NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pont de Červená

Le pont de Červená est un pont ferroviaire historique en acier. Le pont a été construit en 1889 et fait partie de la voie ferrée reliant deux villes du sud de la République tchèque, Tábor et Písek. Ce pont est déclaré l'un des monuments culturels de la République tchèque (kulturní památka) en 2021 . Situation ferroviaire Historique Le pont est construit en acier par la First Czech-Moravian Machine Factory, plus grand producteur de structures en acier en Bohême. Construit sans échafaudage, uniquement par assemblage à la volée. Lors de sa construction il devient le deuxième pont le plus haut de toute l'Autriche-Hongrie. Le pont fait l'objet d'une étude de la CIA en 1950, notant que le pont est d'importance stratégique locale seulement. Selon le rapport, le pont est d'une longueur de 500m (notant que cette longueur semble exagérée), d'une hauteur de 65-70m au dessus de la rivière. Caractéristiques Il s'agit d'un pont à poutres en treillis, à trois travées avec un tablier de pont immédiat sans plate-forme de ballast, construit en 1886 par la méthode de l'équilibre en porte-à-faux . Le pont est long de 254,2 mètres avec trois travées principales de 84,4 mètres, la structure porteuse est formée de deux poutres en treillis avec une hauteur totale de 9,9 mètres et un système de poutres transversales et longitudinales supportant les éléments intermédiaires tablier de pont. Le dispositif d'expansion du rail est installé aux deux extrémités . Notes et références Voir aussi Articles connexes Monument culturel en Tchéquie Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail du chemin de fer Portail des ponts Portail de la Tchéquie
Kaple svatého Floriána (Proskovice)

Kaple svatého Floriána je malá sakrální stavba v Proskovicích, městském obvodu statutárního města Ostravy. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Kaple byla vystavěna v 18. století, podle datace na zvonu zřejmě mezi lety 1736–1737. Přesná doba výstavby ovšem není přesně známá. Ke dni 5. května 1737 je doloženo požehnání sochy svatého Floriána v kapli. Kaplička sloužila především jako zvonice. Malý zvon z věžičky byl zrekvírován pro válečné účely v roce 1916. Později, ve 40. letech 20. století byl v Proskovicích postaven nový kostel, zasvěcený rovněž sv. Floriánovi. Architektura Kaple se nachází na spojnici ulic U Zvonice a Světlovská. Je to drobná, neorientovaná, mírně obdélná barokní stavba se sanktusníkem. Vstupní průčelí je završeno výrazným členěným štítem. V nikách štítu kaple jsou malé moderní sošky (zleva doprava) svatého Jana Nepomuckého, Panny Marie s dítětem Ježíšem a svatého Floriána. Odkazy Reference Související články Děkanát Ostrava Proskovice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple svatého Floriána na Wikimedia Commons Ostrava-Proskovice: Kaplička sv. Floriána (ul. U Zvonice)
Vila Ladislava Jerieho

Vila Ladislava Jerieho v Ostravici čp. 832 se nachází v okrese Frýdek-Místek. Je prohlášena kulturní památkou ČR. Historie Vila pro generálního ředitele Severní dráhy Ferdinandovy Ladislava Jerieho (1878–1969) byla projektována architektem Karlem Kotasem (1894–1973) v roce 1929. Vlastní realizace proběhla ve dvou etapách. Základní podoba jednopatrové stavby byla postavena v letech 1929–1930. Jelikož postupem doby byly na využití vily kladeny vyšší nároky, přestala brzy vyhovovat. V roce 1934 byla rozšířena opět