NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pont Svatopluk Čech

Le pont Svatopluk Čech ou pont Čech (Most Svatopluka Čecha ou Čechův most en tchèque) est un pont en arc franchissant la Vltava à Prague, en République tchèque. Histoire et description La construction du pont a débuté en 1905 et s'est achevée en 1908. Sa longueur est de 169 m (l'un des plus courts de Prague) et sa largeur est de 16 m. Le pont relie les quartiers de Prague Holešovice et de la Vieille Ville (Staré Město). Il est construit en pierre (piliers) et en fer (les arcs). Le style Art Nouveau des sculptures est dû aux sculpteurs Klusáček, Wurzel, Popp et Amort. Nom Le pont porte le nom de l'écrivain tchèque Svatopluk Čech (1846-1908), récemment décédé à l'époque. Au cours de l'occupation des terres tchèques par les Nazis, le nom du pont a été changé (1940-45) en Pont Mendel (Mendelův most), du nom de Gregor Mendel (savant d'origine ethnique allemande). Protection En tant qu'unique pont de style Art Nouveau en République Tchèque, il est classé monument national (chráněná technická památka). Il est utilisé par les tramways, les voitures et les piétons. Liens externes Ressources relatives à l'architecture : MonumNet Structurae Détails du Pont (cz) Lie dans l'encyclopédie des ponts tchèques (cz) Photos du pont Portail des ponts Portail des routes Portail de Prague
Most Svatopluka Čecha

Most Svatopluka Čecha (cz. Čechův most) – most łukowy nad Wełtawą w Pradze, stolicy Republiki Czeskiej. Budowa mostu rozpoczęła się w 1905 roku i zakończono ją w 1908 roku. Jego długość wynosi 169 m (jeden z najkrótszych w Pradze) i szerokości 16 m. Most łączy dzielnice Holešovice i Stare Miasto (Staré Město). Materiałami budowlanymi są kamienie (filary) i żelazo (łuki). Do 1961 jezdnia była wykonana z drewna – twardy gatunek o nazwie Jarrah z Australii. Jezdnia była bardzo śliskia podczas deszczu. Architektami mostu byli Jan Koula i Jiří Soukup. Rzeźby w stylu secesyjnym (w tym cztery na 17,5 metrowych słupach) zostały stworzone przez rzeźbiarzy: Klusáček, Wurzel, Popp i Amor. Most został nazwany na cześć czeskiego pisarza Svatopluka Čecha (1846–1908). Podczas okupacji ziem czeskich przez hitlerowców nazwa mostu została zmieniona (1940-45) na Most Mendla (Mendelův most), na cześć Gregora Mendla. W latach 1971–1975, most przeszedł poważną przebudowę, natomiast w okresie 1953–1956 i 2000–2001 mniejsze rekonstrukcje, podczas gdy w latach 1984–1987 przeprowadzono renowację rzeźb. Jako jedyny secesyjny most w Czechach, jest chroniony przez państwo (chráněná technická památka). Jest on użytkowany przez tramwaje, samochody i pieszych. Linki zewnętrzne Opis na Encyklopedii mostů Čechův most (Praha virtuální)
Чехув мост

Чехув мост (чеш. Čechův most) — мост через реку Влтава в Праге. Находится в центральной части города, соединяет площадь Кюри на правом берегу с Набережной Эдварда Бенеша на левом берегу. Длина моста составляет 169 метров, что делает его самым коротким мостом через Влтаву у в Праге. Ширина моста около 16 метров. По мосту проходит двухколейная трамвайная линия. Чехув мост был построен между 1905 и 1908 годами и в настоящее время является единственным стальным арочным мостом в Праге. Проект архитектора Яна Кула был разработан инженерами Иржи Соукуп, Вацлав Трча и Франтишек Менцл. Через площадь Кюри он соединяется с Парижской улицей, которая была создана в рамках реконструкции еврейского города; согласно первоначальному плану, он должен был быть частью обширной транспортной системы: Мустек — Староместская площадь — Парижская улица — ров или туннель на Летенском склоне. Влтава в этом месте узкая, и ее быстрое течение ограничивает количество столбов. Это приводит к значительной ровности и размаху арок, а значит, и к используемому материалу. Мост имеет односторонний уклон 2 %, а пролет арок с правого берега увеличивается (47,8 + 53,1 + 59,2 м). По этим причинам каждое из 24 ребер свода имеет разные размеры. Ширина моста 16 метров (из них ширина дороги 10 м). Чехув мост известен богатым убранством. На вершинах колонн по краям моста стоят 4 бронзовые статуи Ники работы Антонина Поппа. На концах опор моста над водой находятся бронзовые статуи светоносцев с факелами. До 1940 года мост назывался именем писателя Сватоплука Чеха. В 1940—1945 годах носил имя ботаника Грегора Менделя, с 1945 года называется Чехув мост. Галерея Примечания
Lesná (zámek)

