NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mariä-Verkündigung-Kirche (Brünn)

Die Mariä-Verkündigung-Kirche (tschech. kostel Tuřanské Matky Boží) ist eine barocke Marienwallfahrtskirche im Brünner Stadtteil Tuřany. Bekannt ist die Kirche für eine Unsere Liebe Frau in den Dornen genannte Holzschnitzerei der Jungfrau Maria aus dem 13. Jahrhundert. Die Kirche ist das Wahrzeichen von Tuřany und wurde in die Liste des tschechischen Kulturerbes aufgenommen. Geschichte Der Sage nach brachten die Slawenapostel Kyrill und Method im 9. Jahrhundert eine Marienstatue mit nach Mähren. Diese Statue wurde um 1050 von einem Bauern in einem Dornenbusch entdeckt und es wurde in Tuřany eine Kapelle für sie errichtet die gleich zu einem Wallfahrtsort wurde. Schriftliche Erwähnung findet eine Wallfahrtskirche hier zum ersten Mal im 13. Jahrhundert im Jahre 1278. Größere Bedeutung erlangte der Ort ab dem 17. Jahrhundert aufgrund der Aktivitäten des Olmützer Bischofs Franz Seraph von Dietrichstein der die Kirche im Jahre 1610 erweitern ließ. Während des Dreißigjährigen Krieges wurde die Kirche von den Schweden beschädigt und als Stall genutzt. Die Marienstatue wurde in der Zwischenzeit nach Wien gebracht, wurde dann aber im Jahre 1642 in einer feierlichen Prozession nach Tuřany zurückgeführt. Im Jahre 1693 wurde der bestehenden Kirche eine der Heiligen Anna geweihte Kapelle hinzugefügt. Die heutige barocke Kirche wurde in den Jahren 1804–1806 errichtet, ihre heutige Fassade mit den zwei markanten Türmen und dem Mosaik der Jungfrau Maria erhielt die Kirche Ende des 19. Jahrhunderts. Im Südturm befindet sich die alte Kirchenglocke aus dem Jahre 1484. Quellen Brünner Kirchen. Jiří Bílek. Brno : Südmährische Vereinigung katholischer Kleriker Pacem in Terris, 1988 s. 149–151 Kirche der Jungfrau Maria in Dornen – Homepage der Stadt Brünn [1] Galerie Weblinks Eintrag in die Liste des tschechischen Kulturerbes
Vila Preciosa

Vila Preciosa (též Villa Präziosa) je neorenesanční vila v Karlových Varech. Historie Projektová dokumentace pochází z roku 1902, vila samotná pak byla budována v letech 1902–1903. Oplocení bylo dobudováno v roce 1905. V roce 1915 mělo dojít k zastřešení původně otevřené terasy, tento plán však nebyl realizován. Investorem stavby byl karlovarský stavitel Josef Waldert. Po druhé světové válce byl objekt znárodněn a rozdělen na samostatné byty. Od ledna 2024 je vila kulturní památkou. Architektura Budova je samostatně stojící čtyřpatrový dům s nápadnou mansardovou zvalbenou střechou. Stojí na přibližně obdélníkovém půdorysu, ale je doplněna množstvím rizalitů, lodžií a teras. Uliční průčelí je zdobeno vypouklým rizalitem s balkónem s volutovým štítem, v sousední ose jsou ve všech čtyřech patrech lodžie s rohovým pilířem. V průčelí do boční ulice zaujme trojboký rizalit završený věží s přilbovitou střechou s hrotnicí s koněm či beránkem. Fasády ve spodních patrech jsou zdobeny rustikou, ve vyšších patrech pak lizénami s prstenci. Okna jsou zdobena štukovými šambránami a suprafenestrami. Zábradlí lodžií a balkónů je buď ve formě balustrády, nebo kované s rokokovým dekorem. Součástí památkové ochrany je také původní oplocení s kamennou podezdívkou a kovovými plotovými dílci a rovněž terasovitě upravená zahrada. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila Preciosa na Wikimedia Commons
Královka

