NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dačického dům

Dačického dům je dům s barokní fasádou v Kutné Hoře, Komenského náměstí 41. Svojí hmotou vytváří nároží Komenského náměstí a Rejskovy ulice. Je jedinečný tím, že uvnitř můžete interaktivně zhlédnout všechny památky UNESCO v České republice na jednom místě. Uvnitř se nachází Vzdělávací a prezentační centrum kulturního dědictví UNESCO. Popis Je významný svým zachovalým pozdně gotickým jádrem a vrcholně barokní fasádou s gotickými prvky a kulturně jako někdejší sídlo utrakvistického biskupa a rodiště kronikáře Mikuláše Dačického z Heslova. Dům má čtyři podlaží, terasu a gotické sklepení. Dům je v současné době zpřístupněn veřejnosti k turistické prohlídce a jsou zde promítány i informace o historii Kutné Hory. K dispozici je zde k pronájmu i dva konferenční sály. Dům provozuje nezisková organizace Nadace UNESCO Kutná Hora. Historie První písemná zmínka o historii domu je z roku 1426–1489 z první dochované městské knihy. Významná přestavba domu proběhla kolem roku 1506. V té době se jmenoval Biskupský, protože přestavba byla provedena pro světícího biskupa utrakvistické církve Filipa Villanuovu Sidonského, který zde pobýval od roku 1506, až do své smrti v roce 1507. V roce 1536 koupil dům Ondřej Křivoláček zvaný Dačický a jemu a jeho manželce Dorotě se zde v roce 1555 narodil syn Mikuláš Dačický. V druhé polovině 16. století byla provedena renesanční úprava, zmenšení oken v severní fasádě a pokrytí celého obvodového pláště psaníčkovým sgrafitem. K další přestavbě došlo na sklonku 17. století a především ve třetí čtvrtině 18. století. V té době byla provedena změna vnějšího vzhledu domu novou fasádou, která odstranila gotický arkýř a dodala zdobnou štukovou dekoraci. Po roce 1800 byla v rámci první klasicistní přestavby domu překlenuta původní ulička mezi domy čp. 41 a 42. Druhá výraznější přestavba v období klasicismu se uskutečnila mezi lety 1841 – 1842. V domě byly zřízeny činžovní byty, a zazděno bylo podloubí. Ve dvacátém století dům sloužil jako hlavní část restaurace U Šašků, později byl znárodněn a připadl do vlastnictví Města Kutná Hora. V sedmdesátých letech zde byla provedena necitlivá adaptace na byty s provozovnou v přízemí. Postupem doby byl dům dlouhou řadu let neobydlený. V roce 2014 se Ministerstvo pro místní rozvoj rozhodlo dům opravit. Rekonstrukce započala v lednu 2015. Stála 70,1 mil. korun a dokončena byla za 40 týdnů. Rekonstrukce přinesla několik objevů. Pod dřevěnou podlahou Biskupské kaple byla nalezena středověká šestiúhelníková dlaždice vyrobená okolo roku 1500. Od rohu k rohu má 40 cm a stala se logem v expozici. Ve dvoře památkáři objevili metr pod zemí zasypaný sloup patřící zaniklé místnosti. V patře objevili gotický portál včetně původní omítky. V Dačickém domě se v současné době setkává přítomnost s historií. Budova je uvnitř moderně zrekonstruovaná se zachováním a restaurováním nejcennějších historických prvků. Fasáda byla také nově restaurována se štukovými prvky a freskou Madony. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dačického dům na Wikimedia Commons
Mandysova vila