Lesná je zámek ve stejnojmenné obci v okrese Tachov. Založen byl na přelomu sedmnáctého a osmnáctého století, kdy jako panské sídlo nahradil starší tvrz. Zámecký areál je od roku 1992 chráněn jako kulturní památka. Historie Prvním panským sídlem v Lesné bývala manská tvrz připomínaná už ve čtrnáctém století, kterou v roce 1349 vlastnil vladyka Arkleb z Tisové. Z dalších majitelů jsou známi Petr z Lesné (1409–1412), jeho synové Zikmund a Levhart, Martin z Hojnestu (1434–1437), Albrecht Mengesreiter (1440), Mikuláš Grys (1498–1508), jeho syn Jiljí (1528) a Valter z Habšperka (1555). Po roce 1555 Lesnou získali Schirndingerové ze Schirndingu, kterým vesnice, a po zrušení poddanství panské sídlo, zůstala až do roku 1945. František Jáchym Schirndinger v roce 1787 tvrz přestavěl na pozdně barokní zámek. Dochovaná podoba je výsledkem řady dalších úprav. Zámek v roce 1931 vyhořel, ale o pět let později byl obnoven. Ve druhé polovině dvacátého století měl v zámku kanceláře místní národní výbor, nacházelo se v něm pohostinství a prostory využívané ke kulturním účelům. Později se zámek stal sídlem obecního úřadu. Stavební podoba Okrouhlé tvrziště po staré tvrzi se údajně dochovalo jihozápadně od zámku, ale podle Památkového katalogu je zdivo renesanční tvrze obsažené ve hmotě zámku. Zámek má dvě patra a z hlavního traktu po stranách vybíhají dvě kratší křídla. Nad vstupním portálem je klenák s letopočtem 1787. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Lesná na Wikimedia Commons
Škoda Muzeum

Škoda Muzeum v Mladé Boleslavi v okrese Mladá Boleslav je firemní automobilové muzeum, umístěné v blízkosti OD Bondycentrum a autobusového nádraží na Třídě V. Klementa. Na ploše 1800 m² vystavuje okolo 500 exponátů, včetně 46 automobilů, řady motocyklů a jízdních kol z dlouhé historie firmy Škoda Auto a jejího předchůdce Laurin & Klement. Na podzim 2012 byla otevřená nová rekonstruovaná expozice. Expozice je rozdělena na tři tematické oblasti: v první s názvem Evoluce jsou nejdůležitější produkty Škody až po nejnovější studie, včetně prvního automobilu z roku 1906 o výkonu sedm koňských sil, závodní auto 720 Spider, Škoda 1100 OHC a Super-Sport Ferat, v sekci Tradice jsou vozy z různých období, účast v motoristickém sportu, vývoj loga a osobnosti a události spojené se značkou. V části Preciznost mohou lidé vidět rekonstrukci historického vozu v různých fázích vývoje na čtyřech různých exponátech. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Škoda Muzeum na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Škoda Muzeum