Královka (něm. Königshöhe) je jedna z nejznámějších kamenných rozhleden v Jizerských horách stojící na hoře Nekras (859 m) v katastrálním území Janov nad Nisou, necelý kilometr vsv. od Bedřichova. Z rozhledny je za příznivého počasí překrásný výhled na Jizerské hory, Krkonoše, Český ráj, Polsko, Německo a Ještěd. Historie Rozhledně a návrší se dříve říkalo Königova vyhlídka či Nekras. Byla postavena roku 1907, celková výška je 23,5 metrů, vyhlídková plošina je ve výšce 20,5 metrů a vede na ni 102 schodů. Nahradila původní, dřevěnou věž, která stála na vrcholku v letech 1888 až 1906. Vedle věže byla roku 1934 postavena horská chata s restaurací a ubytováním. V dalších letech bylo k hlavní budově přistavěno několik nevzhledných nádorů a celý areál včetně věže pod vedením různých nájemců začal brzy chátrat. V roce 2013 získala celý areál do vlastnictví společnost KISSES s.r.o., která započala jeho celkovou revitalizaci. Proběhla demolice nevyhovujících budov, započala rekonstrukce hlavní (původní) budovy, kde již vznikla nová, moderní samoobslužná restaurace s terasou, zvaná Královská restaurace. Samotná rozhledna se dočkala zcela nového kabátu, byl opraven kamenný plášť věže, byla provedena instalace nového ochozu spojující tři strany, rekonstrukce střechy a demontáž a nové citlivější umístění antén. Dále pak bylo opraveno schodiště a vnitřní prostory. Zatím posledním počinem je otevření velkého dětského hřiště. V budoucnu[kdy?] bude zrekonstruováno ubytování v hlavní budově a vystavěn zcela nový horský hotel. Revitalizace se však dočká i blízké okolí, na návštěvníky a turisty bude čekat venkovní amfiteátr, lesopark s volnočasovými prvky a další.[zdroj?] Výlety Z Bedřichova se dá jít přes takzvaný Viklan až právě na Královku, tam se dá občerstvit v kiosku či právě v Královské restauraci, pak se dá jít zpátky do Bedřichova. Celá trasa měří asi 4,5 kilometru. Cestovní ruch Z Bedřichova poblíž krajského města Liberec vede až k rozhledně s parkovištěm silnička. Nejbližší železniční stanice jsou 8 km daleko v Liberci či Jablonci. Po značených turistických cestách se lemující široké okolí, není těžké areál najít. Vedou tudy jak pěší trasy, tak trasy pro běžkaře i cyklotrasy, které jsou všeobecně známé jako jizerská magistrála. Reference Literatura Radka Vojáčková: Královská Královka, Véčko 3/2014, str. 78-85 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Královka na Wikimedia Commons Tento článek obsahuje text (licence neuvedena) ze stránky z webu http://wiki.mapy.cz/ (jeho historie).
Královka

Královka (German: Königshöhe) is a stone observation tower situated 859 metres above the sea level on Nekras Hill in the central Jizera Mountains in the area of Janov nad Nisou, less than a kilometre from Bedřichov. The total height of the tower is 23.5 metres and the viewing platform is at a height of 20.5 metres. 102 stairs lead the visitors to the top of the observation tower. History The original building was constructed in 1888 and was made of wood. This building was destroyed in 1906 and a new stone observation tower was built in 1907. In 1934 a chalet with a restaurant and possible accommodation was built next to the tower. This chalet replaced the wooden public house from 1890, which burnt down in 1933. Access to the observation tower The tower is situated on a busy road connecting the tourist and sports centres of Bedřichov and Hrabětice. The tower can be accessed on foot, cross country skis, by bike, or by car. On foot - Take the red trail from the cross-country skiing stadium or the blue one from the Centrum Guest House (150 metres from the tourist information centre towards Jablonec nad Nisou). By bike - Bikers can take cycling path no. 3023 from Bedřichov to Nová louka or go from the Myslivecká Chata past the Lesní Bouda along path no. 3020 uphill for about 1 km. On cross country skis - It is possible to take the Jizera Trail from the cross country skiing stadium in winter. By car - Drive from the central car park in Bedřichov towards Nová louka. There is a large car park at the Královka Observation Tower. View from the observation tower One can see the main ridge of the Jizera Mountains, Poland and Germany, Bohemian Paradise, the Giant Mountains, Ještěd, Jablonec nad Nisou and Bedřichov from the tower. References External links Official website - Hotel Královka
Ferdinandsko

