NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Brandejsův statek

Brandejsův statek (také Suchdolský zámeček nebo Zámek Suchdol) je původně gotický, později renesančně a barokně přestavěný dvůr. Nachází se v Praze na severu městské části Suchdol. Jeho současná podoba pochází z let 1822–1823, kdy byl po požáru v roce 1822 obnoven. Statek nese jméno po mecenáši Alexandru Brandejsovi, který zde žil na konci 19. století. V současnosti Brandejsův statek využívá Česká zemědělská univerzita, je pod správou Fakulty agrobiologie, potravinových a přírodních zdrojů. Historie Panský dvůr, na jehož základech současný statek stojí, byl založen pravděpodobně v letech 950 až 970. Vznikl jako dvorec při „přemyslovské“ stezce, která spojovala Levý Hradec s nově vznikajícím střediskem na Pražském hradě. První písemná zmínka pochází z roku 1045. Roku 1429 byl Suchdol v majetku purkrabího Pražského hradu Kerounka z Lomu, roku 1454 Jana Kerounka a poté tvrz a ves držel Václav Budovec z Budova. Od roku 1679 patřil statek benediktinům z pražského Emauzského kláštera. Benediktini zde také vařili pivo. V letech 1815–1819 na statku stabilně pobýval emauzský opat Leopold Žalda, pro kterého zde byla zřízena kaple. Žalda v Suchdole také zemřel a byl pohřben na hřbitově u kaple sv. Václava. Pivovar byl zrušen v roce 1863. V roce 1866 statek získala do nájmu rodina Brandejsova. Působení Alexandra Brandejse Statek je pojmenován po Alexandru Brandejsovi, českém statkáři a podnikateli, který zde jako nájemce v létech 1874–1899 žil a hospodařil. Brandejs byl mecenášem českých především výtvarných umělců, kteří se zde často scházeli. Z nich zde v letech 1877–1879 žil Mikoláš Aleš, který zde vytvořil cyklus 12 lunet Vlast pro Národní divadlo. Z Brandejsovy stáje pocházel hřebec Ardo, podle nějž vytvořil Josef Václav Myslbek koně pro sousoší sv. Václava na Václavském náměstí. V 70. letech, za pobytu Mikuláše Alše, zde archeolog Čeněk Rýzner, učinil své významné nálezy a dal tak základ kultuře únětické. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 40 – 43. SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze království Českého. Díl osmý, [Rakovnicko a Slánsko]. 1. vyd. V Praze: František Šimáček, 1891. 353 s. Digitalizovaný titul. S. 243. Dostupné online. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Brandejsův statek na Wikimedia Commons
Kostel Navštívení Panny Marie (Ostrava)

Kostel Navštívení Panny Marie se nachází v ostravské místní části Zábřeh. Je to jeden z nejstarších kostelů v Ostravě. Poloha a tvar budovy Jednolodní stavba s bočními kaplemi a menší věží v průčelí je umístěna v malém parku nedaleko křižovatky ulic Výškovická a U Hrůbků v ostravské místní části Zábřeh. Jeho průčelí je orientováno směrem k nedalekému zámku. Historie Kostel byl postaven v letech 1806–1811 nákladem místního náboženského fondu. Jeho předchůdcem byl dřevěný kostel svatého Marka nejpozději z první poloviny 15. století, u něhož došlo dle nejnovějších výzkumů někdy mezi lety 1771–1794, pravděpodobně však při vzniku nové zábřežské lokálie roku 1784, ke změně patrocinia na Navštívení Panny Marie. Do roku 2006 byl v kostele gotický zvon z přelomu 13. a 14. století, který je pravděpodobně nejstarší na Moravě. Od roku 1974 dodnes je potom Zábřeh nad Odrou sídlem farnosti. Další informace V parku u kostela se nachází Zábřežský bludný balvan. Odkazy Literatura JUŘICA, Martin. Ostravské svatostánky. Ostrava: Repronis, 2006. ISBN 80-7329-116-9. S. 9. SLEPIČKA, Martin. K dějinám zaniklého dřevěného kostela sv. Marka v Ostravě-Zábřehu. Ostrava. Příspěvky k dějinám a současnosti Ostravy a Ostravska 35. Ostrava: Statutární město Ostrava – Archiv města Ostravy, 2021, s. 236–266. Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons kostel Navštívení Panny Marie na hrady.cz
Památník k 30. výročí osvobození obce Podhoří sovětskou armádou