Das Škoda Muzeum ist ein Fahrzeugmuseum in der tschechischen Stadt Mladá Boleslav direkt neben dem Werk von Škoda Auto. Im Museum sind Fahrzeuge des Herstellers ausgestellt. Geschichte Das Unternehmen Laurin & Klement wurde am 18. Dezember 1895 an dieser Stelle gegründet, ursprünglich als Fahrradproduzent. Damals war Laurin & Klement der größte Fahrradhersteller des Landes. Noch im Jahr der Gründung begann man mit der Produktion von Motorrädern, ab 1905 wurden auch Autos hergestellt. 1925 wurde Laurin & Klement an den Schwerindustriekonzern Škoda mit Sitz in Plzeň verkauft. Der Automobilzweig wurde nach dem Zweiten Weltkrieg als Staatsunternehmen ausgegliedert. Dieses Unternehmen wurde 1990 privatisiert und gehört seither als Škoda Auto zum Volkswagen-Konzern. Das Museum war bis 2012 in mehreren ehemaligen Werkhallen verteilt untergebracht, es dominierten Fahrzeuge aus der Zeit nach 1945. Aufgrund von Platzmangel wurden Ausstellungsstücke immer wieder mit Modellen aus dem Depot ausgetauscht. Die Frühgeschichte der Firma Laurin & Klement nahm im Eingangsbereich eine große Fläche ein. Als Vorgängerfirma von Škoda war sie im böhmischen Raum der wichtigste Produzent von Fahrrädern und später Motorrädern. Die produzierten Fahrräder waren, wie auch später die Motorräder und Autos, weniger mit technischen Innovationen ausgestattet als eher Massenware für Normalverdiener. Die Fahrräder waren für den breiten Massenmarkt bestimmt, hatten keine Schaltungen und waren mit den damals üblichen Rücktrittnaben von Fichtel & Sachs ausgerüstet. Škoda hat nur wenige Luxusmodelle hergestellt wie den Hispano Suiza 25/100 oder Škoda VOS, welche auch im Museum ausgestellt waren und sind. Heutige Ausstellung Das Gebäude gehört zu einem über hundert Jahre alten Fabrikkomplex, der in den Jahren 1898 bis 1912 entstand und in dem bis 1926 Autos produziert wurden. Noch in den 1970ern wurde das Gebäude industriell verwendet. Nach 9 Monaten Umbau wurde das Museum am 26. November 2012 wiedereröffnet. Das Museum erstreckt sich heute auf etwa 1800 m² Fläche in ehemaligen Fertigungshallen von Laurin & Klement und zeigt 45 Autos sowie zahlreiche Einzelexponate. Der renovierte Altbau ist geprägt von weißen Wänden, Eichenparkett und einer klar gegliederten, zurückhaltenden Innenarchitektur. Die Ausstellung ist in die Themenbereichen „Tradition“, „Evolution“ und „Präzision“ gegliedert und um einen zentralen Veranstaltungssaal herum angeordnet. Die Sammlung umfasst rund 300 Fahrzeuge, für eine Restaurierung werden jeweils etwa 1800 bis 5000 Stunden benötigt. Exponate (Auswahl) Andere Museen Ein weiteres, kleines Škoda-Museum existiert im dänischen Glamsbjerg. Im thüringischen Stiebritz existiert eine kleine private Sammlung mit Fahrzeugen von Škoda. Weblinks Homepage des Museums (englisch/tschechisch) Beitrag zum Museum auf skoda.de Informationen über das Museum (polnisch) Handelsblatt am 30. Oktober 2012: Nach Komplettumbau: Škoda-Museum wird wieder eröffnet Die Welt am 25. November 2012: Gute Zukunft – große Vergangenheit, Neues Skoda-Museum Fußnoten
Škoda Museum