Ferdinandsko (německy Ferdinandsruhe) je původní barokní lovecký zámeček ležící na severozápadě katastrálního území Kotáry ve Vojenském újezdu Březina asi 5 km od obce Podivice. Veřejnosti je vzhledem ke svojí poloze uprostřed vojenského újezdu nepřístupný. V současné době je v majetku Ministerstva obrany. Historie Lovecký zámeček nechal postavit na vyškovském panství olomoucký biskup Ferdinand Julius Troyer z Troyersteinu v roce 1757, po němž byl také pojmenován. Po celé 18. a 19. století sloužil jako lovecké sídlo biskupů později arcibiskupů. V roce 1935 byl spolu s veškerým lesním majetkem vykoupen a převeden pod Ministerstva obrany. Od téhož roku sloužil jako sídlo správy vojenského prostoru. Před rokem 1977 náležel se svým okolím ke katastrálnímu území obce Podivice. Zámek je od roku 2000 z důvodu havarijního stavu (napadení krovu dřevokaznou houbou atd.) více méně nevyužíván. V budově probíhalo několik natáčení televizních seriálů Četnické humoresky a Příběhy železné opony. Popis objektu Zámek je jednopatrová volně stojící budova se dvěma bočními krátkými rizality. Nad pravoúhlým vchodem, který je ozdoben šambránou a ušima se nachází segmentově vypjatá návojová římsa. Nad ní je v ozdobně rámované kartuši vyveden nápis „FERDINANDSRUHE“ a letopočet 1757, který upomíná na rok postavení budovy. Objekt je opatřen mansardovou střechou, jež je nad oběma bočními rizality korunována zajímavými hlavami komínových těles s pravděpodobně původními komínovými lávkami. Interiér budovy je pozměněn přestavbami, přízemní místnosti jsou částečně zaklenuty valenou klenbou, částečně plochostropé, v patře je necková klenba se štukem a zrcadly. V prvním poschodí byly prostory sloužící pro ubytování hostů, v přízemí pak pokoje pro ubytování jejich loveckého doprovodu. V centrální části objektu se vedle hlavního sálu se dvěma krby nachází přestavěný prostor bývalé kaple sv. Eustacha, patrona lovců. Ještě ve 30. letech je zmiňován její chudý inventář, sestávající z oltáře, obrazu, kříže s růžencem a čtyř železných svícnů. Galerie Odkazy Reference Literatura ELIÁŠ, Jan. Zámeček Ferdinandsko – Standardní nedestruktivní stavebně historický průzkum. Brno: Shpelias, 2006. 100 s. SUCHÁNEK, Jiří. Na prahu zkázy. Barokní lovecký zámeček Ferdinandsko uprostřed střelnic. Vyškov: Vojensko-historické sdružení Stříbrná, z.s., 2021. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ferdinandsko na Wikimedia Commons Lovecký zámek Ferdinandsko [online]. Podivice: Viktoria Höhe [cit. 2014-05-04]. Dostupné online. DUBSKÁ, Šárka. Ferdinandsko je skryté ve vojenských lesích. Vyškovský deník.cz [online]. 9. 2. 2010 [cit. 2011-07-30]. Dostupné online.
Jagdschloss Ferdinandsko