Památník k 30. výročí osvobození obce Podhoří sovětskou armádou se nachází na návsi ve vesnici Podhoří, části města Lipník nad Bečvou v okrese Přerov v Olomouckém kraji. Geograficky se památník nachází v pohoří Oderské vrchy. Popis a historie památníku Na horním konci Podhoří, poblíž autobusové zastávky, je umístěn památník vytvořený za tří nestejně velkých žulových desek ozdobených pěticípou sovětskou hvězdou a nápisem: Památník, který byl slavnostně odhalen v roce 1975, je umístěn na betonovém soklu z umělého kamene. V Centrální evidenci válečných hrobů je památník evidován pod značkou CZE7104-7243. Další informace Památník je celoročně volně přístupný. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Památník k 30. výročí osvobození obce Podhoří sovětskou armádou na Wikimedia Commons
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Třebovice)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je nejstarší mariánský kostel na území města Ostravy a druhý ostravský kostel zasvěcený Nanebevzetí Panny Marie (tím dalším je michálkovický kostel). Od 2. března 2011 je památkově chráněn. Historie Nachází se v městském obvodu Třebovice. Původní dřevěný kostelík je písemně doložen již v roce 1553. Na jeho místě byl v roce 1738 postaven zděný barokní kostel. V roce 1931 byl kostel vyzdoben malbami dle návrhu vídeňského malíře Josefa Kleinerta. Ke zdi kostela přiléhá hrobka rodiny Stonawských (evangelíků) a Scholzových, kde je pohřbena i spisovatelka Maria Stona. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel Panny Marie Královny (Ostrava)

Římskokatolický farní kostel Panny Marie Královny v Mariánských Horách je významnou novobarokní stavbou v Ostravě. Historie Postaven byl v letech 1905–1908. Již před zahájením stavby nového kostela se stal jeho projekt předmětem kritiky. Kritikům se zdál příliš veliký v porovnání s počtem obyvatelstva, navíc se jim nelíbilo, že Jan Grmela nevypsal architektonickou soutěž a práci rovnou zadal Otokaru Bémovi z Moravské Ostravy. Patronem stavby kostela byl arcivévoda František Ferdinand d’Este. V roce 1907 byla stavba zastavena z důvodu podezření na defraudaci obecních peněz, která se však nepotvrdila. Kostel poté dokončila moravskoostravská stavební firma František Grossmann a František Fiala. Zásluhou starosty Jana Maye, který v té době předsedal Spolku pro stavbu kostela Panny Marie, se stavbu podařilo úspěšně dokončit. Slavnostní vysvěcení provedl 18. října 1908 olomoucký světící biskup dr. Karel Wisnar. Patrocinium kostela se slaví 22. srpna. Původní název zněl chrám Korunování Panny Marie Královny, tituly kostelů jsou však od 2.vatikánského koncilu vázány na konkrétní svátky v církevním kalendáři, proto kostel používá nyní jen titul chrám Panny Marie Královny. Stal se dominantou obce a od roku 1913 sídlem zdejší farnosti. Není bez zajímavosti, že byl postaven v místě, kde významný vídeňský urbanista Camillo Sitte navrhl nové městské centrum. Popis kostela Jedná se o 65 m dlouhou a 30 m širokou trojlodní budovu podle projektu Otokara Béma, nad kterou se zvedají dvě čtyřboké věže vysoké 73 m. Secesní výzdobu interiéru vytvořili známí moravští a čeští umělci z počátku 20. století, jako byli např. malíři Joža Uprka (velký oltářní obraz korunování Panny Marie), Luděk Marold (obraz archanděla Michaela na bočním oltáři), Zdeňka Vorlová-Vlčková a Jano Köhler (fresky a sgrafita v presbytáři) či sochaři František Uprka (socha Panny Marie z kararského mramoru na oltáři) a Karel Novák. Lustry byly vyrobeny dle návrhu Jana Kotěry. Je to třetí největší chrám v Moravskoslezském kraji, vejde se do něj 3500 osob. V jeho sousedství najdeme secesní budovu fary pocházející z roku 1912. Budovy kostela a fary jsou kulturními památkami. Pod mariánskohorskou farnost spadá také filiální kostel svatého Bartoloměje v Nové Vsi. Od roku 1984 do roku 1990 byl mariánskohorským farářem František Lobkowicz, pozdější ostravsko-opavský biskup. Zajímavosti V kostele se konala část mezinárodního festivalu adventních a vánočních zvyků, koled a řemesel Souznění a také Svatováclavského hudebního festivalu. Kontakt Adresa kostela: Stojanovo náměstí, Ostrava – Mariánské Hory, 709 00 Adresa farnosti: Hozova 1, Ostrava – Mariánské Hory, 709 00 Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie Královny na Wikimedia Commons Literatura JUŘICA, Martin. Ostravské svatostánky, aneb Kostely, kaple a modlitebny církví rozličných. 1. vyd. Ostrava: Repronis, 2006. 40 s. (Ostravica; sv. 11). ISBN 80-7329-116-9. POSPÍŠIL, Jan. Dějiny stavby jubilejního chrámu Panny Marie v Marianských Horách. Mariánské Hory: Spolek pro stavbu kostela Panny Marie v Marianských Horách, 1908. 40 s. Dostupné online.
Jablunkovské arboretum

