NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Trzy Świnki

Trzy Świnki (niem. Sausteine, czes. Svinské kameny) – grupa zamczysk skalnych położona w Sudetach Zachodnich, w paśmie Karkonoszy, znajdująca się na południowych stokach Szrenicy, na początku Drogi Przyjaźni Polsko-Czeskiej. Charakterystyka Wysokość skałek dochodzi do 8 m. Zbudowane są one z granitu porfirowatego z widocznymi dużymi kremowymi kryształami skaleni. Granit jest gęsto poprzecinany żyłami aplitu, które są gdzieniegdzie spękane w regularną kostkę podobną do szachownicy. Formacje skalne pochodzą najprawdopodobniej jeszcze z okresu plejstocenu, zaś ostateczny kształt nadały im procesy wietrzenia granitu. Procesu te zachodziły wieloetapowo i zależne były od wielu czynników, m.in. lokalnych uwarunkowań klimatycznych (okresowe rozmarzanie), występowanie roślinności czy zawartość minerałów łatwiej ulegających erozji. Legendy związane z powstaniem Podobnie jak w przypadku innych skałek w Karkonoszach, istnieje również legenda związana z powstaniem Trzech Świnek. Opowiada ona o Liczyrzepie, który pewnego razu najął się jako pomocnik w gospodarstwie do wypasu świń. Kiedy przyszedł czas wypłaty, chciwy gospodarz nie chciał jednak dać Liczyrzepie pieniędzy i ukrył trzy świnie chcąc oskarżyć go o ich stratę w trakcie wypasu, i w ten sposób uniknąć płatności. Duch Gór przejrzał jednak zamiary nieuczciwego gospodarza i przywiódł go na miejsce, gdzie ten wcześniej ukrył zwierzęta. Następnie nadymał trzy świnie tak, że pękły, a na koniec zamienił je w kamienie. Turystyka i ochrona przyrody Skałki znajdują się po obu stronach granicy państwowej, w obrębie dwóch parków narodowych – w Polsce jest to Karkonoski Park Narodowy (KPN) i w Czechach Krkonošský národní park (KRNAP). Tuż przy skałkach wiedzie czerwony szlak (z Hali Szrenickiej), niedaleko wiedzie też zielony szlak (ze Szrenickiej Skały). W odległości około 10 minut piechotą znajduje się szczyt Szrenicy i schronisko. Nieco poniżej (idąc szlakiem w kierunku Łabskiego Szczytu) położona jest Mokra Przełęcz, a ponad nią kolejna granitowa skałka – Twarożnik. Szlaki turystyczne Droga Przyjaźni Polsko-Czeskiej Szklarska Poręba – Trzy Świnki – Równia pod Śnieżką Ścieżka nad Reglami Rozdroże Izerskie – Trzy Świnki – Przełęcz Karkonoska Galeria Przypisy Bibliografia Piotr Migoń: Karkonosze – skały i krajobraz. Jelenia Góra: Dimograf, 2012, s. 53. ISBN 978-83-935532-4-2. Linki zewnętrzne Zdjęcia i opis Trzech Świnek
Tábor-Čápův Dvůr (železniční zastávka)

Tábor-Čápův Dvůr je železniční zastávka ve městě Tábor v Jihočeském kraji. Nachází se na v místě zvaném Čápův Dvůr podle starého dvorce v Táboře, podle nějž nese název i nejbližší ulice – U Čápova dvora. Do provozu ji 15. června 2008 uvedla tehdejší SŽDC. Provozní informace Na zastávce není možnost si koupit jízdenky, odbavení cestujících se provádí ve vlaku. Všechny vlaky zde zastavují jen na znamení. Doprava Zastavují zde osobní vlaky Tábor – Veselí nad Lužnicí – České Budějovice. Tratě Praha – České Budějovice Galerie Odkazy Reference Související články Železniční trať Praha – České Budějovice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tábor-Čápův Dvůr na Wikimedia Commons Příjezdy a odjezdy vlaků 2021
Tábor-Čápův Dvůr

Tábor-Čápův Dvůr – przystanek kolejowy w miejscowości Tabor, w kraju południowoczeskim, w Czechach. Znajduje się na linii 202 Benešov – Czeskie Budziejowice, na wysokości 430 m n.p.m.. Linie kolejowe 220: Benešov – Czeskie Budziejowice Przypisy
Ministerstvo spravedlnosti České republiky