Das Jagdschloss Ferdinandsko (deutsch Ferdinandsruhe, auch Ferdinandsruh) ist ein ehemaliges Jagdschloss der Olmützer Bischöfe und befindet sich in den Wäldern des Drahaner Berglandes auf dem Truppenübungsplatz Březina in Tschechien. Es handelt sich um ein freistehendes eingeschossiges hochbarockes Gebäude mit zwei kurzen Seitenrisaliten. Geographie Das Schloss befindet sich knapp vier Kilometer westlich von Podivice bzw. sechs Kilometer östlich von Studnice auf einer kleinen Lichtung im Quellgebiet des Baches Ferdinandský potok zwischen dem Stříbrná (Silberberg, 551 m), Srnčí (Rehberg, 537 m) und Dudín. Nordwestlich des Schlosses liegen die Schießstände. Geschichte Die ausgedehnten Wälder in diesem Teil des Berglandes befanden sich seit dem Mittelalter im Besitz der Olmützer Bischöfe. Sie nutzen diese zur Jagd und am Silberberg wurde Bergbau auf Silbererz betrieben. Unterhalb des Silberberges entstand im 15. Jahrhundert das erste Damwildgehege im Königreich Böhmen. Zwischen 1755 und 1757 ließ Bischof Ferdinand Julius von Troyer westlich von Podiwitz das Jagdschloss Ferdinandsruhe mit einer dem hl. Eustachius geweihten Kapelle anlegen. Auch seine Nachfolger nutzten das Schloss als Jagdsitz. Die Ansiedlung Ferdinandsruhe hatte bis in das erste Drittel des 20. Jahrhunderts etwa sechs ständige Einwohner. 1935 kaufte der tschechoslowakische Staat das Schloss und die umliegenden Wälder auf und errichtete den Schießplatz Vyškov. Das Schloss wurde zum Verwaltungssitz des Schießplatzes. Im Jahre 1940 erfolgte der Beschluss zur Errichtung des Truppenübungsplatzes Wischau für die Wehrmacht. Dazu wurden zwischen 1941 und 1945 in fünf Etappen insgesamt 33 Dörfer geräumt. Nach dem Ende des Zweiten Weltkrieges wurde der Truppenübungsplatz aufgehoben und am 1. Mai 1951 erneut als Truppenübungsplatz Březina eingerichtet. Später wurde mit dem PDA Dědice ein neuer Sitz der Militärverwaltung errichtet. Wegen unterlassener Instandsetzungsarbeiten wird das Jagdschloss seit 2000 kaum noch genutzt. In Ferdinandsko fanden Dreharbeiten zu Episoden der Fernsehserien Četnické humoresky und Příběhy železné opony statt. Auf Grund seiner Lage in der Kernzone des Militärgeländes ist das Schloss nicht öffentlich zugänglich. Weblinks Beschreibung auf viktoria-hohe.net Beschreibung auf hrady.cz
Технически университет Острава

Висше минно училище – Технически университет Острава (на чешки: Vysoká škola báňská – Technická univerzita Ostrava, VŠB - TUO) е висше учебно заведение в град Острава. История Техническият университет в Острава има дълга и богата история. Основан е през 1849 година. Първо се създава училище за изучаване на немски език, а през 1904 година е създадено училище за минно инженерство. Първият ректор е професор Йозев Тойер. Училището е било структурирано в 11 звена от 1924 г. Няколко години по-късно броят им нараства до 18. В университета са изнасяни лекции на английски, руски, френски, немски, есперанто и други езици. През 1955 година се създава Департамент за изучаване на руски език, който се разраства и по-късно се формира Департамент за чужди езици. Структура Факултет по икономика Факултет по машинно инженерство Факултет по електроинженерство и компютърни науки Факултет по минно инженерство и геологияя Факултет по металургия Факултет по безопасно инженерство Строителен факултет Източници
Uniwersytet Techniczny w Ostrawie

