NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lipót-kapu (Vyšehrad)

A típusos barokk stílusú Lipót-kapu (Leopoldova brána) a vyšehradi park (a hajdani yšehradi vár) egyik kapuja, amely Prága Pankrác negyede felé nyílik. Története A vyšehradi várnegyed 1654-ben kezdett, katonai célú átalakításának részeként épült 1653 és 1662 között, egyes források szerint 1660-ban Carlo Lurago tervei alapján. A Tábor-kapuhoz hasonlóan az egykori külső várba nyílt. Az építmény Homlokzatának pilléreit és címereit Giovanni Albia faragta. Jegyzetek Források ↑ Idegenvezető: Jindřich Pokorný et al.: Prága. Idegenvezető. (Sportovní a turistické nakladatelstcí) Praha, 1957. p. 64. ↑ Szombathy: Szombathy Viktor: Prága (Panoráma, Külföldi városkalauz, Franklin Nyomda, Budapest) p. 157.
Táborská brána

Táborská brána je pozdně renesanční brána na pražském Vyšehradě. Nachází se v jihovýchodní části vyšehradského předsunutého opevnění. Do brány se vstupuje z jihovýchodu, z Nuslí, respektive Pankráce, z ulice V pevnosti, na kterou navazuje ulice Na Pankráci. Hlavní průčelí brány je z této strany. Fasáda je zapuštěná do kurtiny. Portál je tvořen velkými kamennými opracovanými kvádry, ve vyšší části s polokruhovým vstupem. Patro, orámované římsami, člení čtyři toskánské sloupky. Na pravé i levé straně mezi sloupky jsou vždy dva různě velké střílnové otvory. Ve střední části patra je vpadlé pole, patrně určené pro umístění znaku, který zde není. Nad horní římsou se nachází atika s naznačeným cimbuřím. Vnitřní strana brány je jednodušší. Je opět složena z kamenného portálu, v patře má dvě okna, nad pásovou korunní římsu se zvedá střecha. Táborská brána byla postavena pravděpodobně kolem roku 1640 v souvislosti s výstavbou první rohové hradby. Není ale vyloučeno, že byla vystavěna i výrazněji později, až ve 20. letech 17. století. Nalevo od čelní strany brány byl v roce 1931 skrze hradby proražen průchod pro pěší. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Táborská brána na Wikimedia Commons
Porte de Tábor

La porte de Tábor est une porte de ville de la fin de la Renaissance située dans le quartier de Vyšehrad à Prague. Elle fait partie des fortifications avancées de Vyšehrad. La porte a probablement été construite autour de 1640 dans le cadre de la construction de la première muraille. Il n’est cependant pas exclu qu’elle ait été construite plus tardivement, dans les années 1720. La partie supérieure est couronnée de créneaux. La porte a conservé ses meurtrières, encadrées par des colonnes toscanes. À gauche, devant la porte se trouvait depuis 1931 un passage piéton construit à travers les murs. Voir aussi Porte Písek Porte de Brique Porte Léopold Références (cz) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Táborská brána » (voir la liste des auteurs). Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Tábor-kapu

A Tábor-kapu (Táborská brána) a vyšehradi park (a hajdani vyšehradi vár) egyik kapuja. Nevét onnan kapta, hogy építésének idején innen vezetett az út a dél-csehországi Tábor városa felé; jelenleg Prága Pankrác negyede felé néz. Története A vyšehradi várnegyed 1654-ben kezdett, katonai célú átalakításának részeként, egy régi, gótikus kapu helyén épült 1655-ben, és a Lipót-kapuhoz hasonlóan az egykori külső várba nyílt. Jegyzetek Források ↑ Idegenvezető: Jindřich Pokorný et al.: Prága. Idegenvezető. (Sportovní a turistické nakladatelstcí) Praha, 1957. p. 64. ↑ Szombathy: Szombathy Viktor: Prága (Panoráma, Külföldi városkalauz, Franklin Nyomda, Budapest) p. 157.
Větrný mlýn (Jednov)