Jablunkovské arboretum, nazývané také Arboretum u Sanatoria v Jablunkově nebo Park u plicního sanatoria, se nachází východně od soutoku potoka Ošetnice a řeky Lomná, ve městě Jablunkov v okrese Frýdek-Místek v nížině Jablunkovská brázda v Moravskoslezském kraji a v Horním Slezsku. Arboretum je významná přírodní i kulturní památka a je celoročně volně přístupné v otvíracích hodinách. Vstup je na vlastní nebezpečí. Historie a popis arboreta Jablunkovské arboretum vzniklo za první republiky v roce 1924 na darovaných pozemcích a to díky činnosti tehdejšího spolku Slezská humanita, který se později (z finančních důvodů) spojil se spolkem Humanita pro zemi Moravskoslezskou se sídlem v Brně. Arboretum tvoří unikátní parková sbírka dřevin vzniklá v okolí Jablunkovského plicního sanatoria v nadmořské výšce cca 401 m. Kromě uměleckých děl sochařů Vincence Makovského a Jana Třísky, jsou zde k vidění vodní prameny, louky, záhony květin, přístřešky, relaxační místa, je zde významná a hodnotná skupina dekorativních dřevin. Například mimořádně urostlý buk a jilm s převislými větvemi, a další domácí i cizokrajné dřeviny a keře. Ve své době představoval ojedinělý soubor domácích a introdukovaných dřevin, který i v dnešní době patří mezi nejcennější sbírky dřevin v Moravskoslezském kraji. V centru arboreta se nachází památkově chráněné Jablunkovské plicní sanatorium. V 90. letech 20. století proběhla revitalizace a renovace arboreta. Jednotlivé významné botanické druhy jsou označeny informačními tabulemi. V arboretu je také Naučná stezka Procházka historií vzniku a budování sanatoria v Jablunkově. Skulptury umístěné v arboretu V parku jsou umístěny následující pískovcové skulptury: Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jablunkovské arboretum na Wikimedia Commons
Kostel Krista Krále (Ostrava)