Uniwersytet Techniczny w Ostrawie (dawniej Wyższa Szkoła Górnicza – Uniwersytet Techniczny w Ostrawie; cz. Vysoká škola báňská – Technická univerzita Ostrava) – czeska uczelnia publiczna w Ostrawie. Została założona w 1849 roku. Od 2025 roku funkcję rektora pełni Igor Ivan. Wydziały Uczelnia kształci na siedmiu wydziałach (podane według roku założenia): Wydział Górnictwa i Geologii (cz. Hornicko-geologická fakulta – HGF): 1716 Wydział Materiałoznawstwa i Technologii (cz. Fakulta materiálově-technologická – FMT): 1849 Wydział Inżynierii Mechanicznej (cz. Fakulta strojní – FS): 1950 Wydział Ekonomii (cz. Ekonomická fakulta – EKF): 1977 Wydział Elektrotechniki i Informatyki (cz. Fakulta elektrotechniky a informatiky – FEI): 1991 Wydział Inżynierii Lądowej (cz. Fakulta stavební – FAST): 1997 Wydział Inżynierii Bezpieczeństwa (cz. Fakulta bezpečnostního inženýrství – FBI): 2002 Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona uczelni (cz. • ang.)
Остравский технический университет

Высшая школа горно-металлургическая — Остравский технический университет (чеш. Vysoká škola báňská – Technická univerzita Ostrava (VŠB - TUO)) — высшее учебное заведение в чешском городе Остраве. Подготовка ведётся как по экономическим, так и техническим специальностям. Структура В настоящее время в университете обучаются по 124 программам бакалавриата, магистратуры и докторантуры свыше 20 000 студентов на 7 факультетах: Экономический Строительный Машиностроительный Электротехники и информатики Горно-геологический Металлургии и инженерии материалов Инженерии безопасности Кроме этого в университете существуют две общеуниверситетских программы: Мехатроника Нанотехнологии История Один из крупнейших вузов Чешской Республики. Университет создан на базе горно-геологического училища, основанного по императорскому указу в 1849 году в г. Пршибрам. В 1945 году университет был перенесён в Остраву. В настоящее время около 1 000 студентов обучаются на английском языке. Сотрудничество Университет тесно сотрудничает с промышленными компаниями. После того как Чешская Республика вступила в ЕС, особое внимание университет стал уделять европейским исследовательским программам, внедрил европейскую системы кредитов ECTS. В связи с ориентированием на подготовку специалистов горного дела, университет является членом ассоциации «Чешская добывающая техника». Примечания
Slavětický rybník

Slavětický rybník je zaniklý rybník na Blatovském potoce v Praze-Klánovicích, který se rozkládal v místech zaniklé vsi Slavětice v přírodní památce Prameniště Blatovského potoka. Původně oblast náležela k Újezdu nad Lesy. Historie Rybník je zakreslen na Müllerově mapě z roku 1720. Jeho zdrojem vody byly pravděpodobně mokřadní louky, vyznačené na mapě stabilního katastru z let 1841–1842. Zanikl pravděpodobně v souvislosti se stavbou železniční trati Praha–Kolín. Bývalé mokřadní louky jsou vesměs zarostlé lesní vegetací, ve které se dochovaly některé druhy lučních cévnatých rostlin – hadí mord nízký, kosatec sibiřský, ostřice chabá, ostřice ostrá, violka bahenní, kozlík dvoudomý, suchopýr úzkolistý, pcháč bahenní, mochna nátržník nebo karbinec evropský; v severozápadní části území se navíc zachoval fragment hodnotné luční vegetace, například ostřice trsnatá a ostřice pobřežní. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slavětický rybník na Wikimedia Commons
Hotel Central Prag

