NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vila Čapek

Vila Čapek se nachází v Křížíkově ulici 1336/11 ve vilové čtvrti Westend v Karlových Varech. Dnes je součástí lázeňské léčebny Mánes. Historie Vila byla postavena v nově rozparcelovaném místě na západním okraji města za výletní restaurací Malé Versailles v ulici Lorda Findlatera (dnes Křižíkově). Bylo to v době, kdy byly stavěny první vily v této lokalitě – Schmidt, Mimosa a Hess. Po roce 1948 byla vila zestátněna. Od roku 1991 zde byla umístěna část dětské a dorostové léčebny, jediné svého druhu v České republice. Léčebna zahrnovala i sousední vily, dnešní Mánes I, Mánes II, Eden I, Eden II a vilu Mimosa. V současnosti (březen 2021) je budova čp. 1336 evidována jako objekt občanské vybavenosti ve vlastnictví České republiky, příslušnost hospodařit s majetkem státu má od 1. ledna 2021 příspěvková organizace Léčebné lázně Lázně Kynžvart. Popis Vila se nachází ve čtvrti Westend v Křižíkově ulici 1336/11 na samém okraji karlovarských lázeňských lesů. Jedná se o dvoupatrovou vilu se zvýšeným přízemím a obytným podkrovím. V budově je k dispozici 28 lázeňských lůžek, je zde umístěna ordinace lékaře, masérna a wellness centrum. Budova je, stejně jako vila Mánes II, propojena koridorem s hlavní budovou Mánes I. Odkazy Reference Literatura HANYKOVÁ, Eva; ZEMAN, Lubomír; ŠPIČKA, Milan. Karlovarské domy – Architekti – Stavitelé. 1. vyd. Karlovy Vary: Lázeňské ediční sdružení ve spolupráci se společností Baustav Karlovy Vary, 2015. 183 s. ISBN 978-80-270-0156-9. Kapitola Křižíkova ulice, s. 154–155. Související články Vila Mánes I Vila Mánes II Vila Eden I Vila Eden II Lázeňská léčebna Mánes Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vila Čapek na Wikimedia Commons
Hermesův mlýn

Hermesův mlýn (též Schwartzův mlýn, německy Hermes Mühle) je zaniklý vodní mlýn na Plazském potoku ve vojenském újezdu Libavá v Oderských vrších (části Nízkého Jeseníku). Je veřejnosti (mimo vyhrazené dny) nepřístupný. Hermesův mlýn patřil k blízké zaniklé vesnici Heřmánky v okrese Olomouc v Olomouckém kraji. Další informace O historii Hermesova mlýna, který patřil k zaniklé vesnici Heřmánky, se toho moc neví. V roce 1767 koupil Carl Schwartz mlýn od svého tchána Georga Clementse. Další zmínky o mlýnu jsou z roku 1789 a 1824. Rychlá devastace mlýna je spojena s odsunem německého obyvatelstva v r. 1946 a následným vznikem vojenského újezdu Libavá. V místě Hermesova mlýna je dnes rybník, ve kterém lze sledovat činnost bobra evropského. V okolí Hermesova mlýna (směrem k zaniklým Heřmánkám) stojí vojenská betonová strážní budka s nápisy v azbuce (historický pozůstatek po sovětské přítomnosti na Libavé). Galerie Odkazy Reference Související články Bělidlo (vojenský újezd Libavá) – zaniklá osada obce Heřmánky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hermesův mlýn na Wikimedia Commons Zanikleobce.cz
Barnovská přehrada

