NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kroclov

Kroclov je malá vesnice, část obce Vrábče v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 1,5 kilometru jihovýchodně od Vrábče. Je zde evidováno 23 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 37 obyvatel. Kroclov leží v katastrálním území Vrábče o výměře 9,45 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1379. Obyvatelstvo Obecní správa Od roku 1850 je Kroclov součástí obce Vrábče, pouze od 1. července 1985 do 23. listopadu 1990 společně připadly pod Boršov nad Vltavou, 24. listopadu 1990 se Vrábče opět osamostatnila a od 1. ledna 1992 jí připadl zpět Kroclov. Další fotografie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kroclov na Wikimedia Commons Kroclov v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Slavče (Vrábče)

Slavče je vesnice, část obce Vrábče v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 2,5 kilometru severozápadně od Vrábče. Je zde evidováno 82 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 134 obyvatel. Slavče je také název katastrálního území o rozloze 6,27 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1375. Obyvatelstvo Obecní správa Od roku 1850 byla vesnice součástí obce Křemže, v roce 1888 byla připojena k Mříči. Od 20. května 1957 do 11. června 1960 byla nakrátko samostatnou obcí. 12. června 1960 byla připojena k Vrábči, od 1. července 1985 do 23. listopadu 1990 společně k Boršovu a od 24. listopadu 1990 je opět součástí obce Vrábče. Pamětihodnosti Vesnice Slavče, jež je situována na východním okraji Blanského lesa, je oblíbeným počátečním místem výstupu na vrchol hory Kluk, od kterého je po zelené turistické trase vzdálená 1,6 kilometru. Na východním a severním okraji vsi jsou umístěny památeční křížky. Uprostřed stojí kulturní centrum se zvoničkou, původně hasičská zbrojnice. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slavče na Wikimedia Commons Slavče v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Rozhledna Vysoký Kamýk

Rozhledna Vysoký Kamýk se nachází na stejnojmenném vrchu v Píseckých horách, leží na katastrálním území Všeteč obce Všemyslice a na území přírodní rezervace Velký a Malý Kamýk v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Historie Na vrcholu Vysokého Kamýku byl roku 1864 Vojenským zeměpisným ústavem ve Vídni vyměřen trigonometrický bod I. řádu trigonometrické sítě Rakousko-Uherska (je označen 65 cm vysokým žulovým hranolem). V roce 1931 zde byla postavena dřevěná pětipatrová zeměměřická věž, která se časem rozpadla. Roku 1941 zde byla postavena 16 m vysoká zděná sedmiboká měřická věž, jedna z devíti, která byla za 2. světové války využívána pro spojení armád wehrmachtu. Po válce sloužila jako turistická vyhlídka po okolí. V roce 2011 prošla věž rozsáhlou rekonstrukcí a přestavbou, aby mohla sloužit potřebám společnosti T-Mobile Czech Republic a.s. a rovněž jako turistická rozhledna. Technické parametry Původní zděná věž s půdorysem ve tvaru sedmiúhelníku byla upravena a obestavěna novou ocelovou příhradovou konstrukcí zachovávající půdorys. Ocelová příhradová věž je vysoká 46 m a ve výšce 32,85 m nad terénem je umístěna vyhlídková plošina rozhledny. Ve výškách 35,2 m, 38,3 m a 41,4 m jsou umístěné technologické plošiny (užitné zatížení 300 kg/m²) nesoucí přenosová zařízení operátora sítě mobilních telefonů. Výhled Na západ Šumava, Blanský les s Kletí, okolí Českých Budějovic, Novohradské hory, Českomoravská vrchovina, Česká Sibiř, okolí Tábora, Písecké hory s rozhlednou Jarník. Přístup Nejbližší železniční stanicí je více než 9 km vzdálený Protivín, odkud po žluté turistické značce k rozcestí Vysoký Kamýk a dále po modré, autem do Albrechtic nad Vltavou či Všeteče, v obou případech pak více než 4 km po zelené turistické značce. Odkazy Související články Seznam rozhleden v Jihočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozhledna Vysoký Kamýk na Wikimedia Commons Rozhledna Vysoký Kamýk na webu obce Všemyslice Opravená rozhledna Vysoký Kamýk − televizní reportáž
Židovský hřbitov v Neznašově