Mandysova vila je secesní vila Václava Mandyse v Holicích v okrese Pardubice. Historie Vila (pravděpodobně) podle architektonického návrhu holického rodáka Václava Mandyse byla vybudována v roce 1910 ve stylu pozdní secese. Nese název NA RODNÉ HROUDĚ, který je ve štuku proveden ve štítu vily. Sloužila k ubytování Mandysovy rodiny. Od roku 1958 je vila včetně zachovaného původního oplocení kulturní památkou. Architektura Hlavní průčelí, orientované do ulice Staroholická, je pětiosé. Vévodí mu ve střední části rizalit se čtyřdílným oknem v přízemí, s balkónem s kuželkovým zábradlím v patře a se segmentovým štítem, který je doplněn postranními pilíři s maskarony a vázami. Vstup na balkon umožňuje francouzské okno neobvyklého kulatého tvaru. Nad okny v bočních částech přední fasády jsou štukové reliéfy s motivy ročních období. Spodní část fasády je obložena kamenem, do poloviny oken pak sahá kanelura zakončená štukovým pásem s rostlinným ornamentem. Boční části jsou završeny atikami se štukovou výzdobou. Pravé boční průčelí je trojosé, dvě z os pokrývá prosklená veranda s mnohatabulkovými okny a přístupem po schodech. Veranda tvoří podlahu terasy se zábradlím s kuželkami. Segmentově zaklenuté francouzské okno, umožňující vstup na terasu, je po obou stranách zdobeno štukovými figurálními motivy. Levé boční průčelí je čtyřosé, přes dvě osy je umístěn rizalit. Štuková výzdoba má podobný charakter jako v protějším průčelí. Zahradní průčelí je pouze dvouosé, se stejnými okny jako v uličním průčelí a bez štukové výzdoby. Parcela je ohrazena oplocením se sloupky z režného zdiva a s dekorativní mřížovou výplní. Vjezd mírně ustupuje z uliční čáry a je opatřen podobně provedenými vraty a brankou. Reference
Kovárna ve Zbilidech

Bývalá kovárna stojí na návsi ve středu obce Zbilidy v okrese Jihlava. Je kulturní památkou České republiky. Historie Kovárna byla postavena v roce 1863 a zachovala si svůj původní vzhled i rozvržení prostor. Obytná část byla celkově přestavěna. V roce 1973 byla kovárna zapsána do státního seznamu kulturních památek. Popis Kovárna je zděný obytný dům s křídlem přízemní kovárny přistavěným kolmo na obytný dům. Vlastní kovárna má zachovalý původní vzhled i vnitřní dispozici. Průjezd vedle kovárny byl využíván pro kování koní. V průčelí je podloubí zaklenuto pasy se stlačeným obloukem, které se otevírají podloubí do prostoru. Oblouky nasedají na středový pilíř, který je čtyřboký se skosenými hranami. Pilíř stojí na nízké desce a je ukončen deskovou hlavicí, která je kamenicky jednoduše opracovaná. Kovárna má sedlovou střechu s polovalbou, obytná budova taktéž. Krov střechy je dřevěný, krytinou byla břidlice, omítka vápenná hladká, fasáda bez ozdob, štíty jsou lichoběžníkové. V podloubí vchody do chléva a kůlny. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Jihlava Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kovárna na Wikimedia Commons
Veselíčko (zámek, okres Přerov)

Veselíčko je zámek z 18. století ve stejnojmenné obci v okrese Přerov. Je chráněn jako kulturní památka a zároveň jako přírodní památka Veselíčko. Od roku 1945 se zde nachází výchovný ústav. Historie První písemná zmínka o Veselíčku je z roku 1275. Po roce 1548 zde Erazim z Bobolusk postavil tvrz a pivovar, čímž se Veselíčko stalo centrem panství. Od roku 1573 panství patřilo rodu Podstatských z Prusinovic. K tvrzi byla v 17. století přistavěna domácí kaple, o níž se dochovala zmínka z roku 1669. V letech 1768–1769 tvrz přestavěl stavitel Thalherr z Fulneku pozdně barokní zámek, který rod Podstatských vlastnil až do roku 1945. V roce 1805 zde byla zřízena polní nemocnice pro zraněné vojáky z bitvy u Slavkova. Nedaleko nad obcí vznikl vojenský hřbitov, kde je pohřbeno cca 700 padlých. Zámek se stal lazaretem znovu po bitvě u Wagramu (1809) a po bitvě u Lipska (1813). Na přelomu 19. a 20. století byl u zámku založen park. Na Zámeckém kopci, byl u příležitosti stého výročí bitvy u Slavkova, vztyčen památník padlým vojákům, kteří zemřeli ve zdejším lazaretu. Od roku 1945 je v zámku umístěn výchovný ústav pro děti a mládež – zařízení pro výkon ústavní a ochranné výchovy chlapců do ukončení povinné školní docházky, jehož zřizovatelem je Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy. Původní portrétní rodová galerie Podstatských byla převezena na zámek Telč a integrována do tamější prohlídkové trasy. V letech 2009–2011 zámek prošel rekonstrukcí. Popis Dvoupatrová budova je obdélníkového půdorysu. V minulosti k zámku náležel hospodářský dvůr s chlévem, stodolou a obytnými přízemními domky. V zámku se nachází Kaple sv. Františka Paulánského se vzácnými freskami. Park K areálu patří terasovitá francouzská zahrada založená v roce 1778 a přírodně-krajinářský anglický park, budovaný od přelomu 18. a 19. století. Nachází se zde mnoho vzácných dřevin a z architektonického i botanického hlediska patří k nejcennějším na severní Moravě. Park na ploše 5,4 hektarů byl od roku 2010 velkoryse rekonstruován, je velmi dobře udržovaný a přístupný veřejnosti. Na půdě zámku přes léto sídlí kolonie evropsky významného druhu netopýra velkého (Myotis myotis). Kolonie čítá kolem 210–420 jedinců. Zámecká budova je proto chráněna jako přírodní památka Veselíčko. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Veselíčko na Wikimedia Commons
Větrný mlýn (Kořenec)

