NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St. Michael (Prager Neustadt)

Die St.-Michaels-Kirche in Jirchářích (tschechisch Kostel svatého Michala v Jirchářích) ist eine lutherische Pfarrkirche in der Prager Neustadt. Geschichte Sie war die Pfarrkirche der Siedlung Opatovice, die ihren Namen nach dem Abt (opat) des Benediktinerklosters Kladruby erhalten hatte, der am Anfang des 12. Jahrhunderts ein Gehöft neben der Kirche gründete. Bis heute sind dessen Reste in dem Haus Nr. 20/CH 158 erhalten. Die ursprünglich romanische Kirche erhielt nach der Gründung der Prager Neustadt einen neuen Chor und gegen Ende des 14. oder Anfang des 15. Jahrhunderts die beiden Seitenschiffe. Die Kreuzrippengewölbe des Haupt- und Südschiffes stammen aus dem Jahr 1511 (Spätgotik). Der Turm wurde 1717 und die Barockkapelle im Nordschiff etwa 1750 errichtet. Im Zuge des Josephinismus wurde die Kirche 1787 geschlossen und säkularisiert. Zwei Jahre später erwarb der Kaufmann Franticek Kehrn das Gebäude. 1791 konnte die protestantische deutsche Civil-Gemeinde, die zur Evangelische Superintendentur A. B. Böhmen gehörte, das Gebäude erwerben und als erste eigene Kirche nutzen. Die Einweihung fand zu Pfingsten 1791 statt. Pfarrer war zu diesem Zeitpunkt Johann Christoph Friedrich Götschel. Die Gemeinde erwirkte eine Ausnahmegenehmigung von den Bestimmungen über Toleranzkirchen, so dass der Kirchturm erhalten blieb. 1817 erfolgte eine Innenrenovierung und der Einbau einer klassizistischen Kanzel. Weitere Renovierungen folgten 1832 und 1882 im Stil der Neugotik; 1904 erhielt die Kirche die beiden Westfenster. Von 1919 bis 1945 waren Kirche und Gemeinde Teil der Deutschen Evangelischen Kirche in Böhmen, Mähren und Schlesien. In den 1920er Jahren gab Albert Schweitzer in der Kirche mehrere Orgelkonzerte, woran eine Plakette an der Außenwand erinnert. Heute gehört die Kirche der altlutherischen Evangelischen Kirche Augsburgischen Bekenntnisses in der Tschechischen Republik (ECAV CZ), die der Lutheran Church – Missouri Synod partnerschaftlich verbunden ist. Gottesdienste werden heute in tschechischer und englischer Sprache gehalten. Die 1994 wiedereingerichtete deutsche evangelische Gemeinde ist Teil der Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder und nutzt die Kirche St. Martin in der Mauer. Literatur Josef Ružička: Diplomatische Geschichte der deutschen evangelischen Gemeinde Augsburgischer Confession, so wie ihres Bethauses und ihrer Schule in der königlichen Hauptstadt Prag, nebst einem biographischen Album sämmtlicher Prediger der genannten Gemeinde. Prag: Haase 1841, Karl Eckardt: Geschichte der vereinigten deutschen evangelischen Gemeinde A. B. und H. B. in Prag: zur Erinnerung an die hundertjährige Jubelfeier der deutschen evangelischen Kirche St. Michael. Prag: Haase 1891 Siehe auch Kirchen in Prag Weblinks Einzelnachweise
Hraničky (Rozvadov)

Hraničky (německy Reichenthal) byly obec v katastrálním území Nové Domky obce Rozvadov. Hraničky se německy jmenovaly Reichenthal a žilo v nich přes 300 obyvatel. Při budování hraničního pásma byly zbylé objekty srovnány se zemí, jen několik objektů ve východní části obce při cestě do Nových Domků bylo dále dáno k užívání pro vojáky pohraniční stráže. Tyto domy byly však nakonec také zbořeny a pohraniční stráž byla v osmdesátých letech 20. století přestěhována do nové roty v Nových Domcích. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hraničky na Wikimedia Commons
Hraničky (Rozvadov)