Židovský hřbitov je situován necelý kilometr jihovýchodně od vsi Neznašov v okrese České Budějovice. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Popis a historie Židovský hřbitov byl založen v první polovině 18. století, přičemž nejstarším dochovaným je těžko čitelný náhrobek datovaný do roku 1735. Areál byl rozšířen v roce 1858 a pohřby zde probíhaly do 30. let 20. století. Hřbitov ohraničený vysokou zdí je zamčen, klíč si lze vypůjčit ve vsi po předchozí dohodě. Nachází se zde přibližně 250 náhrobků a zrekonstruovaná márnice z roku 1858 s dochovaným kamenným obřadním stolem k omývání zemřelých. Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Neznašově na Wikimedia Commons Související články Seznam židovských památek v Jihočeském kraji Neznašov
Jüdischer Friedhof (Neznašov)

Der Jüdische Friedhof in Neznašov (deutsch Nesnaschow), einem Ortsteil der Gemeinde Všemyslice im Okres České Budějovice in Tschechien, wurde im 18. Jahrhundert angelegt. Der jüdische Friedhof, südlich des Ortes im Wald über dem Tal des Bohunický potok gelegen, ist seit 1995 ein geschütztes Kulturdenkmal. Weblinks Einzelnachweise
Dobčice

Dobčice (německy Dobschitz) jsou malá vesnice, část obce Záboří v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 2,5 kilometru západně od Záboří. Je zde evidováno 39 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 48 obyvatel. V Dobčicích je od 19. listopadu 1990 vesnická památková zóna. Dobčice leží v katastrálním území Lipanovice o výměře 10,45 km². Název Dřívější názvy jsou Dobšice, případně Dobšice na Vyšším Brodě, německy Dobschitz. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1292. Od května do července 2012 zde režisér Zdeněk Troška natáčel komedii Babovřesky, která byla do kin uvedena 14. února 2013. V létě 2013 zde Zdeněk Troška natočil pokračování Babovřesky 2, které měly premiéru 20. února 2014. V létě 2014 se zde natáčely Babovřesky 3. Obyvatelstvo Obecní správa V letech 1850–1869 Dobčice byly nakrátko osadou obce Lipanovice. Od roku 1869 jsou Dobčice součástí obce Záboří. Pamětihodnosti Výklenková kaplička Usedlosti čp. 3, 4, 5, 10 a 19 Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dobčice na Wikimedia Commons Dobčice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Dobčice na webu Selské baroko
Lipanovice

Lipanovice (německy Linden) jsou vesnice, část obce Záboří v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Lipanovice jsou také název katastrálního území o rozloze 10,45 km². V katastrálním území Lipanovice leží i Dobčice. V roce 2011 zde trvale žilo 79 obyvatel. Název Německy se vesnice nazývala Linden, česky lidově pak Linda. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1292. Přírodní poměry Vesnice Lipanovice se nachází asi 1,5 kilometru na jihozápad od Záboří. Leží ve svahu na východním úpatí vrchu Vysoká Běta v nadmořské výšce 500 metrů. Na úbočí vrchu se nachází přírodní rezervace Vysoká Běta. Lipanovicemi probíhá hranice CHKO Blanský les. Obyvatelstvo Je zde evidováno 75 adres. Obecní správa V letech 1850–1869 byly Lipanovice nakrátko samostatnou obcí. Po roce 1869 byly vždy součástí obce Záboří, pouze v letech 1950–1951 se staly součástí krátce existující samostatné obce Holašovice. Pamětihodnosti Svažitou náves lemují zemědělské usedlosti ve stylu selského baroka, návesní kaple se zvoničkou datována 1902. V roce 1990 zde byla vyhlášena vesnická památková zóna lidové architektury. Památkově jsou chráněné usedlosti čp. 5, 8, 9 a 31 a čtyři mohylníky v okolí vesnice. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lipanovice na Wikimedia Commons Lipanovice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Lipanovice na webu Selské baroko
Holubovská Bašta