Větrný mlýn holandského typu se nachází v obci Kořenec v okrese Blansko v Jihomoravském kraji. V roce 1964 byl mlýn zapsán do Ústředního seznamu kulturních památek ČR. Historie Větrný mlýn postavil v roce 1866 Jakub Veselý, tehdejší starosta obce. Mlýn se nachází jižně od středu obce na kopci Kořenec v nadmořské výšce 620 m v Drahanské vrchovině. Byl funkční až do roku 1950 za posledního mlynáře Josefa Pokorného. V roce 1953 byla opravena střecha. V roce 1967 byl mlýn prodán a využíván jako rekreační objekt. V roce 1972 a 1995 byl rekonstruován. V roce 1944 bylo vichřicí zničeno větrné kolo o šesti křídlech, později nahrazeno pouze čtyřmi křídly. Po roce 1953 zničené větrné kolo nebylo opraveno. Mlýn byl vybaven naftovým motorem pro mletí za bezvětří. V roce 1950 navštívil mlýn malíř Otakar Kubín. Popis Větrný mlýn je třípodlažní válcová omítaná zděná stavba holandského typu postavená z lomového kamene na kruhovém půdorysu. Okna nepravidelně umístěná. Stavba je zakončena kuželovou střechou krytou šindelem. Otáčivá střecha má vikýř z něhož trčí hřídel dříve šesti lopatkového větrného kola. Vchod do mlýna je pravoúhlý s rovným překladem, ve zdech jsou proražena okna. Stropy pater jsou dřevěné z trámů se záklopem z fošen. Taktéž schodiště je dřevěné z fošen. Uvnitř je zachovalé technické zařízení o jednom složení s dolním náhonem. Dřevěná šest metrů dlouhá svislá hřídel, palečné kolo o průměru 2,6 m s 90 palci, mlecí složení s lubem, násypným košem a kompletním holendrem k omílání ječmene na kroupy. Mlecí kámen (běhoun) o průměru 1,05 metrů a výšce 0,30 metrů, který při obvodové rychlosti 3,5 m/s dosahoval 64 otáček za minutu. Dolní kámen (spodek) měl průměr 1,10 metrů a výšku 0,26 metrů. Mlýn byl schopen za 24 hodin semlít 10 q žita nebo 5 q ječmene na kroupy nebo sešrotovat 96 q obilí. Majitelé mlýna 1866–1905 Jakub Veselý od roku 1874 nájemce mlynář Baldík z Velenovic 1905–1925 Josef a Josefa Popelářovi 1925–1967 Josef Pokorný a jeho rodina od 1967 rodina Doubkových Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Blansko Seznam větrných mlýnů v Česku Větrný mlýn v Rudici Literatura JANOŠKA, Martin. Větrné mlýny v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1. vyd. Praha: Libri, 2003. 179 s. ISBN 8072771531. S. 83 až 86. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu větrný mlýn na Wikimedia Commons
Bellakova vila