Karlem Kotasem. Vila byla pomocí teras propojena s exteriérem, který tvořila parková zahrada sbírkového charakteru doplněná ovocným sadem. V roce 1937 byl v severní části vybudován plavecký bazén a zahradní altán, který byl necitlivě přestavěn v osmdesátých letech 20. století. Vila se stala významným společenským a odpočinkovým místem v Ostravici. Mezi návštěvníky patřili významní i začínající výtvarníci a další významné osobnosti společenského života (malíř Václav Špála, Karel Dvořák, Jan Lauda, Josef Šíma). Mezi pravidelné návštěvníky patřil i architekt Karel Kotas. Mnozí umělci dotvářeli jak interiér tak i exteriér vily. Např. sochař Jan Bauch vytvořil bronzový reliéf Ruka s kahanem (1939) nebo vitráže (1935), které se nacházejí v pracovně či na schodišti. V exteriéru byly dívčí akty Sen od sochaře Karla Dvořáka a Eva od sochaře Jana Laudy (1896–1959). Z dochovaných plastik je socha Sedící dívka od Elvíry Tůmové. Dne 23. července 1934 se konala ve vile 255. schůze Rotary Clubu, Ladislav Jerie byl zakládajícím členem klubu v roce 1929. Po ukončení druhé světové války a zvláště po roce 1948 se rodina Jeriových potýkala s nedostatkem prostředků, které byly nutné na údržbu vily. V letech 1961 až 1964 byly některé plastiky prodány do sbírek Galerie výtvarného umění v Ostravě. Po smrti Ladislava Jerieho v roce 1969 byla vila prodána Ostravským vodárnám a kanalizacím, které objekt využívaly k rekreačním účelům. V roce 2009 byla vila se zahradou a sadem včetně ochranných zídek, bazénem a okrasným jezírkem, sochou Sedící dívka prohlášena kulturní památkou České republiky. Architektura Jednopatrová stavba z režného zdiva na nepravidelném půdorysu s vyloženými terasami, v druhé fázi výstavby byly použité funkcionalistické prvky. Stavba krytá valbovou střechou, původní pálené tašky byly nahrazeny měděným plechem. Fasády na jižní straně, východní a rizalitu východní strany jsou v přízemí prolomena třídílná okna. Na pravé straně východního průčelí vystupuje rizalit krytý valbovou střechou. okna v patrech mají okenice v přízemí rolety. Většina oken je rámována plochými šambránami. Terasy jsou přistavěny k jihozápadnímu nároží a k jihovýchodní straně domu. Vchod do vily se nachází na severní straně. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rekreační dům Ladislava Jerieho na Wikimedia Commons
St. Jakob (Ostrov)

Die Römisch-katholische Friedhofskirche St. Jakob (tschechisch Kostel sv. Jakuba Většího) in Ostrov (deutsch Schlackenwerth) zählt zu den ältesten und bedeutendsten Baudenkmälern der Karlsbader Region. Geschichte Die nach alter Überlieferung 1226 eingeweihte Kirche erhebt sich südwestlich von Ostrov auf einem Hügel außerhalb der heutigen Stadt, am rechten Ufer des Flusses Bystřice (deutsch Wistritz). Sie markiert die Stelle, an der sich die slawische Vorgängersiedlung des heutigen Schlackenwerth befand. Von ihr zeugt heute nur noch die Kirche, die nach der Verlegung der Stadt an die heutige Stelle zur Friedhofskirche umbestimmt wurde. Darauf ging die pfarrrechtliche Funktion auf die im Stadtzentrum errichtete Kirche des Erzengels Michael über, die bereits 1384 als solche bezeichnet wurde. Durch Umbauten und Erweiterungen verlor der Sakralbau im Laufe der Jahrhunderte seine ursprüngliche romanische Gestalt. Der Plan eines Chorturms wurde nicht verwirklicht. Der Kirchenchronik zufolge wurde die vernachlässigte Kirche 1606 umgebaut, das Dach neu gedeckt und die Fenster vergrößert. 