NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Okresní soud v Ústí nad Orlicí

Okresní soud v Ústí nad Orlicí je okresní soud se sídlem v Ústí nad Orlicí, jehož odvolacím soudem je Krajský soud v Hradci Králové – pobočka v Pardubicích. Soud se nachází v budově s bezbariérovým přístupem na rohu ulic Zahradní a Husova a rozhoduje jako soud prvního stupně ve všech trestních a civilních věcech, ledaže jde o specializovanou agendu (nejzávažnější trestné činy, insolvenční řízení, spory ve věcech obchodních korporací, hospodářské soutěže, duševního vlastnictví apod.), která je svěřena krajskému soudu. Soudní obvod Obvod Okresního soudu v Ústí nad Orlicí se zcela neshoduje s okresem Ústí nad Orlicí, patří do něj území těchto obcí: Albrechtice • Anenská Studánka • Běstovice • Bošín • Brandýs nad Orlicí • Bučina • Bystřec • Cotkytle • Čenkovice • Červená Voda • Česká Rybná • Česká Třebová • České Heřmanice • České Libchavy • České Petrovice • Damníkov • Dlouhá Třebová • Dlouhoňovice • Dobříkov • Dolní Čermná • Dolní Dobrouč • Dolní Morava • Džbánov • Hejnice • Helvíkovice • Hnátnice • Horní Čermná • Horní Heřmanice • Horní Třešňovec • Hrádek • Hrušová • Choceň • Jablonné nad Orlicí • Jamné nad Orlicí • Javorník • Jehnědí • Kameničná • Klášterec nad Orlicí • Koldín • Kosořín • Králíky • Krasíkov • Kunvald • Lanškroun • Letohrad • Libecina • Libchavy • Lichkov • Líšnice • Lubník • Lukavice • Luková • Mistrovice • Mladkov • Mostek • Nasavrky • Nekoř • Němčice • Orlické Podhůří • Orličky • Ostrov • Oucmanice • Pastviny • Petrovice • Písečná • Plchovice • Podlesí • Přívrat • Pustina • Rudoltice • Rybník • Řetová • Řetůvka • Sázava • Seč • Semanín • Skořenice • Slatina • Sloupnice • Sobkovice • Sopotnice • Sruby • Strážná • Studené • Sudislav nad Orlicí • Sudslava • Svatý Jiří • Šedivec • Tatenice • Těchonín • Tisová • Trpík • Třebovice • Újezd u Chocně • Ústí nad Orlicí • Velká Skrovnice • Verměřovice • Vlčkov • Voděrady • Vraclav • Vračovice-Orlov • Výprachtice • Vysoké Mýto • Zádolí • Záchlumí • Zálší • Zámrsk • Zářecká Lhota • Žamberk • Žampach • Žichlínek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Okresní soud v Ústí nad Orlicí na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Okresní soud v Českém Krumlově

Okresní soud v Českém Krumlově je okresní soud se sídlem v Českém Krumlově, jehož odvolacím soudem je Krajský soud v Českých Budějovicích. Rozhoduje jako soud prvního stupně ve všech trestních a civilních věcech, ledaže jde o specializovanou agendu (nejzávažnější trestné činy, insolvenční řízení, spory ve věcech obchodních korporací, hospodářské soutěže, duševního vlastnictví apod.), která je svěřena krajskému soudu. Soud je umístěn ve dvou budovách v Linecké ulici. Hlavní budova čp. 284, kde se nachází správa soudu, oddělení trestní, občanskoprávní, dědické a oddělení platebních rozkazů, má bezbariérový přístup. V budově čp. 66 se nachází opatrovnické a exekuční oddělení. Soudní obvod Obvod Okresního soudu v Českém Krumlově se shoduje s okresem Český Krumlov, patří do něj tedy území vojenského újezdu Boletice a území těchto obcí: Benešov nad Černou • Besednice • Bohdalovice • Brloh • Bujanov • Černá v Pošumaví • Český Krumlov • Dolní Dvořiště • Dolní Třebonín • Frymburk • Holubov • Horní Dvořiště • Horní Planá • Hořice na Šumavě • Chlumec • Chvalšiny • Kájov • Kaplice • Křemže • Lipno nad Vltavou • Loučovice • Malonty • Malšín • Mirkovice • Mojné • Netřebice • Nová Ves • Omlenice • Pohorská Ves • Polná na Šumavě • Přední Výtoň • Přídolí • Přísečná • Rožmberk nad Vltavou • Rožmitál na Šumavě • Soběnov • Srnín • Střítež • Světlík • Velešín • Větřní • Věžovatá Pláně • Vyšší Brod • Zlatá Koruna • Zubčice • Zvíkov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Okresní soud v Českém Krumlově na Wikimedia Commons Oficiální stránky
CHKO Labské pískovce