Větrný mlýn holandského typu se nachází v obci Suchdol, v těsné blízkosti části Jednov, okres Prostějov. Historie Větrný mlýn stojí na kopci v nadmořské výšce 525 m v Dravanské vrchovině v severovýchodní části vesnice Jednov. Mlýn byl založen v roce 1842 Ignácem Zápařkou. V roce 1931 byl poškozen větrnou smrští. Náklady na opravu byly vyčísleny na 13 871 korun, které nemajetný mlynář neměl. Mlýn byl v roce 1933 prodán a novým majitelem upraven na obytnou budovu. V současnosti slouží k rekreačním účelům. Popis Větrný mlýn byla původně třípatrová válcová zděná stavba postavena z lomového kamene. Výška zděné části je osm metrů, průměr šest metrů, výška kuželové střechy 3,2 metry. Střech byla krytá šindelem, nyní plechem. Zdi jsou prolomeny zvětšenými nepůvodními okny. Před vchod je přistavěna cihlová přístavba. Mlýn zdobí nefunkční atrapa větrného kola o průměru asi šest metrů. Odkazy Reference Související články Seznam větrných mlýnů v Česku Literatura JANOŠKA, Martin. Větrné mlýny v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1. vyd. Praha: Libri, 2003. 179 s. ISBN 8072771531. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Větrný mlýn na Wikimedia Commons
Schlesisches Landesmuseum

Das Schlesische Landesmuseum (tschechisch Slezské zemské muzeum) in Opava (Troppau) ist eine gemeinnützige Einrichtung des Kulturministeriums der Tschechischen Republik und das älteste öffentliche Museum des Staates. Das Museum wurde im Jahr 1814 gegründet. Es ist mit seinen über 2,4 Mio. Sammlungsgegenständen das drittgrößte Museum in der Tschechischen Republik. Die ausgestellten, vor allem ethnologische und archäologische Exponate, sind thematisch mit der Natur und Geschichte des tschechischen, bzw. früher österreichischen Schlesien und Nordmähren verbunden. Außer regional-ethnologischen Ausstellungen verfügt das Museum über eine Kunstabteilung mit den Werken der österreichischen und europäischen Künstler sowie über einen botanischen Garten. Zusätzlich werden als Freilichtausstellung die tschechischen Verteidigungsanlagen aus den Jahren 1934–1938 vorgestellt. Standorte Stammhaus Das historische Stammhaus in Troppau, umgeben von einem großzügigen Park, beinhaltet eine Dauerausstellung zur Geschichte Schlesiens von der Urzeit bis zur Gegenwart. Ausgewählte Themen aus der Geschichte und der Natur sowie berühmte Persönlichkeiten und Künstler der Region werden als Schwerpunkte hervorgehoben. Außenstellen Arboretum in Nový Dvůr Gedenkstätte des Zweiten Weltkriegs in Hrabyně Petr-Bezruč-Gedenkstätte in Opava Areal des Tschechoslowakischen Walls in Hlučín Petr-Bezruč-Holzhaus in Ostravice Geschichte Das Museum wurde 1814 von Faustin Ens, Joseph Schössler und Franz von Mückusch und Buchberg als naturkundliche Sammlung des Troppauer Gymnasiums gegründet. Dieses Gymnasium war in einem Seitentrakt des Landhauses am Niederring (ehemals Jesuitenkollegium) untergebracht, in dem sich heute das staatliche Landesarchiv befindet. Das Museum entwickelte sich rasch und hatte bald einen überregionalen Ruf. Von 1893 bis 1895 wurde auf dem Gelände des ehemaligen Liechtensteinschlosses nach den Plänen der Wiener Architekten Johann Nepomuk Scheiringer und Franz Kachler ein Neorenaissance-Kuppelbau errichtet, in dessen Räumen das Museum nun als Schlesisches Landesmuseum unter der Leitung des Nürnberger Kunsthistorikers Edmund Wilhelm Braun (1870–1957) einzog. In den letzten Kriegstagen 1945 brannte das Museumsgebäude aus, ein Teil der wertvollen Bestände wurde vernichtet. Nachdem der Wiederaufbau im Jahre 1955 abgeschlossen war, litt das Museum mehrfach unter Umbauten, Schließungen und einer unklaren Museumskonzeption. Nach einer grundlegenden Renovierung wurde es im Jahr 2012 mit einer neuen Dauerausstellung wieder eröffnet. Im Jahr 2014 feierte man die 200-jährige Museumsgeschichte mit einem Festakt, zu dem auch das Oberschlesische Landesmuseum in Ratingen eingeladen war. Direktoren 1935–1944: Werner Kudlich Sammlungen Sammlung Paul Gebauer Weblinks Homepage (tschechisch). Homepage (deutsch). Einzelnachweise
Silesian Museum (Opava)