1909 strebten die staatlichen Stellen eine Sanierung des baufälligen Gebäudes an. Wie aus einem Gedenkstein hervorgeht, erfolgte diese 1912 mit Unterstützung des k. k. Ministeriums und der eingepfarrten Gemeinden. Nach der Vertreibung der deutschen Bevölkerung nach 1945 blieb die Kirche ungenutzt und verfiel erneut. Durch Vandalismus ging der größte Teil der Ausstattung verloren. Seit dem 3. Mai 1958 steht das Gebäude in der Liste der staatlichen Kulturdenkmäler. Die Stadtgemeinde nahm in jüngerer Zeit eine aufwendige Restaurierung im Inneren wie Äußeren vor. Die Kirche wird heute nur für besondere Anlässe genutzt. Beschreibung Es handelt sich um ein einschiffiges Gebäude mit einem Chor aus Granitstein über einem quadratischen Grundriss. Auf dem mit Schindeln gedeckten Walmdach des Langhauses sitzt ein Dachreiter. Auf der Nordseite befindet sich ein spätromanisches Rundbogenportal. Der Innenraum ist im Chor mit einem Kreuzgewölbe und im Langhaus mit einer Holzdecke und an den Ecken mit Strebepfeilern versehen. Im 17. und 18. Jahrhundert erhielt St. Jakob eine frühbarocke Ausstattung, eine Kanzel, einen Hauptaltar und zwei Seitenaltäre. Davon erhalten blieben der Choraltar und die Kanzel. Die Kirchenbestuhlung und andere Gegenstände gingen verloren. Das Altarblatt stellt den hl. Jakob dar. Umgebung Die Kirche wird von einem alten Friedhof mit einer Umfassungsmauer umschlossen. Auf ihm befinden sich noch einige deutsche Grabsteine und mittelalterliche Sühnekreuze. Die von der Stadtgemeinde geplante Instandsetzung der historischen Gräber sollte 2021 vom Deutsch-Tschechischen Zukunftsfonds bezuschusst werden. Literatur Hugo Rokyta: Die böhmischen Länder: Handbuch der Denkmäler und Gedenkstätten europäischer Kulturbeziehungen in den böhmischen Ländern. Böhmen. Vitalis-Buchverl., 1997, ISBN 978-80-85938-23-4, S. 204. Kunstgeschichte: T. Baukunst und Bildnerei. Karlsbader Bezirkslehrerverein, 1937, S. 72. Weblinks Eintrag auf pamatkyaprirodakarlovarska.cz (tschechisch). Einzelnachweise
Kostel Povýšení svatého Kříže (Ostružno)

Kostel Povýšení svatého Kříže se nalézá v centru obce Ostružno v okrese Jičín. Barokní kostel je chráněn jako kulturní památka. Dějiny Barokní kostel byl vystavěn na místě staršího kostela, který byl připomínán již roku 1355. Popis Kostel má křížový půdorys s půlkruhově uzavřeným presbytářem se sakristií po severní straně a dvouvěžím v západním průčelí. Stropní fresková výzdoba je od Josefa Redelmayera, fresky znázorňují legendu o svatém Kříži. Mobiliář kostela je rokokový. Kostel patří mezi nejvýznamnější a nejrozsáhlejší stavby pozdního baroka na Jičínsku. Před západním průčelím kostela stojí vně ohradní zdi na podstavcích pískovcové sochy svatého Anselma a blahoslaveného Mikuláše Albergati z roku 1749. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Povýšení svatého Kříže na Wikimedia Commons
Kašna se sochou svatého Václava

Kašna se sochou svatého Václava je součástí čtyř soch na Masarykově náměstí v Přešticích, okres Plzeň-jih. Stavba je zapsaná v Ústředním seznamu kulturních památek České republiky. Historie Barokní kašna a sloup uprostřed kašny pocházejí z období konce 18. nebo začátku 19. století. Sochu svatého Václava věnoval městu JUDr. Augustin Brauner jako poděkování za zvolení prvním přeštickým poslancem do Říšského sněmu v roce 1848. V roce 2010 byla kašna v rámci revitalizace náměstí opravena. Na obrubu kašny a na chrliče