NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Zvěstování Páně (Břežany)

Kostel Zvěstování Páně je římskokatolický chrám v Břežanech v okrese Znojmo. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1222. V tomto roce zde byl vysvěcen původní kostel sv. Bartoloměje. Do té doby byly Břežany součástí farnosti Pravice, písemnými prameny doložené k roku 1191. Kostel během staletí velmi zchátral. Při svatbě hraběnky Gabriely Lichtenštejnové (1738) ze vstupního portálu vypadnul kámen. Hraběnka složila slib, že pokud se na ni při svatbě kostelík nezřítí a ona se někdy stane dědičkou rodového majetku (v tu chvíli to bylo nepravděpodobné), nechá postavit nový kostel. To se stalo v letech 1765–1771. Kostel byl zasvěcen patrociniu Zvěstování Páně. Interiér Jde o jednolodní stavbu s mírně odsazeným kněžištěm ukončeným apsidou, k němuž na bocích přiléhá sakristie s oratořemi v patře. Fasády členěné rámujícími lizénami, jsou prolomeny vysokými okny se záklenkem. Vstup do kostela je podvěžím, zaklenutým plackami mezi pasy. Apsida je zaklenuta konchou s výsečemi. V západní části lodi je hudební kruchta. Zařízení kostela je jednotné z doby vzniku kostela, s ojedinělými pozůstatky výzdoby původního chrámu. Ve věži jsou zavěšeny zvony přenesené sem ze starého kostela. Velký zvon pochází z roku 1600. Jde o farní kostel farnosti Břežany u Znojma. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Zvěstování Páně na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiří (Hradsko)

Římskokatolický filiální kostel svatého Jiří v Hradsku je pseudogotická sakrální stavba v minulosti několikrát přestavěná. Dnes stojí na výrazné výšině nad Kokořínským dolem na bývalém hradišti. Od roku 1966 je kostel chráněn jako kulturní památka. Historie Původní raně gotický kostel stál v místě již před rokem 1217. Spolu s osadou byl totiž připomínán před rokem 1217 v souvislosti s přechodem jeho vlastnictví na řád německých rytířů. Dnešní stavba vznikla v roce 1874 a je postavena v pseudogotickém stylu s použitím části jižního zdiva původního kostela. Architektura Jedná se o jednolodní, obdélnou stavbu se čtvercovým presbytářem a čtvercovou sakristií po severní straně. V západním pseudogotickém průčelí je věžička. Na jižní straně presbytáře se nachází původní hrotité okénko s kružbou. Presbytář i loď jsou sklenuty křížovou žebrovou klenbou. Sakristie má křížovou klenbu. Zařízení Oltářní predella s tabernáklem je barokní a pochází z 1. čtvrtiny 18. století. Má akantovou a stuhovou výzdobu. Obraz sv. Jiří pochází z 19. století. V interiéru kostela se dochoval pozdně gotický znakový náhrobník z roku 1496. Okolí kostela Ve skalách u Hradska se nachází barokní výklenková kaple. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb ve filiálním kostele sv. Jiří, Hradsko (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby ve filiálním kostele sv. Jiří, Hradsko na webu církev.cz/bohoslužby Program NOCI KOSTELŮ – Hradsko, kostel sv. Jiří Kostel sv. Jiří v Hradsku na webu Hrady.cz
Kostel svatého Bartoloměje (Vyšší Brod)

Kostel sv. Bartoloměje stojí v centru města Vyšší Brod, které bylo prohlášeno památkovou zónou, uprostřed hřbitova na horním (jižním) konci hlavního Náměstí. Vybudován byl již před rokem 1259, od roku 1264 pak nad ním má patronát vyšebrodský klášter. Kostel sv. Bartoloměje byl již ve středověku farním kostelem a je jím ve farnosti Vyšší Brod dosud. Celý areál původně raně gotického kostela i s přilehlým hřbitovem je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel byl doložen jako farní již v roce 1259. Dosud se dochovaly části stavby, které pocházejí z doby kolem poloviny 13. století. Jedná se o kněžiště, obvodové zdivo lodi a pravděpodobně také o základy chórové věže kostela. V pozdějším období od 16. století byl kostel několikrát stavebně upravován. V 17. století byla zaklenuta původně plochostropá kostelní loď a v roce 1715 byla přistavěna sakristie. Věž kostela získala v druhé pololovině 19. století regotizovanou podobu. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons Kostel sv. Bartoloměje Archivováno 13. 8. 2016 na Wayback Machine. Kostel sv. Bartoloměje (Hrady.cz)
St. Bartholomäus (Vyšší Brod)