Bellakova vila je neorenesanční vila z počátku 20. století v Krnově. Stojí v Revoluční ulici (čp. 893/46) a do roku 1987 byla chráněna jako kulturní památka. Historie Rodina Bellakových vlastnila v Krnově podnik na výrobu vlněných látek. Vilu nechali postavit v roce 1903, architektonický návrh ve stylu severoněmecké neorenesance zpracoval Wenzel Bürger ze Saské Kamenice. Ve dvacátých letech 20. století pak byly interiéry domu upraveny ve stylu art déco. Na počátku druhé světové války uprchla rodina do zahraničí a jejich majetek včetně vily byl nacisty zkonfiskován. Po válce pak byl znárodněn. Vila byla od roku 1958 chráněna jako kulturní památka, v roce 1987 byla nicméně památková ochrana zrušena. V roce 2024 byla vila na prodej.[chybí lepší zdroj] Architektura Jedná se o samostatně stojící budovu na přibližně čtvercovém půdorysu, se třemi nadzemními podlažími, půdou a suterénním prostorem. Fasády jsou koncipovány asymetricky. V uličním průčelí dominuje při pravé straně válcová věž přecházející v polygonální. Obdélníkový vstup s půlkruhovým světlíkem je vysunut doprava a rámován pilastry s volutovými hlavicemi. Skladba oken je pestrá: některá jsou obdélníková, některé zakončena půlkruhově, některé vícedílná, i šířka je různá. Trojdílné okno ve stupňovitém štítu je pod parapetem ozdobeno ve štuku rozvilinou s erbem. Z pravé boční fasády vybíhá v přízemí prosklená veranda. I zde je ve zbytku fasády pestrá skladba okenních otvorů. Pravé boční průčelí je rovněž završeno stupňovitým štítem. Podobný motiv stupňovitého štítu najdeme i v levém bočním průčelí, v němž je navíc patrné věžovité převýšení kryjící točité schodiště. Zadní, zahradní průčelí je zdobeno dvěma rizality: vlevo opět se stupňovitým štítem a vpravo s dřevěným arkýřem. Střecha je valbová. V interiéru se zachovaly některé původní prvky, jako dřevěné konstrukce či obložení nebo vitráže. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila čp. 893 s bránou, schodištěm a ohradní zdí na Wikimedia Commons
Stará škola v Křižanech

Stará škola v obci Křižany č.p. 136 v okrese Liberec pod svahy Ještědsko-kozákovského hřbetu patří k nejvýznamnějším objektům této vesnice. Leží na žluté turistické značce mezi Pruským křížem a Malým Ještědem, která v tomto úseku kopíruje žitavskou část Svatojakubské cesty. Původně zájezdní hostinec z poloviny 18. století sloužil po většinu své existence – až do přelomu 50. a 60. let minulého století – jako národní škola (obecná škola). V roce 1996 byl prohlášen kulturní památkou. Podstávkové domy jsou typické pro příhraniční oblasti tohoto kraje s přesahem do Saska a Polska. Tradiční lidovou architekturu Podještědí tak v Křižanech zastupuje objekt Staré školy a představuje důležitý předmět poznání vývoje lidové architektury a osídlení regionu. Popis objektu Jedná se o patrový, zčásti roubený dům na obdélném půdorysu s vykládaným štítem břidlicovými šablonami na jižní straně, bedněným štítem na severní straně a sedlovou střechou. Roubení je v prvním patře obloženo horizontálním šalováním. Přízemí je zčásti roubené se třemi oblouky podstávek. V roce 2021 vznikl Spolek pro obnovu Staré školy Křižany, který si klade za cíl ve spolupráci s majiteli zachránit havarijní stav budovy a obnovit zde kulturní a vzdělávací činnost v prostorách staré třídy a školní zahradě. Odkazy Reference NPÚ. Dům. pamatkovykatalog.cz [online]. 2021-04-22 [cit. 2021-04-22]. Dostupné online. PROPAMÁTKY. Obecná škola v Křižanech se dočkala obnovy. propamatky.cz [online]. 2021-04-22 [cit. 2021-04-22]. Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bývalá škola na Wikimedia Commons Stará škola Křižany – Spolek pro obnovu Staré školy Křižany
Větrný mlýn (Ostrov u Macochy)