Das Hotel Central ist eines der frühesten Bauwerke im Jugendstil in Prag. Es befindet sich in Prag 1, Hybernska 10. Baugeschichte Das Gebäude wurde von 1898 bis 1900 nach Entwürfen der Architekten Friedrich Ohmann, Alois Dryák und Bedřich Bendelmayer durch den Baumeister Bělský errichtet. 1925 wurde der große Festsaal des Hotels in ein Kino und 1930 zum Theater umgebaut. Nach einer denkmalgerechten Restaurierung wird das Gebäude wieder als Hotel genutzt. Literarisches Im großen Festsaal, der nicht nur von Gästen des Hotels genutzt, sondern auch von Dritten angemietet werden konnte, fand am 2. Dezember 1913 eine Feier des Prager Graben-Gymnasiums anlässlich des hundertsten Jahrestags der Völkerschlacht von Leipzig statt. Diese Feier verarbeitete der damalige Abiturient und spätere Schriftsteller Johannes Urzidil zur Erzählung Repetent Bäumel. Bei solchen Feiern wurden die nackten Frauenfiguren aus Gips im Saal mit schwarz-gelbem Tuch verhüllt, um »von den feierlichen Darbietungen nicht abzulenken«. Karl Kraus las 1911 und 1913 in den Räumen mehrfach aus seinen Werken, bei mindestens einer dieser Veranstaltungen war Franz Kafka unter den Zuhörern. Kafka besuchte Ende 1911 dort außerdem mehrfach Theateraufführungen einer jüdischen Schauspielgruppe. Unter anderem gastierte 1909 Martin Buber als Redner im Central, 1919 Anton Kuh. Literatur Tomáš Valena, Ulrich Winko, Jeanette Fabian: Prager Architektur und die europäische Moderne, Berlin 2006, S. 13 f. ISBN 3-7861-2505-8. Weblinks Bericht der Denkmalpflege der Stadt Prag Dateiabruf am 10. Februar 2010 Einzelnachweise
Hotel Central (Prague)

L'hôtel Central est l'un des premiers bâtiments Art nouveau de Prague. Il est situé dans le quartier de Prague 1, au 10 rue Hybernska. Historique du bâtiment Le bâtiment a été construit entre 1898 et 1900 selon les plans des architectes Friedrich Ohmann, Alois Dryák, Bedřich Bendelmayer et Bělský. En 1925, la grande salle de banquet de l'hôtel fut transformée en cinéma et en 1930, elle devint un théâtre. Après une restauration monumentale, le bâtiment est à nouveau utilisé comme hôtel. Littérature La grande salle de bal était utilisée non seulement par les clients de l'hôtel, mais également louée par des tiers. En décembre 1913, on y a célébré le centenaire de la bataille de Leipzig. Au cours de cette célébration, l'écrivain Johannes Urzidil, alors diplômé du secondaire et plus tard écrivain, a raconté l'histoire de Repetent Bäumel. Pour ces célébrations, les figures féminines nues en plâtre dans la salle étaient généralement recouvertes de tissu noir et jaune afin de ne pas « détourner l'attention des performances solennelles ». Karl Kraus a lu ses œuvres entre 1911 et 1913 dans les locaux à plusieurs reprises, et au moins une fois lors de ces événements se trouvait Franz Kafka parmi le public. Fin 1911, Kafka visita également plusieurs productions théâtrales d'un groupe de théâtre juif. Parmi d'autres apparitions, citons en 1909 Martin Buber comme conférencier. Images Références Voir aussi Articles connexes Art nouveau à Prague Bibliographie Tomáš Valena, Ulrich Winko et Jeanette Fabian : Architecture de Prague et le Modernisme européen, Berlin, 2006 (ISBN 3-7861-2505-8). Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Rapport sur la préservation de la ville de Prague Consultation du dossier le 10 février 2010 Portail de Prague Portail de l’Art nouveau Portail de l’hôtellerie Portail de la protection du patrimoine
Stadion Lokomotiva

