NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Floriánka (rozhledna)

Floriánka je rozhledna, která se nachází severozápadně obce Polešovice v okrese Uherské Hradiště ve Zlínském kraji v trati „Sedlecké“. Název je odvozen od odrůdy vinné révy, vypěstované v místní šlechtitelské vinařské stanici Polešovice. Historie V roce 2012 byla pro projekt výstavby rozhledny schválena dotace ze Státního zemědělského intervenčního fondu, která pokryla 80 % nákladů. Zbytek kryla ze svého rozpočtu obec Polešovice. Výstavbu provedla společnost Teplotechna Ostrava a.s. v období srpen–prosinec 2013. K zpřístupnění rozhledny došlo v lednu 2014. Technický popis Dřevěná rozhledna s ocelovými prvky je vysoká 22 metrů, má jednu vyhlídkovou plošinu ve výšce 18 metrů, ke které vede 80 schodů točitého ocelového schodiště. Výhled Poskytuje výhled na Bílé Karpaty, údolí řeky Moravy, hrad Buchlov a Chřiby. Za dobré viditelnosti je možné zahlédnou i cca 50 km dalekou Pálavu. Přístup Je volně přístupná, po polní cestě od autobusové zastávky Polešovice, U Marka, leží cca 165 metrů od cyklotrasy „Bzenecká“. Nejbližší železniční stanice jsou 4,6 km vzdálené Nedakonice. Odkazy Související články Seznam rozhleden ve Zlínském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Floriánka na Wikimedia Commons Rozhledna Floriánka Archivováno 29. 12. 2017 na Wayback Machine. Rozhledna Floriánka u Polešovic
Kostel svatého Františka z Assisi (Anežský klášter)

Kostel svatého Františka z Assisi v areálu Anežského kláštera vznikl jako jeden z prvních objektů a nejvýznamnější kostel kláštera. Původní románsko-gotické dvojlodí kostela sv. Františka se dochovalo jen torzovitě a bylo novodobě dostavěno (běžně nebývá přístupno). Podle kostela dostala svůj název okolní lokalita – Na Františku. Historie Klášterní kostel sv. Františká měl původně netradiční asymetrickou dispozici dvoulodního kostela o třech klenebních polích v každé lodi. Je to především kostel sv. Františka, na němž je nejvíce patrné pro první etapu výstavby kláštera typické míšení pozdně románských a gotických prvků. K hlavní lodi přiléhala jen jižní loď, zatímco na severní straně stála budova konventu. Toto uspořádání bylo pravděpodobně z funkčních důvodů – aby klarisky mohly vstupovat přímo z dormitáře na tribunu. Podle řeholních předpisů se nemohly sestry jakkoliv stýkat s veřejností, a proto bylo potřeba jim vyhradit zvláštní místo, kde mohly odděleně, nerušeně poslouchat bohoslužbu. O dřevěné tribuně dnes svědčí zachovalý portál v severní zdi a zároveň okno do presbytáře v místě vítězného oblouku. Konvent klarisek a kostel sv. Františka byly otevřeny v den vstupu královské dcery Anežky do řádu 25. března 1234. V letech 1234–1238 je doložena korespondence mezi Anežkou a sv. Klárou a papežem Řehořem IX. V roce 1237 udělil papež klášteru řadu významných privilegií. Presbytář kostela sv. Františka a minoritský konvent K východní části hlavní lodi kostela byl připojen podélný presbytář o dvou klenebních polích a pětibokém závěru. Podle řádových předpisů byl přístupný pouze bratřím, proto byl jižní zdí, u které byl atypicky umístěn oltář, připojen k mužskému konventu. V nově postaveném presbytáři sv. Františka byly nalezeny odlišné kamenické značky od první etapy, které dokládají příchod nové huti do Prahy v této fázi výstavby. Klenební pole byla oddělena jednoduchými oblými příporami, ukončenými kalichovými hlavicemi, z nichž pokračovala klenební žebra hruškovcového profilu do svorníku s florálním motivem. Místnost byla osvětleny velkými okny s jednoduše profilovanou kružbou a ve spodní části závěru se nacházelo několik výklenků. V době panování Karla IV. došlo k rozsáhlým stavebním úpravám celého areálu kláštera. Dřevěná tribuna v hlavní lodi kostela sv. Františka byla nahrazena kamennou a osazen byl profilovaný portál v západním průčelí. K nejkvalitnějším detailům patří štíhlý portál v jižní stěně presbytáře kostela s plným tympanonem, na kterém se dochovaly stopy původní červené a modré polychromie. Po roce 1978, kdy byl celý klášterní komplex prohlášen za Národní kulturní památku, byly jednotlivé objekty kláštera postupně zpřístupňovány. Jako poslední byl zrenovován kostel sv. Františka, a to roku 1986. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Františka z Assisi v Anežském klášteře na Wikimedia Commons Anežský klášter na www.hrady.cz Anežský klášter na http://www.praguecityline.cz Sférická panoramata kláštera, kostel sv. Františka na http://geo3.fsv.cvut.cz
Bazilika Navštívení Panny Marie (Milevsko)