Die römisch-katholische Pfarrkirche St. Bartholomäus (tschechisch Kostel svatého Bartoloměje) steht in der Gemeinde Vyšší Brod (deutsch: Hohenfurth) in Tschechien. Sie gehört zum Bistum Budweis. Geschichte Die Pfarrkirche Hohenfurth wurde vor 1259 erbaut und bestand damit bereits vor der Gründung des Klosters Hohenfurth. Nach anderen Quellen wurde die Kirche 1260 bis 1270 errichtet. 1422 wurde sie von den Hussiten zerstört und erst im 16. Jahrhundert wieder aufgebaut. Der Altarraum stammt noch aus der Zeit um 1260. 1643 wurde die Kirche umgebaut, 1715 die Sakristei angebaut und 1761 der barocke Altar errichtet. Das Altarbild des hl. Bartholomäus wurde im Jahr 1858 vom Maler Schrams geschaffen. 1864 wurde der heutige Kirchturm erbaut, die Fenster stammen aus 1904. 1747 brachten zwölf Pilger eine Statue aus der Wieskirche bei Steingaden in Oberbayern nach Hohenfurth, die seitdem von Wallfahrern verehrt wurde. Am Friedhof neben der Kirche befinden sich einige deutsche und tschechische Grabinschriften, auch noch zweisprachige aus der Zeit nach 1945. Weblinks Einzelnachweise
Jezuitská kolej (Telč)

Jezuitská kolej v Telči je někdejší konvent Tovaryšstva Ježíšova (jezuitů) v Telči v okrese Jihlava v Kraji Vysočina. Barokní objekt bývalé jezuitské koleje s kostelem Jména Ježíš a konviktem svatých Andělů z poloviny 17. století je chráněn jako kulturní památka. Historie Majitelka Telče, Opařan a Freistadtu (v Horním Rakousku), hraběnka Marie Františka Slavatová z Meggau, zakoupila pro účely založení koleje několik domů poblíž telčského hradu. Na jejich místě byl dne 26. července 1651 položen základní kámen a postavena nová budova jezuitské koleje. Kolej měla podobu dvoupatrová barokní budovy se třemi křídly obklopujícími nepravidelný dvůr stojí na západním konci tržiště. Komplexu budov koleje s kostelem Jména Ježíš spolu s telčským zámkem tvoří největší městský architektonický celek. Provoz koleje pro 17 až 19 osob byl zajištěn darem 50 000 zlatých a výnosy ze zemědělského statku. V roce 1688 nechala hraběnka Slavatová v těsné blízkosti postavit konvikt svatých Andělů. Když v roce 1773 císař Josef II. svým dekretem zrušil jezuitský řád, sloužila budova koleje jako kasárna, a to až do roku 1883, kdy sloužila jako dívčí škola a poté muzeum. Dlouhé chodby v přízemí a prvním patře byly původně zaklenuty křížovými klenbami. Současnou podobu budova získala během rekonstrukce v roce 1906. Dnes v budově sídlí Univerzitní centrum Telč, součást brněnské Masarykovy univerzity. Osobnosti koleje Františka Slavatová z Meggau (1609–1676), fundátorka koleje Vitus Scheffer (1648–1717), působil v letech 1680/81 na telčské koleji Adam Gilg (1653–1729), misionář, cestovatel a básník, žil na koleji v roce 1684 Kašpar Knitl (1644–1702), pravděpodobně také učil na telčské koleji; zemřel v Telči v roce 1702. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jesuitenkolleg Telč na německé Wikipedii. Literatura Josef Hrdlička, Markéta Hrdličková, Antonín Bína: Telč. Památky ve městě a okolí. Dobrý důvod, Telč 2007, ISBN 978-80-903546-4-7, str. 28–29. Jiří M. Havlík, Jarmila Hlaváčková, Karl Kollermann (ed.): Orden und Stadt, Orden und ihre Wohltäter (= Monastica Historia. Band 4). Diözesanarchiv St. Pölten, St. Pölten/Prag 2019, ISBN 978-3-901863-60-8 (Příspěvky na příkladu Telčské koleje na stejnojmenné konferenci v Telči ve dnech 24. až 26. září 2018). Související články Konvikt svatých Andělů Jezuitská škola Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jezuitská kolej v Telči na Wikimedia Commons
Jesuitenkolleg Telč