Barnovská přehrada je největší vodní nádrž/přehrada na české části řeky Odry. Nachází se severně od zaniklé obce Barnov ve vojenském újezdu Libavá, pod vrcholem Kozí hřbet a poblíž osady Hadinka. Sloužila jako vojenská nádrž pro hluboké brodění těžkou technikou, především tanky. Z důvodu možných ropných havárií a kvůli nemožnosti takovéto havárie spolehlivě zachytit přímo na této nádrži, armáda tuto nádrž k takovýmto cvičením již delší dobu nevyužívá. Barnovská přehrada je veřejnosti, mimo vyhrazené dny, nepřístupná. Další informace Z roku 1910 pochází první plány na postavení přehrady, kdy už tehdy měla být součástí zásobovacích nádrží posilujících splavnost kanálu pro kanál Dunaj-Odra-Labe. Poblíž, proti proudu Odry se nachází Barnovský most, který byl postaven v roce 1908 a je prvním železobetonovým mostem v celé oblasti. U Barnovského mostu se nachází zaniklý vodní Novooldřůvský mlýn. Za Barnovským mostem se řeka Odra rozlévá do mokřadů a vzniká tak nádrž Barnovská. Obvykle jedenkrát ročně může být Barnovská přehrada a její okolí přístupné veřejnosti v rámci cyklo-turistické akce Bílý kámen. Galerie Reference Související články Barnov Kozí hřbet Novooldřůvský mlýn Vojenský újezd Libavá Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Barnovská na Wikimedia Commons Petr Lelek, Vlasivědné Listy, 121, červenec 2017, Archivováno 17. 4. 2021 na Wayback Machine.
Čerpací stanice Paseky

Parní čerpací stanice Paseky je soubor historizujících budov a komína v obci Šilheřovice v okrese Opava. Je zapsán jako kulturní památka České republiky. Historie Parní čerpací stanici nechali v letech 1862–1863 postavit Rothschildové k šilheřovickému zámku. Voda ze stanice měla sloužit k zásobování zámeckého parku. Komín pak měl sloužit k odvádění spalin z přilehlé kotelny. Během druhé světové války byl objekt bombardován sovětskými letouny kvůli podezření, že jde o továrnu. Po roce 1948 byl v domě vytvořen socialistický byt. Po sametové revoluci byla budova zprivatizována. 8. prosince 2020 pak byla prohlášena kulturní památkou. Popis Budova je přízemní zděnou stavbou přízemního půdorysu. Má sedlovou střechu krytou plechem. Na východní straně navazuje zděná, bíle omítaná stavba garáže s plechovými vraty. Za garáží navazuje převýšená věžička do formy posedu se stanovou střechou, po obvodu pláště na čtvercovém půdorysu je kryta bedněním a přístupná dřevěným schodištěm. Po celé délce jihovýchodní strany je dřevěný ochoz. Komín je 30 metrů vysoký. Věž tvoří dva válce, vnější plášť s vnitřním komínovým tělesem. Komín završuje cimbuří na pískovcových krakorcích. Jedná se o jeden ze dvou podobných komínů na území České republiky. Odkazy Reference
Hubatkova vila