Bazilika Navštívení Panny Marie v Milevsku je novorománský kostel, dnes konventní chrám milevského kláštera na severovýchodním okraji města Milevska v okrese Písek. Historie Ve 13. století byl raně goticky přestavěn, pozdější přestavba byla v 19. století novorománská. Nyní je po celkové rekonstrukci, která část novorománských rysů (např. lisény a obloučkové vlysy na věžích) odstranila. Má výraznou štíhlou siluetu se dvěma věžemi a je postaven ze žulových kvádrů. Vchod do chrámu je v románském slohu. Vstupní brána a hradební zeď jsou zbytky někdejšího opevnění. Délka chrámu je 56 metrů, šířka je přes 17 metrů a výška od podlahy ke klenbě je 14 metrů. Hlavní loď je od postranních oddělena arkádovými pilíři. Chrám byl založen souběžně s klášterem; velká část jeho stavby byla provedena za opata Jarlocha. K východní části je připojena sakristie. Původně šlo o malý kostelík (z roku 1187), kde se konaly pobožnosti (před vystavením chrámu). Raně gotická kaple v západní části nese též název Opatská kaple svaté Markéty. K jižní straně kostela jsou připojeny budovy starého klášterního konventu. Jsou též románské, stejně tak budova sakristie a části ambitů. Konvent má uzavřený čtvercový tvar, uprostřed bývala zahrada; ta nesla jméno Rajská. V jeho areálu bývaly vystaveny archeologické nálezy z města, kláštera a dobová platidla. Budovy děkanství, konvent, oltáře, obrazy a i hrobky byly za husitských bouří poškozeny. Na druhém klášterním nádvoří býval pivovar, cukrovar a hospodářské budovy. Pivovar byl postaven roku 1691 opatem Vítem Seipelem místo již zaniklého původního pivovaru. Fungoval do roku 1907, kdy byl zrušen. Opat Seipel také dostavěl hospodářské budovy. Klášter i chrám Navštívení Panny Marie je vedený v Seznamu kulturních památek v okrese Písek. Po založení kláštera začal kostel sv. Jiljí plnit funkci farního kostela, zatímco chrám Panny Marie v klášterním areálu sloužil potřebám řeholníků. V roce 1785 byla funkce farního kostela sv. Jiljí přenesena do chrámu Panny Marie a kostel postupně chátral. Z bezpečnostních důvodů byl uzavřen až do roku 1883, kdy se o jeho obnovu přičinil strahovský opat Zikmund Antonín Starý. Středovou část portálu nad vstupem do baziliky zdobí moderní vitráž s motivem andělských křídel od českého výtvarníka Karla Rechlíka. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons Bazilika Navštívení Panny Marie v Milevsku na hrady.cz Archivováno 23. 10. 2019 na Wayback Machine.
Kostel Zvěstování Panny Marie (Zaječov)