Holubovská Bašta (německy Baschten) je osada, část obce Čakov v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží zhruba třináct kilometrů severozápadně od Českých Budějovic, na úzké šíji mezi rybníky Dehtář a Posměch. V roce 2011 zde trvale žilo 35 obyvatel. Historie Základem sídla byla bašta (domek rybničního hlídače) při rybníce Posměch, založeném na rožmberském panství Český Krumlov roku 1485. Bašta snad vznikla v této době, ale první písemná zmínka o ní pochází až z roku 1527, kdy byla svěřena do užívání jistému Vojtěchu Holubovi, po němž také nese jméno až do dnešních dnů. Někdy koncem 16. století k baště přibyly dvě selské usedlosti, které zaznamenává rožmberský urbář z roku 1600. Zvolna narůstající osada náležela až do zrušení poddanství ke krumlovskému panství, jehož posledními držiteli byli od roku 1719 Schwarzenbergové. Obyvatelstvo Obecní správa Od roku 1850 tvoří Holubovská Bašta součást obce Čakov vyjma období od 14. června 1964 do 23. listopadu 1990, kdy byla spolu s ní začleněna pod obec Jankov. Pamětihodnosti Celá osada představuje dobře zachovaný soubor lidové architektury Dřevěná sloupková zvonička Kamenný klenutý mostek v místě, kde jediná příjezdová silnička od Čakova překonává výtok z rybníka Posměch (asi 300 metrů jihovýchodně od osady) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Holubovská Bašta na Wikimedia Commons Holubovská Bašta v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Holubovská Bašta na webu Selské baroko
Čakovec (Čakov)

Čakovec (dříve v letech 1850–1889 též Malý Čakov) je vesnice, část obce Čakov v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží na samém západním okraji Českobudějovické pánve, zhruba jedenáct kilometrů západně od Českých Budějovic. V roce 2011 zde trvale žilo 49 obyvatel. Název V počátcích mívala tato ves společné jméno s blízkým Čakovem a obě sídla je tak v písemných pramenech možno rozlišit jen s nesnázemi, např. pomocí údaje o jejich držitelích. K Čakovci, kde na rozdíl od Čakova stávala tvrz, se zřejmě vztahují zmínky o Ješkovi z Čakova (psáno Czeczow, Czecaw či Zcekow) na konci třicátých a ve čtyřicátých letech 14. století. Dříve byl užíván i název Malý Čakov, německy Klein Tschekau nebo Klein Czekau. Historie V roce 1407 se vesnice poprvé připomíná pod svébytným názvem jako Malý Čakovec. Jejími majiteli byli od 15. století příslušníci vladyckého rodu Čakovců z Bohušic, z nichž Jan z Bohušic, oddaný stoupenec rožmberského rodu, musel roku 1469 o svou tvrz svést boj s odbojným Jindřichem Roubíkem z Hlavatec, zapřisáhlým škůdcem Rožmberků. Čakovcové na Čakovci zdatně hospodařili až do roku 1620, kdy za stavovského povstání tvrz i ves se vším hospodářstvím padly v plen vojsku. Nedlouho poté, v roce 1630 prodal Jiří Jan Čakovec z Bohušic tento majetek vyšebrodskému klášteru cisterciáků. V rámci klášterního panství Komařice pak Čakovec setrval po následující dvě století až do zrušení poddanství. Obyvatelstvo Obecní správa Poté od roku 1850 ves tvořila součást obce Kvítkovice, za nacistické okupace byla v letech 1943 až 1945 spolu s nimi připojena k obci Čakov, poté znovu součástí Kvítkovic až do 13. června 1964, kdy byly začleněny pod obec Jankov, zatímco Kvítkovice byly připojeny k Lipí. Ke dni 24. listopadu 1990 se Čakovec od Jankova oddělil v rámci obnovené obce Čakov. Pamětihodnosti Panský dvůr čp. 6 v místech někdejší tvrze na jihozápadním okraji vsi, v nynější podobě klasicistní novostavba po požáru 1819. Na bráně monogram tehdejšího vyšebrodského opata Isidora Teutschmanna, ve štítě hlavní budovy opatský znak. Statek čp. 18 s bohatě zdobenými volutovými štíty ve stylu selského baroka (dat. 1848 a 1850); dobře dochovaná je i další původní zástavba vsi (např. čp. 1, 7 a 13) Kříž na památku padlých v první světové válce z roku 1918 Pozůstatky mohylového pohřebiště z doby halštatské a laténské (6. až 4. století př. n. l.) v lese západně od Čakovce, směrem k Jankovu Vodní mlýn č.p. 9 Osobnosti V Čakovci se narodil Jaroslav Pouzar (* 1952), hokejista, dvojnásobný mistr světa a trojnásobný vítěz Stanleyova poháru. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čakovec na Wikimedia Commons Čakovec v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Čakovec na webu Selské baroko
Boršíkov

Boršíkov (německy Porschiken) je vesnice, část obce Čížkrajice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 1,3 kilometru severně od Čížkrajic. Vesnicí protéká Boršíkovský potok. Je zde evidováno 16 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 39 obyvatel. Podél vsi protéká Boršíkovský potok, z něhož je napájen také návesní rybníček před čp. 2. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1373. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1889 Boršíkov byl osadou obce Pěčín v okrese Budějovice. V letech 1890–1922 byl osadou obce Kondrač v okrese České Budějovice (v letech 1890–1910 Budějovice). V letech 1922–1943 byl osadou obce Čížkrajice v okrese České Budějovice. V letech 1943–1945 byl osadou města Trhové Sviny v okrese České Budějovice. V letech 1945–1975 byl znovu osadou obce Čížkrajice, se kterým patřil nejprve do okresu České Budějovice, ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 opět v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1976 do 31. prosince 1993 byl znovu částí města Trhové Sviny v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1994 je opět částí obce Čížkrajice v okrese České Budějovice. Pamětihodnosti V centru vesnice stojí kaple se zvoničkou datovaná 1930. U čp. 9 se nacházejí boží muka, která kulturní památkou. Druhou kulturní památkou ve vsi je výklenková kaplička za čp. 9. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Boršíkov na Wikimedia Commons Boršíkov v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Chvalkov

Chvalkov je vesnice, část obce Čížkrajice v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 0,9 kilometru jižně od Čížkrajic. Je zde evidováno 20 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 81 obyvatel. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1389. V roce 1938 zde žilo 136 obyvatel. V letech 1938 až 1945 byl Chvalkov v důsledku uzavření Mnichovské dohody přičleněn k nacistickému Německu. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1868 Chvalkov byl osadou obce Kondrač v okrese Budějovice. V letech 1869–1889 byl osadou obce Pěčín v okrese Budějovice. V letech 1890–1922 byl znovu osadou obce Kondrač v okrese České Budějovice (v letech 1890–1910 Budějovice). V letech 1922–1975 byl osadou obce Čížkrajice, se kterým patřil nejprve do okresu České Budějovice, ale v roce 1950 v okrese Trhové Sviny a od roku 1960 v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1976 do 31. prosince 1993 byl částí města Trhové Sviny v okrese České Budějovice. Od 1. ledna 1994 je opět částí obce Čížkrajice v okrese České Budějovice. Pamětihodnosti Boží muka jihovýchodně od vsi, kulturní památka (torzo) Kamenná boží muka při cestě na Klažary při naučné stezce Naučná stezka Krajinou humanity – v březnu 2021 s jednou zbývající funkční informační tabulí Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chvalkov na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Chvalkov v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Chvalkov v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Čížkrajice (tvrz)

Tvrz Čížkrajice je bývalé panské sídlo nacházející se ve vesnici Čížkrajice v okrese České Budějovice. Její zbytky jsou chráněny jako kulturní památka České republiky, na seznam památek byly pod rejstříkovým číslem 37802/3-66 zapsány před rokem 1988. Historie Je možné, že se v Čížkrajicích nacházela středověká tvrz již v polovině 14. století, predikáty Pelhřima z Čížkrajovic a Beneše z Čížkrajovic, kteří kolem roku 1350 zemřeli, jsou ale nejasné. Na začátku 15. století zde sídlil Jan Žestovec ze Světví, první písemná zmínka o samotné tvrzi ale pochází až z doby pozdější, kdy se roku 1437 dostalo zboží i s tvrzí do majetku Vojtěcha z Jívovice. Právě rod Sudliců z Jívovice, který zde seděl až do druhé poloviny 16. století, nechal středověkou tvrz nahradit někdy po roce 1500 pohodlnějším renesančním sídlem. Přes Jindřicha Otíka Bradského z Labouně, jenž zemřel roku 1605, se zboží dostalo do rukou Jana Viléma Mičana z Klinštejna, který se ale podílel na stavovském povstání a majetek mu byl zabaven. S omezeními mu byla tvrz navrácena, dobu třicetileté války ale zboží přežilo jako částečně zpustlé a zadlužené. V roce 1650 kdy se držitelem osady stal Markvart Býšovec z Býšova již zůstaly z objektu jen obvodové zdi bez střech. Od poloviny 17. století se majitelé střídali, postupně mezi nimi byli Býšovci z Býšova, Jan z Pechelsdorfu a Rajští u Dubnice. Od nich v roce 1745 koupil Čížkrajice hrabě František Leopold Buquoy a připojil je ke svému novohradskému panství, čímž statek ztratil samostatnost a tvrz definitivně i sídelní funkci. Roku 1803 bylo bývalé panské sídlo prodáno soukromým osobám a stala se z něj obytná stavení, nyní domy čp. 31 a 33. Stavební vývoj Kde se nacházela původní středověká tvrz, není známo. Renesanční objekt tvrze se nachází v severovýchodním rohu bývalého hospodářského dvora, který byl později po připojení k Novým Hradům rozparcelován. Jednalo se o jednopatrový obdélníkový objekt bez vnějšího opevnění, samotný dvůr se zahradou byl ohrazen pouze běžnou ohradní zdí. Poté, co byla v roce 1803 prodána, byla tvrz přestavěna na obytné dvojstavení. První patro bylo strženo po požáru v polovině 19. století, v této podobě se přízemní objekt se sedlovou střechou nachází doposud. Stavba stále využívá zbytky původního zdiva tvrze. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čížkrajice na Wikimedia Commons Tvrz Čížkrajice na hrady.cz
Malá vodní elektrárna Hněvkovice

Malá vodní elektrárna Hněvkovice je umístěna při vodní nádrži Hněvkovice. Je součástí vltavské kaskády. Provoz elektrárny je plně automatizován a je dálkově řízen z centrálního dispečinku ve Štěchovicích. Vodní dílo bylo vybudováno v letech 1986–1992 a obsahuje 22,2 mil. m³ vody. Jsou zde nainstalovány dvě Kaplanovy turbíny s výkonem 2× 4,8 MW. Elektrárna pracuje, po odečtu odběrů čerpací stanice, v průběžném až pološpičkovém provozu. Externí odkazy Skupina ČEZ - výroba elektřiny - Hněvkovice
Býšov (tvrz)

Býšov je tvrz založená na konci 14. století Býšovci z Býšova. Nachází v katastrálním území Knín, pět kilometrů jihovýchodně od Temelína. Je chráněna jako kulturní památka. Historie Území bylo osídleno již ve starší době bronzové; v roce 2005 bylo při představebních terénních úpravách západně od tvrze a statku zjištěno a prozkoumáno sídliště z doby cca 1800–1550 př. n. l. Písemně je ves Býšov s tvrzí doložena poprvé v roce 1395 jako majetek pánů Arnošta a Kuníka Býšovců z Býšova, patronů kostela v blízkém Křtěnově. V 17. století byla tvrz opuštěna a přeměněna v sýpku. Barokní konírna byla postavena před rokem 1617. V březnu 2009 zahájil současný majitel tvrze, Jihočeský zemědělský lihovar, rekonstrukci a revitalizaci areálu statku s tvrzí. Opravy byly vyčísleny na 30 milionů korun, z toho 22 miliónů korun bylo hrazeno z evropské dotace z Regionálního operačního programu Jihozápad. V roce 2011 byla tvrz dočasně otevřena veřejnosti. Od roku 2021 se vlastník tvrze snaží najít řešení, jak památku znovu otevřít veřejnosti. Popis tvrze Tvrz má chráněnou polohu, vyvýšenou nad okolí. Na východní straně ji odděluje hluboké údolí s potokem Strouha a Starým rybníkem, na severozápadě jsou další dva rybníky Barbora a Pohrobný a na jihu byl dříve příkop. Tvrz se skládá z dvoupatrové obytné věže tvaru čtyřhranného hranolu o šířce 10,5 metru a výšce 20 metrů. Věž je postavena z lomového kamene, neomítnutá, se silnými zdmi a okénky. K věži přiléhá na východní straně přízemní hospodářská budova. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Býšov na Wikimedia Commons Býšov na webu Zaniklé obce Rekonstrukce a revitalizace areálu statku s tvrzí Býšov
Dobrkovská Lhotka