The Škoda Museum (Czech: Škoda Muzeum) is a museum in Mladá Boleslav in the Czech Republic. It presents the history of the automobile manufacturer Škoda Auto (known until 1925 as Laurin & Klement), which is one of just four automakers in the world which has an unbroken history stretching back to 1895. It is located next to a large production facility. History The museum was opened in 1995, to the centenary of the company's founding. A remodeled museum was opened in Autumn 2012. It is located in the former factory building of Škoda Auto where cars were manufactured until 1928. Collection The museum has an area of 1,800 m2 (19,000 sq ft). It presents about 340 exhibits, of which 46 are cars. The museum is divided into three divisions in separate spaces. In Evolution section are the most important products, from the first bicycle, motorcycle, tricycle, first car (1906) with performance of seven hp and other important products up to newest designs. There is also a racing car 720 Spider, 1100 OHC and Super-Sport Ferat. Division Tradition shows cars from different eras, brand participation in motorsport, logo development and personalities and events associated with the brand. In the last section Precision, people can see reconstruction of historical car in various stages of development. Tourism The museum is visited by about 120,000 visitors annually. The museum cooperates with Ferdinand Porsche's Birthplace in Liberec-Vratislavice nad Nisou and offers discounted admission for both museums. Gallery See also Techmania Science Center References External links Official website
Škoda Muzeum

Škoda Muzeum – muzeum motoryzacyjne w Mladej Boleslavi ukazujące historię przedsiębiorstwa Škoda Auto i jego poprzednika Laurin & Klement. Na muzeum składa 1800 m² ekspozycji z około 500 eksponatami, w tym 46 samochodów, wiele motocykli i rowerów. Jesienią 2012 roku otwarto nową zrekonstruowaną wystawę. Teraz wystawa podzielona jest na trzy obszary tematyczne: pierwszy, zatytułowany Ewolucje ukazuje najważniejsze produkty Škody z najnowszych badań, w tym pierwszy samochód z 1906 roku 720 Spider, 1100 OHC i Super-Sport Ferat. W sekcji Tradycja ukazywane są samochody z różnych okresów, zaangażowanie w sporty motorowe, rozwój logo i osobowości oraz wydarzeń związanych z marką. W sekcji Precyzja może zobaczyć rekonstrukcję zabytkowego pojazdu w różnych etapach rozwoju w czterech różnych eksponatów. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Strona oficjalna
Zamek w Šilheřovicach

Zamek w Šilheřovicach – neobarokowy zamek, położony w Silheřovicach, powstały pod koniec XVIII wieku, a następnie przebudowany. Historia Początki zamku sięgają końca XVIII wieku, kiedy to rodzina Eichendorffów postawiła zamek w miejsce wcześniejszej renesansowej twierdzy, wzmiankowanej już w 1609 roku. Pierwotnie był to obiekt klasycystyczny, który w latach 80. XIX wieku przebudowano w stylu neobarokowym. W latach 1844–1945 kompleks ten należał do rodziny Rothschildów. Po 1945 roku zamek pełnił funkcję domu młodzieży, szkoły górniczej i ośrodka nauki zawodu. W 2008 roku zmienił właściciela i rozpoczęto jego gruntowną przebudowę. Powstał w nim obiekt, w którym zaczęto organizować m.in. bankiety, wesela, przyjęcia i bale. Charakterystyka Zamek położony jest w Silheřovicach w kraju morawsko-śląskim. Jest to obiekt murowany z cegły, trójkondygnacyjny, trójskrzydłowy z dziedzińcem honorowym, zwieńczony dachem mansardowym z centralną kopułą. Reprezentuje styl neobarokowy. Środkowe skrzydło gmachu jest dłuższe, w którym od strony dziedzińca ulokowano wejście. Po jego zewnętrznej stronie znajduje się weranda, a po lewej stronie skrzydło dla służby. Elewacje budynku są bogato zdobione, z czego od strony parku wzbogacona została pilastrami, gzymsami oraz obramowaniami okien. Sufit i ściany wewnątrz zamku w dużej sali na pierwszym piętrze pokryto malowidłami. Zamek otacza rozległy park w stylu angielskim z zabytkowym folwarkiem i nowoczesną zabudową. Częścią kompleksu zamkowo-parkowego są m.in.: pałacyk myśliwski, psiarnia, budynki mieszkalne dla służby, oranżeria czy domek ogrodnika. Park zagospodarowano pod 18-dołkowe pole golfowe, a oranżerię w klub golfowy. Zamek wpisany jest do rejestru zabytków ÚSKP pod numerem 20079/8-1490. Galeria Przypisy
Žižický rybník