Kostel Zvěstování Panny Marie je barokní kostel v obci Zaječov, součást augustiniánského kláštera Svatá Dobrotivá. Historie Na místě kostela stála pravděpodobně gotická bazilika téhož zasvěcení. Spolu s klášterem byla zpustošena za husitských válek. Kostel byl obnoven po roce 1496, zpustl po odchodu mnichů v roce 1552 a dále v roce 1620. Opraven byl v roce 1641, v roce 1682 byl pak zčásti zbořen a barokně přestavěn. Stavbu vedl Giovanni Domenico Canevalle, po něm pravděpodobně jeho syn Giovanni Antonio. Další přestavba proběhla v letech 1713–19, roku 1752 byla upravena střecha. Dnešní podobu má kostel přibližně od roku 1830. Popis Jedná se o barokní trojlodní kostel s trojboce ukončeným presbytářem a mansardovou střechou. Západní průčelí je ukončené římsou a barokním štítem, goticky zalomený portál pochází z doby kolem roku 1500. Boční lodi jsou od hlavní lodi odděleny pilíři s tribunami, lodi i presbytář jsou sklenuty valenými klenbami s lunetami. V chrámu jsou uloženy ostatky sv. Benigny (Dobrotivé). Na podstavcích u triumfálního oblouku stojí gotická soška sv. Dobrotivé z doby kolem roku 1327 a pozdně gotická soška Panny Marie. Hlavní oltář je barokní, s obrazem Adorace Madony od Jana Petra Molitora z roku 1745. V kostele jsou též původní varhany z roku 1727, na které hrál i Antonín Dvořák při jedné ze svých zdejších návštěv. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Zvěstování Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel svatého Václava (Roudnice nad Labem)

Kostel svatého Václava je bývalý římskokatolický chrám v Roudnici nad Labem v okrese Litoměřice. Společně s bývalým kapucínským klášterem se nachází v zámeckém areálu východně od centra města, a jako součást zámku je chráněn jako kulturní památka. Historie Kapucíni přišli do města na pozvání majitelů roudnického panství knížat z Lobkovic, na jejichž přání byl kostel zasvěcen svatému Václavovi a v chrámu bylo vytvořeno rodové pohřebiště. Svatováclavské patrocinium bylo přeneseno z jiného kostela v Roudnici, jenž byl nově zasvěcen Panně Marii a který byl posléze v 19. století zbořen. Základní kámen kapucínského kláštera a kostela byl položen v květnu 1615. Stavba byla pravděpodobně zdržena stavovským povstáním a počátkem třicetileté války, takže k dokončení chrámu došlo až v roce 1628, kdy byl 2. srpna vysvěcen. Jednolodní bezvěžový kostel svatého Václava má typický styl řádové kapucínské architektury s charakteristickým trojúhelníkovým štítem. V roce 1952 po komunistickém puči byl celý areál kláštera i s kostelem uzavřen a dále ho využívala československá armáda. Od té doby celý objekt chátrá. Pohřbení V kostele sv. Václava byly pohřbeny následující osoby: Polyxena z Lobkovic (1566–1642) Zdeněk Vojtěch Popel z Lobkovic (1568–1628) Ferdinand Zdeněk z Lobkovic (1858–1938) Oldřich Felix Popel z Lobkovic (1650–1722)[zdroj?] Odkazy Reference Související články Lobkovická hrobka (Roudnice nad Labem) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Václava v Roudnici nad Labem na Wikimedia Commons
Kostel svatého Františka Xaverského (Opařany)