Hraničky (deutsch: Reichenthal) ist eine Wüstung in Tschechien. Sie liegt auf der Gemarkung Nové Domky in der Gemeinde Rozvadov im Okres Tachov. Lage Durch das unmittelbar an der deutschen Grenze gelegene Gebiet fließt der Rehlingbach (tschechisch Hraniční potok = Grenzbach). Hraničky befindet sich zwei Kilometer westlich von Nové Domky. Nordwestlich liegt die Wüstung Jedlina und nördlich die Wüstungen Nová Huť und Liščí Díra; auf der bayerischen Seite liegen südlich Reichenau, südwestlich Reinhardsrieth und westlich Leßlohe und Hagenhaus. Geschichte Dem Ort Reichenthal ging eine Glashütte voraus, die um 1716 hier gebaut wurde. Schon im Jahr 1730 wurde eine Eisenhütte in Betrieb genommen, jedoch nur für kurze Zeit. Im Dorf arbeiteten Eisenhämmer, im Jahr 1838 sind noch sechs Hämmer für Stangen, einer für Eisenbarren, einer für Blech und eine Zinngießerei erfasst. Später wurden diese in Glaspolierwerkstätten umgestaltet, die es noch bis 1938 gab. Bis zur Mitte des 19. Jahrhunderts blieb das Dorf der Herrschaft Groß Maierhöfen untertänig. Nach der Aufhebung der Patrimonialherrschaften bildete Reichenthal ab 1849 einen Ortsteil der Gemeinde Neuhäusl im Gerichtsbezirk Tachau. Ab 1868 gehörte das Dorf zum Bezirk Tachau. 1938 lebten in Reichenthal 344 Einwohner. Nach dem Münchner Abkommen wurde der Ort in diesem Jahr dem Deutschen Reich zugeschlagen und gehörte bis 1945 zum Landkreis Tachau. Die deutsche Bevölkerung wurde nach dem Ende des Zweiten Weltkrieges vertrieben. Im Jahre 1948 erfolgte die Umbenennung in Hraničky. Ursache des Untergangs war die Lage am Eisernen Vorhang, die Zerstörung der Häuser erfolgte bis 1950. Im Jahre 1952 wurde das Dorf für erloschen erklärt. Heute stehen noch drei Linden des ehemaligen Dorfplatzes, im Jahr 1991 errichteten dort ehemalige Dorfbewohner ein hölzernes Kreuz. Erhalten ist außerdem noch ein Kriegerdenkmal für die Opfer des Ersten Weltkriegs. Weblinks Reichenthal in „Verschwundene Orte“ www.zanikleobce.cz Literatur Zdeněk Procházka: Putování po zaniklých místech Českěho lesa, II. Tachovsko (Wanderungen durch die verschwundenen Ortschaften des Böhmischen Walds, II. Bezirk Tachau), Nakladadelství Českého lesa, Domažlice 2011, ISBN 978-80-87316-16-0. Einzelnachweise
Kaple svaté Kateřiny (Osek)

Kaple svaté Kateřiny v Oseku je součástí areálu tamního cisterciáckého kláštera. Památkově chráněný areál kláštera byl roku 1995 prohlášen národní kulturní památkou. Historie Kaple stojí u severní zdi areálu kláštera. Byla zbudována původně v raně gotickém slohu ve 13. století jako součást klášterního špitálu. V 15. a 16. století sloužila jako sýpka, a pro bohoslužebné účely byla obnovena až v 17. století za opata Scipia. V roce 1713 došlo k celkové barokizaci kaple dle projektu Octavia Broggia. V 1. čtvrtině 18. století byla přestavěna klenba v presbytáři, sakristie, kruchta a západní průčelí. Architektura Nad vchodem do kaple je socha sv. Kateřiny mezi anděly od Franze Antona Kuena pocházející z roku 1713. Vnitřní štuková výzdoba z let 1713–1718 pochází od Giacoma Antonia Corbelliniho. Presbytář a sakristie mají valenou klenbu s výsečemi. Triumfální oblouk je půlkruhový. Loď kaple má tři pole křížové klenby, žebra jsou zakryta štukovým ornamentem a klenební pole vyplněna plochými štukovými reliéfy s výjevy ze života sv. Kateřiny. Vybavení Hlavní oltář kaple je raně barokní z roku 1691 s obrazem Stětí svaté Kateřiny z 19. století. Ve výklenku na jižní straně v lodi se nachází sousoší sv. Eustacha od Corbelliniho. Kamenná křtitelnice s reliéfy pochází z poslední čtvrtiny 17. století. Na jižní straně presbytáře se nachází kamenné raně gotické lavabo. Odkazy Reference Literatura POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 552. Související články Klášter Osek Římskokatolická farnost – děkanství Osek u Duchcova Vavřinec Scipio Octavio Broggio Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svaté Kateřiny v Oseku na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Kateřiny, Osek (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby v kapli sv. Kateřiny, Osek na webu církev.cz/bohoslužby Kostel sv. Kateřiny v Oseku na webu hrady.cz
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Okna)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je barokní farní kostel Římskokatolické farnosti v Oknech. Byl v obci Okna na Českolipsku přestavěn v letech 1756 až 1758 z původně gotické do novější barokní podoby. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Původní gotický kostel byl uveden v záznamech v roce 1384. V letech 1756-1758 byl zcela přestavěn do dnešní barokní podoby. Další údaje Kostel stojí uprostřed obce Okna na katastru Okna v Podbezdězí, u silnice 273. V kostelní věži je velký zvon z roku 1594. V samotném kostele je hlavní oltář z roku 1700 a novější oltář pobočný sv. Jana Nepomuckého původem z kostela v nedalekých Doksech. Z kaple na hradě Bezděz byl sem instalován barokní portál s točenými sloupy a sochami andělů. Od roku 1958 je kostel zapsán v celostátním seznamu kulturních památek pod číslem 26601/5-3188. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Česká Lípa Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele Nanebevzetí Panny Marie, Okna v Podbezdězí (katalog biskupství litoměřického) Program NOCI KOSTELŮ, Okna-Okna v Podbezdězí, kostel Nanebevzetí Panny Marie Web Liberecký kraj Web Hrady.cz
Kostel svatého Jakuba Staršího (Horní Libchava)