Hubatkova vila, známá také pod místním názvem Sokolov, je secesní vila postavená na konci 19. století Ludvíkem Hubatkou. Nachází se na jižním konci Poříčí – místní části obce Boršov nad Vltavou – od kterého je oddělen výběžkem lesa a rychlostní silnicí E55. V současné době je sídlem Dětského domova Boršov nad Vltavou. Historie Hubatkovi a Tangelovi Ludvík Hubatka, c. k. rytmistr, velitel budějovického husarského pluku, postavil vilu mezi lety 1889 až 1900 v romantickém secesním stylu. Pozemky vykoupil zčásti od Zdenka Klaudyho staršího, který byl pánem na nedalekém zámku Poříčí, a zčásti od několika poříčských chalupníků. Vila měla od počátku vlastní vodovod i kanalizaci, kolem ní byl zřízen park. S Ludvíkem Hubatkou vilu obývalo ještě šest členů jeho rodiny, hospodyně, služka, panská a chůva. V odděleném domku pak bydlel ještě zahradník a kočí. Přestože byl Ludvík Hubatka zjevně velmi zámožným mužem, o svůj majetek z neznámých důvodů přišel a roku 1911 musel svou vilu prodat. Vilu od nich koupili Franz a Jenny Tangelovi. Franz Tangel byl ovšem ještě téhož roku soudem zbaven svéprávnosti z důvodu šílenství a v říjnu 1911 zde zemřel. Jeho žena Jenny zde pak pobývala pouze přes léto a pár let poté také zemřela. Za první republiky Zámek zdědila její matka Klementina Strossová, která ho prodala v roce 1921 Friedrichu Frankensdorfovi, po kterém Hubatkovu vilu krátce držel ještě budějovický chirurg Bohumil Růžička.Na jaře roku 1923 získala Hubatkovu vilu Nemocenská pokladna příslušníků grémia pražského obchodnictva později přejmenovanou na Gremiální nemocenskou pojišťovnu. Vila sloužila jako zotavovací zařízení pro klienty této pojišťovny až do druhé světové války. Majitel se během války sice nezměnil, ale osazenstvem zotavovny se stali důstojníci SS. Po druhé světové válce Po druhé světové válce se vila začala znovu využívat až od července 1948, kdy zde začala fungovat Krajská politická škola KSČ. Během pěti let jejího zdejšího fungování zde přednášel mimo jiných i Lubomír Štrougal, který se později stal československým premiérem. Na začátku padesátých let se Krajská politická škola KSČ přestěhovala do Českých Budějovic a v roce 1952 zde zahájil činnost dětský domov. Ten byl zpočátku určen pouze pro děti předškolního věku, od roku 1967 jsou zde už umísťovány děti ve věku od tří let až do osmnácti let. Mezi lety 1996 a 1998 proběhla oprava celého objektu s rozšířením hospodářské budovy. Většina původního 7,5 hektarového parku je dnes součástí areálu skladu pohonných hmot firmy ČEPRO. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hubatkova vila na Wikimedia Commons
Hotel Anglický dvůr

Hotel Anglický dvůr, v minulosti znám též pod jménem Excelsior, budova často nazývána pouze Anglický dvůr, stojí v centru Karlových Varů v ulici Sadová 956/28. Byla postavena v letech 1892–1893 podle projektu karlovarského rodáka, architekta Alfreda Bayera. Historie V souvislosti s tehdejším rozkvětem lázní Karlovy Vary a rostoucí stavební aktivitou města byly v roce 1892 rozparcelovány pozemky na pravé straně Parkstrasse (dnes Sadové ulice). Stavební parcelu pro výstavbu hotelu zde zakoupili Salomon Simon a Albert Lapper. Ještě v témže roce vypracoval vídeňský a karlovarský architekt Alfred Bayer projekt. Roku 1893 byl hotel postaven. V následujícím roce 1894 byla upravena předzahrádka s novým přístupovým schodištěm a osmibokým pavilónkem. Roku 1900 byl do objektu vestavěn hydraulický výtah firmy Wertheim & Comp. Pro zvýšení lůžkové kapacity bylo v roce 1911 přistavěno mansardové patro, plány vyhotovil Josef Waldert. V současnosti (březen 2021) je dům čp. 956 evidován jako objekt občanské vybavenosti ve vlastnictví společnosti SOFIE Company s. r. o. Popis Hotel se nachází v Sadové ulici 956/28. Jedná se o třípatrový dům s obyvatelným podkrovím a mansardovou střechou postavený ve stylu pozdního historismu s použitím novobarokních prvků. Současné vikýře jsou již novodobé. Dům stojí na nároží Sadové ulice a schodiště vedoucí do ulice Poděbradské. Nároží je okosené, s dominantní věžicí, volnou lodžií v posledním patře a barokně zvlněným frontonem. Zajímavost Karel Čapek v Anglickém dvoře Na budově byla 18. května 2019 z iniciativy Společnosti bratří Čapků odhalena pamětní deska připomínající zdejší pobyty Karla Čapka. Čapek přijížděl do Karlových Varů na léčení, ale také za účelem rozhovorů s důležitými osobnostmi. Setkal se zde s presidentem republiky T. G. Masarykem či předsedou vlády Československa Antonínem Švehlou. Též zde během lázeňských pobytů pracoval na některých svých dílech, např. korigoval román Povětroň nebo dopsal druhou část Války s Mloky. Odkazy Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Průvodce architekturou Karlových Varů. 1. vyd. Praha: Národní památkový ústav, ústřední pracoviště, 2012. 511 s. ISBN 978-80-87104-63-7. Kapitola Hotel Excelsior (Anglický dvůr), s. 249. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Anglický dvůr na Wikimedia Commons
Špitál a kaple svaté Alžběty (Tábor)