Kostel svatého Františka Xaverského v Opařanech je barokní kostel, původně součást jezuitské koleje s rezidencí v obci Opařany, okres Tábor. Kostel je jako součást zámeckého areálu chráněn jako kulturní památka. Historie První kostel Na místě původní zchátralé tvrze dala majitelka panství Opařany, vdova Františka hraběnka Slavatová rozená z Meggau, založit jako svou fundaci kostel podle plánů Matěje Velse. Jeho základní kámen byl položen 17. dubna 1657, po dokončení v roce 1658 byl zasvěcen sv. Františkovi Xaverskému a jeho duchovní správu fundátorka svěřila jistebnickému faráři a jezuitům z koleje v Jindřichově Hradci. . Kostel měl tři oltáře: hlavní byl zasvěcen sv. Františku Xaverskému (s jehož relikviemi byla v Opařanech pořádána od roku 1650 procesí a zázraky uzdravení zapisovány do pamětní knihy) a postranní oltáře sv. Josefa a sv. Františky Římské (křestní patronky fundátorky). K témuž kostelu byly roku 1666 zvenčí přistavěny kaple Panny Marie Svatohorské a sv. Ignáce. Ves Opařany i s kostelem zakoupili od Slavatů roku 1681 jindřichohradečtí jezuité. V roce 1717 zde pražští jezuité z novoměstské koleje zahájili velkorysou stavbu koleje s rezidencí (po sekularizaci nazývanou zámek) a velikost stávajícího kostela nedostačovala, snad ani výzdoba nesplňovala jejich představy. V roce 1732, tedy pět let poté, co byl klášter dokončen, došlo k úplné demolici kostela. Zachována zůstala kamenná deska s nápisem DIVO FRANCISCO XAVERIO SACRUM s letopočtem 1658, vezděná pak do stěny nového chrámu a obraz sv. Františka Xaverského, který namaloval František Zmíček z Jindřichova Hradce, Obraz v době Podlahova soupisu památek visel nad hlavním oltářem. Druhý kostel Autorstvím návrhu nového kostela jezuité pověřili jednoho z nejslavnějších architektů té doby, Kiliána Ignáce Dientzenhofera. Kostel podle jeho projektu zde byl vystavěn v letech 1732 až 1735 jako zmenšená kopie kostela svatého Klimenta v pražském Klementinu. Tři travé stlačené plackové klenby pokrývá freska Apoteózy sv. Františka Xaverského s mapou Asie od Josefa Kramolína. V interiéru jsou barokní oltáře se sochařskou výzdobou neurčené pražské dílny, na hlavním oltáři jsou sochy čtyř českých patronů, na oltáři sv. Jana Křtitele obraz světce od Ignáce Raaba. Krypta pod kostelem sloužila k pohřbům zdejších jezuitů. Program záchrany architektonického dědictví V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1999-2011 na opravu památky čerpáno 10 610 000 Kč. Odkazy Reference Literatura HEJNA Josef: Paměti statků: Opařanského, Podbořského, Dobronického a Stadleckého. Tábor 1885 PODLAHA Antonín–ŠITTLER Eduard, Soupis památek historických a uměleckých v království českém, politický okres Milevsko. Praha 1898, s. 130-132. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Františka Xaverského v Opařanech na Wikimedia Commons
Sieben Schmerzen Mariens (Rabštejn nad Střelou)