Větrný mlýn holandského typu se nachází v obci Ostrov u Macochy, okres Blansko. V roce 1964 byl zapsán do Ústředního seznamu kulturních památek ČR. Historie Větrný mlýn byl postaven v první polovině 19. století, jiné zdroje uvádějí rok 1865 nebo 1814. Mlýn se nachází v jihozápadní části obce v nadmořské výšce 490 m v Drahanské vrchovině. Podle kusých informací je doloženo mletí v roce 1902 (poslední) a rok 1932, kdy už byl mlýn bez lopatek. Mlýn byl stále obydlen, v přízemí byla síň, světnice a chlívek. V roce 1947 byla původní střecha vyměněna za plechovou. Mlýn je udržovaný s dochovaným mlecím složením a je využíván k rekreačním účelům. Popis Větrný mlýn je třípodlažní válcová zděná stavba holandského typu postavená z lomového kamene na kruhovém půdorysu. Stavba má řádkové zdivo z lomového bílého vápence a je zakončena kuželovou střechou. Větrné kolo má čtyři perutě, jeho průměr byl 13 metrů, nyní je 11,6 metrů. V interiéru jsou dřevěné trámové stropy s podlahou z fošen. Vnitřní zařízení z původních dvou složení se dochovalo jedno. Palečné kolo o průměru 3,3 metry mělo 132 palců. Mlýnské kameny o průměru 1,3 metry měly výšku 45 a 30 cm. V přízemí byla síň, světnice a chlívek, v prvním patře sklad a ve druhém moučnice. Ve třetím patře je zachovalé mlecí složení. Pověst K mlýnu se váže pověst jak vysloužilý voják vypudil čerta ze mlýna. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Blansko Seznam větrných mlýnů v Česku Literatura JANOŠKA, Martin. Větrné mlýny v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1. vyd. Praha: Libri, 2003. 179 s. ISBN 8072771531. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu větrný mlýn na Wikimedia Commons
Stražiště

Stražiště je malá vesnice, část obce Počaply v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Nachází se asi dva kilometry severovýchodně od Počapel. Součástí osady jsou samoty Na Pazdernách a Na Drahách. Stražiště je také název katastrálního území o rozloze 1,53 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1352. Ve druhé polovině sedmnáctého století patřilo pusté Stražiště Evě Ludmile Loubské, která vesnici roku 1679 prodala Janu Kristiánovi z Eggenbergu a ten ji připojil k orlickému panství. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1887 Stražiště byla osadou obce Lety v okrese Písek. V letech 1887–1957 byla osadou obce Myslín v okrese Písek. V letech 1957–1975 byla částí obce Počaply v okrese Příbram. Od 1. ledna 1976 do 23. listopadu 1990 byla částí města Březnice v okrese Příbram. Od 24. listopadu 1990 je opět částí obce Počaply v okrese Příbram. Pamětihodnosti kostel svatého Jana Křtitele se hřbitovem kříž při žlutě značené turistické stezky u kostela a hřbitova několik staveb lidové architektury (mj. čp. 2) těsně za hranicí katastru se nacházel bývalý Švédský most přes říčku Vlčavu (Skalici), zaniklý v roce 1963 Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stražiště na Wikimedia Commons Stražiště v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Stražiště (Počaply)

