníci. Na počátku 19. století zde byla pekárna. V současné době slouží dům jako hotel Nerudova 211. Popis Dům, situovaný na hluboké, ne zcela pravidelné parcele se skládá z přední trojpatrové obytné budovy a zadního dvorku obestavěného dalšími budovami. Levou část přízemí zaujímá dnes předělený průjezd. Pravidelně komponované průčelí do Nerudovy ulice je čtyřosé. Parter prolamuje dvojice shodně plošně utvářených portálů vjezdu a obchodního výkladce. Okna prvního patra jsou zdůrazněna nadokenními římsami segmentově či kýlovitě projmutými v rytmu ABBA. Průčelí vrcholí rozeklaným štítem do něhož je vsazen mohutný vikýř s oválným okulem. Po jeho stranách je na soklech navíc umístěna dvojice ozdobných váz. Průčelí je bohatě dekorováno pozdně barokním štukem z doby kolem roku 1740. Tato výzdoba se soustředí především na bohaté rámování oken tvořené kromě šambrán a zmíněných říms ještě suprafenestrami a čabrakovými podokeními poli. V ose fasády je nad okny druhého patra umístěna oválná štuková kartuš rámující malbu Panny Marie se Svatou trojicí. Není přitom zcela jasné, které části fasády mohou pocházet již ze Santiniho přestavby. Literatura VLČEK, Pavel a kol: Umělecké památky Prahy – Malá Strana. Academia, Praha 1999, ISBN 80-200-0771-7, S. 314–316. HORYNA, Mojmír J. B. Santini-Aichel – Život a dílo. Karolinum, Praha 1998, ISBN 80-7184-664-3, S. 234–235. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Valkounský dům na Wikimedia Commons
Valkounský House

Valkounský House (Czech: Valkounský dům) is a house in northwestern Prague, Czech Republic. It is located at 211 Nerudova street, to the southeast of Prague Castle. It is named after the original owner, Knight Bohuchval Valkoun of Adlar, who owned it from the beginning of the 17th century. It is now run as a hotel. History According to an early Baroque project of Christoph Dientzenhofer, the house was rebuilt in the 16th century, as all the neighbouring houses were after the fire of 1541. In 1601 it was bought by Kašpar Kaplíř of Sulevice, who was executed on the Old Town Square. The house acquired its Baroque shape during 1705–1727, when it was owned by baroque architect, Jan Santini Aichel. Upon Santini's death, a renowned goldsmith bought the house and built up the third floor. This town house served its tenants until 2002, when it was closed. At the same time, a careful reconstruction of the whole property commenced, and the authentic wooden ceilings, ribbed vaults, wall fresco paintings and an original porcelain cocklestove have been retained in what is now a hotel. Of note are exquisite details such as a Medusa relief over the left entrance, a cartouche and a small head next to it beyond the right entrance, an oval cartouche with a painting of Virgin Mary and the Holy Trinity above the second floor windows or the functional sun dial placed on the façade in the inner block. References
Catedral del Espíritu Santo (Hradec Králové)

La Catedral del Espíritu Santo​​ o simplemente Catedral de Hradec Králové (en checo: Katedrála Svatého Ducha)​ es la iglesia principal de la diócesis de Hradec Králové​ en la República Checa​ y también la sede del actual obispo de la Diócesis Jan Vokál. Es una basílica de ladrillo de estilo gótico tardío con dos torres, que se encuentra en la esquina suroeste de la Gran Plaza en Hradec Králové. El acta de constitución de la construcción de la iglesia no se conserva, por lo que hay espacio para una amplia gama de teorías, sobre cuándo la construcción de la iglesia pudo comenzar realmente. La historia de la catedral se describe tradicionalmente como iniciada por Isabel Richeza de Polonia, esposa del rey Wenceslao II y más tarde el rey Rodolfo de Habsburgo en 1307. Isabel recibió una dote incluyendo Hradec Králové después de la muerte de Rodolfo en 1307. Ella eligió a Hradec Králové como su ciudad de residencia entre 1308 y 1318, y por esta razón el comienzo de la iglesia está conectado con su nombre. Véase también Iglesia católica en la República Checa Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Referencias
Cattedrale di Hradec Králové

La cattedrale dello Spirito Santo (o cattedrale di Hradec Králové o Katedrála svatého Ducha) è la chiesa cattolica maggiore di Hradec Králové e cattedrale della diocesi di Hradec Králové. La costruzione dell'edificio iniziò nel 1307, ma l'aspetto attuale della cattedrale si deve agli interventi attuati alla metà del XIX secolo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Hradec Králové Collegamenti esterni Sito ufficiale, su dekanstvihk.cz. (EN) Cattedrale di Hradec Králové, in GCatholic.org.
Katedra Świętego Ducha w Hradcu Králové