Die Kirche der Sieben Schmerzen Mariens (tschechisch Kostel Panny Marie Bolestné) ist eine ehemalige römisch-katholische Klosterkirche in Rabštejn nad Střelou (deutsch Rabenstein an der Schnella), einem Ortsteil der Stadt Manětín im Okres Plzeň-sever in Tschechien. Geschichte 1483 hatten die Herren von Guttenstein neben ihrer Burg Rabenstein ein Karmelitenkloster gegründet und dieses dem Patrozinium Mariä Verkündigung gewidmet. Im Zuge der Gegenreformation stifteten 1666 Sebastian von Pötting und seine Frau Esther Candida anstelle des aufgelassenen Klosters ein Servitenkloster, das zugleich als Hauskloster der Familie diente. Nachdem 1748 die Familie Lažanský Ort und Schloss Rabenstein erworben und zu ihrem Herrschaftssitz ausgebaut hatte, ließ sie in den Jahren 1766 bis 1767 an der Südseite des Burgareals nach Plänen von Anselmo Lurago die spätbarocke Kirche erbauen, die dem Gedächtnis der Schmerzen Mariens gewidmet wurde. Nach der Aufhebung des Servitenklosters im Josephinismus 1787 wurde die bisherige Klosterkirche anstelle der abgerissenen Kirche St. Matthäus zur neuen Pfarrkirche, das ehemalige Kloster diente als Pfarrhaus und Pfarrschule. Architektur Die erhöht auf dem Burgfelsen zwischen Schloss und Kloster gelegene ehemalige Klosterkirche ist als zweijochige Saalkirche mit eingezogenem Chor und Fassadenturm ausgeführt. Ihr Außenbau wird durch dorische Pilaster gegliedert. Die über eine Freitreppe erreichbare Fassade ist segmentbogig vorgewölbt, der als Turmunterbau dienende Mittelteil vorgezogen und mit einem Sprenggiebel betont, das Glockengeschoss mit einer geschweiften Haube und Laternenaufsatz versehen. Der Kirchenraum wird durch eine komposite Pilasterordnung gegliedert und von einem Platzlgewölbe, sogenannten „Böhmischen Kappen“, gedeckt. Der Übergang vom Schiff zum Chor geschieht mittels einer viertelkreisförmigen Ausrundung. Orgel Die mit zweigeteiltem Prospekt zuseiten des Westfensters aufgestellte Orgel wurde 1793 von Anton Reiss aus Prag erbaut und hat sich weitgehend in unverändertem Zustand erhalten. Das Werk wurde 1888 durch den Orgelbauer Johann Fischpera aus Schüttenhofen überholt. 2019–2022 fand eine Gesamtrestaurierung durch Dalibor Michek statt. Ihre Disposition lautet: Koppeln: Manualschiebekoppel II/I Literatur Amelie Duras: Die Architektenfamilie Lurago: ein Beitrag zur Kunstgeschichte Böhmens. Köln und Prag 1933. Weblinks Informationen zum Kloster auf www.hrady.cz Einzelnachweise
Vodní nádrž Šance

Vodní nádrž Šance je údolní přehradní nádrž na horním toku řeky Ostravice v Moravskoslezských Beskydech, vybudovaná v letech 1964 až 1969. Název je odvozen od vrchu Šance (576 m) na levém břehu poblíž hráze. Při stavbě přehrady byla mj. zatopena centrální část obce Staré Hamry a zrušena železniční trať z Frýdlantu nad Ostravicí do Bílé v úseku Ostravice-Bílá; silnice do Bílé musela být přeložena na estakádu ve svahu nad levým břehem. Hlavním účelem přehrady, situované pod řídce zalidněnou oblastí uprostřed Beskyd, je v současnosti shromažďování zásob pro výrobu pitné vody v úpravně Nová Ves ve Frýdlantu nad Ostravicí. Nádrž proto podléhá hygienické ochraně a koupání i jiné rekreační aktivity jsou v ní zakázány. Důležitým vedlejším využitím je regulace průtoku a ochrana před povodněmi. Na svahu kopce Čupel nad přehradou se vyskytuje aktivní sesuv Řečice, který se monitoruje kvůli riziku jeho sesutí a vzniku tsunami. Vodní režim Průměrný průtok 3,11 m³/s. Přítoky Ostravice (tj. Bílá a Černá Ostravice, stékající se necelé 2 km před začátkem vzdutí) Červík Velký potok Jamník Poledňana Řečice Hráz šířka paty hráze: 195 m šířka koruny hráze: 6 m délka hráze v koruně: 342 m délka hráze u paty: 215 m objem hrázového tělesa: 1,34 milionu m³ Instalovaný energetický výkon Francisova turbína 0,84 MW Bánkiho turbína 0,23 MW Fotogalerie Odkazy Poznámky Reference Související články Ostravský oblastní vodovod Vodní nádrž Kružberk Vodní nádrž Morávka Vodní nádrž Slezská Harta Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Šance na Wikimedia Commons Povodí Odry – základní údaje o přehradě a nákres hráze Povodí Odry – aktuální údaje z vodního díla Šance Zatopené osudy – Šance, dokument ČT, možnost online přehrání OBRAZEM: Základy domů i most. Podívejte se na dno beskydské přehrady, iDNES.cz, 17. 3. 2014
Talsperre Šance