Špitál a kaple svaté Alžběty na Špitálském náměstí čp. 285/1 severně od hlavního Žižkova náměstí v jihočeském Táboře tvoří dvě budovy, spojené v jednotný celek – objekt bývalého špitálu a malá barokní kaple z roku 1718. Kaple je v majetku města Tábora a v současné době je pod názvem pravoslavný chrám Povýšení svatého Kříže v užívání pravoslavné církve. Areál špitálu s někdejší špitální kaplí sv. Alžběty, zapsaný od roku 1963 v Ústředním seznamu kulturních památek České republiky, je součástí táborské městské památkové rezervace. Historie V místě dnešní kaple bývalo pohřebiště. Na jeho místě nechalo město Tábor vystavět nevelký špitál pro péči o své nemocné a chudé obyvatele. O jeho existenci jsou první zmínky z let 1443–1444, ačkoli zde stál zřejmě již v době předhusitské. Raně barokní kaple zasvěcená svaté Alžbětě byla postavena v roce 1690, respektive podle jiných zdrojů v roce 1718 jako organická součást existujícího špitálu. V roce 1946 prošla rekonstrukcí a byla předána pravoslavné církvi do užívání. Také v dalších letech byla několikrát opravována. Poslední významná oprava chrámu byla realizována v roce 2012. Celkové náklady dosáhly částky téměř 854 000 Kč. Stavební podoba Kaple je nevelký jednolodní objekt se vstupem ze Špitálského náměstí, jehož průčelí je zdobeno volutovým štítem. V interiéru je plochý strop. Původní vstup byl pouze zevnitř objektu špitálu a současný portál byl probourán jako vstupní později. Na jižní straně sousedí s budovou špitálu měšťanský nárožní dům s renesančním štítem (Špitálská č.p. 284/1), který je rovněž kulturní památkou. Odkazy Reference Literatura SAMEK, B. Umělecké památky Moravy a Slezska. Praha: Academia Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Povýšení svatého Kříže v Táboře na Wikimedia Commons
Prágai Közgazdasági Egyetem