Die CHKO Labské pískovce (tschechisch: chráněná krajinná oblast Labské pískovce; deutsch: Landschaftsschutzpark Elbsandstein) ist ein geschützter Landschaftsbereich in der Tschechischen Republik. Als solche sind im Gesetz zum Schutz der Natur und der Landschaft (114/1992) weiträumige Gebiete mit harmonisch geformter Landschaft, charakteristischem Relief und einem großen Anteil natürlicher Ökosysteme definiert. In Tschechien sind 27 Gebiete als CHKO ausgewiesen. Die CHKO Labské pískovce wurde am 19. September 1972 eingerichtet. Sie umfasst eine Fläche von 242,61 km². Im Jahr 2000 wurde zusätzlich der Nationalpark Böhmische Schweiz (Národní park České Švýcarsko) mit einer Fläche von 80 km² ausgewiesen. Lage Die CHKO liegt im Ústecký kraj nahe der Grenze zu Sachsen und umfasst zusammen mit dem Nationalpark den gesamten tschechischen Anteil des Elbsandsteingebirges. Der Nationalpark, in dem u. a. das Prebischtor (Pravčická brána) liegt, teilt das Gebiet in zwei Teile. Der kleinere nördliche zieht sich von Krásná Lípa (Schönlinde) an entlang der Grenze bis auf die Höhe von Velký Šenov (Groß Schönau) hin, während der südliche im Norden durch den Nationalpark, im Osten durch die Straße von Česká Kamenice (Böhmisch Kamnitz) nach Krásná Lípa und im Süden durch die Silnice I/13, die in Děčín (Tetschen) die Elbe quert, und die zur Grenze führende Silnice II/528 begrenzt wird. Sie stößt an zwei weitere CHKO-Gebiete (CHKO Lužické hory und CHKO České Středohoří) unmittelbar an. Verwaltung Die (auch für die CHKO zuständige) Nationalparkverwaltung befindet sich in Pražská 457/52, 407 46 Krásná Lípa. Siehe auch Elbsandsteingebirge Weblinks Seite der Nationalparkverwaltung
Chráněná krajinná oblast Labské pískovce