Das Jesuitenkolleg in Telč (deutsch Teltsch), einer tschechischen Stadt im Okres Jihlava der Region Vysočina, wurde ab 1651 errichtet. Das ehemalige Kolleg der Jesuiten ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte Am 26. Juli 1651 wurde auf Initiative der Gräfin Franziska Slavata von Meggau, Besitzerin von Freistadt, Telč und Opařany, der Grundstein für das Jesuitenkolleg gelegt. Sie hatte zuvor in der Nähe von Schloss Telč mehrere Häuser gekauft, auf deren Grundstücken der Neubau errichtet wurde. Das Kolleg für 17 bis 19 Personen war durch die Stiftung von 50.000 Gulden und einem landwirtschaftlichen Hof gesichert. 1773 löste Kaiser Joseph II. den Jesuitenorden mit der Verordnung über die Aufhebung des Jesuitenordens auf. Der Bau wurde bis 1883 als Kaserne genutzt und diente danach als Mädchenschule und Museum. Heute befindet sich im Gebäude die Außenstelle Univerzitní centrum Telč der Brünner Masaryk-Universität. Bauwerk Das zweigeschossige Gebäude im Stil des Barocks mit drei Flügeln um einen unregelmäßigen Hof steht am westlichen Ende des Marktplatzes. Die Jesuitenkirche begrenzt an der vierten Seite den Gebäudekomplex, der neben dem Schloss das größte Bauensemble bildet. Die langen Gänge im Erdgeschoss und im ersten Obergeschoss waren mit Kreuzgewölben abgeschlossen. Das heutige Aussehen erhielt das Gebäude beim Umbau im Jahr 1906. Persönlichkeiten Vitus Scheffer (1648–1717) arbeitete 1680/81 am Teltscher Kolleg. Adam Gilg (1653–1729), Missionar, Forschungsreisender und Dichter, wohnte 1684 im Kolleg. Kaspar Knittel (1644–1702), lehrte vermutlich auch am Teltscher Kolleg; starb 1702 in Teltsch. Siehe auch Jesuitenschule Literatur Josef Hrdlička, Markéta Hrdličková, Antonín Bína: Telč. Sehenswürdigkeiten in Stadt und Umgebung. Dobrý důvod, Telč 2007, ISBN 978-80-903546-4-7, S. 28–29. Jiří M. Havlík, Jarmila Hlaváčková, Karl Kollermann (Hrsg.): Orden und Stadt, Orden und ihre Wohltäter (= Monastica Historia. Band 4). Diözesanarchiv St. Pölten, St. Pölten/Prag 2019, ISBN 978-3-901863-60-8 (Referate am Beispiel des Teltscher Kollegs bei der gleichnamigen Tagung in Telč vom 24. bis 26. September 2018). Weblinks Univerzitní centrum Telč Website des Universitätsstandorts Einzelnachweise
Muzeum Kultury Ludowej Pogórza Sudeckiego w Kudowie-Zdroju

Muzeum Kultury Ludowej Pogórza Sudeckiego w Kudowie-Zdroju – muzeum (skansen) z siedzibą w Pstrążnej – obecnie dzielnicy Kudowy-Zdroju. Placówka jest jednostką organizacyjną gminy Kudowa-Zdrój. Charakterystyka i zbiory Muzeum położone jest na stokach Pstrążnicy (625 m n.p.m.) na wysokości od 515 do 595 m n.p.m. Placówka powstała w 1984 roku i do końca 2005 roku działała jako oddział Muzeum Regionalnego w Wałbrzychu. Od początku 2006 roku skansen został przejęty przez gminę Kudowa-Zdrój. Muzeum gromadzi obiekty i zabytki budownictwa oraz kultury ludności zamieszkującej te tereny w okresie od XVIII do początków XX wieku. Oprócz samych budowli zachowano i zrekonstruowano ich wyposażenie wnętrz i pomieszczeń. Obiekty muzeum Działalność Oprócz działalności wystawienniczej, placówka posiada również ofertę edukacyjną (lekcja muzealna „Od ziarenka – przez mąkę – do bochenka”). Na jego terenie organizowane są również liczne imprezy kulturalne (m.in. Przegląd Zespołów Ludowych „Róża Kłodzka”, majówki, obchody nocy świętojańskiej, lato filmowe). Muzeum jest obiektem całorocznym czynnym od wtorku do niedzieli. Wstęp jest płatny. Bibliografia Muzeum Kultury Ludowej Pogórza Sudeckiego w Kudowie-Zdroju (strona archiwalna). skansen.kudowa.pl. [dostęp 2015-07-21]. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-03-04)]. (pol.).
Źródełko Maryi