Die Talsperre Šance (500 m n.m.) befindet sich unweit der Entstehung des Flusses Ostravice im Katastergebiet der Gemeinde Staré Hamry (Tschechien) im Tal am Fuß der höchsten Berge der mährisch-schlesischen Beskiden, Smrk und Lysá hora. Der Stausee dient als Trinkwasserspeicher der Stadt Ostrava, daher ist darin das Baden verboten. Der Stau erstreckt sich in den Tälern der Ostravice und ihres Zuflusses Řečice. Gebaut wurde die Talsperre in den Jahren 1964 bis 1969 als Hochwasserschutzeinrichtung. Benannt ist sie nach dem in der Flussschleife gegenüber der Einmündung der Řečice befindlichen Bergsporn Šance (575 m), der heute zu großen Teilen unter dem Wasserspiegel liegt. Unter der Wasserfläche verschwand auch das Zentrum von Staré Hamry und die Eisenbahnstrecke Ostravice-Bílá der Lokalbahn Friedland–Bila. Der Stauraum erstreckt sich bis zum Gruň. Weblinks Daten über den Stausee und dessen Konstruktion (tschechisch)
Šance Reservoir

Šance Reservoir (Czech: vodní nádrž Šance) is a water reservoir and dam in Staré Hamry in the Moravian-Silesian Region of the Czech Republic. It is situated in the Moravian-Silesian Beskids mountain range. The reservoir is built on the upper course of the Ostravice River and has a surface area of 3.37 km2 (1.30 sq mi). It was constructed in 1964–1969 and began operating in 1974. Part of the village of Staré Hamry was demolished and subsequently flooded during the construction. The name of the reservoir comes from the hill that overlooks the reservoir. The reservoir is used mainly to supply drinking water to nearby towns and villages and to subdue floods on the Ostravice River. References Further reading Šimek, Milan (1987). "Přehradní nádrže na území okresů Frýdek-Místek a Karviná". Těšínsko (in Czech). 30 (4): 5–8.
Presa de Šance

La presa de Šance (en checo, Vodní nádrž Šance) es un embalse de agua y una presa en la cordillera de los Beskides moravo-silesios, región de Moravia-Silesia, República Checa. La presa fue construida en el curso superior del río Ostravice y tiene una superficie de 3,37 km². Fue construida en 1964-1969 y empezó a operar en el año 1974. Parte del pueblo de Staré Hamry fue demolido y subsecuentemente inundado durante la construcción. El nombre de la presa viene de la colina que queda por encima de la presa. La presa se usa principalmente para suministrar agua potable a las ciudades y pueblos cercanos y para evitar inundaciones del río Ostravice. Referencias Šimek, Milan (1987). «Přehradní nádrže na území okresů Frýdek-Místek a Karviná». Těšínsko 30 (4): 5-8. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Presa de Šance. Artículo en la página web "Odra Basin" (en checo)
Barrage de Šance