Kostel Krista Krále se nachází v ostravském městském obvodu Svinov. Historie Jeho historie začala v roce 1911, kdy byla ustanovena Kostelní jednota svatého Jana a Pavla. Ta měla za úkol připravit podmínky pro stavbu nového svatostánku. Ten se začal budovat v roce 1928 a dokončen byl o rok později. Dne 9. listopadu 1931 pak byla ve Svinově ustanovena samostatná farnost. Samotný kostel je jednoduchá jednolodní stavba s prostou sedlovou střechou. Tu zvýrazňuje věž krytá čtyřbokou jehlanovou střechou. Před vstupem do chrámové lodi se nachází předsíň se třemi valenými oblouky. Fotogalerie Literatura JUŘICA, Martin. Ostravské svatostánky. Ostrava: Repronis, 2006. ISBN 80-7329-116-9. S. 22. ŠTĚPÁNEK, Jan. Kostel Krista Krále [online]. 2008-12-25 [cit. 2009-02-07]. Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Krista Krále na Wikimedia Commons
Kościół Chrystusa Króla w Ostrawie

Kościół Chrystusa Króla w Ostrawie (czes. Kostel Krista Krále v Ostravě) – katolicka świątynia parafialna zlokalizowana w Svinovie (obwodzie miejskim Ostrawy) w Czechach. Historia Pierwotnie svinovscy katolicy chodzili na nabożeństwa do kościoła w Porubie. Zachodnia część Svinowa do 1783 należała do parafii w Klimkovicach. W 1911 wspólnota svinovska rozpoczęła czynienie zabiegów o budowę własnego kościoła. Regulacja Porubki w latach 1922-1923 utworzyła dogodne miejsce w tym celu. Zabiegano o projekt u kilku architektów, m.in. u Karla Kotasa. Ostatecznie obiekt zaprojektował praski architekt, Adolf Brzotický. Świątynię wybudowano w latach 1927-1929. W 1929 powstała lokalna parafia. Architektura Bryła kościoła jest tradycyjna, podłużna, z oddzielonym prezbiterium i dodaną z boku 39-metrową dzwonnicą. Fasada czołowa jest asymetryczna, z trójdzielną arkadą, przyozdobiona półokrągłymi motywami, zgodnie z zasadami czechosłowackiego stylu narodowego (národní sloh). Wnętrze Nawa pokryta jest żelbetowym stropem. Proste wyposażenie urozmaicają figuralne witraże. Do najcenniejszych elementów wyposażenia należą: kamienna kazalnica z wyobrażeniem Ewangelistów, kamienna chrzcielnica, rzeźby św. Antoniego Padewskiego i św. Teresy z Lisieux, cykl świętych „Czeskie niebo” namalowany w łuku tęczowym w 1958, według projektu prof. Jana Obšila przez malarza Josefa Drhę. Galeria Zobacz też kościół husycki w Ostrawie-Svinovie (w sąsiedztwie) Przypisy
Český Jílovec

Český Jílovec je přírodní rezervace poblíž obce Rožmberk nad Vltavou v okrese Český Krumlov. Předmětem ochrany je starý smíšený porost na skalnatých svazích. Přírodní poměry Území přírodní rezervace se nachází na muskoviticko-biotitických pararulách spadající do moldanubika, které tvoří podloží. Jedná se tak o metamorfované horniny. Nachází se zde několik malých vložek kvarcitu a kvarcitické pararuly. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Český Krumlov Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 179. Externí odkazy Český Jílovec na stránkách České geologické služby
Вежа Єштед

Вежа Єштед (чеськ. Ještěd) — 94 метрова залізобетонна гіперболоїдна башта на горі Єштед в місті Ліберець на півночі Чехії, використовуються для передачі телевізійного сигналу та як готельно-ресторанний комплекс. Вежа побудована між 1963 і 1968 рр. Архітектор вежі Карел Губачек. Форма гіперболоїда була обрана, оскільки вона природним чином вписується в силует гори і, крім того, добре протистоїть екстремальним кліматичним умовам на вершині пагорба. На нижніх поверхах вежі міститься готель і ресторан. Вона слугує домінуючою спорудою для залучення в місто туристів і місцем для спостереження за більшою частиною Богемії, частинами Польщі та Німеччини. Див. також Перелік гіперболоїдних конструкцій
Kostel svatého Jiří (Brušperk)