Stadion Lokomotiva je fotbalové hřiště, které se nachází v českém pohraničním městě Cheb. V roce 1952 bylo otevřeno jako plnohodnotný fotbalový stadion. Nejprve patřil v rámci celého areálu TJ Lokomotiva Cheb (později přejmenována na SK Cheb), ta však postupem doby přestávala stačit financovat péči o chátrající budovy a náklady na provoz areálu. V souladu se smlouvou o půjčce proto převedla v roce 2013 celé sportoviště do majetku města Cheb. Stadion vešel ve známost především díky prvoligovým zápasům TJ Rudé hvězdy Cheb (po revoluci přejmenována na FC Union Cheb), která si stadion pronajímala pro své domácí ligové zápasy v sezónách 1979/80 až 1994/95. V poslední ligové sezóně 1995/96 po neshodách ohledně nájmu dohrál Union poslední tři podzimní zápasy v Tachově a na jaře v Blšanech. Poslední ligový zápas se zde tedy odehrál dne 1. 10. 1995 v rámci 9. kola proti Kaučuku Opava. Od roku 2001 zde odehrává své domácí zápasy FK Hvězda Cheb. Po rekonstrukci v roce 2017 se kompletně přeměnil ráz stadionu, byly zbořeny jeho ochozy (náspy s betonovými stupni) a kousek od několika menších tréninkových hřišť bylo vytvořeno jedno hřiště o standardních rozměrech 105 x 68 metrů s umělou trávou a umělým osvětlením v jihovýchodním rohu areálu. V další etapě je v plánu přidat do areálu další fotbalové hřiště a novou hlavní tribunu, kterým ustoupí tréninková hřiště a stávající hlavní tribuna, jenž je v havarijním stavu. Parametry bývalého stadionu Před rekonstrukcí v roce 2017 byla kapacita stadionu 15 000 diváků, z toho 1600 míst bylo k sezení na hlavní tribuně. Hlavní hřiště mělo rozměry 108 x 65 metrů a vedl kolem ní atletický ovál, který byl později zatravněn, takže celková travnatá plocha měla rozměry 125 x 86 metrů. Nebylo zde umělé osvětlení, původní výsledková tabule byla po vyřazení nahrazena mobilní tabulí, která byla instalována pouze během utkání. Vedlejší tréninkové hřiště se škvárovým povrchem mělo rozměry 103 x 63 metrů. Zázemí zahrnovalo 10 šaten. Odkazy Reference Externí odkazy Informace o areálu na oficiálních stránkách TJ Lokomotiva Cheb (česky)
Stadion Lokomotiva

Das Stadion Lokomotiva ist ein 1952 erbautes Fußballstadion in der westtschechischen Stadt Cheb, Region Karlsbad. Es ist die Heimspielstätte des FK Hvězda Cheb und bietet insgesamt 15.000 Plätze. Auf der überdachten Haupttribüne finden 1.600 Fans einen Sitzplatz. Die Anlage ist sehr weitläufig. Das gesamte Spielfeld und die Kurven in den Maßen 125 × 86 m sind mit Rasen bewachsen und mit einem weißen Stahlzaun umrahmt, das Spielfeld selbst hat die Maße 108 × 65 m. Dahinter folgt ein asphaltierter Weg rundum der Rasenfläche. Neben der Haupttribüne bestehen die Zuschauerränge meist aus grasbewachsenen Erdwällen, die mit Steinplatten befestigt sind. Es stehen zehn Umkleidekabinen im Stadion-Inneren zur Verfügung. Die 1973 renovierte Sportstätte besitzt keine Flutlichtanlage. Weblinks europlan-online.de: Stadion Lokomotiva - Cheb-Hradčany groundhopping.de: Besucherbericht von 2008 stadionwelt.de: Bildergalerie Einzelnachweise