Katedra Świętego Ducha w Hradcu Kralove (czeski: Katedrála svatého Ducha) – rzymskokatolicka katedra, znajdująca się w Hradcu Králové, we wschodnich Czechach, na Rynku Wielkim (Velké náměstí). Siedziba biskupa hradeckiego. Historia i wyposażenie W miejscu starszego kościoła z XIII wieku nowy zbudowano w XIV w. (zapewne prace trwały od lat trzydziestych). W połowie XIX wieku. przeprowadzono purystyczną regotyzację, usuwając efekty barokizacji z XVII w. Uwagę zwraca Królewski Przedsionek (południowy) z około 1360 roku oraz chrzcielnicę z cyny z 1406 roku; wspaniałe późnogotyckie sakramentarium i szereg renesansowych nagrobków. Przypisy Linki zewnętrzne Informacje o katedrze
Velká Amerika

Velká Amerika (též zvaný Východní lom nebo lom Východ) je vápencový lom na území obce Mořina v okrese Beroun v České republice v CHKO Český kras. Je největším ze skupiny zdejších lomů. Velikost lomu je asi 750×150 metrů. Hloubka lomu bývá udávána v rozmezí 67 až 80 m. Dno je v nadmořské výšce 322 m (6. těžební patro), přičemž žádný jiný lom ve skupině do tohoto patra nezasahuje. Do nadmořské výšky 335 m (5. těžební patro, západní polovina dna lomu) je lom zatopen bezodtokým jezerem. Ve východní, výše položené a proto nezatopené části skládají lidé z kamenů různé obrazce a nápisy, proto se tato část nazývá „Obrazárna“. Lom vytváří impozantní kaňon a je vyhledávaným turistickým místem. Byly zde natáčeny české filmy, např. Cesta na jihozápad, Limonádový Joe, Malá mořská víla, Micimutr a další. Turistické využití Přístup přímo do lomu a na nezabezpečených místech ani těsně k jeho okrajům není dovolen a správa lomů zde po desetiletí bojuje s ilegálními návštěvníky, kteří nerespektují zákazové tabule, překonávají zábrany a využívají jezero k rekreaci nebo nedovoleným průzkumům. Opakovaně zde při podobných návštěvách došlo k vážným úrazům i úmrtím. Z východní části vede od nedaleké silnice sjezd, který krátkým tunelem umožňuje vjezd do lomu; na začátku tunelu je brána, jež je však trvale zamčena. Lom však začal být turistickému zájmu přizpůsobován. U východního konce lomu je v současné době parkoviště. Přibližně od roku 2008 vede podél severního okraje lomu žlutě značená pěší turistická trasa č. 6161 s několika vyhlídkovými plošinami, která k východnímu konci lomu přichází od Mořiny a od západního konce pokračuje k lomu Mexiko a kolem lomů západního systému pak směrem ke Karlštejnu. Nedaleko východního okraje lomu vede silnice z Mořiny ke křižovatce mezi Bubovicemi a Kozolupy. Po této silnici projíždí několik spojů linky 311 Pražské integrované dopravy, nedaleko lomu mají zastávku „Mořina, odb. lom“. K lomu také o víkendech zajíždí spoje SILVERJET na lince z Prahy do Karlštejna. Reference Související články Amerika (vápencové lomy) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velká Amerika na Wikimedia Commons Lomy Amerika (lomy-amerika.cz) Lomy „Amerika“ u Mořiny (soukromá stránka) Koupání ve Velké Americe (horydoly.cz) https://www.novinky.cz/koktejl/clanek/podivejte-se-na-dno-popularniho-lomu-velka-amerika-ktery-se-otevira-jen-parkrat-do-roka-40301119
Velká Amerika

Velká Amerika (literally "Big America") is a partly flooded, abandoned limestone quarry in the Mořina municipality in the Central Bohemian Region of the Czech Republic. It lies about 15 km (9 mi) southwest of Prague. Description Velká Amerika is 800 m (2,600 ft) long, 200 m (660 ft) wide and up to 100 m (330 ft) deep quarry with an 18 m (59 ft) deep pair of lakes on the bottom. It is nicknamed "Czech Grand Canyon". There are other smaller quarries west of Velká Amerika, including Malá Amerika (Small America), Mexiko and Kanada. The quarries are connected with each other by long tunnels. History Mining of the limestone was conducted in the first half of the 20th century. Political prisoners were used to work here, to which a memorial is dedicated here. Tourism The quarry is popular stop for tourists. There are several lookout points. It is sought after by professional divers, but due to the risk of injury, entry into the quarry is permanently forbidden. In popular culture The place has several times been used by Czech filmmakers, notably in Lemonade Joe and Accumulator 1. It was also the location of the Noelite convent in the film Babylon A.D. References
Villa Lanna