byla v roce 2010 přidána přeštická prasátka. Popis Barokní kašna se středovým sloupem a sochou světce je umístěna uprostřed náměstí. V úrovni náměstí je posazena žulová nádrž čtvercového půdorysu s okosenými rohy a se dnem ze žulových desek. Po obvodu stěny obíhá vystouplý pás s profilovanou svrchní římsou. Uprostřed na hranolovém soklu je postaven žulový komolý jehlan ukončený profilovanou hlavicí a krycí deskou. Pod hlavicí na čelní straně je na konzole zavěšena lucerna. Ve spodní části sloupu z bočních stěn vystupují chrliče, na nich jsou přeštická prasátka. Pískovcová socha sv. Václava stojí na krycí desce v kontrapostu, oděná v brnění, plášť a knížecí čepici. Levou rukou se opírá o štít a v pravé ruce vystrčené dopředu drží praporec. Na vnitřní straně štítu je nápis: Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v Přešticích Masarykovo náměstí v Přešticích Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kašna se sochou svatého Václava na Wikimedia Commons Drobné památky. Socha svatého Václava v Přešticích
Hrobka Josefa Hlávky

Hrobka Josefa Hlávky, českého architekta, stavitele a mecenáše, stojí na hřbitově v Přešticích, Hlávkově rodišti. Byla postavena podle jeho vlastního návrhu v roce 1887 v novogotickém slohu, výmalbu provedl vídeňský malíř Karel Jobst. Hrobka byla zařazena mezi kulturní památky České republiky. Nachází se u obvodní zdi hřbitova při silnici na Klatovy. Jde o čtyřhrannou neomítnutou stavbu z kamene a cihel se sedlovou střechou. Zepředu je otevřena lomeným obloukem, štít zdobený křížem je zakončen nástavcem s kamennými květinami. Hrobku uzavírá kovová mříž. Interiér je vyzdoben biblickými výjevy namalovanými v nazaretském stylu. Zadní stranu pokrývá velký obraz Nanebevzetí Panny Marie, na pravé straně je 9 obrazů ze života Kristova, na levé straně 9 obrazů ze života Panny Marie. Uprostřed klenby je vyobrazen Kristus a symboly čtyř evangelistů. Na náhrobních deskách z červeného mramoru na bočních stěnách jsou vyryta jména zde pohřbených členů rodiny. Kromě Josefa Hlávky zde leží obě jeho manželky Marie a Zdeňka, matka Anna, bratr Antonín a rodiče jeho první ženy. Jeho druhá manželka si přála být pochována na Vyšehradě, ale Hlávka její přání nesplnil. Přál si, aby zůstali všichni tři společně. Proto i jeho nadace nese všechna tři jména – Nadání Josefa, Marie a Zdeňky Hlávkových. Hlávkův pohřeb v roce 1908 byl velkou událostí. Po rozloučení v pražském panteonu Národního muzea byla rakev převezena nejprve do Lužan, kde v zámecké kapli proběhly další obřady, a teprve poté do Přeštic. Při ukládání ostatků do hrobky vystoupili i zpěváci Hlaholu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrobka Josefa Hlávky na Wikimedia Commons
Kaple Nejsvětější Trojice (Přehořov)

Kaple Nejsvětější Trojice stojí na návsi v Přehořově v obci Žihle v okrese Plzeň-sever a od 6. listopadu 2003 je kulturní památkou. Historie a popis Kaple, která byla nejspíše vystavěna dle návrhu francouzského architekta Stephana Dieudonného, vznikla mezi léty 1718–1719. Obec si kapli chtěla zbudovat nejprve sama, pak ale požádala o pomoc majitele panství, Františka Josefa Černína. Ten požádal arcibiskupskou kancelář o povolení k její výstavbě. Z toho období pochází nejstarší část kaple, dnešní kněžiště, který je trojboký a napojený na samotnou šestibokou honosnou stavbu, vystavěnou mezi léty 1734 a 1749. Loď kaple má konkávně prohnuté stěny s nárožními pilastry, v průčelí