Kostel svatého Jakuba Většího, někdy uváděný též jako kostel svatého Jakuba Staršího, je římskokatolický farní kostel v Horní Libchavě na Českolipsku v Libereckém kraji, který spadá pod správu hornolibchavské farnosti se sídlem v České Lípě. Kostel, postavený roku 1736 v barokním slohu, je chráněný jako kulturní památka. Historie Existence hornolibchavského kostela je písemně poprvé uvedena v rejstříku papežských desátků z roku 1352. Jeho výstavba pravděpodobně souvisí s vybudováním nedalekého hradu Klinštejna, který byl poprvé písemně zmíněn v roce 1339. Patrocinium kostela, tj. jeho zasvěcení svatému Jakubu Většímu, je doloženo již z roku 1372. Farnost tehdy náležela k lipskému děkanátu litoměřického arciděkanátu. Podoba tehdejšího kostela není známa, další zmínka o něm je až z roku 1426, kdy byl vypálen husity. Později byl v průběhu 15. století kostel opět obnoven, z uvedené doby zřejmě pochází kostelní věž a sakristie, která měla být přistavěna v roce 1499. Po roce 1623 nad kostelem převzal patronát Řád maltézských rytířů zároveň se správou zdejší farnosti, obce a místního zámku. Na místě staršího kostela ze 14. století, z něhož zůstala zachována především hranolová věž, byl v roce 1736 postaven barokní kostel. Iniciátorem výstavby nového chrámu byl velkopřevor řádu maltézských rytířů Gundakar Poppo z Ditrichštejna. .V letech 1810 až 1812 byl kostel prodloužen o přístavbu předsíně. Patronátní právo Řádu maltézských rytířů ke kostelu trvalo až do roku 1926, v roce 1930 byla správa nad kostelem převedena na diecézi v Litoměřicích. V roce 1937 byl do hrobky za kostelem uloženy ostatky politika Josefa Vraného, zemřelého 27. března v Monaku. Po roce 1945 objekt postupně chátral, po roce 2000 začala díky iniciativě občanského sdružení Jakub jeho obnova. V roce 2010 byl kostel znovu vysvěcen. Objekt je zapsán v celostátním seznamu kulturních památek pod číslem 35274/5-2971. V roce 2022 byly v gotické části kostela v přízemí věže, kde kdysi býval presbytář, objeveny fragmenty jak barokních, tak i vzácných gotických nástěnných maleb. V roce 2024 restaurátoři pokračovali v odkrývání gotických maleb, jejichž vznik lze datovat do druhé poloviny 15. století. Duchovní správci kostela jsou uvedeni na stránce Římskokatolické farnosti Horní Libchava. Bohoslužby se zde konají každou lichou neděli v 8.30 hodin. Kostel bývá zapojen do akce Noc kostelů.Přilehlá památkově chráněná barokní fara slouží jako ubytovací zařízení. Interiér kostela Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Česká Lípa Klinštejn Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jakuba Většího v Horní Libchavě na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Jakuba Staršího, Horní Libchava (katalog biskupství litoměřického) Kostel sv. Jakuba Většího, Horní Libchava na webu Hrady.cz Web občanského sdružení Jakub
Kostel svatého Jiljí (Bezděz)