Žižický rybník je vodní plocha ležící severovýchodně od obce Žižice v okrese Kladno. Má nepravidelný tvar, který by se dal přirovnat k obdélníku, dlouhé strany jsou orientovány od severu k jihu s mírným nakloněním z východu na západ. Rybník je napájen od jihu bezejmenným pravostranným přítokem Červeného potoka. Odtéká tímtéž potokem, který se záhy do Červeného potoka vlévá na severu. Hráz je orientována ze severozápadu na jihovýchod. Na hráz vede cesta. Na březích se nacházejí stromy a různé stavby, v okolí pak převážně zemědělská půda. Rybník vznikl po roce 1880. Jedná se o rybník chovný, na kterém je umožněno sportovní rybaření za úplatu. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Žižický rybník na Wikimedia Commons
Tisá Rocks

The Tisá Rocks or Tisá Walls (Czech: Tiské stěny; German: Tyssaer Wände) are a group of rocks in Tisá in the Czech Republic. It is located in the western Elbe Sandstone Mountains, not far from its topographical boundary with the Ore Mountains. The region, with its rock pillars up to 30 m high, is one of the major tourist attractions of the region. The Tisá Rocks and the neighbouring Bürschlické Rocks are protected as a nature monument. Topography and geology The Tisá Rocks are located at a height of about 600 m above sea level. They form a line of rock outcrops drawn up in an arc on the westernmost edge of the sandstone beds of the Elbe Sandstone Mountains from the Ore Mountain escarpment on Czech soil. About a kilometre west of them on the outskirts of Tisá stands the coarse- and medium-grained muscovite-biotite-orthogneiss of the Eastern Ore Mountain region. This also strikes eastwards on the hillside south of the village. The rocks are frequently vertically dissected; in many places the fissures being as deep as the rock pillars are high. Horizontal weathering is found in the upper layers and have created several bizarre shapes, such as the rock called the Steinpilz ("boletus edulis" - a type of edible mushroom) which is easily accessible. The "Great Tisá Rocks" begin near the official entrance by a restaurant. These consist of a northern and southern array of crags along an otherwise compact plateau. The crags to the west running off at an angle to the northwest are known as the "Little Tisá Rocks". They are more heavily dissected. The crags of the Tisá Rocks comprise mainly of medium-grained sandstone of the Lower to Middle Turonian of the Cretaceous. They belong lithostratigraphically to the Weissenberg Formation (Bělohorské souvrství) in the Bohemian Cretaceous System. The nearby area surrounding the Tisá Rocks to the north and south is covered by diluvial sediments of loam, sand and boulder-containing scree. In the sandstone are heavy concentrations of ferrous minerals on closely spaced strata, that can be identified from their yellow to red stripes of colour and predominantly horizontal. A striking feature in many places where the lower strata are visible are small and large cavities as well as occasional tunnels with an oval cross-section, whose walls are often covered with calcareous sinter deposits. These are relics of very old solution processes in the sandstone. In zones of strong weathering, the marked stratification over short distances is clearly visible. Features associated with cross-bedding occur relatively frequently. Gallery Panorama Sources Albrecht Kittler: Kletterführer Böhmische Schweiz - Raiza und Tyssaer Wände. Verlag Kittler, Dresden 2007 J. Valečka (Red.): Geologická mapa ČR, List 02-23 Děčín. 1:50,000. Prague (ČGU) 1992, Signaturen 6, 7, 41, 43 Radim Kettner: Allgemeine Geologie. Bd. 2. Berlin (Deutscher Verlag der Wissenschaften), 1959, p. 293 External links Tisá
Tiské stěny

Tiské stény (tyska: Tyssaer Wände) är en kulle i Tjeckien. Den ligger i regionen Ústí nad Labem, i den nordvästra delen av landet, 80 km norr om huvudstaden Prag. Toppen på Tiské stény är 613 meter över havet. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tiské stěny.
Maison Ochs

La maison Ochs à Prague est située sur la place de la Vieille-Ville. Elle doit son nom au propriétaire qui y vécut au XVe siècle. De style baroque, elle est caractérisée dans une niche de la façade par une statue de saint Antoine de Padoue datant de la fin du XVIIIe siècle. Bibliographie Vladimir Soukop, Prague, Mondadori, 2004 (ISBN 978-88-370-2631-8). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Casa Ochs