dokonce s trojicí svazkovitých pilastrů. Celou stavbu obíhá kladí s profilovaným architrávem a římsou. Vchod s dřevěnými dvoukřídlými, klasovitě skládanými a nýtovanými dveřmi je umístěn v kamenném ostění a nad ním je umístěno segmentem zaklenuté okno v ploché šambráně s profilovanou jak nadokenní římsou, tak podokenní římsou. Do budovy vedly dříve ještě dva další vchody, z nichž jeden byl dodatečně zazděn. Prostor kněžiště je osvětlován do půlkruhu zaklenutými okny v ploché šambráně a jeho stěny jsou profilovány lizénovými rámy a korunní římsou. Na vrcholu střechy je umístěna lucerna s věžičkou. Kaple je od prosince 2013, kdy byla bezplatně převedena z vlastnictví Římskokatolické farnosti Kralovice, v obecním majetku. Obec nechala kapli po roce 2016 nákladně zrekonstruovat. Oprava byla spolufinancována Plzeňským krajem. V kapli se nachází oltář sv. Jana Nepomuckého a boční oltář Piety, původní kazatelna, závěsný krucifix a tři lavice. Odkazy Poznámky Reference Související články Seznam kulturních památek v Žihli Literatura VLČEK, Pavel. Venkovské baroko na severním Plzeňsku a Rokycansku. Zbiroh: Světovina, 2014. 191 s. ISBN 978-80-260-5750-5. Kapitola Kaple – Přehořov, s. 134–135. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaple Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Občanská záložna v Přelouči

Občanská záložna v Přelouči je reprezentativní budova někdejší městské záložny v Přelouči, která byla postavena v letech 1899 až 1901 podle návrhu architekta Rudolfa Kříženeckého v novorenesančním slohu na Masarykově náměstí čp. 44. Vystavěna byla jako nové sídlo Občanské záložny v Přelouči, díky svým velkorysým rozměrům se následně stala důležitým místem společenského života města. Stavba byla roku 1958 zapsána jako kulturní památka. Historie Stavba byla dokončena roku 1901 pro potřeby finančního ústavu Občanské záložny v Přelouči, občanské spolkové záložny, založené ve městě roku 1862. Návrh stavby vypracoval pražský architekt Rudolf Kříženecký, který byl mj. žákem Josefa Schulze. Budova zaplnila celou východní část náměstí, svým stylem navazuje na stavbu městských škol při severní straně náměstí, dokončených roku 1888. Po zániku přeloučské záložny budova částečně změnila využití, po roce 2000 byla sídlem bankovní pobočky. Nadále je používán zdejší společenský sál, kde mj. každoročně probíhá ceremoniál předávání Cen Františka Filipovského za přínos českému dabingu. Architektura stavby Třipatrová budova patří k největším a architektonicky nejcennějším stavbám ve městě. Částečně kompenzuje mírný východní svah. Nese bohatou štukovou a sgrafitovou výzdobu, svou strukturou nese prvky italské renesanční architektury. Jihozápadnímu nároží pak dominuje mohutná věž s imitací zastřešeného ochozu dotvářející panoráma města. Stavba má též bohatě zdobený interiér. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Občanská záložna v Přelouči na Wikimedia Commons Dějiny záložen v českých zemích (online kniha) Východočeský sborník historický Kudyznudy.cz Turistika.cz
Kostel svatého Jiří (Přimda)