Źródełko Maryi – kapliczka znajdująca się w Zielonej Dolinie na niebieskim szlaku z Kudowy-Zdroju do Brzozowia poświęcona Matce Boskiej Bolesnej. Poniżej kaplicy z niewielkiej rury wypływa tzw. lecznicza woda, która cieszy się dużą popularnością wśród mieszkańców miasta, kuracjuszy i turystów. W każdą niedzielę od 3 maja do 15 września o godz. 16.00 odbywa się msza w kapliczce. Historia powstania Historia źródełka zaczyna się w 1830, kiedy to nadleśniczy okolicznych lasów Ignacy Siegiel znalazł pod jedną z jodeł obraz, który przedstawiał Matkę Boską Siedmiu Boleści. Umieścił go na tym drzewie. Po tym wydarzeniu miał sen by obrazek powiększyć co też uczynił. Pewnego razu zauważył pod jodłą wypływające źródełko. Od tego czasu ludzie zaczęli tu przybywać by się ochłodzić. W 1832 roku Słone (pobliską miejscowość, obecnie część Kudowy-Zdroju) nawiedziła cholera. Zrozpaczeni mieszkańcy udali się więc do kapliczki, aby się pomodlić za 40 ofiar tej choroby. Prośby zostały wysłuchane i zaraza ustąpiła. Od tego czasu miały nastąpić też liczne uzdrowienia, szczególnie chorób oczu. W dowód wdzięczności ludzie przynosili obrazki Matki Boskiej Bolesnej i wieszali na drzewach. W 1873 roku postanowiono wykarczować las. Ówczesny sołtys Słonego uprosił w Urzędzie Gminnym w Náchodzie, aby pozostały te drzewa na których wisiały obrazki. Po pewnym czasie Benedykt Seidel z Zakrza postanowił w tym miejscu zbudować drewnianą kaplicę, w której umieścił wszystkie obrazki Matki Bożej. W 1887 roku na miejscu starej, drewnianej kapliczki wybudowano nową, murowaną, która stoi do dziś. Przypisy Linki zewnętrzne Źródełko Maryi. kudowa.net.pl. [dostęp 2018-09-29]. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-09-29)].
Kaple Neposkvrněného početí Panny Marie (Měděnec)

Kaple Neposkvrněného početí Panny Marie je římskokatolická kaple, která stojí na vrcholu Mědníku u Měděnce v okrese Chomutov. Je chráněna jako kulturní památka. Historie Barokní kapli na vrcholu Mědníku nechal postavit majitel ostrovského panství, vévoda Julius František Sasko-Lauenburský. Podle pověsti se vévoda se svou družinou ztratil v okolních lesích a byl zachráněn místním uhlířem. Kapli potom nechal postavit jako poděkování za záchranu. Jiné pověsti však tvrdí, že ji nechal postavit jako díky za návrat výnosnosti zdejších dolů. Kaple společně s vrchem Mědníkem dominuje prvnímu záběru úvodní znělky seriálu 30 případů majora Zemana. Stavební podoba Kaple má okrouhlý půdorys, nečleněnou vnitřní fasádu a interiér bez zařízení. Okolí V úbočí kopce jihozápadně od vrcholu stojí menší kaple Nejsvětějšího srdce Páně postavená z neomítnutého kamene. Postavena byla rodinou Antona Liewalda v roce 1935. Na jihovýchodním úpatí se nachází malá výklenková Theumarova kaple. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Neposkvrněného početí Panny Marie na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli Neposkvrněného početí Panny Marie, Mědník (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby v kapli Neposkvrněného početí Panny Marie, Mědník na webu církev.cz/bohoslužby
Klánovice

Klánovice (German: Klanowitz) is a municipal district (městská část) and cadastral area (katastrální území) in Prague, Czechia. Originally a village (since 1878), later a municipality (since 1920), it became a district of Prague in 1974. It is located at the eastern limit of the city and borders Prague 20 (Horní Počernice) in the northwest, Běchovice, in the west, Újezd nad Lesy in the southwest, and south and Prague-East District (municipality of Šestajovice) in the northeast. Transport This city is served by the Praha-Klánovice railway station, on the way from Praha hlavní nádraží to Kolín. Demographics See also Klánovice Forest Praha-Klánovice railway station References External links Official website
Klánovice