The Silesian Museum (Czech: Slezské zemské muzeum) in Opava is the oldest and the third largest museum in the Czech Republic. The museum also manages other heritage sites. History The main museum was founded on 1 May 1814 by three people, Professor Faustin Ens, Franz Mückusch von Buchberg and the mayor of Opava Johann Joseph Schößler. The museum was placed into a building that was a grammar school and the new collection was known as the Museum Gymnazijni. During the nineteenth century three more museums were founded in the town. After the first world war the Czechoslovak state created a Silesian Museum and an Agricultural Museum was started in 1924 and a Leigionnaires Museum dedicated to the spirit of resistance. This multitude of museums was partially simplified in 1939 when the Museum Gymnazijni and the Silesian Museum were merged as the Reichsgaumuseum. At the end of the war this museum's collections gained artefacts from nearby buildings and the confiscated property of German people. In 1949 the Reichsgaumuseum was given its last name change when it became this Silesian Museum. The museum's current authority comes from a document dated 27 December 2000. Description The museum is the third largest museum in the Czech Republic and it has 2,400,000 artefacts. The museum cares for a number exhibits which are distributed at different locations. The museum is in charge of an arboretum, a large war memorial, a preserved fortification and a poet's birthplace. The war memorial The war memorial commemorates a large battle of the World War II between Nazi Germany and Russia and its allies. 13,000 names are recorded there in the village of Hrabyně. These are not just the names of soldiers but also of civilians from Silesia and North Moravia lost during the war. The Hlučín-Darkovičky Czechoslovak Fortification Complex The complex, located in Hlučín, is a series of five different forfications that were designed to sit on the Czech border during the first half of the twentieth century. They are an important example of the defences available during the World War II. These fortifications have been under the management of the Silesian museum since 1992. The Petr Bezruč memorial This exhibition is based at the Czech poet Petr Bezruč's birthplace. Bezruc published poetry including Silesian Songs. The building where he was born was lost to the damage of the second world war but another building has been built at that site in 1956 and the museum also owns his holiday chalet in Ostravice. The Nový Dvůr Arboretum The Nový Dvůr Arboretum in Stěbořice is part of the museum and it includes 7,000 different species from five continents which are spread over 23 hectares. There are also 200 square metres of greenhouse space which although small includes both tropical and sub-tropical climates. These extend the range of plants of the arboretum to also include trees and plants that require the climates of Africa, Asia, America and Australasia. References
Museo della Slesia (Opava)

Il Museo della Slesia è un museo di storia, di etnologia e giardino botanico di Opava, Repubblica Ceca. È stato fondato il 1º maggio 1814 ed è oggi il più antico museo nella Repubblica Ceca. Il museo raccoglie collezioni di materiale etnologico e archeologico, comprese le piante e gli animali imbalsamati collegati alla preistoria e la storia della Repubblica e all'origine austriaca della Slesia e Moravia; il museo possiede anche un reparto d'arte con le opere degli artisti austriaci ed europei. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo della Slesia Collegamenti esterni (CS, PL, DE, EN) Sito ufficiale, su szm.cz.
Muzeum Ziemi Śląskiej w Opawie