Stražiště (Duits: Straschischt of Straschischt bei Potschappel) is een Tsjechische plaats in de gemeente Počaply, regio Midden-Bohemen, en maakt deel uit van het district Příbram. Het dorp ligt op 2 kilometer afstand van Počaply. Stražiště telt 3 inwoners (2021). Geografie De Skalice (Duits: Skalitz) stroomt in de buurt van het dorp. Stražiště ligt vlak bij de grens met Zuid-Bohemen en tegen een bosgebied aan. Tot en met 1963 bevond zich net buiten de dorpsgrens een natuurstenen brug over de Skalice, die naar Zweeds voorbeeld was gebouwd. Geschiedenis De eerste schriftelijke vermelding van het dorp dateert van 1352. In de tweede helft van de zeventiende eeuw behoorde het op dat moment verlaten Stražiště toe aan Eva Ludmila Loubská, die het dorp in 1679 verkocht aan Jan Kristián von Eggenberg, die het vervolgens onderdeel van de heerlijkheid Orlík maakte. Na de afschaffing van het feodalisme in 1850 was Stražiště eerst onderdeel van de gemeente Lety in het district Písek. Tussen 1887 en 1957 was Stražiště een deelgemeente van Myslín, eveneens in het district Písek. Medio 1957 werd hdet dorp overgeheveld naar het district Příbram en bij de gemeente Počaply gevoegd. Tussen 1976 en 1990 waren Stražiště en Počaply deelgemeenten van de stad Březnice. Sinds 1990 is Počaply weer verzelfstandigd, waarbij Stražiště wederom een deelgemeente daarvan werd. Verkeer en vervoer Autowegen Er leidt een regionale weg naar het dorp. Spoorlijnen Er is geen station in Stražiště. Het dichtstbijzijnde station is in Březnice, op zo'n 5,5 kilometer afstand. Dat station ligt aan de spoorlijn van Praag naar Beroun. Buslijnen Er is geen bushalte in het dorp. De dichtstbijzijnde bushalte is in Počaply, op 2,5 kilometer afstand (februari 2026): Bezienswaardigheden Sint-Johannes de Doperkerk; Kruis bij het geel gemarkeerde wandelpad, nabij de kerk; Diverse huizen in de volksarchitectuur (onder andere huis nummer 2). Galerij Externe links Website van de gemeente Monumentenregister van Stražiště
Větrný mlýn (Přemyslovice)

Větrný mlýn holandského typu se nachází v obci Přemyslovice, okres Prostějov. Byl zapsán do Ústředního seznamu kulturních památek ČR. Historie Větrný mlýn stojí v nadmořské výšce 430 m v části nazývané Větřák na rozhraní Drahanské a Zábřežské vrchoviny. Byl postaven v roce 1884 místo dřevěného mlýna německého (sloupového, beraního) typu, který byl v roce 1841 přestěhován z Plumlova do Přemyslovic a v roce 1883 shořel. Kamenný mlýn byl funkční až do roku 1945. V roce 1956 byla opravena střecha. V roce 1989 byl vrácen potomkům majitele mlýna. V roce 2004 provedl památkový ústav v Olomouci stavebně-historický průzkum. Na jeho základě jsou prováděny opravy. Mlýn v roce 2005 byl osazen novým větrným kolem. Popis Větrný mlýn je třípodlažní válcová zděná stavba na kruhovém půdorysu, zakončená kuželovou střechou s vikýřem (na konci je zvalbený), kterým je vyveden hřídel větrného kola dlouhá 6,8 m a o průměru 0,68 m. Střecha krytá šindelem je stavěna jako šestnáctiboký jehlan vysoký 2,7 m. Větrné kolo má průměr 11 m (dříve 14 m). Střecha je položena na kolejnici a pomocí dvou rumpálů byla natáčená proti větru. Mlýn je 10-11 m vysoký s průměrem 9 metrů. Stavební materiálem je lomový kámen. Ve zdi jsou prolomeny dva protilehlé vchody s rovným nadpražím, nad nimi jsou v patrech malá střílnová okna. Ostění vchodu a oken je provedeno z cihel. Uvnitř mlýna jsou vložené dřevěné stropy a dřevěná schodiště. Ve mlýně jsou zachovalá dvě mlýnská složení. Palečnicové dřevěné kolo o průměru 2,25 m má 152 zubů je ve druhém patře. Svislá hřídel je kovová a prochází do prvního patra, kde jsou mlýnské kameny kryté luby a s násypkami. V přízemí je moučnice, hasačert, žejbro a moučná truhla. Mlecí kameny prvního složení mají shodný průměr 1,1 m, výšku 0,20 m (běhoun) a 0,25 m (spodek). rychlost při plném provozu byla až 84 otáček za minutu při obvodové rychlosti 4,9 m/s. Druhé složení: běhoun má průměr 0,80 m a výšku 0,20 m, spodek 0,98 m a výšku 0,30 m, to bylo využíváno pouze ke šrotování. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Prostějov Seznam větrných mlýnů v Česku Literatura JANOŠKA, Martin. Větrné mlýny v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1. vyd. Praha: Libri, 2003. 179 s. ISBN 8072771531. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu větrný mlýn na Wikimedia Commons Mlýn Přemyslovice. Toulavá kamera. Česká televize. Premiéra 5. 9. 2021, ČT1. iVysílání