Chráněná krajinná oblast Labské pískovce (CHKO Labské pískovce, pol. Obszar Chronionego Krajobrazu Łabskie Piaskowce) – obszar chronionego krajobrazu w Czechach. Położenie CHKO Labské pískovce położony jest w północnych Czechach na Wyżynie Dieczyńskiej. Rozciąga się między miejscowościami Petrovice na zachodzie i Chřibská na wschodzie, na południu graniczy z Czeskim Średniogórzem a na północy z Parkiem Narodowym Czeska Szwajcaria i Niemcami, oraz ze Szwajcarią Saksońską. Charakterystyka Obszar chronionego krajobrazu o powierzchni 32 302 ha utworzono 27 czerwca 1972 roku, w celu ochrony form skalnych i rozległych obszarów o charakterystycznej krawędziowej rzeźbie terenu i naturalnych ekosystemach. Obejmuje swym zasięgiem całą Wyżynę Dieczyńską. Tworzy go pagórkowaty teren, wraz ze znajdującymi się w ich obrębie licznymi formami skalnymi, wzniesieniami, utworami geologicznymi i skalnymi, korytarzami ekologicznymi oraz wartościowymi krajobrazowo terenami, o różnych ekosystemach. Z północnej części Łabskich Piaskowców 1 stycznia 2000 roku wydzielono obszar, na którym utworzono Park Narodowy Czeska Szwajcaria. Powierzchnia CHKO Labské pískovce wynosi obecnie 24 300 ha. Łabskie Piaskowce tworzą oddzielne człony, które ciągną się od wschodnich obrzeży Petrovic, aż po Chřibská na wschodzie. Obszar w wielu miejscach poprzecinany jest dolinami rzek, tworząc system odrębnych masywów o charakterystycznym krajobrazie dla gór płytowych. Specyficzne piętno nadają krajobrazowi formy skalne, przełomy rzek, stożkowe wzniesienia oraz architektura. Na terenie obszaru występują pomniki przyrody, ożywionej i nieożywionej oraz ich skupiska, chronione ze względu na szczególne wartości naukowe, architektoniczne kulturowe, historyczno-pamiątkowe i krajobrazowe. Odznaczające się indywidualnymi cechami, które wyróżniane są wśród innych utworów, w szczególności są to drzewa i krzewy, roślinność, skałki, jary, głazy, doliny i przełomy rzeczne, oraz urwiska i formy skalne. Na obszarze występuje kilka typów siedlisk, szczególnie cenne są urwiska skalne, doliny i przełomy rzeczne oraz obszary leśne, łąki i zarośla. Obszar chronionego krajobrazu stanowi częściową naturalną otulinę Parku Narodowego Czeska Szwajcaria. Zobacz też Belvedér (punkt widokowy)
Chráněná krajinná oblast Český ráj

Chráněná krajinná oblast Český ráj (CHKO Český ráj) je chráněná krajinná oblast v Česku. Vyhlášena byla 1. března 1955 a je tak nejstarší českou CHKO. Správa CHKO sídlí v Turnově, Dům přírody se nachází v Dolánkách u Turnova. Rozloha CHKO činí 182 km², nadmořská výška se pohybuje v rozmezí 233 až 744 metrů, nejvyšším bodem je vrchol Kozákova. CHKO se rozkládá na území tří krajů a čtyř okresů – Královéhradecký kraj (okres Jičín), Liberecký kraj (okresy Semily a Jablonec nad Nisou) a Středočeský kraj (okres Mladá Boleslav), v turistické oblasti u Turnova zvané Český ráj. V roce 2002 byla CHKO rozšířena o oblasti Maloskalska a Prachovských skal. Při 50. výročí byl Českému ráji přidělen roku 2005 status Globálního geoparku UNESCO. Vymezení CHKO Chráněná krajinná oblast Český ráj leží uvnitř šířeji pojaté oblasti turistického regionu Český ráj a je rozdělena do tří samostatných částí. Největší z nich je přibližně mezi Mnichovým Hradištěm, Turnovem a Sobotkou (zahrnuje oblast Mužského a Příhrazských skal, Hruboskalsko a okolí Trosek). Druhá část leží mezi Turnovem, Malou skálou a Kozákovem (oblast Maloskalska, Suchých skal a vrchu Kozákova). Třetí část je nejmenší a je přibližně mezi Jičínem a Mladějovem (sem spadá oblast Prachovských skal). Přírodní poměry Geologie Většinu podloží chráněného území tvoří tzv. kvádrové pískovce, které tu byly uloženy v období křídy. V období terciéru byla v oblasti aktivní sopečná činnost, vzniklo tu mnoho podpovrchových těles. Okolní křídové sedimenty byly postupem času rozrušeny a odneseny řekami, protože jsou méně odolné než tvrdé magmatické horniny. Tímto způsobem vznikl i nejznámější kopec a dominanta Českého ráje – Trosky. Hora Kozákov (745 m n. m.) je známým nalezištěm drahých kamenů (zejména odrůd křemene). Na území CHKO jsou evidovány stovky jeskyní a skalních dutin, nejvýznamnější se nachází v přírodní rezervaci Klokočské skály. Dvě jeskyně v území jsou uzavřeny pro veřejnost z důvodu ochrany vrápence malého (Sklepy pod Troskami a Krtola). Ze stejného důvodu je uzavřena tesaná pískovcová štola na úpatí Kozákova. Maloplošně chráněná území PR Apolena PR Bažantník PR Bučiny u Rakous PR Hruboskalsko PP Libunecké rašeliniště PP Libuňka PR Klokočské skály NPP Kozákov PP Meziluží PR Na hranicích PP Na Vápenici PP Oborská luka PP Ondříkovický pseudokrasový systém PR Podtrosecká údolí PR Prachovské skály PR Příhrazské skály PP Rybník Vražda NPP Suché skály PP Tachovský vodopád PP Trosky PR Údolí Plakánek PP V Dubech PP Vústra PR Žabakor Ve správě CHKO jsou i dvě území, která leží mimo chráněnou oblast: NPP Bozkovské dolomitové jeskyně NPP Strážník Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chráněná krajinná oblast Český ráj na Wikimedia Commons Chráněná krajinná oblast Český ráj na OpenStreetMap Správa CHKO Český ráj Dům přírody Českého ráje
CHKO Šumava