Muzeum Ziemi Śląskiej w Opawie (czes. Slezské zemské muzeum v Opavě) – muzeum założone w 1814 roku w Opawie, najstarsze muzeum w Czechach. Historia Muzeum w Opawie zostało założone w 1814 roku z inicjatywy ówczesnego burmistrza miasta Johanna Josefa Schösslera, Franza Mückuscha, botanika i mineraloga, i Faustina Ensa, profesora historii i geografii w miejscowym gimnazjum. Opawskie muzeum jest najstarszym muzeum w Czechach, jednak w momencie powstania w granicach ówczesnej Korony Czeskiej istniało od 1802 roku Muzeum Szersznika. Pierwsza ekspozycja w opawskim muzeum została otwarta 1 maja 1814 roku. Od początku placówka była pomyślana jako muzeum przyrodoznawcze; miała służyć nauczycielom i uczniom miejscowego gimnazjum. Integralną częścią muzeum była bogata biblioteka. 1 lipca 1817 roku muzeum odwiedził cesarz Franciszek I. Od 1818 roku nosiło nazwę Muzeum Gimnazjalne. Od 1822 roku kustoszem muzeum był Faustin Ens. Po opuszczeniu przez niego Opawy w 1844 roku muzeum podupadło. W 1885 roku w zbiorach opawskiego muzeum znajdowało się około 4000 przedmiotów. W 1939 roku Muzeum Gimnazjalne zostało połączone ze Śląskim Muzeum Ziemskim w Muzeum Żupne Rzeszy (Reichsgaumuseum). W czasie II wojny światowej spłonął główny opawski budynek muzealny. 26 czerwca 1949 roku muzeum zostało przejęte przez administrację państwową i otrzymało nazwę Muzeum Śląskie. Od 1955 roku jest instytutem naukowym. W 1958 roku do Muzeum Śląskiego przyłączono Muzeum Petra Bezruča. Pod koniec 1985 roku posiadało 1 759 217 eksponatów. Muzeum dziś Przedstawia ono etnologiczne i archeologiczne eksponaty związane tematycznie z przyrodą i historią czeskiego i austriackiego Śląska i północnych Moraw. Ponadto muzeum posiada zbiór obrazów i grafik artystów austriackich i europejskich. W Opawie zbiory muzeum są eksponowane w: głównym budynku (Výstavní budova, ulica Sady U Muzea 1) domu pamiątkowym Petra Bezruča (Památník Petra Bezruče, ulica Ostrožná 35). Pałacu Blücherów w Opawie (Blücherův palác). Poza miastem do muzeum należą: Arboretum w Novym Dvoře Pomnik II wojny światowej (Památník II. světové války) w Hrabyně Muzeum fortyfikacji Hulczyn (Areál čs. opevnění Hlučín-Darkovičky) Chata Petra Bezruča (Srub Petra Bezruče) w Ostrawicy. Uwagi Przypisy Bibliografia Gawrecki Dan, Opava jako intelektuální a kulturní středisko Rakouského Slezska 1742-1847, w: Ks. Leopold Jan Szersznik znany i nieznany pod red. Hanny Łaskarzewskiej i Anežki Baďurovej, Cieszyn 1998, s. 39. Kalus Jaromír, Powstanie i rozwój Muzeum Śląskiego w Opawie (1814-2005), w: Ziemia Śląska pod red. Lecha Szarańca, t. 6, Katowice 2005, s. 63-70. Szaraniec Lech, Muzealnictwo na Górnym Śląsku 1802-2002, w: Ziemia Śląska pod red. Lecha Szarańca, t. 6, Katowice 2005, s. 63.
Velkovřešťovský rybník