Villa Lanna (Czech: Lannova vila) is a Neo-Renaissance landmark building located in a residential quarter of Bubeneč in Prague 6, Czech Republic. It is a property of the Academy of Sciences of the Czech Republic and is used for representative purposes such as scientific symposia, jubilee festivals and also as a hotel. Situation The villa is situated in a large garden in the Bubeneč district of west part of Prague. Its grounds are along the former main road used to reach Stromovka Park. History Villa Lanna was projected in 1868 and built until 1872 by Czech industrial entrepreneur and world-famous art collector Adalbert (Vojtěch) Lanna Junior (1836-1909) to be a summer residence for his family. It was designed probably by Vojtěch Ignác Ullmann in an early Neo-Renaissance style inspired by Italian Palladian models of villa suburbana, designed at the same period by Gottfried Semper in Dresden. It is one of the first examples of this style in Prague. The villa is decorated with paintings by Heinrich Gärtner and friezes and drawings by Viktor Barvitius. Three main salons were named after the Greek and Roman gods depicted in the paintings: Salon of Apollon, Venus and Bacchus. A fourth salon is named after the home of the Lanna family‘s ancestors, Traunsee. Actual building arrangement The ground floor is composed of a foyer with a reception desk and two social halls with rich murals. The smaller social hall, originally the billiard room, with the seating capacity of 18 is optimal for holding ceremonial lunches or dinners. The larger hall, with the option of an outdoor terrace, is suitable for holding seminars, conferences, banquets, weddings and family celebrations. The first floor consists of a lounge with a terrace offering a view of the garden. A recently reconstructed tower with upper terrace gives a view not only of the surroundings of Villa Lanna, but also of the Prague Zoo or the Troya castle with its contiguous vineyards. Accommodation Guests can choose from various options of accommodation. There are 7 rooms on the 1st floor of Villa Lanna; bathrooms are shared by two rooms. In the year of 2000, the accommodation capacity was extended by 17 rooms with the addition of two separate buildings on the grounds. These rooms have private bathrooms. A barrier-free room is also available. All rooms are equipped with a satellite TV, a refrigerator, a telephone and a wi-fi or cable connection. References External links www.vila-lanna.cz - official site (in Czech)
Villa Lanna

La villa Lanna est un bâtiment historique de style Néo-Renaissance, située dans le quartier résidentiel de Bubeneč à Prague, en Tchéquie. C'est une propriété de l'Académie tchèque des Sciences qui est utilisée à des fins de représentation pour l'institution, mais aussi d'hébergement. Histoire La Villa Lanna a été construite en 1872 par l'industriel, entrepreneur et collectionneur d'art Vojtěch Lanna pour être sa résidence d'été. Elle est décorée de fresques peintes par Viktor Barvitius sur la base de dessins de Josef Mánes. Viktor Barvitius est également l'auteur des fresques à l'intérieur. La villa est située dans le district Bubeneč de Prague, non loin du parc Stromovka. Le bâtiment Le rez de chaussée est composé d'un hall d'accueil avec une réception, d'un bureau et de deux salles avec de riches peintures murales. La plus petite salle, à l'origine, était la salle de billard, pouvant accueillir des cérémonies ou des dîners. La plus grande salle, avec l'option d'une terrasse extérieure, est adaptée pour la tenue de séminaires, conférences, banquets, mariages et fêtes de famille. Le premier étage se compose d'un salon avec une terrasse offrant une vue sur le jardin. Une tour récemment reconstruite offre une vue sur les alentours, mais aussi sur le Zoo de Prague ou le Château de Troja avec ses vignobles. Hébergement Il est possible de choisir diverses options de logement. Il y a 7 chambres au 1er étage. En 2000, la capacité d'hébergement a été augmentée de 17 chambres avec l'ajout de deux bâtiments distincts sur le terrain. Toutes les chambres sont équipées d'une télévision par satellite, d'un réfrigérateur, d'un téléphone et d'une connexion wi-fi ou une connexion par câble. Références Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague Portail de la protection du patrimoine
Rotunda svatého Oldřicha (Hrádek)