Kostel svatého Jiří stojí v centru na východním okraji náměstí Republiky ve městě Přimda. Město stojí na úpatí kopce, na kterém se nachází zřícenina románského hradu Přimda. Díky jeho strategickému umístění se jednalo o významnou pohraniční pevnost, která stála na cestě mezi Prahou, Plzní a Horní Falcí. Hrad sloužil také jako vězení, ve kterém byl mimo jiné vězněn roku 1249 Přemysl Otakar II., po neúspěšné vzpouře proti otci Václavovi I. První písemná zmínka o kostele v Přimdě pochází z roku 1384. Stavební fáze Původně románská stavba, ze které se dochovalo obvodové zdivo lodi, prošla přibližně v 1. polovině 14. století gotickou přestavbou. Ze 14. století pochází vystavěný presbytář s opěráky a křížovou žebrovou klenbou, vítězný oblouk, sakristie a okna lodi. Rok 1429 je spojen s požárem, jenž byl pravděpodobně způsoben vypleněním města husity. Kolem roku 1500 prošla kostelní loď rekonstrukcí a k jejímu průčelí byla vystavěna hranolovitá pozdně gotická věž. Poté zřejmě následovalo zvýšení lodi a presbytáře spolu se zaklenutím lodi. Jedna z nejrozsáhlejších úprav proběhla v letech 1824–1826, kdy vzniklo zastřešení věže. Během druhé světové války bylo město bombardováno a došlo tak k požáru, který poničil celý kostel. Na konci 20. století prošel kostel sv. Jiří rozsáhlou rekonstrukcí, při které došlo k obnovení střechy, po vzoru podoby, kterou měla před požárem. Stavební podoba Jednolodní obdélný kostel s nepravidelně polygonálním závěrem presbytáře, který je zaklenutý křížovou žebrovou klenbou a paprskovými žebry v závěru. Z vnější strany je presbytář doplněný opěrnými pilíři, které jsou posazeny mezi lomenými okny. K presbytáři se na severní straně napojuje sakristie s valenou klenbou, která byla k presbytáři dodatečně přistavěná. Loď kostela je připojená k presbytáři vítězným obloukem. Na jižní stranu lodi navazuje předsíň, která je čtvercového půdorysu. Kruchta je položena na západní stěně kostela a je zaklenuta valenou klenbou. Do výšky pěti pater stojí na západní straně mohutná hranolovitá věž, která je i dnes dominantou kostela. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons
Větrný mlýn Příčovy

Větrný mlýn, který se nachází západně od obce Příčovy v okrese Příbram ve Středočeském kraji, je torzem mohutné technické stavby z 18. století. Pozůstatky unikátního větrného mlýna jsou evidovány v Ústředním seznamu kulturních památek České republiky pod číslem rejstříku 36122/2-2544. Geografická poloha Kamenný mlýn byl postaven na nízkém skalním suku na vrchu Chlumky v nadmořské výšce 400 metrů v prostoru mezi obcí Příčovy a rybníkem Musíkem, jehož založení v 16. století je připisováno Jakubu Krčínovi z Jelčan a Sedlčan. Torzo impozantního objektu nebývalých rozměrů se nachází 80 metrů severně od cesty, vedoucí z Příčov do Dublovic, a zhruba 300 metrů severozápadně od hranic intravilánu obce Příčovy. Historie Dle údajů, uvedených v památkovém katalogu Národního památkového ústavu, se jedná o neobvykle předimenzovanou technickou stavbu z 18. století. Ve stati o historii obce, publikované na oficiálních stránkách obce Příčovy, jsou uvedeny dvě historické zmínky o mlýnu na vrchu Chlumky, zapsané již na počátku 17. století. Poprvé je mlýn Chlumky zmíněn v roce 1604 v urbáři lobkowického panství, následně pak též v knize poddaných panství Vysoký Chlumec z let 1606–1617, nejsou však bezprostřední důkazy, že se zde hovoří právě o tomto mimořádně velkém větrném mlýnu. Existuje zápis z roku 1617, v němž je zmínka, že sedm osob, které přebývají a pracují na takzvaném „Větrníku“, patří mezi poddané. Kdy se zde přestalo mlít obilí, není známo, v druhé polovině 18. století byl mlýn již opuštěný. Popis stavby Těleso mohutné stavby, která se nachází na parcele č. 579 na katastrálním území Příčovy, se skládá ze dvou částí. Dvě třetiny výšky objektu tvoří