La casa Ochs di Praga è situata nella piazza della Città Vecchia della città. Essa deve il suo nome al proprietario che l'ha abitata nel XV secolo. È caratterizzata da una statua di Sant'Antonio da Padova della fine del XVIII secolo. Bibliografia Vladimir Soukop, Praga. Mondadori, 2004. ISBN 978-88-370-2631-8
Landštejn Castle

Landštejn Castle (Czech: hrad Landštejn) is a 13th-century castle in Staré Město pod Landštejnem in Jindřichův Hradec District in the South Bohemian Region of the Czech Republic. The first written record of the castle is from 1231, at which time it was the largest Romanesque castle in the Czech lands. It is one of the oldest and best preserved such structures in Europe. The two large towers are connected by a wall defining the upper castle and its courtyard. The six-story southern tower is the main tower and is fully preserved, including a gate in the western wall. History Archaeologists have uncovered evidence of an even older castle under Landštejn in Pomezí, and it is thought the Landštejn of today was built by the Moravian Přemyslides as their military base. When and how the Vítkovci came into possession of Landštejn is not recorded. The Lords of Landštejn won increasing political influence through acts of personal bravery. Under Vilém of Landštejn their estates, as well as the castle and Nová Bystřice, included Třeboň, Lomnice and Nové Hrady. After initial resistance, Vilém accepted a feudal obligation in 1317 and became adviser to King John of Bohemia. He was also on friendly terms with King Charles IV, who supported him in his violent conflict with his distant relative, Jindřich of Hradec. In 1381, Konrád Krajíř of Krajka obtained the estate, which then belonged to his family for nearly two centuries. They strengthened the fortifications substantially and built new palaces round the five-cornered courtyard. In 1579, the last member of the Krajíř family, Anna Roupovská, sold Landštejn to Stěpán of Eincing, and there were then several owners in quick succession. The Herbersteins owned the castle from 1685 till 1816 when the last member of the family, Count Josef died. In 1771, lightning struck one of the towers and the castle was burnt out, and fell into ruin, providing building material for the local population. After a lengthy dispute over inheritance, the abandoned castle fell to Baron Ferdinand Sternbach in 1846. Present Today Landštejn is one of the best preserved examples of medieval fortification systems. The oldest, Romanesque part with a palace built between two defensive towers is unique in Bohemia. The later completion of the Gothic defense system with living quarters in the donjon gave the castle another courtyard. The lofty Renaissance palace of the Krajíř family and Baroque artillery bastions ended the building styles carried out in four stages of development. In literature The German poet, Friedrich Schiller, set his play The Robbers (1781) in the surrounding forests. Family curse The ancestress of the Landštejn family was also known as the White Lady. She is said to have punished all her descendants who did not keep the Lord's Commandments by cursing them with serious illness. When she was exorcized from Landštejn, she moved to Borotín near Tábor and placed a curse on the Lords of Landštejn, which is said to have caused the powerful and famous family to perish. Gallery References External links Official website Unofficial Website (in German)
Микулов (замък)

Замъкът Микулов се намира в едноименния град в Южна Моравия, Чехия. Замъкът е основан на мястото на историческо славянско селище, където в края на 13 век е издигната каменна крепост. Съвременният замък е резултат от преустройство в периода 1719-1730 г., извършена по заповед на рода Дитрихщайн. Краят на Втората световна война носи пълна разруха за замъка, тъй като германските войски, които се оттеглят от града, го подпалват. След основна реконструкция, извършена през 1950-те, замъкът става седалище на Регионалния музей в Микулов и съдържа исторически колекции и колекции на изкуството, включително артефакти, свързани с историята на местното производство на вино. В него са изложени ренесансова бъчва за вино, датираща от 1643 г. и една от най-големите (1014 хектолитра) винени бъчви в Централна Европа. Външни препратки Забележителности в Микулов Архив на оригинала от 2014-05-20 в Wayback Machine. 48.8065, 16.636083