Le barrage-réservoir de Šance (altitude 500 m) se trouve non loin de la frontière avec la Slovaquie, à l'endroit où la vallée de l'Ostravice traverse le territoire de la commune de Staré Hamry (en République tchèque), au pied du Smrk, point culminant des Beskides de Moravie-Silésie, et de Lysá hora. Le lac de retenue sert de réservoir d'eau potable de la ville d’Ostrava, et c'est pourquoi les baignades y sont interdites. Le barrage contrôle les deux vallées de l’Ostravice et de son affluent, le Řečice. Édifié entre 1964 et 1969 pour contrôler les crues de l'Ostravice et de l'Oder, ce barrage tire son nom du piton rocheux de Šance (575 m), qui se dressait dans un méandre de l'Ostravice à l'amont de la confluence avec le Řečice, et qui se trouve aujourd'hui en grande partie englouti sous les eaux du lac de retenue. Le lac a également recouvert l'ancien centre-ville de Staré Hamry et l'ancienne ligne de chemin de fer régionale Friedland-Bílá. Le lac s'étend jusqu'à Gruň. Géologie Le barrage de Šance a fait l'objet d'études géoacoustiques, afin de vérifier les conditions d'équilibre des glissements. Références Sources (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Talsperre Šance » (voir la liste des auteurs). (cs) Données sur le barrage et sa construction Portail de la Tchéquie Portail de l’énergie Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
Zbiornik wodny Šance

Zbiornik wodny Šance (czes. Vodní nádrž Šance) – zbiornik zaporowy na terenie gminy Stare Hamry, we wschodnich Czechach. Powstał po przegrodzeniu równoimienną zaporą górnego biegu rzeki Ostrawica. Położenie Zbiornik położony jest w Beskidzie Morawsko-Śląskim, około 25 km na południe od miasta Frydek-Mistek. Wypełnia głęboką dolinę opadającą ku północy, ograniczoną od wschodu pasmem Łysej Góry, a od zachodu ramieniem Smreka. Do zbiornika, poza samą Ostrawicą, uchodzi szereg drobnych cieków wodnych, z których największymi są Řečice (od wschodu) i Velký potok (od zachodu). Wzdłuż zachodniego brzegu zbiornika biegnie droga nr 56 z Frydka-Mistka na przełęcz Hlavatá (715 m n.p.m.). Historia Zbiornik został wybudowany wraz z zaporą w latach 1964–1971. Nazwa pochodzi od nazwy wzniesienia Šance (576 m n.p.m.), wyrastającego z zachodniego (lewego) zbocza doliny niedaleko lewego przyczółka zapory, ta zaś nawiązuje do XVI- lub XVII-wiecznych szańców obronnych, budowanych tu w obawie przed najazdami od strony Węgier. Przeznaczenie Głównym powodem takiego uregulowania rzeki była chęć ograniczenia zagrożenia powodziowego w dorzeczu górnej Odry. Obecnie obiekt służy także jako zbiornik wody pitnej dla aglomeracji ostrawskiej, w związku z czym objęty jest on w całości strefą ochrony sanitarnej. Kąpiel w nim oraz uprawianie sportów wodnych są zabronione. Charakterystyka zbiornika Długość zbiornika wynosi ok. 7,6 km, maksymalna szerokość 0,6 km. jego powierzchnia - 335 ha, maksymalna głębokość - 55 m. Maksymalny poziom lustra wody w zbiorniku to 506,9 m n.p.m., a poziom minimalny - 469,7 m n.p.m. Całkowita objętość zbiornika wynosi 61,8 mln m³ (stała: 2,5 mln m³). Powierzchnia dorzecza zbiornika wynosi 146,4 km². Przypisy Linki zewnętrzne Artykuł o zaporze na stronie serwisu Povodí Odry
Шанце

Шанці (чеськ. Vodní nádrž Šance) — водосховище і дамба у Моравсько-Сілезьких Бескидах, Моравсько-Сілезький край, Чехія. Водосховище розташоване у верхній течії річки Остравиці, площа — 3,37 км². Дамба побудована у 1964-1969 роках, початок використання — 1974. Під час створення водосховища було затоплено частину села Staré Hamry. Назва походиться від назви пагорба, що нависає над водоймою. Водосховище служить для постачання питної води до найближчих містечок і сіл та для регуляції повеней на річці Остравиці. Примітки Джерела Šimek, Milan (1987). Přehradní nádrže na území okresů Frýdek-Místek a Karviná. Těšínsko. Т. 30, № 4. с. 5—8. (чес.)