A Prágai Közgazdasági Egyetem (csehül: Vysoká škola Ekonomická v Praze, rövidítése: VSE) a legnagyobb állami egyetem a Cseh Köztársaságban, mely közgazdaság tudománnyal foglalkozik. Közel 20. 000 hallgatóval rendelkezik, ebből megközelítőleg 3000 tanuló külföldi. Lehetőség van bachelor-, master- és doktori képzésekre. 2022-től a rektor Petr Dvořák. Történelem 1919-ben alapították Prágában a Kereskedelmi Főiskolát, mely a Cseh Műszaki Egyetem szervezeti egysége volt és főleg kereskedelemre, pénzügyre szakosodott. Ezt követően 1949-ben létrehozták a Politika- és Gazdaságtudományi Egyetemet, amelyet végül 1953-ban átneveztek Közgazdaságtudományi Egyetemre. Karok Az egyetemnek hat kara van. Ezek: Pénzügyi és számviteli kar (Fakulta financí a účetnictví) Nemzetközi kapcsolatok kar (Fakulta mezinárodních vztahů) Gazdálkodástudományi kar (Fakulta podnikohospodářská) Informatikai és statisztikai kar (Fakulta informatiky a statistiky) Közgazdasági és államigazgatási kar (Národohospodářská Fakulta) Menedzsment kar – Jindrichuv Hradec (Fakulta managementu v. Jindřichově Hradci) Az egyetem három területen helyezkedik el. A központ Prágában, Žižkov városrészben található. Három épület alkotja: Régi épület (Starova budova), Új épület (Nova budova)és a Paradicsom épület (Rajska budova). A másodlagos campus Jižní město-ban található. A Menedzsment tanszék az egyetlen kar amely Prágán kívül (Jindřichův Hradec-ben) helyezkedik el. Külföldi csereprogramok A Közgazdasági Egyetem a cserediákok egyik kedvelt célpontja az egész világon. Minden félévben több mint 230 külföldi diák tanul ezen az egyetemen Prágában. A leggyakoribb programok az Erasmus, Cems, Ceepus és a Pim. A Buddy System egy különleges szervezet, amelynek célja segítséget nyújtani a beilleszkedésben. Minden diákhoz rendelnek egy cseh partnert, aki segít az ügyintézésben, főleg a cseh nyelvi nehézségek leküzdésében, ezenkívül programokat szervez, hogy minél hamarabb otthon érezze magát a partnere. Magyarországi partneregyetem: Budapesti Corvinus Egyetem Ismert végzettségűek Jana Bobošíková (* 1964), cseh politikus Petra Edelmannová (* 1975), cseh politikus Jan Fischer (* 1951), cseh politikus Vít Jedlička (* 1983), cseh politikus Petr Kellner (1964–2021), cseh milliárdos Václav Klaus (* 1941), cseh politikus Ivan Mládek (* 1942), cseh énekes Jiří Paroubek (* 1952), cseh politikus Miroslav Singer (* 1968), cseh közgazdász Jana Tichá (* 1965), cseh csillagász Josef Tošovský (* 1950), cseh politikus Miloš Zeman (* 1944), cseh politikus Külső hivatkozások Az egyetem honlapja angol nyelven
Universiteit voor Economie Praag

De Universiteit voor Economie Praag (Tsjechisch: Vysoká škola ekonomická v Praze, afgekort VSE) is een universiteit voor economische studies, gevestigd in Praag. Het heeft een standbeeld van Winston Churchill voor de ingang en het ligt ook op het Winston Churchillplein. De universiteit ligt in Praha 3 en vlak bij het treinstation. VŠE staat voor 'Vysoká Škola Ekonomicka v Praze'. Dit betekent letterlijk Hogeschool voor de economie in Praag. Het is de grootste universiteit op het gebied van management en economie in Tsjechië. De universiteit heeft zes faculteiten, waarvan vijf in Praag en één in Jindřichův Hradec in Zuid-Bohemen. VŠE is samengesteld uit meer dan 19.000 studenten die worden ondersteund door 650 leden van het academische personeel. Daarnaast werken er ook nog ongeveer 500 niet-academische personeelsleden.
Wyższa Szkoła Ekonomiczna w Pradze

Wyższa Szkoła Ekonomiczna w Pradze (cz. Vysoká škola ekonomická v Praze – VŠE) – czeska uczelnia publiczna w Pradze. Została założona w 1953 roku. W 2022 r. funkcję rektora objął Petr Dvořák. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona uczelni (cz. • ang.)
Ekonomihögskolan i Prag