Klánovice (en allemand : Klanowitz) est un quartier pragois situé dans l'est de la capitale tchèque, appartenant à l'arrondissement de Prague 21, d'une superficie de 590 hectares est un quartier de Prague. En 2008, la population était de 2939 habitants. La ville est devenue une partie de Prague en 1974. Liens externes (cs) « Site officiel » (consulté le 28 mai 2019). Portail de Prague
Клановице

Клановице (чеш. Klánovice) — пригород Праги, расположенный в восточной её части. С 1920 по 1974 год Клановице были самостоятельным населенным пунктом, ставшим частью Праги в 1974 году. Прага-Клановице с 1990 года является муниципальным районом в составе административного района Прага 21, граничит с районом Беховице на западе. В 1920-е — 1940-е годы двадцатого столетия район Клановице был известным местом отдыха высшего общества столицы. Во время, наступившее после подписания мюнхенского соглашения, и военного протектората в Клановицах возникло поле для гольфа. Сегодня Клановице — элитный загородный район. Застроенная часть Клановиц ограничена самой протяженной границей с лесным массивом (природный заповедник Клановицкий лес и Цирилов). Ссылки Исторические фотографии Клановиц История Клановиц Примечания
Ústav jaderné fyziky Akademie věd České republiky

Ústav jaderné fyziky Akademie věd České republiky je veřejná výzkumná instituce, součást Akademie věd České republiky. Provádí vědecký výzkum v oblasti jaderné fyziky a v příbuzných vědních oborech a zabývá se aplikací jaderně fyzikálních metod a postupů v interdisciplinárních oblastech, zejména v biologii, ekologii, lékařství, radiofarmacii a materiálovém výzkumu. Ústav studuje zejména vlastnosti jaderné hmoty ve srážkách.[zdroj?] Historie Ústav jaderné fyziky AV ČR byl založen v roce 1955 jako Ústav jaderné fyziky zaniklé ČSAV. V roce 1972 se ústav rozdělil na několik částí. Největší část, s převážně aplikovaným výzkumem, měla název Ústav jaderného výzkumu a přiřazena byla pod tehdejší Československou komisi pro atomovou energii. Další největší část, která se zabývá základním výzkumem, zůstala součástí tehdejší ČSAV. Současnost V dnešní době se Ústav jaderné fyziky AV ČR, v. v. i., zabývá především experimentální a teoretickou jadernou fyzikou, včetně fyziky energií a fyziky těžkých iontů na rozhraní mezi jadernou a subjadernou fyzikou. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ústav jaderné fyziky Akademie věd České republiky na Wikimedia Commons http://www.ujf.cas.cz/cs/
Nuclear Physics Institute of the Czech Academy of Sciences

The Nuclear Physics Institute of the Czech Academy of Sciences (Czech: Ústav Jaderné Fyziky Akademie věd ČR) is a public research institution located in Řež, Central Bohemian Region, Czech Republic. It was established in 1972 from the Physics Section of the former institute of Nuclear Research of the Czechoslovak Academy of Sciences. History In 1955 the Nuclear Research Institute CSAS (originally called the Nuclear Physics Institute of the Czechoslovak Academy of Sciences) was founded as a basic institution for nuclear research. As the nuclear power industry developed in the Czech Republic, the institute was in 1972 divided into several parts. The largest part was subsided to the Czechoslovak Commission for Atomic Energy under the name Nuclear Research Institute and later privatized. The second largest part the Nuclear Physics Institute of the CAS remains under the Academy of Sciences. Former Institute of Radiation Dosimetry CAS in Prague was connected to NPI as a detached branch in 1994. Research Primary focus of the institute is nuclear physics, both theoretical and experimental. It carries out studies in the nuclear spectroscopy of beta and gamma radiation, nuclear reactions including the collisions of heavy ions and hyper-nuclear physics. Its work is also focused on related fields, such as the study of the solid phase using neutron scattering, mathematical physics and theoretical subnuclear physics. Departments Director's Office Technical and Economic Administration Department of Theoretical Physics Department of Nuclear Spectroscopy Department of Nuclear Reactions Department of Neutron Physics Department of Radiopharmaceuticals Department of Radiation Dosimetry Department of Accelerators Isochronous cyclotron U-120M Isochronous cyclotron U-120M is the primary experimental facility of the institute and it is the only cyclotron in the Czech Republic. It has been operating since 1977. The cyclotron is used both for fundamental research and applications. It can accelerate ions within the range of the mass-to-charge ratio A/q = 1 - 2.8. The present internal radial ion source is suitable for acceleration of H^+, D^+, 4-He^+2 and 3-He^+2. Maximum proton energy is 36 MeV, and the maximum energy for heavier ions is given by 40 q^2/A MeV. Currents of an internal beam of protons and deuterons can reach 100 microA, and for extracted beams 5 microA. Particles are extracted from the cyclotron chamber by means of a 3-section deflection electrostatic system to the entrance of the beam lines. References
Església de Santa Margarida d'Antioquia (Kopčany)