Velkovřešťovský rybník – staw rybny i rekreacyjny znajdujący się w Czechach (Kraj hradecki, powiat Trutnov) około 600 metrów na południe od miejscowości Velký Vřešťov, na rzece Trotinie. Pierwotnie w okolicach Velkiego Vřešťova znajdowało się siedem stawów rybnych (do dziś zachował się tylko jeden z nich oraz ślady w terenie po pozostałych). W 1964, w miejscu jednego z dawnych stawów powstał obecny, o powierzchni 26 (lub 34) hektarów. Staw pełni rolę rekreacyjną i jest popularnym miejscem aktywnego wypoczynku (pływania, windsurfingu i wędkarstwa). Po wschodniej stronie istnieje camping z barem. Plaża jest trawiasta, a dno żwirowe. Od wiosny do jesieni można w stawie łowić karpie, leszcze, węgorze, bolenie, szczupaki, amury i sumy. Zachodnia część stawu jest obszarem chronionym, gdzie połowy i przynęty są zabronione. Na terenie campingu istnieje możliwość wypożyczania łodzi i rowerów wodnych. Brzegami zbiornika nie prowadzą żadne znakowane szlaki turystyczne. Wschodnim brzegiem przebiega droga krajowa nr 325, na której znajduje się przystanek autobusowy Velký Vřešťov, pila. W pobliżu stawu (po wschodniej stronie) znajduje się rezerwat przyrody Vřešťovská bažantnice. Zobacz też stawy rybne w Czechach Przypisy
Pardoubek

Pardoubek – dawny staw rybny (obecnie rekreacyjny) znajdujący się we wschodniej części uzdrowiska Lázně Bělohrad w Czechach (kraj hradecki, powiat Jiczyn). Morfologia i historia Staw o powierzchni około trzech hektarów (27 900 m²) i objętości 45 000 m³ wywodzi swoją nazwę od kilku dębów posadzonych na jego brzegu (dziś rosną one nadal jako okazałe osobniki). Pierwszą właścicielką akwenu była Anna z Asseburgu. Po I wojnie światowej (za właściciela, hrabiego Merwelda) otwarto na akwenie kąpielisko oraz wypożyczalnię łodzi. Odbywały się tu koncerty muzyczne i oferowano przekąski. Początkowo teren był ogrodzony, ale z czasem zrezygnowano z tego rozwiązania, uprzystępniając staw wszystkim. Wokół posadzono zieleń parkową, której istotnym akcentem były kwiaty, zwłaszcza kosaćce. Staw stał się ulubionym miejscem wycieczek kuracjuszy. Do dziś urządzenia kąpieliskowe nie dochowały się, ale akwen jest wykorzystywany jako niestrzeżone kąpielisko. W 2014 wokół stawu utworzono ścieżkę spacerową, a przy niej postawiono piętnaście rzeźb, które wykonali lokalni artyści: Robert Musil z Hořic, Jan Paďour z Jaroměřy i Jaroslav Sucharda z Valdic. Jedna z rzeźb, wyobrażająca potwora z Loch Ness, umieszczona jest w wodach akwenu. W latach 2018–2019 dokonano rewitalizacji zbiornika. Legenda Ze stawem wiąże się legenda o wodniku Vodomilu, który nie mógł odnaleźć dla siebie stawu, ponieważ wszystkie były już zajęte przez innych wodników. Za radą najstarszego i najmądrzejszego wodnika, do którego udał się ze swoim problemem, przybył do kraju hradeckiego i odnalazł swój dom w Pardoubku. Legendę tę zapisał po raz pierwszy bielohradski nauczyciel František Koubek. W 2005 odsłonięto, ufundowaną przez miasto, drewnianą rzeźbę wodnika nad stawem. Autorem dzieła był Jaroslav Sucharda. Zobacz też stawy rybne w Czechach Przypisy
Velichovský rybník