Ekonomihögskolan i Prag, VŠE, (tjeckiska: Vysoká škola ekonomická v Praze) är en statlig högskola i Prag i Tjeckien. Skolan bildades 1953 efter en konsolidering av fem fakulteter: nationalekonomi, finans, statistik, produktionsekonomi och företagsekonomi. Skolans huvudbyggnad ligger i stadsdelen Žižkov i Prag och har cirka 20 000 registrerade studenter. Ytterligare campus finns i Jižní město i Prags utkanter, och i Jindřichův Hradec, cirka tio mil från Prag. Historia År 1920 bildades högskolan VŠO som en självständig filial till Prags tekniska universitet. Skolan inkorporerades i det tekniska universitetet 1929, men stängdes mellan 1939 och 1945 som en följd av nazisternas ockupation av Tjeckien. 1953 skapades VŠE som en följd av konsolidering av fem fakulteter: nationalekonomi, finansiering, statistik, produktionsekonomi och företagsekonomi. Efter sammetsrevolutionen genomgick skolan en radikal utveckling och omstrukturering för att kunna inkorporeras i det västeuropeiska utbildningssystemet. Utbildning VŠE erbjuder utbildningar från kandidat- till forskarnivå inom alla sina fakulteter, på tjeckiska, engelska och ryska. Utöver inhemska studenter erbjuder skolan utbytesplatser för internationella studenter att studera en eller två terminer i Prag. Skolan har för tillfället samarbeten med cirka 150 partneruniversitet som möjliggör för internationella utbytesstudier. Svenska universitet som har utbytesavtal med VŠE inkluderar bland andra Stockholms universitet , Uppsala universitet och Umeå universitet. Utbildningsprogram För tillfället erbjuds bland annat följande utbildningsprogram på VŠE Finansiering Redovisning Skattepolicy Turism och regional utveckling Internationell handel Internationella studier och diplomatstudier Europeisk integration Internationell politik Statsvetenskap Handelslagstiftning Internationella relationer Europastudier Nationalekonomi Statistik och ekonometri Social-ekonomisk demografi Offentlig förvaltning Miljöekonomi Latinamerikastudier Ekonomisk teori Huvudcampus Skolans huvudsakliga campus i Pragstadsdelen Žižkov utgörs av tre byggnader, Gamla (tjeckiska: Stará budova), Nya (tjeckiska: Nová budova), och Paradisbyggnaden (tjeckiska: Rajská budova). Paradisbyggnaden är den modernaste och rymmer undervisningssalar samt en ljusgård. De flesta större föreläsningssalarna, samt aulan Likešova Aula, ligger i Nya byggnaden, som även inrymmer studentmatsalar. Gamla byggnaden, med ingång från Winston Churchill-torget (tjeckiska: Náměstí Winstona Churchilla), utgör skolans huvudingång. Källor
Prager Loreto

Das Prager Loreto (tschechisch Pražská Loreta) ist ein barocker Gebäudekomplex auf dem Hradschin in Prag. Das Kapuzinerkloster besteht aus der Kirche Christi Geburt, der Loretokapelle und einem repräsentativen Konventsgebäude mit Glockenturm. Geschichte Nach dem Sieg der Katholischen Liga bei der Schlacht am Weißen Berg 1621 führte ein umfassender Rekatholisierungsprozess zur Gründung von Loreto-Wallfahrtsstätten in ganz Böhmen. Dies galt als eines der Mittel, das Interesse der böhmischen Bevölkerung an der katholischen Religion wiederzugewinnen. Die eher kleine Prager Loretokapelle, die eine Nachbildung der Casa santa in der italienischen Gemeinde Loreto in der Provinz Ancona ist, steht im Innenhof des Gebäudekomplexes mit großem Kirchenschiff, Glockenturm und Seitenflügeln. Der 1626 begonnene Bau der Casa Santa wurde von Benigna Katharina von Lobkowicz finanziert und vom beauftragten italienischen Baumeister Giovanni Batista Orsi 1631 vollendet. Im 18. Jahrhundert wurde der Hof mit zwei von dem Prager Bildhauer J. M. Brüderle geschaffenen Brunnen ausgestattet. Der Bau des Prager Loreto dauerte von 1626 bis 1750. Im Jahr 1721 wurde die barocke Front durch Christoph und Kilian Ignaz Dientzenhofer errichtet. Die Orgel in der Loreto-Kirche stammt von Leopold Spiegel. Der Urheber des Skulpturenschmucks ist H. Kohl. Das 1694 in Amsterdam erstellte, aus 30 Glocken bestehende Glockenspiel ist im frühbarocken Turm untergebracht. Der Uhrmacher des komplizierten Spielwerks, das stündlich das Marienlied „Tisíckráte pozdravujem tebe, o Matičko Krista Ježíše – Tausendmal stets wollen wir dich grüßen, dich, o reinste Mutter Jesu Christ“ ertönen lässt, war der Prager Peter Neumann. Die Schatzkammer mit Juwelen, mit Gemälden von großem kunsthistorischem Wert und vor allem mit den zahlreichen Monstranzen ist ein wertvoller Bestandteil des Loreto-Heiligtums in Prag. Weltberühmt ist die Prager Sonne, eine 1699 in Wien gefertigte Monstranz aus vergoldetem Silber, die mit 6222 Diamanten geschmückt ist. Sie ist 89,5 cm hoch, 70 cm breit und wiegt 12 kg. In Auftrag gab sie Ludmilla Eva Franziska Gräfin Kolowrat-Krakowsky, die in der Loretokapelle auch ihre letzte Ruhestätte fand. Literatur Constantin von Wurzbach: Kolowrat-Krakowsky-Brzeznitz, Ludmilla Eva Franziska. In: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 12. Theil. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1864, S. 383 (Digitalisat). Weblinks Homepage des Prager Loretoklosters: tschechisch, englisch Einzelnachweise
Loreta (Prague)