Kostel svatého Jiří v Brušperku je nejstarší doposud stojící středověkou stavbou ve městě. Historie Kostel sv. Jiří již po staletí tvoří nezaměnitelnou dominantu panoramatu města. Jedná se o jednu z nejvýznamnějších kulturních památek v Brušperku a zdejší nejstarší doposud stojící budovu. Původ tohoto svatostánku je kvůli absenci historických pramenů zahalen tajemstvím. První písemná zmínka se objevuje roku 1305 v listině olomouckého biskupa Jana VI. Kostel je však s naprostou jistotou starší a vybudován mohl být již zároveň se založením města někdy mezi lety 1267–1269 asi v roce 1269. Za dlouhá staletí své existence prošel řadou velkých změn, které mu postupně vtiskly podobu, kterou známe. Původní kostelní budova ze 13. století se do dnešní doby nedochovala a neznáme tak ani její podobu. Zbourána byla pravděpodobně na konci 14. století, kdy na jejím místě došlo k vybudování nové gotické budovy s trojlodní dispozicí a apsidovým závěrem, která tvoří nejstarší jádro kostela. Asi nejviditelnějším pozůstatkem této gotické zástavby je dodnes vstupní portál s lomeným obloukem. V této podobě poté kostel setrval přibližně 200 let až do let 1577–1580, kdy došlo k vybudování čtverhranné renesanční věže, která se stala jeho dominantou. Zajímavostí přitom je, že v této době byl Brušperk s nejvyšší pravděpodobností protestantským městem, kterým zůstal až do období rekatolizace v 17. století. Během třicetileté války byl Brušperk třikrát obsazen a vydrancován, na území města byla dokonce v nedávné době objevena i dělostřelecká koule z této doby. Konce války se město dočkalo silně poškozené a z velké části vylidněné. Z této pohromy se následně vzpamatovávalo po desítky let. Škody se přitom podle všeho dotkly i kostela sv. Jiří, jehož poničená kostelní věž byla opravena roku 1672. V této době se již ovšem pomalu blížilo období jeho největšího rozkvětu. Spolu s mohutným rozvojem města v průběhu 18. století došlo i k výrazným stavebním úpravám kostela. Věž získala svou dnešní cibulovou střechu, staré gotické trojlodí bylo upraveno, zaklenuto a v letech 1744–1774 doplněno dvěma kruhovými kaplemi, roku 1757 byla vybudována kruchta a roku 1765 pak věžní schody. Změny se dočkal také interiér, který byl nahrazen dobovou výmalbou. V okolí kostela v této době vznikla křížová cesta, která později v průběhu 19. století dostala svou nynější podobu. Někdy v polovině zmíněného století byl do ohradní zdi kostela zapuštěn kamenný krucifix, ke kterému se nakonec roku 1915 přidaly i sochy sv. Cyrila a Metoděje. Tak jak bylo zcela běžné, kolem kostela se po stovky let nacházel také městský hřbitov. Spolu s rozvojem medicíny a hygienických nařízení se však pohřbívání uvnitř měst začalo zakazovat. V Brušperku se u kostela pohřbívalo až do první čtvrtiny 19. století, kdy se začal využívat nový hřbitov, umístěný mimo tehdejší zástavbu Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel sv. Jiří na Wikimedia Commons
Kościół św. Katarzyny Aleksandryjskiej w Hrabovej (Ostrawa)