Das CHKO Šumava (tschechisch: chráněná krajinná oblast Šumava) ist ein geschützter Landschaftsbereich in der Tschechischen Republik. Als solche sind im Gesetz zum Schutz der Natur und der Landschaft (114/1992) weiträumige Gebiete mit harmonisch geformter Landschaft, charakteristischem Relief und einem großen Anteil natürlicher Ökosysteme definiert. In Tschechien sind 27 Gebiete als CHKO ausgewiesen. Das CHKO Šumava wurde am 27. Dezember 1963 eingerichtet. Es umfasst eine Fläche von 995 km². Lage Das CHKO liegt im Jihočeský kraj und im Plzeňský kraj entlang der Grenze zwischen Deutschland und Tschechien und der Grenze zwischen Österreich und Tschechien. Es umschließt das Gebiet des 680,6 km² großen Nationalparks Šumava (tschechisch Národní park Šumava) im tschechischen Teil des Böhmerwalds und reicht von der Straße Silnice II/191 bei Nýrsko (Grenzübergang Svatá Kateřina) im Nordwesten bis zur Grenze bei Spáleniště/Guglwald in Oberösterreich. Sitz der Verwaltung Der Nationalpark und das CHKO haben ihren Verwaltungssitz in Vimperk (Winterberg). Siehe auch Biosphärenreservat Šumava Weblinks Verwaltung des Nationalparks und des CHKO Šumava
Zavadilka (České Budějovice)