Loreta is a pilgrimage destination in Hradčany, a district of Prague, Czech Republic. It consists of a cloister, the church of the Lord's Birth, the Santa Casa and a clock tower with a famous chime. Construction started in 1626 and the Holy Hut was blessed on 25 March 1631. The architect was the Italian Giovanni Orsi, and the project was financed by Kateřina Benigna, a noblewoman of the Lobkowicz family. Fifty years later the place of pilgrimage was surrounded by cloisters, to which an upper storey was added after 1740 by Kilián Ignác Dientzenhofer. The baroque facade was designed by the architects Christoph Dientzenhofer and Kilian Ignaz Dientzenhofer, and added at the beginning of the 18th century. The chapel is most known for its peal, heard since 15 August 1695. It was constructed during 1694 by watchmaker Peter Neumann from thirty smaller and larger bells. Today the building also houses a large collection of liturgical tools, mainly monstrances. Exhibitions are occasionally held on the first floor of the cloister. Neighbouring Loreta Square (Czech: Loretánské náměstí) is named after Loreta. See also Loretan Church in Praga Basilica della Santa Casa Basilica of the Annunciation in Nazareth References External links Loreta's website, very detailed description (cz, en) Loreta - Prague-wiki
Santuario de Nuestra Señora de Loreto en Praga

El santuario de Nuestra Señora de Loreto en Praga es un destino de peregrinación en Hradčany, un distrito de Praga, República Checa. Consta de un claustro, la iglesia del Nacimiento del Señor, la Santa Casa y una torre del reloj con un famoso carillón. La construcción comenzó en 1626 y la Santa Casa fue bendecida el 25 de marzo de 1631. El arquitecto fue el italiano Giovanni Orsi, y el proyecto fue financiado por Kateřina Benigna, una noble de la familia Lobkowicz. Cincuenta años después, el lugar de peregrinación estaba rodeado de claustros, a los que se añadió un piso superior después de 1740 por Kilián Ignác Dientzenhofer.​ La fachada barroca fue diseñada por los arquitectos Christoph Dientzenhofer y Kilian Ignaz Dientzenhofer, y añadida a principios del siglo XVIII. La capilla es más conocida por su carrillón, que se escucha desde el 15 de agosto de 1695. Fue construido en 1694 por el relojero Peter Neumann a partir de treinta campanas menores y mayores. Hoy en día el edificio también alberga una gran colección de utensilios litúrgicos, principalmente custodias. Ocasionalmente se realizan exposiciones en el primer piso del claustro. La vecina Plaza Loreto (en checo: Loretánské náměstí) lleva el nombre de Loreta. Santuario Véase también Basílica de la Santa Casa Basílica de la Anunciación en Nazaret Notas Enlaces externos Sitio web del Santuario de Nuestra Señora de Loreto, descripción muy detallada (cz, en) Santuario de Nuestra Señora de Loreto - Praga-wiki