Kostel svatého Jiljí je barokní kostel náležející pod Římskokatolickou farnost v Bezdězu. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První zprávy o existenci kostela v podhradí jsou z roku 1264. Tehdy se jednalo o gotický kostel patřící panovníkovi. Několikrát byl přestavován a upraven do renesanční i barokní podoby. Od roku 1350 patřil pražským augustiniánům, později vlastníky měnil. Od roku 1958 je kostel zapsán v celostátním seznamu kulturních památek pod číslem 36876/5-2822. Využívání Bohoslužby jsou zde slouženy v sobotu v 18h. Výjimku tvoří 5. neděle v měsíci, kdy je zde mše svatá v 10:30 a sobotní mše před ní odpadá. Kostel je spravován knězem z Bělé pod Bezdězem z tamní farnosti v sousedním okrese Mladá Boleslav. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v okrese Česká Lípa Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb ve farním kostelm sv. Jiljí, Bezděz (Katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby ve farním kostelm sv. Jiljí, Bezděz na webu církev.cz/bohoslužby Program NOCI KOSTELŮ – Bezděz, kostel sv. Jiljí Kostel sv. Jiljí na Bezděze na webu Hrady.cz
Kaple svatého Prokopa (Provodín)

Kaple svatého Prokopa v Provodíně na Českolipsku je ve správě Římskokatolické farnosti v Jestřebí. Byla postavena v roce 1930. Základní údaje Kaple je na zalesněném pozemku s lesním hřbitovem stranou od obce. Postavena byla v roce 1930 za 54600 Kč z obecního rozpočtu, dalších 11000 Kč stálo první vybavení. Projekt kaple (tehdy zvané kostelem) zpracoval Franc Knobloch, stavitelem byl Erwin Tschirnichem. Kaple se nachází na území farnosti Jestřebí, je využívána obcí jako obřadní síň při pohřbech a nejsou v ní slouženy pravidelné bohoslužby. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Prokopa na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Prokopa, Provodín (katalog biskupství litoměřického) Web Provodína
Kaple svatého Justina

Kaple svatého Justina v Stvolínkách na Českolisku je ve správě Římskokatolické farnosti ve Stvolínkách. Od roku 1965 je chráněna jako kulturní památka. Základní údaje Datum výstavby pozdně gotické kaple známo není. První jistý záznam o její existenci pochází z roku 1607, archeologické průzkumy dokládají data na kamenech z let 1575 a 1576. V období konce 17. století, kdy stvolínecký farní kostel Všech svatých byl využíván protestanty, byla kaple útočištěm pro katolíky. V roce 1725 byla chátrající stavba zvětšena a přestavěna do barokní podoby. Předtím i poté byla kaple – kostelík několikrát díky darům opravována, vybavována novým materiálem, oltářem, výzdobou, byla přistavěna věžička se zvonem (i ten byl několikrát vyměněn). Od roku 1786 je objekt označován jak kostelem, tak stále častěji hřbitovní kaplí. Hlavním kostelem stvolínecké farnosti byl vždy kostel Všech svatých. V roce 1994 byla na kapli vyměněna střecha. Uvnitř není zachováno žádné vybavení, kaple neslouží bohoslužbám. Hřbitov u kaple nadále slouží svému účelu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Justina ve Stvolíncích na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Justina, Stvolínky (katalog biskupství litoměřického) Na webu Turistika.cz
Ústřední hřbitov (Plzeň)

Ústřední hřbitov v Plzni (občas přezdívaný hřbitov u (sv.) Václava) je největší a nejvýznamnější hřbitov v Plzni. Nachází se v městské části Doubravka, u silnice na Prahu. Historie Na hřbitově se pohřbívá od roku 1902. Do té doby se pohřbívalo především na Mikulášském hřbitově v městské části Slovany. Kaple sv. Václava byla postavena architektem Josefem Farkačem v pseudorománském slohu v letech 1900–1902. V roce 2006 byla prohlášena kulturní památkou (ev. č. 102077). Budova krematoria je dílem architekta Hanuše Zápala. Stavba byla zahájena v roce 1924 a zahájila provoz 16. května 1926. Čestné hroby (výběr) Dle seznamu Archivováno 28. 12. 2017 na Wayback Machine. na stránkách hřbitova. 1. Josef Skupa (1892–1957) – loutkoherec, zakladatel Divadla Spejbla a Hurvínka 2. Augustin Němejc (1861–1938) – malíř 3. Karel Klostermann (1848–1923) – spisovatel 4. Václav Peták (1842–1917) – plzeňský purkmistr 5. František Lukavský (1874–1937) – politik a poslanec Národního shromáždění republiky Československé 6. Augustin Fodermayer (1829–1906) – plzeňský lékař-psychiatr, budovatel lůžkových zařízení 7. František Schwarz (1840–1906) – politik a poslanec Českého zemského sněmu 9. Rudolf Štech (1858–1908) – architekt a stavitel 11. Ladislav Lábek (1882–1970) – historik a muzeolog 12. Stanislav Suda (1865–1931) – český hudební skladatel, flétnista a hudební pedagog 16. Jiří Trnka (1912–1969) – výtvarník, ilustrátor, loutkář a režisér animovaných filmů 18. Karel Fleissig (1912–1976) – spisovatel 21. Augustin Nosek (1887–1974) – řezbář, loutkář 25. František Xaver Franc (1838–1910) – archeolog 26. Adolf Kreuzmann (1855–1939) – herec, otec Františka Kreuzmanna staršího 35. Heliodor Píka (1897–1949) – generál čs. armády, oběť komunistického teroru 36. Luděk Pik (1876–1938) – politik, poslanec Národního shromáždění republiky Československé a plzeňský starosta 37. Karel Paleček (1896–1962) – čs. voják, legionář a vězeň komunistického režimu 38. Vojtěch Šíp (1885–1931) – sochař Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ústřední hřbitov města Plzně na Wikimedia Commons Magistrát města Plzně - Správa hřbitovů a krematoria
Jedlina (Lesná)

Jedlina (do roku 1948 Nový Losimtál, německy Neu Losimthal či Neulosimthal) je zaniklá vesnice, po níž je pojmenováno současné katastrální území. Nacházela se nedaleko bavorských hranic jižně od Staré Knížecí Hutě na území obce Lesná v okrese Tachov v Plzeňském kraji. Historie Ves vznikla na pozemcích tachovského panství kolem roku 1626.Kostel sv. Anny, který byl postaven v první polovině 19. století, sloužil po druhé světové válce jako seník a pozorovatelna Pohraniční stráže a na počátku 60. let 20. století byl zbořen. Hrobka šlechtického rodu Malovců, přemístěná na zdejší hřnitov ze Zahájí, byla zničena po roce 1948. Jedlina úředně zanikla roku 1974, ačkoliv většina stavení byla zbořena již v 50. letech při budování hraničního pásma. V obci se kromě kostela a školy nacházela mimo jiné také jedna unikátní budova – tzv. Güntnerův pavilon neboli špitál (tato budova patřila k těm, co v obci stály nejdéle). Poslední domy v obci využívali vojáci. Na zaniklou obec, kde v 93 domech žilo 530 obyvatel (roku 1930), dnes upozorňuje hřbitov v severní části obce a místy patrné základy domů, včetně kostela a špitálu. Nedaleko zaniklé obce se nachází národní přírodní památka Na požárech a v katastrálním území leží také přírodní rezervace Farské bažiny. Celá oblast bývalé vsi leží v Chráněné krajinné oblasti Český Les. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jedlina na Wikimedia Commons obec Jedlina na webu Zaniklé obce
Zákupský zámecký park