mírně kónická spodní část, zakončená římsou z prejzů. Nad římsou vystupují pozůstatky horní části stavby, která měla cylindrický tvar. Vnitřek stavby je prázdný, na zdivu jsou zde patrné otisky někdejší dřevěné konstrukce stropů. Mlýn má kruhový půdorys o průměru více než 13 metrů, ve spodní části je zdivo silné až 1,2 metrů. Jelikož stavba nemá z hlediska svých rozměrů nejen na území ČR, ale i v celé Evropě obdoby, bývalo dokonce zpochybňováno, zda se opravdu jednalo o větrný mlýn. Archeologický a stavební průzkum, který zde byl proveden v 90. letech 20. století však potvrdil, že objekt opravdu po určitou dobu sloužil jako větrný mlýn holandského typu. Podle tohoto průzkumu mlýn byl pravděpodobně vybudován ve spojitosti s výstavbou příčovského zámku a poplužního dvora rodu Schönpflugů z Gamsenbergu, což by jeho vznik datovalo do první poloviny 18. století. Svému účelu mlýn sloužil patrně jen do konce 18. století a od té doby stavba chátrá. Částečné zakonzervování objektů bylo sice provedeno dvakrát v průběhu 20. století – před druhou světovou válkou a pak v polovině 90. let – stav památky však není uspokojivý. Na východní straně již zanikla zhruba jedna pětina celého obvodu stavby a objekt nadále podléhá postupné zkáze. Odkazy Reference Související články Seznam větrných mlýnů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Větrný mlýn Příčovy na Wikimedia Commons
Kaple svatého Jana Nepomuckého (Příchovice)

Kaple svatého Jana Nepomuckého se nachází na návsi obce Příchovice v okrese Plzeň-jih. V roce 2006 byla prohlášena kulturní památkou České republiky. Kaple náleží pod římskokatolickou farnost Přeštice vikariátu Plzeň-jih v plzeňské diecézi. Historie Kaple svatého Jana Nepomuckého byla postavena asi v polovině 18. století v barokním slohu na návsi na břehu Příchovického potoka. V roce 1883 přestavěna v novorománském slohu dle zadání Karla Bedřicha Schönborna. Vysvěcena byla 18. května 1884. Kaple byla rozsáhle opravena v roce 2002. Architektura Exteriér Kaple je orientovaná omítnutá zděná stavba postavená na obdélném půdorysu a ukončená trojbokým závěrem. Je zastřešena sedlovou střechou nad závěrem zvalbenou. Na západní části hřebenu je umístěna čtyřboká zvonička se zvonovými okny opatřenými žaluziemi. Věžička je zakončena stanovou střížkou s hroticí. Průčelí a boční fasády jsou rámovány nárožními lizénami a pod korunní římsou je po obvodu obloučkový vlys. V ose západního průčelí je obdélný vstup ukončený půlkruhovým záklenkem nad nímž je půlkruhová profilovaná kamenná římsa. Nad vchodem ve štítu je prolomeno kruhové okno v ústupkové šambráně. V bočních průčelích jsou dvojice oken s půlkulatým záklenkem a v bočních stěnách závěru jsou užší okna. Interiér Interiér zakončují ploché stropy. V kněžišti, které je od lodi odděleno vítězným obloukem, se nachází hlavní oltář s obrazem svatého Jana Nepomuckého z 19. století a čtyři svícny. Mobiliář pochází z 19. století. Část hodnotnějších předmětů vybavení kaple je umístěno v Domě historie Přešticka v Přešticích, zvláště cenná je polychromovaná dřevořezba Ukřižování, která pochází ze 17. nebo 18. století. Zvony Ve věžičce je zavěšen zvon z roku 1737. Dne 28. března 1942 byl rekvírován pro potřebu německé armády. Po ukončení druhé světové války byl nalezen a vrácen zpátky do kaple. V roce 2005 byly do věžičky nainstalovány elektrické zvony, dar pana Milosche Fürsta. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons