NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pomník Jiřího z Poděbrad

Pomník Jiřího z Poděbrad je novorenesanční pomník, který byl vybudován na východní straně Jiřího náměstí v Poděbradech naproti Mariánskému sloupu. Pomník, jehož autorem je Bohuslav Schnirch, je považován za jedno z vrcholných děl české monumentální plastiky 19. století. V prosinci 2023 byl pomník s účinností od 1. července 2024 prohlášen za národní kulturní památku. Historie O vytvoření pomníku se zasloužil poděbradský Sokol, který v roce 1883 založil Spolek pro vybudování pomníku krále Jiřího, jehož realizací pověřil právě Bohuslava Schnircha. Část peněz se mu podařilo získat pomocí sbírek a dobročinnými akcemi. Socha byla dokončena v roce 1891 a byla vystavena na Jubilejní zemské výstavě v Praze (což urychlilo sběr finančních prostředků) a na výstavišti zůstala až do skončení Národopisné výstavy českoslovanské v roce 1895. V Poděbradech byl pomník za velkých oslav odhalen 15. srpna 1896. V letech 1994–1996 došlo ke kompletní renovaci celého pomníku. Popis pomníku Pomníku dominuje jezdecká socha Jiřího z Poděbrad o přibližně dvojnásobku životní velikosti. Pomník zachycuje Jiřího z Poděbrad v okamžiku, kdy po bitvě u Vilémova podává na usmířenou ruku Matyáši Korvínovi. Aby byla výroba sochy co nejlevnější, použil Schnirch místo techniky odlití sochy z bronzu, výrazně levnější technologii vytepání sochy z měděných plátů, které jsou uchyceny na ocelové kostře. Pláty vytepal a na železnou kostru osadil pražský kovotepec Richard Schorcht. Socha se skládá celkem z 12 dílů. Šestimetrový podstavec je pískovcový. V jeho rozích jsou čtyři pážata, štítonoši Čech, Moravy, Lužice a Slezska. Na stranách podstavce jsou emblémy války a míru, doplněné pamětními nápisy. Na podstavci se objevilo i několik pamětních desek. Jedna je připomínkou bitvy u Zborova a druhá znovuodhalení opravené sochy v roce 1996. Odkazy Reference Literatura Bohuslav Schnirch [online]. Polabské muzeum [cit. 2008-08-10]. Dostupné online. HRABĚTOVÁ, Jana. Poděbrady: Průvodce po přírodních a historických zajímavostech města a okolí, po muzeích a místech, vztahujících se k významným osobnostem. Poděbrady: Polabské muzeum v Poděbradech, 1999. S. 45. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pomník Jiřího z Poděbrad na Wikimedia Commons
Villa Portheimka

La villa Portheimka ou palais Dienzenhofer ou Bukvojka est une villa baroque située dans le quartier de Smichov à Prague. Elle est protégée en tant que monument culturel de la République tchèque. Actuellement, Portheimka est utilisée comme galerie. Le jardin de Portheimka appartient à la villa. Histoire La folie a été construite par Kilian Ignác Dienzenhofer en 1728 pour lui-même et sa famille. Les sculptures originales de la façade ont été transférées à la Galerie nationale de Prague dans les années 1970 et des copies ont été placées sur la façade. La décoration de peinture a été créée par Václav Vavřinec Reiner en 1729. Une partie de la maison d'été était un jardin baroque. La villa a été nationalisée en 1945. En 1963, l'Union des artistes tchèques s'y est installée et sa galerie d'art contemporain a été baptisée "Galerie D" en l'honneur du constructeur de Portheimka. Dans les années 1990, le bâtiment délabré a été repris par Prague 5 et reconstruit sous la direction de Tomáš Zetek. L'histoire de la galerie d'art contemporain, en particulier les illustrations de livres, s'est poursuivie. Présent Actuellement, la villa Portheimka appartient au district 5 de Prague. En 2016, la toiture a été remplacée, la charpente de toit historique a été réparée et la façade rénovée. La galerie et les locaux du 1er étage sont loués en 2017-2020 par la fondation Museum Kampa - Jan et Meda Mládek, qui y expose une exposition de verre dans le cadre d'un contrat de concession avec Prague 5 et en coopération avec le musée des Arts décoratifs de Prague. Une entrée latérale séparée est la partie accessible de l'ancienne "Galerie D", utilisée par le quartier pour les expositions temporaires d'artistes associés de Prague 5. Au rez-de-chaussée du bâtiment se trouve un café "Českavárna Portheimka". Littérature ASSMANN, Jan Nepomuk: Palais d'été Dientzenhofer à Smichov, Portheimka (1er, 2e et 3e). Dans: Res Musei Pragensis. Mensuel du musée de la ville de Prague. Année 9, n ° 9,10,11, 1999, p. 1-9. KREJČÍ, Marek: Smíchovská Portheimka. Dans: Res Musei Pragensis. Mensuel du musée de la ville de Prague. Roč. 5, n ° 4, 1995, p. 13-16. LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Prague Homesteads. 1. vyd. Prague: Libri, 2001. 359 p. (ISBN 80-7277-057-8) . Pp. 234-236. Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portheimka - Musée du verre Portheimka - Galerie D Českavárna Porteimka Portail du baroque Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du XVIIIe siècle Portail de Prague Portail de la protection du patrimoine
Porubský bludný balvan

Porubský bludný balvan je druhý největší bludný balvan s absolutně nejdelší dlouhou osou (370 cm) v České republice. Jeho hmotnost je necelých 11 tun, větší hmotnosti dosahuje pouze Kunčický bludný balvan. Jedná se o jedinou přírodní památku v městském obvodě Poruba. Poloha Bludný balvan se původně nacházel v lokalitě zvané Doly na západním okraji tehdy samostatné obce Poruba. Zásluhou místního učitele Josefa Hurníka (otce skladatele Ilji Hurníka) byl v roce 1928 vyzdvižen z koryta bezejmenného přítoku říčky Porubky a přemístěn na náves před obecní dům. Zde byl osazen pamětní deskou připomínající 10. výročí vzniku Československa. Deska byla opatřena nápisem „Svornost v obci, mír ve státě“. Za okupace byl nápis odstraněn, ale balvan na svém místě zůstal až do roku 1968, kdy byl přemístěn na pietní místo na Vřesinské ulici k 50. výročí vzniku republiky. Je součástí pomníku věnovaném obětem obou světových válek. Nejdříve byl umístěn na kamenném podstavci, v roce 2017 prošlo celé pietní místo rekonstrukcí a balvan byl položen do kamenného lože obklopeného pochozí plochou z ocelových plátů, které při chůzi duní, čímž mají být připomínány ozvěny války. Balvan je v noci osvětlen. Popis Porubský bludný balvan je tvořen růžovou horninou žulového charakteru s nápadnými černými skvrnami tmavých minerálů popisovanou jako hrubozrnný porfyrický granit, jejíž struktura je porfyrická. V balvanu jsou patrné vyrostlice růžových draselných živců o velikosti 1–2 cm, dále plagioklas, drcený křemen, biotit v protáhlých shlucích, magnetit, apatit, titanit a řídce epidot. Balvan má rozměry 3,7 x 1,7 x 1,2 m a objem cca 4 m3. Ochrana Dne 13. 12. 1989 byl bludný balvan vyhláškou vydanou Národním výborem města Ostravy prohlášen za kulturní památku s účinnosti od 1. 1. 1990. Vyhláškou bylo zakázáno připevňovat na něj jakýkoliv vysvětlující text. Ten je vypálen do opodál stojícího ocelového plátu. Odkazy Reference Literatura Uhlíř, A. (2011): Porubský bludný balvan a jeho zvláštní role v dávném zemědělském společenství. Archeologie Moravy a Slezska 2010, Česká archeologická společnost, pobočka pro Moravu a Slezsko, s. 241-244. Související články Kunčický bludný balvan Polanský bludný balvan Pustkovecký bludný balvan Rovninské balvany Třebovický bludný balvan Výškovický bludný balvan Zábřežský bludný balvan Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Porubský bludný balvan na Wikimedia Commons Aleš Uhlíř: Porubský bludný balvan Moravskoslezský kraj: Porubský bludný balvan Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine.
Porubský zámek

Porubský zámek je druhá nejstarší stavba na území Poruby. Jedná se o neveliký zámeček, umístěný na severním svahu řeky Porubky hned naproti rozsáhlému sídlišti, které tvoří většinu současné zástavby této části Ostravy. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Zámek byl vybudován někdy okolo roku 1573 na místech bývalé středověké tvrze jako renesanční sídlo Markvartoviců. V pozdějších stoletích často měnil majitele, až nakonec skončil u rodu Wilczků. Během druhé světové války byla celá oblast včetně zámečku poškozena spojeneckým bombardováním. Po skončení konfliktu byl zámek znárodněn, přestavěn na byty a později zde sídlila škola lidových umění. V roce 1990 značně zpustlý zámek, poničený navíc ještě požárem, který vypukl v témže roce, odkoupil Statis Prusalis a zrekonstruoval jej. V roce 2009 byla v areálu zámku vytvořena a vysvěcena pravoslavná kaple svatého Jiří. V současné době existují spekulace, že je zámek propojen s nedalekým kostelem svatého Mikuláše tajnou středověkou chodbou. Reference Městská památková zóna Ostrava-Poruba Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Porubský zámek na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Porčův mlýn

Porčův mlýn je historický dochovaný funkční vodní mlýn ze 16. století nacházející se na řece Býkovce v obci Býkovice v Jihomoravském kraji. Dějiny Mlýn za svou historii vystřídal několik majitelů. V roce 1580 jej měl údajně získat renesanční kavalír Jan Šembera Černohorský z Boskovic, včetně dalších usedlostí přináležející k bořitovské faře. Tento záznam však nikdy nebyl jednoznačně spojen s dnešní podobou Porčova mlýna. První historický zápis, který můžeme spojit s mlýnem čp. 25 zcela jednoznačně, je v purkrechtních registrech dědiny Bejkovic, vedených od poloviny 17. století. Na svátek svatého Václava roku 1676 koupil David Porč od Jana Jabůrka mlýn a polnosti za 110 zlatých a toto vlastnictví rodu Porčů trvalo až do roku 1955. Dne 13. ledna 1691 převzal hospodářství od otce Davida Jiří Porč, který musel vypořádat podíly sourozenců. Dne 18. května 1736 se na mlýn, nazývaný stále „Jabůrkův“, zapsal Antonín Porč. V nejstarší býkovické gruntovnici se zápisy od roku 1770, kdy byla zavedena popisná čísla, je pod čp. 25 zapsán podsedek dříve Antona Portsche, nyní Frantze Portsche. Podle zápisu z 23. června 1773 přenechal Franz Portsch nejstaršímu synovi Josefovi podsednický grunt se stodolou a chlévy a k tomu přináležející mlýn. Josef však majetek přenechal svému bratru Antonínovi. Dne 18. července 1813 převzal čtvrtlán a mlýn v hodnotě 1500 vídeňských zlatých Antonínův syn Frantz. Dne 11. září 1876 připadl mlýn Antonínovi, stejnojmennému synovi. Dne 5. srpna 1878 se spoluvlastnicí mlýna stala Antonínova manželka Josefa, rozená Krejčí, a spolu vedli mlýn a hospodářství do roku 1926, kdy bylo dne 27. dubna stanoveno právo výměnku pro ně a nezletilou Marii Porčovou. Na základě kupní smlouvy z 31. července 1929 mlýn připadl Aloisu Porčovi. Poslední mlynář z rodu Porčů mlýn prodal v roce 1955 Lydii Vybíhalové. Současnost Dnešní majitelé Porčova mlýna Zdeněk Růžička, Milan Růžička a Ladislav Šumbera mlýn zpřístupnili veřejnosti. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Porčův mlýn na Wikimedia Commons Stránky Porčova mlýna Porčův Mlýn – Toulavá kamera [online]. ze, 2010-06-06 [cit. 2019-06-25]. Dostupné online.
Pouště

Pouště jsou vesnice, část obce Mokrovraty v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Nachází se asi 1,5 kilometru jihozápadně od Mokrovrat. Pouště jsou také název katastrálního území o rozloze 3 km². Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1603. Obyvatelstvo Obecní správa Při sčítání lidu v letech 1850–1920 Pouště byly osadou obce Mokrovraty v okrese Příbram. V letech 1921–1975 byly samostatnou obcí, se kterým patřily nejprve do okresu Příbram, ale v roce 1950 v okrese Dobříš a od roku 1960 opět v okrese Příbram. Od 1. ledna 1976 jsou opět částí obce Mokrovraty v okrese Příbram. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pouště na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Pouště v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Pouště v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Pouště

Pouště (Duits: Pusta) is een Tsjechische plaats in de gemeente Mokrovraty, regio Midden-Bohemen, en maakt deel uit van het district Příbram. Het dorp ligt op 2 kilometer afstand van Mokrovraty. Pouště telt 246 inwoners (2021). Geografie De Kocába (Duits: Kotzaba) stroomt nabij het dorp. Geschiedenis De eerste schriftelijke vermelding van het dorp dateert van 1603. Na de afschaffing van het feodalisme in 1850 is Pouště een deelgemeente van Mokrovraty geworden, en in 1976 — na vanaf 1921 enkele decennia zelfstandig te zijn geweest — opnieuw. Verkeer en vervoer Autowegen Er leidt een regionale weg naar het dorp. Spoorlijnen Er is geen station in Pouště. Het dichtstbijzijnde station is in Mokrovraty, op zo'n anderhalve kilometer afstand. Dat station ligt aan spoorlijn 210 van Praag naar Dobříš. Buslijnen Er zijn twee bushaltes in en bij het dorp (3 januari 2026): Bezienswaardigheden Sint-Johanneskapel Galerij Externe link Website van de gemeente
Povydří

Povydří je přírodní památka ev. č. 1030 a zároveň I. zóna Národního parku Šumava. Nachází se v okrese Klatovy, mezi obcemi Srní a Horská Kvilda. Důvodem vyhlášení je kaňonovité údolí balvanitého úseku řeky Vydry s přilehlými zalesněnými svahy. V řece jsou četné obří hrnce, peřeje a dlouhé kaskády, nad nimiž se na svazích tyčí skalní masivy se skalními věžemi Baba, Panna a Mnich a řada kamenných moří. Vchynicko-tetovský plavební kanál vybudovaný podle návrhu J. Rosenauera na počátku 19. století odvedl část vod Vydry a oslabil tak sílu toku, řeka tak nepůsobí tak divoce. Údolím prochází naučná stezka, uprostřed Povydří stojí Turnerova chata. Přírodní poměry Flóra V údolí roste prha chlumní (Arnica montana), plavuň vidlačka (Lycopodium clavatum), kapradinka skalní (Woodsia ilvensis), z teplomilných rostlin pak lýkovec jedovatý (Daphne mezereum) a lilie zlatohlávek (Lilium martagon). Fauna Údolí se stalo útočištěm zbytků severské fauny, např. pro ořešníka kropenatého (Nucifraga caryocatactes) či jeřábka lesního (Bonasa bonasia). Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Povydří na Wikimedia Commons Povydří na starých fotografiích
Prachomety (přírodní památka)

Prachomety jsou přírodní památka západně od vesnice Prachomety. Spravuje ji AOPK Plzeň. Důvodem vyhlášení jsou mokřadní louky s bohatými společenstvy. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Karlovy Vary Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prachomety na Wikimedia Commons PP Prachomety na webu Příroda Karlovarska Archivováno 16. 7. 2020 na Wayback Machine.
Praha-Modřany zastávka

Praha-Modřany zastávka je železniční zastávka na trati Praha – Vrané nad Vltavou – Čerčany/Dobříš , která se nachází v obvodu železniční stanice Praha-Modřany. Zastávka leží u terminálu MHD Nádraží Modřany na ulici Generála Šišky (nad ulicí U Kina). Technický popis Zastávka je vybavena ostrovním nástupištěm s hranami u kolejí č. 1a a 9a železniční stanice Praha-Modřany (nástupiště v hlavní části stanice již nejsou pro osobní dopravu využívána). Uspořádání kolejí v zastávce umožňuje křižování vlaků. Zastávka je vybavena staničním rozhlasem. Již snesená třetí kolej bez nástupiště bývala vlečkou do čokoládoven Nestlé a dalších podniků. Koleje pokračují jižním směrem k hlavnímu obvodu stanice Praha-Modřany, severně od nástupišť pak je zhlaví stanice, kde se obě dopravní koleje spojují do jediné traťové koleje směr Praha-Braník. Historie Tato zastávka byla postavena v roce 1937 na původní trati v trase dnešní tramvajové trati. S přeložkou v roce 1991 (provedena vzhledem k výstavbě tramvajové trati Nádraží Braník – Sídliště Modřany) byla zastávka přeložena do dnešní polohy. Galerie Odkazy Související články Seznam železničních stanic v Praze Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Praha-Modřany zastávka na Wikimedia Commons České dráhy: Praha-Modřany zastávka Společnost pro veřejnou dopravu. Pražské železniční stanice a zastávky: Praha-Modřany zastávka. Archivováno 28. 6. 2018 na Wayback Machine. prahamhd.vhd.cz. Praha-Modřany zastávka na Atlas Drah Praha-Modřany zastávka /původní lokalita/ na Atlas Drah
Praha-Modřany zastávka

Praha-Modřany zastávka egy csehországi vasúti megállóhely, Prágában. Története Megközelítés helyi közlekedéssel Busz: 139, 960 Villamos: 3, 17, 21, 92 Hajó: P6 Vonat: S8 S88 Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Prága–Vrané nad Vltavou–Čerčany/Dobříš-vasútvonal Szomszédos állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Praha-Braník Praha-Komořany Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Praha-Modřany zastávka című cseh Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Praha-Modřany zastávka

Praha-Modřany zastávka – przystanek kolejowy w Pradze, w dzielnicy Modřany, w Czechach przy ulicy Generála Šišky. Znajduje się na linii kolejowej Praga – Vrané nad Vltavou. Znajduje się na wysokości 200 m n.p.m. Jest zarządzany przez Správę železnic. Na przystanku zatrzymują się pociągi systemu szybkiej kolei miejskiej Esko w Pradze. Linie kolejowe 210 Praha - Vrané nad Vltavou - Čerčany Przypisy
Prameniště (přírodní rezervace)

Prameniště je přírodní rezervace v Pancířském hřbetu na Šumavě, mezi obcí Čachrov a městem Železná Ruda v okrese Klatovy. Rezervace sestává z několika územně nesouvisejících částí; tvoří ji jednak pramenná oblast a nejhořejší tok řeky Křemelné na východním úbočí hory Můstek (1235 m), dále zdrojová oblast jejího přítoku Slatinného potoka po východní straně hory Pancíř (1214 m) a také prameniště řeky Řezné na jižním svahu Pancíře. Oblast spravuje Správa NP a CHKO Šumava. Důvodem ochrany je zachování systému pramenišť a rašelinišť kolem říčky Křemelná se všemi jejich součástmi, včetně rostlinných a živočišných společenstev, zajištění uchování a obnovy autoregulačních funkcí ekosystému. Galeríe Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef a kolektiv. Českobudějovicko v: Mackovčin, P. a Sedláček, M. (eds.): Chráněná území ČR, svazek VIII.. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. ISBN 80-86064-65-4. Kapitola Prameniště, s. 703. Související články Seznam chráněných území v okrese Klatovy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prameniště na Wikimedia Commons
Prameniště Blanice

Prameniště Blanice je národní přírodní památka v katastrálních územích Křišťanov, Spálenec a Horní Sněžná v okrese Prachatice. Chráněné území je v péči Správy NP Šumava. Předmět ochrany Důvodem ochrany je biotop a populace kriticky ohroženého druhu perlorodky říční (Margaritifera margaritifera), zejména raná vývojová stadia na prameništích řeky Blanice s mokřinami a prameništní vegetací a s rozsáhlou hydrografickou sítí mělkých pramenných stružek. Navazuje na severněji položenou národní přírodní památku Blanice. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Prachatice Vojenský újezd Boletice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prameniště Blanice na Wikimedia Commons
Prameny Javornice

Přírodní památka Prameny Javornice, která je součástí přírodního parku Jesenicko, byla vyhlášena v roce 1996. Nachází se v okrese Rakovník v katastrálních územích Drahouš a Soseň. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Středočeského kraje. Předmět ochrany Předmětem ochrany je prameniště říčky Javornice s bohatou mokřadní květenou. Flóra Mezi významné rostliny rostoucí v daném území patří suchopýr úzkolistý (Eriophorum angustifolium), violka bahenní (Viola palustris), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis) či štírovník bahenní. Fauna Na území přírodní památky žije z ptactva jestřáb lesní (Astur gentilis), bramborníček hnědý (Saxicola rubetra) či krkavec velký (Corvus corax). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prameny Javornice na Wikimedia Commons Popis na Výletník.cz
Prameny Pšovky

Prameny Pšovky jsou přírodní památka v sousedství vesnice Tubož v jižní části okrese Česká Lípa na území chráněné krajinné oblasti Kokořínsko – Máchův kraj. Předmětem ochrany je soubor mokřadů s výskytem vzácných bezobratlých živočichů. Historie Přírodní památku vyhlásila Správa CHKO Kokořínsko s účinností od 11. dubna 1995. Spravuje ji Agentura ochrany přírody a krajiny ČR – RP SCHKO Kokořínsko – Máchův kraj. Prameny Pšovky byly společně s Mokřady horní Liběchovky, Mokřady dolní Liběchovky a Osinalickými bučinami zapsány na seznam světově významných mokřadů Ramsarské úmluvy pod názvem Mokřady Liběchovky a Pšovky. Přírodní památka Prameny Pšovky je součástí evropsky významné lokality Kokořínsko. Tato lokalita má celkovou rozlohu 9 679,8 hektarů a rozkládá se ve Středočeském kraji v okresech Mělník a Mladá Boleslav), v Libereckém kraji (v okrese Česká Lípa) a v Ústeckém kraji (v okrese Litoměřice). Přírodní poměry Chráněné území s rozlohou 8,56 hektarů se nachází v nadmořské výšce 275–280 metrů. Na mokřadech a loukách u Tubože, v Houseckém a Konrádovském dole, v katastrálních územích Tubož, Houska a Blatce se vyskytuje, kromě řady běžných druhů rostlin a živočichů, také mnoho druhů ohrožených. Patří mezi ně např. bradáček vejčitý, prstnatec májový, rdest alpský, oblovka velká, vrkoč bažinný a mlok skvrnitý. Přístup K mokřadům se lze dobře dostat po silnici II/259 spojující městečka Dubá a Mšeno. Chráněné území se nachází u odbočky místní komunikace směrem k Housce poblíž bývalého tubožského mlýna. Kolem lokality vedou cyklotrasy č. 0003 a 211, pro pěší turisty zde trasa vyznačená není. Nejblíže k chráněné lokalitě je autobusová zastávka Blatce, Tubož, rybník, avšak zajíždí sem z Dubé pouze jediný autobusový spoj, a to jen v pracovní dny. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Česká Lípa Dolní Pšovka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prameny Pšovky na Wikimedia Commons
Obchodní dům Prior (Jihlava)

Obchodní dům Prior v Jihlavě je stavba z roku 1983, nacházející se na Masarykově náměstí v centru Jihlavy. Na místě obchodního domu dříve stával komplex několika měšťanských domů stojících vedle sebe, tzv. „Krecl“ („Grecl“) neboli „Špalíček“. Historie Obchodní dům byl postaven v letech 1978–1983 podle projektu Zdeňka Sklepka na místě skupiny domů, Kreclu, bouraných mezi lety 1974–1976. Původní návrh Růženy Žertové počítal se zapracováním památkově chráněných domů. Obchodní domy se v té době považovaly za výstavní skříň socialismu. Těleso domu doplňují střechy z měděného plechu, plochá budova je opticky členěna do náznaků imitace jednotlivých domů, které mají kopírovat rytmus domů náměstí. Do podzemních prostor obchodního domu vedou dvě zásobovací rampy, které svými zářezy narušují náměstí, v podzemí se nacházejí rozsáhlé sklady a parkoviště vytvořené jako bunkry. Od roku 2026 by měla probíhat revitalizace náměstí, která bude zahrnovat i úpravu zásobovacích ramp Prioru a odstranění nevhodného zábradlí. Kontroverze Jedná se o velice kontroverzní stavbu, která podle mínění místních obyvatel, politiků a také předních architektů značně poškozuje vzhled celého náměstí. Strana ČSSD žádala v roce 2008 úplné zbourání tohoto domu. Návrhy bourání domu doplněné představami rekonstrukce původního Kreclu (po vzoru Drážďan) se objevují periodicky, většinou však naráží na majitele, kterým není město Jihlava, ale pražská realitní společnost Le Cygne Sportif. Betonové čtyřverší Na severní stěně je v betonu vyveden reliéf s čtyřverším: Autorem čtyřverší je básník Jan Skácel. Obchody Albert Supermarket McDonald's Nábytek Bižuterie NKD Teta Drogerie Tabákové výrobky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prior Jihlava na Wikimedia Commons Jihlavský Prior mezi kašnami nakonec zůstal jen na papíře, iDNES.cz Jihlava: triumf normalizace nad prohnilým středověkem, iDNES.cz Na snímcích Jihlavy chybí Prior, fotografové se mu raději vyhýbají, iDNES.cz https://is.muni.cz/th/180166/ff_m/ruzena_zertova_ma9b3.txt
Prlov (přírodní památka)

Prlov je přírodní památka tvořená trojicí lokalit západně, severně a východně od obce Prlov v okrese Vsetín. Důvodem ochrany jsou květnaté louky s výskytem zvláště chráněných a vzácných druhů květeny. Dle výzkumu z roku 2010 se zde nachází 249 taxonů cévnatých rostlin. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Vsetín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prlov na Wikimedia Commons