Velichovský rybník (także: Petirův, Petirův rybník) – staw rybny znajdujący się w Czechach (Kraj hradecki, powiat Náchod) około kilometra na północny zachód od miejscowości Velichovky, na zachodnich stokach wzniesienia Chloumek (337 m n.p.m.). Zbiornik jest utworzony na Litičskim potoku w całości na terenie leśnym. Przy północnym krańcu stawu znajduje się węzeł szlaków turystycznych U Velichovského rybníka (szlak niebieski z Velichovek do Nouzova i żółty z Velkiego Vřešťova do Jaroměřa). Zobacz też stawy rybne w Czechach Przypisy
Chopinův altán

Chopinův altán, uváděn též jako Chopinova chata, stojí na rozcestí lesních cest v sedle pod Výšinou přátelství jihozápadně od města Karlovy Vary. Patří mezi typické altány postavené v lázeňských lesích; slouží jako turistický přístřešek k zastavení a odpočinku. Historie Z historie jsou dohledány informace o rozsáhlých opravách v roce 1958. Dále je známo, že v roce 1983 zde zedníci položili novou betonovou podlahu, pod níž pravděpodobně zůstala zachována původní dlažba. Stěny měly od roku 1994 starorůžovou barvu. V létě 2011 byly konstrukce i stěny natřeny lázeňskou bílou, která však byla poničena vandaly. Popis Altán stojí u významné křižovatky několika lesních cest poblíž kaple Ecce Homo. Otevřený je k Findlaterově cestě, ze které směrem do údolí řeky Teplé odbočují dvě cesty, Odpolední a Boutourlinova. Po další lze odtud vystoupat k rozhledně Diana a na opačnou stranu sejít ke grandhotelu Pupp. Po poslední cestě, která vede od tohoto rozcestí, lze dojít k vyhlídce Karla IV. Svým vzhledem patří mezi typické karlovarské lázeňské altány. Byl postaven na vysoké kamenné podezdívce. Jde o poměrně rozlehlou stavbu o půdorysu hlavní části 7,60 × 3,35 metru a výšce 4,6 metru. Má dřevěnou bohatě profilovanou konstrukci, kterou kryje sedlová střecha (byla opravena v roce 2005). Objekt je celoročně volně přístupný. U téhož rozcestí stojí dvě další významné stavby karlovarských lázeňských lesů – kulturní památka kaple Ecce homo z roku 1900 a kamenná Aranyho lavička. Kaple Ecce homo Aranyho lavička Odkazy Reference Literatura BURACHOVIČ, Stanislav. Karlovy Vary krok za krokem. 2. vyd. Karlovy Vary: Vydavatelství Promenáda, 2000. 34 s. ISBN 80-86092-26-7. S. 31. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chopinův altán na Wikimedia Commons Chopinův altán Archivováno 24. 6. 2019 na Wayback Machine. – článek na stránce Lázeňské lesy Karlovy Vary, autor Pavel Reiser, [cit. 2019-07-07]
Kaple svatého Cyrila a Metoděje (Smolín)

Kaple svatého Cyrila a Metoděje je římskokatolická kaple ve vesnici Smolín, části města Pohořelice v okrese Brno-venkov. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Byla postavena v pozdně barokním slohu v roce 1758 na návsi Smolína. Jedná se o jednoduchou stavbu obdélného půdorysu s půlkruhově ukončeným kněžištěm. Na východní straně ke kapli přiléhá přistavěná sakristie, nad lodí se na střeše nachází čtyřboká zvonice. U kaple se nachází hřbitov. Je filiálním kostelem medlovské farnosti. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Cyrila a Metoděje na Wikimedia Commons Fotogalerie varhan
Nihošovice