Rotunda svatého Oldřicha je kaple v Hrádku v okrese Znojmo, v areálu kostela svatého Petra a Pavla. Historie Rotunda pochází z počátku 13. století. Sloužila původně jako karner u nově založeného kostela. Popis Válcová dvoupodlažní stavba má drobnou apsidu. V jejím suterénu se nachází kostnice zaklenutá kopulí. Spodní část rotundy je do výše 0,6 metru nad úrovní terénu vyzděna z lomového zdiva, zbylá část je dostavěna z cihel. Vnitřní prostory byly v 80. letech 20. století novodobě upraveny. Autorem celého záměru na vnitřní výzdobu rotundy v Hrádku u Znojma je pan Josef Horák, pocházející z brněnských Husovic (* 22. 3. 1936). V této brněnské čtvrti se také seznámil s biskupem Stanislavem Krátkým, který v padesátých letech 20. století v Husovicích působil jako kněz, vyhledávaný zejména vysokoškolskou mládeží. Mnozí za ním jezdili i po létech na jeho další působiště (Kunštát na Moravě, Hrádek, Mikulov). V Hrádku u Znojma působil Stanislav Krátký od roku 1978 do roku 1999. V 80. letech inicioval obnovu starobylé rotundy a tak 80. léta dala vzniknout i výzdobě opravené rotundy. Pan Josef Horák byl absolventem elektrotechnické průmyslovky na nynější Kounicově ulici a Školy uměleckých řemesel v Brně. Pracoval v brněnské Zbrojovce ve výrobě dálnopisů a poté, co byl vyštván tamním předsedou KSČ, ukončil pracovní poměr a nastoupil jako dělník – betonář u státního podniku Silnice Brno, kde pracoval až do důchodu. Veškerá keramika křížové cesty, obětního stolu, svatostánku i plastika Panny Marie s Ježíškem je skládána z menších dílů, které byly limitovány rozměry pracovního stolu jeho světničky, kde je modeloval a též rozměry keramické pece. Tyto díly byly po vypálení složeny do celých plastik. Keramika byla vypalována v Kunštátě paní Jiřinou Vlasákovou a převážena osobním automobilem do Hrádku. Zajímavé jsou i jím navržené vitráže v oknech, které souzní tematicky s celkovou výzdobou rotundy. Odkazy Reference Související články Seznam románských rotund v Jihomoravském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rotunda sv. Oldřicha na Wikimedia Commons
Vršovická záložna

Vršovická záložna, nebo též Vršovická spořitelna je památkově chráněná secesní budova. Nachází se v Praze 10-Vršovicích na ulici Moskevská. Vršovická záložna patří k nejreprezentativnějším stavbám Vršovic. Architektem záložny z roku 1911 je Antonín Balšánek. Historie budovy a výzdoba Stavba byla součástí rozsáhlejší přestavby tohoto území. Interiér je vyzdoben v ornamentálním stylu pozdní secese. Střídají se tu prvky geometrické s florálními, halu pro veřejnost zdobí náročná mozaika. Na průčelí spořitelny zaujme bohatá sochařská výzdoba: dvě monumentální sochy pocházejí od Ladislava Šalouna, svorník nad vchodem je dílem Josefa Pekárka. Sochy u portálu haly jsou dílem Antonína Pekárka. Sochu Přadleny, která symbolizuje pracovitost, poctivost a skromnost, vytvořil František Uprka (bratr malíře Joži Uprky). Roku 1931 byla fasáda doplněna neonovými firemními nápisy. V 70. a 80. letech 20. století, kdy zde sídlila Státní banka československá, zde proběhly rekonstrukce, ty pokračovaly i v letech 90. V roce 1993 proběhla rekonstrukce pláště budovy včetně střechy a v roce 1999 výměna střešních světlíků v hale. V budově nyní sídlí pobočka České spořitelny, která plánuje postupnou rekonstrukci haly a reprezentativních prostor do původní podoby. Okolní budovy V sousedství záložny se nachází budova Vršovického zámečku (Rangherka), dále římskokatolický kostel svatého Mikuláše a Husův sbor s divadlem Mana. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vršovická záložna na Wikimedia Commons Podrobnější informace o Vršovické záložně[nedostupný zdroj]
Vršovice Savings Bank Building

Vršovice Savings Bank Building (Czech: Vršovická záložna or Vršovická spořitelna) is an Art Nouveau building, which is located in Prague 10-Vršovice. The architect of the building was Antonin Balšánek. Description Antonin Balšánek designed this Art Nouveau building which incorporates several notable statues. On the front are two by the Czech sculptor Ladislav Šaloun. The building also includes work by sculptors Josef Mařatka and František Uprka. This building was opened to the public in September 2012 as part of the European Heritage Days initiative. References