Zavadilka je část Českých Budějovic ležící mezi sídlištěm Máj a Haklovými Dvory v západní části města, na katastrálním území Haklovy Dvory. Historie a vývoj Zavadilka je zpočátku zmiňována v souvislosti s hostincem při cestě na Haklovy Dvory, jejichž součástí osada původně byla. Roku 1930 zde ve čtyřech staveních bydlelo 14 obyvatel a k původním samotám postupně přibývaly rodinné domy. Zavadilka byla spolu s Haklovými Dvory ke krajskému městu připojena 30. dubna 1976. Růst rychle pokračoval; v roce 2009 byl počet obyvatel Zavadilky 845, v roce 2011 jich bylo uvedeno 931, z nichž 51 % tvořili lidé narození v obci. V letech 1991–2014 na Zavadilce proběhla podle developerského projektu výstavba dvou set domů, což byla pro starousedlíky do té doby nezvyklá situace. Roku 2009 web města uváděl, že se velikost původní obce zdvojnásobil. Už v roce 2005 se objevily návrhy na odtržení od města a protesty proti změnám v územním plánu, v roce 2010 rezidenti požadovali zřízení obytné zóny. O rok dříve bylo také navrženo přejmenování místních ulic, kde byly domy označovány pouze číslem popisným, což ztěžovalo orientaci, nicméně ještě v roce 2020 se na mapách nadále uváděla pouze ulice Zavadilka. Dnes je známou rezidenční čtvrtí moderních Českých Budějovic se začleněním do městské části České Budějovice 2. Služby Zavadilka je především urbanistickou částí města. Je obsluhována linkou číslo 1 městské hromadné dopravy se dvěma zastávkami, Zavadilka a Zavadilka, zahrádky. Zastávka Zavadilka slouží rovněž autobusům meziměstské dopravy z Českých Budějovic směrem do Záboří a Prachatic společností GW BUS a.s. a ČSAD autobusy České Budějovice a.s. Od září 2007 zde působí Soukromá základní umělecká škola Zavadilka, o.p.s., v roce 2016 byl u hlavní silnice zřízen Útulek pro kočky města České Budějovice. Zavadilka je také jedním z lesnických úseků obhospodařovaných společností Lesy a rybníky města Českých Budějovic s.r.o. Památky a zajímavosti Zavadilka se rozkládá v těsné blízkosti Branišovského lesa opředeného mnoha příběhy, pověstmi a obtížně vysvětlitelnými událostmi. Od sídliště Máj na Zavadilku vede naučná stezka Branišovský les s řadou informačních tabulí spojených s tematikou lesa. Na západním okraji lesa, na katastrálním území obce Branišov, se nachází zvířecí hřbitov. Galerie Odkazy Reference Literatura Encyklopedie Českých Budějovic, Statutární město České Budějovice a NEBE s. r. o., České Budějovice 2006, 2. opravené a rozšířené vydání (ISBN 80-239-6706-1) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zavadilka na Wikimedia Commons
Rabínský dům (Třebíč)

Rabínský dům (uváděno také jako dům rabína nebo rabinát) je rabinát a dům v Třebíči, nachází se na Tichém náměstí čp. 4. Dům je chráněn jako kulturní památka České republiky. Dům patří Církvi československé husitské. Historie Dům byl postaven na pozemku Johela Begla, která získal pozemek v roce 1613 od Aliny Wolfové. Postaven byl pravděpodobně kolem první poloviny 17. století, přibližně v tu stejnou dobu vznikla i synagoga. V roce 1727 už je doložena existence domu na mapě separačních zdí židovského města. Severní trakt domu a severní a západní obvodová stěna byla barokně upravena, jižní trakt a západní křídlo pak bylo upraveno klasicistně. V druhé polovině 19. století byla upravena střešní konstrukce. Do roku 1942 žil v domě rabín, po roce 1950 začala dům využívat Církev československá husitská jako farní budovu, tehdejší farář Jan Lauko v bytě v domě dva roky žil. V roce 2019 byl dům zapsán do seznamu kulturních památek České republiky a také nabídnut městu jako prostor pro galerii malířů z města Třebíč. V roce 2020 bylo oznámeno, že dům bude rekonstruován, po rekonstrukci by v patře měly být startovací byty, v přízemí místo pro setkávání lidí. Rekonstrukce byla dokončena v roce 2024, rekonstruovala jej Církev československá husitská, v domě jsou dva byty, jeden z nich je určen pro Oblastní charitu Třebíč. Přízemí domu nově slouží jako místo pro setkávání. Popis Dům je dvoupodlažní stavbou obdélného půdorysu s západním křídlem, dům je zastřešen částečně pultovou střechou, hlavní část domu je zastřešena sedlovou střechou. Dům je podsklepen, ale sklep byl z neznámých důvodů zasypán. V přízemí domu jsou dřevěné dveře a dvě okna. V patře jsou okna obdélná. Dům je omítnut hladkou štukovou fasádou s plochými šambránami kolem oken a dveří. V severovýchodním rohu je vestavěn mohutný opěrák sahající až do druhého patra. Jižní trakt je zastřešen pultovou střechou, v přízemí má obdélné okno. Dvorní průčelí je patrové a jednoosé. Na západním křídle jsou pozůstatky prevétu, nad prevétem je pavlač sousedního domu. Odkazy Reference Související články Židovské město Třebíč Přední synagoga Tiché náměstí
Burg Šostýn