Nihošovice (v místním nářečí Nihošouce) jsou obec v okrese Strakonice v Jihočeském kraji. Leží zhruba tři kilometry severozápadně od Volyně a 8,5 kilometru jihozápadně od Strakonic. Leží v Šumavském podhůří (podcelek Bavorovská vrchovina, okrsek Volyňská vrchovina) při ústí Nihošovického potoka do potoka Peklov, v údolí mezi vrchy Ostrý (591 metrů) a Chrastava (523 metrů). Kromě Nihošovic obec zahrnuje i územně nesouvisející vesnici Jetišov. Žije zde 310 obyvatel. Historie První písemná zmínka je z první poloviny 14. století, držitelem majetku byl pravděpodobně Buden. Další doklad – ze 7. září 1352 – uvádí obec jménem Nyhossowycz (odtud Něhošovice, ves lidí Něhošových, později již zvané Nihošovice) a jejího držitele Mikuláše Kosoře. Další zmínky o Nihošovicích souvisejí již s panstvím Volyně, které bylo v majetku svatovítských proboštů. Po husitských válkách církev ztratila své volyňské panství, v roce 1436 jej zastavil císař Zikmund Přibíkovi z Klenové za pomoc při obléhání Volyně. Po něm následují jako další držitelé Nihošovic: v roce 1457 Václav Vlášek z Miloňovic a v roce 1468 Bušek Buzický z Buzic, na počátku 16. století Matěj z Třebska, pak Adam Řepický ze Sudoměře, který v roce 1543 prodal tvrz, dvůr i ves Janu Malovcovi z Pacova. Asi v roce 1569 se do Nihošovic přiženil Arnošt Vitanovský mladší z Vlčkovic, kterého Jan Malovec z Pacova ustanovil dědicem. Rod Vitanovských byl zde až do roku 1670. Po vystřídání dalších majitelů se Nihošovice dostaly v roce 1706 pod svatovítské proboštství. Církevní majetek tu potvrzuje i P. František Teplý, v Dějinách města Volyně uvádí: „Panství volyňské rozmnožil probošt Mayer, koupiv statek Nihošovice… kolem roku 1703“. Obyvatelstvo Části obce Obec Nihošovice se skládá ze dvou částí na dvou stejnojmenných, spolu nesousedících, katastrálních územích: Jetišov Nihošovice V letech 1960–1990 k obci patřily i Němětice a od 1. ledna 1974 do 23. listopadu 1990 také Radkovice, Švejcarova Lhota a Úlehle. Pamětihodnosti Kaple svatého Antonína Paduánského – Na kopci západně od vsi se nachází kaple z konce 17. století, centrální stavba ve tvaru kříže a se sklenutou kupolí nad středním prostorem. Jejího fundátora připomíná nápis za hlavním oltářem: „Jindřich Vilém Vitanovský z Vlčkovic, urozený a statečný rytíř, někdejší pán v Něgošovicích a Něměticích, který kapli nad vsí nákladem svým vlastním vystavět dal a jinými dary jest nadal roku 1693. Usnul v Pánu 20. září 1696.“ Nihošovický zámek vznikl rozšířením starší tvrze ze 14. století. Ta byla později renesančně přestavěna a ještě později její nadzemní část stržena. Před její areál, v němž se dochovaly pouze sklepy, byl v letech 1670–1675 za Chřepických z Modliškovic postaven jednopatrový zámek s půlkuhovým portálem. Z východního průčelí vystupuje závěr bývalé kaple Máří Magdalény. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nihošovice na Wikimedia Commons Oficiální stránky Nihošovice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Nihošovice

Nihošovice is a municipality and village in Strakonice District in the South Bohemian Region of the Czech Republic. It has about 300 inhabitants. Nihošovice lies approximately 10 kilometres (6 mi) south-west of Strakonice, 52 km (32 mi) north-west of České Budějovice, and 109 km (68 mi) south of Prague. Administrative division Nihošovice consists of two municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Nihošovice (268) Jetišov (32) Jetišov forms an exclave of the municipal territory. Demographics References External links Official website
Nihošovice

Nihošovice es una localidad del distrito de Strakonice en la región de Bohemia Meridional, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 297 habitantes. Se encuentra ubicada al noroeste de la región, cerca de la orilla del río Moldava —el principal afluente del río Elba— y de la frontera con las regiones de Pilsen y Bohemia Central.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Nihošovice.