Kościół św. Katarzyny Aleksandryjskiej (czes. Kostel svaté Kateřiny Alexandrijské) – zrekonstruowany drewniany kościół w Hrabovej, dzielnicy Ostrawy. Kościół św. Katarzyny Aleksandryjskiej w Hrabovej wpisany został na listę zabytków 3 maja 1958 pod numerem 32601/8-232. Historia Kościół wybudowany w 1. połowie XVI wieku, prawdopodobnie na miejscu wcześniejszego, XIV-wiecznego (w sieni kościoła widniała data 1564, którą niektórzy przyjmują za rok budowy). W 1660 w dzwonnicy zawieszono dzwon wykonany przez Hansa Knaufta z Opawy. Kościół został całkowicie zniszczony przez pożar 2 kwietnia 2002. W tym samym roku biskup diecezji ostrawsko-opawskiej oraz Państwowe Biuro Ochrony Zabytków w Opawie podjęli decyzję o rekonstrukcji obiektu, opartej na naukowych podstawach. Projekt odbudowy wykonał architekt Antonin Závada i jego syn inż. Antonin Závada. Koszt rekonstrukcji wyniósł około 27 milionów koron. Aranżację wnętrza, nawiązującą do stanu pierwotnego, zaprojektował architekt Marek Štěpán. W kościele zachowano relikty dawnego kościoła: fragmenty kamiennej posadzki oraz kilka oryginalnych belek wmontowanych wtórnie w ściany zakrystii. Konsekracja odbudowanego kościoła odbyła się 27 listopada 2004. Architektura i wyposażenie Kościół jest jednonawowy, wybudowany w konstrukcji zrębowej. Od strony zachodniej do nawy dostawiona jest wieża z izbicą, postawiona w konstrukcji słupowej. Nawa na rzucie zbliżonym do kwadratu, prezbiterium węższe, zamknięte trójbocznie. Do prezbiterium od strony północnej przylega zakrystia. Dach nawy i prezbiterium wspólny, dwuspadowy, kryty gontem. Na wieży hełm również pokryty gontem. Nad prezbiterium, w dachu, niewielka sygnaturka. Do kościoła prowadzi wejście główne oraz boczne umieszczone w ścianie południowej nawy. Nawa i prezbiterium nakryte są płaskimi stropami. W części zachodniej nawy znajduje się chór muzyczny wsparty na dwóch drewnianych słupach. Portale zakończone oślim grzbietem lub łukiem pełnym są rekonstrukcją pierwotnych portali. W posadzce kościoła zachowane są fragmenty pierwotnej, kamiennej posadzki. Ołtarz główny jest współczesny, zaprojektowany przez René Vlasáka. Swoją formą nawiązuje do średniowiecznych tryptyków. Zobacz też Przypisy
Рудолфинум

„Рудолфинум“ (на чешки: Rudolfinum) е концертна и изложбена зала в центъра на Прага, намираща се на площада, носещ името на Ян Палах. Открита е на 7 февруари 1885 г. и наречен в чест на кронпринца на Австро-Унгарската империя Рудолф, участващ в тържествената церемония по откриването. Зданието е построено в качеството на подарък от Спестовната банка на Чехия на град Прага и чешкия народ. Архитекти са Йозеф Зитек и Йозеф Шулц. През 1918 – 1939 г. Рудолфинумът служи за зала за пленарните заседания на парламента на Чехословакия. Реконструиран в периода 1990 – 1992 г. Понастоящем е основната концертна арена на Чешкия филхармоничен оркестър. Галерия Външни препратки ((cs)) Концертна зала „Рудолфинум“ Архив на оригинала от 2012-06-20 в Wayback Machine. ((cs)) ((en)) Галерия „Рудолфинум“
Rudolfinum

El Rudolfinum és un edifici d'estil neorenaixentista de Praga, a la plaça Jan Palach. Està dedicat sobretot a concerts, i té una sala principal anomenada Sala Dvořák en honor del compositor txec Antonín Dvořák que és la seu musical de l'Orquestra Filharmònica Txeca. Història Després d'un concurs arquitectònic internacional, l'edifici fou encarregat als arquitectes Josef Zítek i Josef Schulz, que ja havien construït el Teatre Nacional de Praga el 1881. El Rudolfinum fou inaugurat el 8 de febrer de 1885 com un complex cultural amb una sala d'exposicions i una altra de concerts. Fou un regal de la caixa d'estalvis Česká spořitelna a la ciutat de Praga i a la nació txeca amb l'ocasió del cinquanta aniversari de la fundació d'aquesta institució bancària. Va rebre aquest nom en honor del príncep hereter de l'Imperi Austrohongarès, l'arxiduc Rodolf d'Àustria. Durant el període d'entreguerres, el Rudolfinum va servir com a saló de plens per al Parlament Txecoslovac, i fou restaurat finalment entre el 1990 i el 1992.