Die Burg Šostýn (deutsch: Schauenstein; gelegentlich auch Schawenstein, Scheibstein, Schornstein oder Schowenstayn genannt) ist eine gotische Burg in der Gemeinde Kopřivnice, Tschechien. Geschichte Erbaut wurde sie wahrscheinlich durch die Grafen von Hückeswagen, die zwischen 1220 und 1240 nach Mähren kamen. Anderen Angaben zufolge wurde sie in der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts erbaut. Im 15. Jahrhundert wurde sie von ihren Besitzern verlassen und baufällig. Zu Beginn des 19. Jahrhunderts, als die Burg in Besitz der Unternehmerfamilie Raška war, wurde sie überwiegend demontiert. Im Jahre 1945 ging sie ins Eigentum des Staates Tschechoslowakei über. Der bedeutendste Fund ist der einer kleinen Elfenbeinstatue, die so genannte Venus von Šostýn. Weblinks Hrad Šostýn (Šauenštejn) (tschechisch) Geschichte der Burg Šostýn (Schauenstein) (tschechisch)
Zamek Šostýn

Šostýn – ruiny zamku w mieście Kopřivnice w powiecie Nowy Jiczyn w Czechach. Zamek Šostýn (niem. Schauenstein) został wybudowany ok. 1293 roku na zachodnim stoku góry Piaskownia (584 m n.p.m.) na Pogórzu Morawsko-Śląskim. Po raz pierwszy wzmiankowany został w 1347, kiedy stał się własnością biskupa ołomunieckiego Jana Volka. W 1404 zamek został spalony przez rycerzy króla polskiego Władysława Jagiełły. Według relacji biskupa Tasa z Boskovic z 1467 zamek był już wówczas opustoszały. Przypisy Linki zewnętrzne Zamek Šostýn w serwisie Hrady.cz (cz.)
Šolcův rybník

Šolcův rybník je vodní plocha (o rozloze necelých 6 hektarů) ve Frýdlantském výběžku rozkládající se jižně od Raspenavy, východně od silnice III/2904. Z jihu ji napájí Holubí potok, který z ní na severu vytéká a v Raspenavě je levostranným přítokem Smědé. Ač koupání v něm není nikterak organizováno, je vyznavači tohoto sportu během letních měsíců hojně navštěvováno. Na přelomu let 2008 a 2009 prošel rybník na náklady Lesů České republiky rekonstrukcí. Přestože byly opravy v jarních měsících roku 2009 ukončeny, začalo se s napouštěním vodního díla až začátkem podzimu téhož roku. To proto, aby byl umožněn nárůst vegetace a došlo také ke zvýšení úživnosti pro plánovanou rybí kolonii v rybníce. Okolí rybníka je domovem ohroženého raka říčního (Astacus astacus). Pro snížení rizika přejetí zvířat migrujících z rybníka přes blízkou silnici staví uskupení Suchopýr mobilní zábranu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šolcův rybník na Wikimedia Commons FARSKÝ, Kamil. Rybníky a rybníkářství v Jizerských horách. Krkonoše – Jizerské hory [online]. 2008-10 [cit. 2018-08-26]. Dostupné online.
Малостранское кладбище