L'església de Santa Margarida d'Antioquia (en eslovac: Kostol svätej Margity Antiochijskej), a prop de Kopčany, Eslovàquia, és una de les esglésies que encara es conserven l'origen de les quals fou en la Gran Moràvia. És una de les més antigues d'Eslovàquia. Es degué construir al segle IX o X i s'esmenta per primera vegada el 1329. Estigué en ús fins al segle XVIII, quan es va erigir una nova ciutat a Kopčany. Descripció L'església era un edifici preromànic. És una església d'una sola nau, amb un cancell rectangular a l'est. Les excavacions han mostrat que l'església primera tenia un nàrtex rectangular a l'extrem oest, i hi havia una gran tomba de la figura fundacional de l'església. Quan es va tancar el nàrtex, es va inserir l'arc gòtic que formava l'entrada a l'extrem occidental. Des del 1995, l'església ha estat protegida com a Patrimoni cultural d'Eslovàquia. Es troba en un camp a l'est de Kopčany a 1,6 km del principal lloc de la Gran Moràvia, a Mikulčice, que és a l'altre costat del riu Morava. Resta prou a prop de les ruïnes d'un edifici dels segles XVI-XVII que pot haver estat una granja o una mansió. Història de la recerca La petita església a prop de la frontera eslovaca ha estat considerada durant molt de temps una capella barroca i la datació ha estat problemàtica. La primera recerca arquitectònica de l'església es va fer el 1964 i va refinar la datació al període gòtic. El 1996, Viktor Ferus publicà una hipòtesi sobre l'origen de la Gran Moràvia de l'església. Durant recerques del 2004, es van trobar a l'exterior de l'església tres tombes i joieria de l'època de la Gran Moràvia. La posició de les tombes respectava la posició de l'església i les tombes contenien morter de l'edifici i fragments. En aquella època, es considerava que era l'únic edifici de la Gran Moràvia a la República Txeca o Eslovàquia. El 2013, un col·lectiu d'autors van analitzar una peça de fusta de l'edifici mitjançant dendrocronologia, i afirmaren que es podia remuntar al 95, a la segona part del segle X, entre la caiguda de la Gran Moràvia i la fundació del Regne d'Hongria. Cap d'aquests resultats són universalment acceptats i estan subjectes a verificacions posteriors. Actualment, la recerca arqueològica se centra en la reconstrucció del paisatge històric i els seus assentaments. També en aquesta època l'església fou restaurada i s'ha llevat l'antic arrebossat de les parets. Això ara mostra que les dues finestres amb arcs del costat nord de la nau són originàries i que les finestres del sud les van alterar en el període romànic. Galeria Referències
Kirche St. Margareta von Antiochia (Kopčany)

Die Kirche St. Margareta (slowakisch Kostol svätej Margity Antiochijskej) in Kopčany ist die älteste Kirche der Slowakei. Sie liegt in der Westslowakei, unmittelbar an der Grenze zu Tschechien am Fluss March. Sie ist die einzige erhaltene Kirche des Großmährischen Reiches. Bau Die Kirche, der heiligen Margareta von Antiochia geweiht, ist ca. 9 m × 5 m groß. Geschichte Sie wurde im 9. Jahrhundert errichtet. Sie liegt zwei Kilometer vom umfangreichen Siedlungskomplex Mikulčice-Valy entfernt, dem mutmaßlichen Machtzentrum des Großmährischen Reiches bis ca. 879. Im 13. Jahrhundert fanden Umbauten im gotischen Stil statt. Im Jahre 1329 wird die Kirche St. Margareta erstmals schriftlich erwähnt. Bis ins 18. Jahrhundert wurde sie als Kirche genutzt. In den Jahren 1964 und 1994 fanden archäologische Untersuchungen statt. 2004 konnten bei weiteren Forschungen drei Gräber und Schmuck aus der Zeit des Großmährischen Reiches geborgen werden. Seit 1995 zählt die Kirche zum Nationalen Kulturerbe der Slowakei. Weblinks 3D-Modell Ansicht St. Margareta Archäologische Befunde