Zákupský zámecký park byl vytvořen v barokním italském stylu u zákupského zámku v 17. století, později byl rozšířen a dále upravován. Jeho hlavní část byla nevelká barokní zahrada s terasami a dnes již poničenými balustrádami. Pod touto zahradou – označovanou dnes jako francouzskou, byla upravena spodní, větší část, označována jako anglický park. Celý areál je obezděn a v zimě uzamčen. Historie Zahrada vznikala u zámku po roce 1670, tedy za panství rodu sasko-lauenburského. Tehdy nechal Julius František, vévoda Sasko-Lauenburský zámek přestavět z renesančního slohu do barokního. Na přestavbě se podílela řada architektů včetně Julia Broglia.K další velké úpravě došlo v době, kdy na zámku vládla po 52 let Anna Marie Františka, velkovévodkyně z Toskány (část Itálie) a proto i úpravy kolem roku 1680 byly ve stylu italském. Nechala vybudovat dvě terasy propojené středovým schodištěm, zdi doplněné nikami s vodními kaskádami a řadou soch. Kvůli vodě nechala postavit v letech 1710 – 1711 vodárnu za zámkem. Po její smrti začal být park postupně ničen vojskem a vzbouřenými sedláky. Roku 1805 zámek i park získali Habsburkové a jako letní sídlo jej používal po roce 1851 excísař Ferdinand I. Dobrotivý. Pro něj architekt Jan Bělský nechal upravit nejen zámek, ale i zahradu, hlavně vysázením stromů a oddělením francouzské části od spodní anglické. V roce 1918 celý zámecký areál převzal stát. Po roce 1970 byla zahrada zčásti rekonstruována Sadovnickým střediskem ZTŠ Děčín-Libverda, vodní systémy však obnoveny nebyly. Poté docházelo postupně k devastaci jak kamenných balustrád, přiléhajících hospodářských budov i obezdění celého areálu, v parku byla vybudována hřiště volejbalistů. Po roce 1970 v parku rostlo přes 900 stromů. Za cenné byl označen velký zerav, řada pyramidálních olší, některé duby a jasan ztepilý. Současnost Až po roce 1990 začaly postupné opravy parkového areálu, který je ve správě Národního památkového ústavu v Praze. V roce 2002 byly zámek i zahrady zapsány mezi Národní kulturní památky. Již daleko dříve byl zámek i zahrady chráněny jako kulturní památka České republiky. Balustrády se schodištěm byly kvůli bezpečí návštěvníků znepřístupněny, hřiště odstraněna, stromy i jezírka ošetřeny. Areál je zpravidla přístupný veřejnosti mimo zimní měsíce uzamykatelnou brankou poblíž hlavního vchodu do zámku. V mimořádných případech (údržba, Zákupské městské slavnosti, Pohádkový les, Císařské slavnosti) jsou otevřeny i velké brány anglického parku. K radikální nápravě chybí finanční prostředky. Zajímavosti V rohu francouzské zahrady je sloup se sochou svatého Tadeáše, který stál původně u koupaliště. . Je veden od roku 1958 jako samostatná kulturní památka České republiky na původní adrese v Nábřežní ulici. Odkazy Reference Související články Seznam kulturních památek v Zákupech Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zákupský zámecký park na Wikimedia Commons Web zámku Zákupy k parku Na webu Botany.cz
Kaple svaté Anny (Zákupy)

Kaple svaté Anny je na břehu Svitavky v Zákupech. Byla v 17. století kapličkou u morového hřbitova, který již neexistuje. Je chráněna jako kulturní památka České republiky, v seznamu památek Národního památkového ústavu je však zapsána pod chybným názvem Kaple sv. Marie. Historie a současnost V roce 1680 zasáhla Zákupy morová epidemie a po ní zůstalo živých jen 6 lidí. V tomto roce byla kaple postavena za panování zámeckého pána Julia Františka Sasko Lauenberského na morovém nouzovém hřbitově u Svitavky (tehdy zvané ZwitteBach). Hřbitov zde existoval ještě v 18. století. Kaple byla dříve v péči Římskokatolické farnosti v Zákupech, nyní patří městu (zapsána jako obecní). Bohoslužby se zde nekonají. Kaple je zapsána od roku 1958 v Seznamu kulturních památek pod číslem 27967/5-3437 s adresou: Zákupy, u mostu proti čp. 147. Nachází se v Zákupech u mostu se sochami svatých (též kulturní památka) přes Svitavku v Mostecké ulici, na pravém břehu Svitavky. Renovace Po záplavách v roce 2010 byla zčásti zatopena nedalekou Svitavkou i kaple. Po několika letech se městu podařilo získat dotaci a kapli nechat v roce 2015 zrenovovat. Dotaci městu poskytlo ve výši 210 000 Kč Ministerstvo kultury z dotačního programu Regenerace městské památkové zóny. Při renovaci byla opravena střecha, věžička, omítky, mříže, vyměněny dveře. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svaté Anny na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Anny, Zákupy (katalog biskupství litoměřického) Na webu Hrady.cz Web Místopisy