Малостранское кладбище (чеш. Malostranský hřbitov) — историческое кладбище в центральном районе Смихов (Прага 5), Чехия. Название получило от исторического района Праги — Мала-Страна или Пражский малый град, расположенный ниже Градчан и соединённый с ядром города Карловым мостом. Место погребения многих известных общественных и культурных деятелей. Малостранское кладбище интересно исключительным собранием надгробных памятников конца XVIII — первой половины XIX веков, представляющих собой ценные образцы ампирной и классицистической скульптуры работы таких известных мастеров, как В. Прахнер, Игнац Платцер Младший и братья Макс. История Малостранское кладбище возникло в 1680 году возле костела св. Вацлава, возле которого стали хоронить жертв эпидемии чумы. Одним из первых здесь был похоронен епископ, писатель-полемист, историк, представитель барокковой историографии времен Контрреформации Томаш Пешина из Чехорода, умерший от заразы. В 1703 здесь была построена часовня в честь Святого Роха, защитника от чумы и других морных заболеваний, в 1715 — часовня св. Троицы, затем в 1831—1837 — костёл Пресвятой Троицы, построенный в стиле ампир. После реформ императора Иосифа II, запретившего хоронить умерших от чумы в пределах города, оно стало общим коммунальным кладбищем Малой Стороны и Градчан. В 1863 значительно расширено, но уже в 1884 году, из-за интенсивной жилищной застройки вокруг, кладбище было закрыто. Известные личности, похороненные на кладбище Динценхофер, Килиан Игнац (1689—1751) — архитектор эпохи барокко. Манес, Антонин (1784—1843) — чешский художник эпохи романтизма. Профессор пейзажной живописи в пражской Академии художеств. Манес, Вацлав (1793—1858) — чешский художник. Пельцль, Франтишек Мартин (1734—1801) — историк, лингвист, представитель чешского национального Возрождения, один из «будителей». Платцер, Игнац Франтишек (1717—1787) — чешский скульптор и резчик. Пфлегер-Моравский, Густав (1833—1875) — чешский поэт, драматург, переводчик и писатель. Эрбен, Карел Яромир (1811—1870) — чешский писатель, поэт, переводчик, историк литературы и собиратель чешского фольклора. Ссылки
Bečov nad Teplou

Bečov nad Teplou (German: Petschau) is a town in Karlovy Vary District in the Karlovy Vary Region of the Czech Republic. It has about 900 inhabitants. The historic town centre is well preserved and is protected by law as urban monument zone. Administrative division Bečov nad Teplou consists of three municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Bečov nad Teplou (754) Krásný Jez (84) Vodná (71) Krásný Jez forms an exclave of the municipal territory. Etymology According to the most probable theory, the initial name of the settlement was Bečkov and the name was derived from the personal name Bečka, meaning "Bečka's (court)". Geography Bečov nad Teplou is located about 16 kilometres (10 mi) south of Karlovy Vary. It lies in the Slavkov Forest. The highest point is the Besídka hill at 713 m (2,339 ft) above sea level. The Teplá River flows through the town. History The first written mention of the Bečov Castle is from 1317. It was founded by the Lords of Rýzmburk. The settlement of Bečov was first mentioned in 1387. In 1399, it was promoted to a town. Demographics Transport The I/20 road (part of the European route E49) from Plzeň to Karlovy Vary passes through Bečov nad Teplou. Bečov nad Teplou is located on the regional railway line from Karlovy Vary to Mariánské Lázně. It is also the starting point of the lines to Rakovník and to Žlutice. Sights Bečov nad Teplou is known for the complex of Bečov Castle and Bečov Chateau. The complex is open to the public and offers guided tours. The exposition contains the second most valuable movable monument in the Czech Republic, the Reliquary of St. Maurus. The Church of Saint George was built in the late Baroque style in 1763–1767. The tower was finished in 1885. A notable landmark is the late Baroque town hall. It dates from 1760. A botanical garden was gradually created in Bečov nad Teplou in 1918–1935. After the garden was acquired by the Czechoslovak state in 1945, it gradually fell ito disrepair. In 2005, the local botanical organization ČSOP Berkut decided to recover and maintain the botanical garden. Notable people August Labitzky (1832–1903), composer and kapellmeister Eduard Götzl (1921–1986), German-Czech politician Twin towns – sister cities Bečov nad Teplou is twinned with: Eschenburg, Germany Gallery References External links Official website
Bečov nad Teplou

Bečov nad Teplou es una localidad del distrito de Karlovy Vary en la región de Karlovy Vary, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 933 habitantes. Se encuentra ubicada al este de la región, cerca de la orilla del río Ohře —un afluente izquierdo del río Elba—, y de la frontera con las regiones de Ústí nad Labem y Pilsen y con Alemania.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Bečov nad Teplou.