Dobrkovská Lhotka je vesnice, část obce Slavče v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi 1,5 kilometru západně od Slavče. Je zde evidováno 75 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 113 obyvatel. Dobrkovská Lhotka je také název katastrálního území o rozloze 3,25 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1362. Obyvatelstvo Obecní správa Obec Dobrkovská Lhotka vznikla 4. května 1950 sloučením osad Dobrkov a Dolní Lhotka. 12. června 1960 se Dobrkovská Lhotka stala částí obce Slavče. Pamětihodnosti Boží muka Napoleonův dub Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dobrkovská Lhotka na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Dobrkov v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Encyklopedické heslo Lhotka v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Dobrkovská Lhotka v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Hrachovy Hory

Hrachovy Hory jsou základní sídelní jednotkou obce Svatý Jan nad Malší v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji a součást katastrálního území Sedlce. Nachází se u vodní nádrže Římov v nadmořské výšce 530 metrů. Asi jeden kilometr jihozápadně od vesnice se nachází zřícenina hradu Velešín. Podle sčítání lidu zde k roku 2011 žilo 12 obyvatel. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrachovy Hory na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Hory (obce) v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Mapa ZSJ Hrachovy Hory na webu ČÚZK
Hůrka (Nová Ves)

Hůrka (též Hůrka u Zborova, německy Hurka (bei Zborow)) je vesnice, část obce Nová Ves v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nachází se asi jeden kilometr na sever od Nové Vsi na Hůreckém kopci. Je zde evidováno 132 adres. V roce 2011 zde trvale žilo 374 obyvatel. Hůrka leží v katastrálním území Nová Ves u Českých Budějovic o výměře 5,86 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1395, kdy patřila z části Pešíkovi z Borovnice. Později přešla do majetku Ondřeje Puklice ze Vztuh. Od roku 1580 patřila Hůrka Zborovému statku. V roce 1709 koupili Zborov Schwarzenberkové a Hůrka se tak dostala k třeboňskému panství. Obyvatelstvo Obecní správa Po vzniku obcí roku 1850 patřila Hůrka až do roku 1914 Hodějovicím, v letech 1914–1943 byla samostatnou obcí, roku 1943 se stala součástí Nové Vsi. Roku 1945 byla opět samostatnou obcí až do 12. června 1960, kdy se stala osadou Nedabyle a 24. listopadu 1990 se stala opět částí osamostatněné Nové Vsi. Pamětihodnosti Lidová architektura Kaplička z roku 1771 Kaplička svatého Martina Osobnosti Jaroslav Černík (1894–1971), československý legionář, důstojník československé armády, odbojář během druhé světové války Odkazy Reference Literatura KOVÁŘ, Daniel. Českobudějovicko. Svazek II. Pravý břeh Vltavy. České Budějovice: Veduta, 2008. 344 s. ISBN 978-80-86829-41-8. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hůrka na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Hůrka v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Hůrka v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Jaronice

Jaronice (německy Jaronitz) jsou osada, část obce Dubné v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Leží zhruba deset kilometrů severozápadně od Českých Budějovic mezi rybníkem Vyšatov a obcí Žabovřesky. V roce 2011 zde trvale žilo 111 obyvatel. Historie a charakter První písemná zmínka o Jaronicích pochází z roku 1378. Území Jaronic má charakter venkovského osídlení bez průmyslu. V obecní budově se konají volby a občasné společenské akce, v pravé části budovy je pak hasičská zbrojnice. Některá ze stavení slouží pouze jako rekreační objekty. Obyvatelstvo Obecní správa V letech 1850–1943 byly Jaronice samostatnou obcí, až do roku 1890 i s osadou Křenovice. Během války v letech 1943–1945 patřily k obci Žabovřesky, do 29. února 1960 existovaly opět samostatně jako obec, od 1. března 1960 do 11. června 1960 spadaly pod obec Křenovice a od 12. června 1960 jsou částí obce Dubné. Pamětihodnosti Celá vesnice představuje dobře zachovaný soubor lidové architektury. Ve štítech domů se často vyskytuje nika se soškou a zajímavé jsou střechy s přesahující ozdobně zakončenou konstrukcí krovu. Památník padlých z první světové války Výklenková kaple z roku 1908 nacházející se u rybníčku Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jaronice na Wikimedia Commons Jaronice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN) Jaronice na webu Selské baroko