Ministerstvo spravedlnosti České republiky je ústředním orgánem státní správy v justiční oblasti. Ministerstvo bylo zřízeno zákonem č. 2/1969 Sb., o zřízení ministerstev a jiných ústředních orgánů státní správy České republiky. Tento kompetenční zákon (ve znění pozdějších předpisů) vymezuje základní působnost ministerstva, další kompetence jsou zahrnuty v jednotlivých zákonech. Oblasti působnosti Ministerstvo spravedlnosti: je ústředním orgánem státní správy pro soudy, státní zastupitelství, probaci a mediaci a vězeňství (je nadřízeno Vězeňské službě České republiky, zajišťuje její telekomunikační siť) vystavuje právní posudky k úvěrovým a garančním dohodám, v nichž je smluvní stranou Česká republika zastupuje Českou republiku u Evropského soudu pro lidská práva při vyřizování stížností na porušení Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a jejích Protokolů a Mezinárodního paktu o občanských a politických právech a koordinuje provádění rozhodnutí příslušných mezinárodních orgánů řídí Institut pro kriminologii a sociální prevenci, Rejstřík trestů a Justiční akademii vede seznam rozhodců pro spotřebitelské spory vede seznam soudních znalců a tlumočníků Historie Za první republiky ministerstvo sídlilo spolu s tehdejším Nejvyšším správním soudem (Nejvyšší soud sídlil v Brně) v budově bývalé kadetky na adrese Mariánské hradby 2, Praha. Do 31. prosince 1992 ministerstvo vykonávalo také správu státního notářství. Organizační struktura Ministerstvo spravedlnosti sídlí v Praze v několika objektech, přičemž hlavní budova se nachází na adrese Vyšehradská 427/16 na Novém Městě (Praha 2). Vnitřní členění úřadu na sekce, odbory a oddělení určuje organizační řád. Úřad je rozdělen na odborné sekce pod vedením vrchních ředitelů, sekci státního tajemníka a samostatné útvary přímo podřízené ministrovi. Reference Související články Seznam ministrů spravedlnosti České republiky Seznam ministrů spravedlnosti Československa Špitál a chudobinec svatého Bartoloměje Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ministerstvo spravedlnosti České republiky na Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ministerstvo spravedlnosti ČR Oficiální stránky
Ministry of Justice (Czech Republic)

The Ministry of Justice of the Czech Republic (Czech: Ministerstvo spravedlnosti České republiky) is a government ministry of the Czech Republic. The powers of the Ministry of Justice as defined by Section 11 of Act No. 2/1969 Coll. on Creation of Ministries and Other Central Authorities (Competencies Act) are: It is a central authority of the state administration for courts of law and the Public Prosecutor's Office. It gives legal opinion on credit and guarantee agreements, whose party is the Czech Republic. It acts as a central authority of the state administration for prisons; the Prison Service of the Czech Republic is its subsidiary. It acts as a central authority of the state administration for probation and mediation. It represents the Czech Republic claims for breaching the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and its Protocols and the International Covenant on Civil and Political Rights and coordinates the execution of the decisions of the relevant international bodies. List of ministers of justice Czechoslovakia (1918-1968) František Soukup: November 14, 1918 - July 8, 1919 František Veselý: July 8, 1919 - May 25, 1920 Alfred Meissner: May 25, 1920 - September 15, 1920 Augustin Popelka: September 15, 1920 - September 26, 1921 Josef Dolanský: September 26, 1921 - December 9, 1925 Karel Viškovský: 9 December 1925 - 18 March 1926 Jiří Haussmann: March 18, 1926 - October 12, 1926 Robert Mayr-Harting: October 12, 1926 - December 7, 1929 Alfred Meissner: December 7, 1929 - February 14, 1934 Ivan Dérer: February 14, 1934 - September 22, 1938 Vladimir Fajnor: 22 September 1938 - 4 October 1938 and 4 October 1938 - 14 October 1938 Ladislav Karel Feierabend: October 14, 1938 - December 1, 1938 Jaroslav Krejci: 1 December 1938 - 15 March 1939 [p 1] Jaroslav Stránský: April 5, 1945 - November 6, 1945 [p 2] Prokop Drtina: November 6, 1945 - February 25, 1948 Alexej Čepička: 25 February 1948 - 25 April 1950 Štefan Rais: April 25, 1950 - September 14, 1953 Václav Škoda: September 14, 1953 - December 12, 1954 Jan Bartuška: December 12, 1954 - June 16, 1956 Václav Škoda: June 16, 1956 - July 11, 1960 Alois Neuman: July 11, 1960 - April 8, 1968 Bohuslav Kučera: April 8, 1968 - December 31, 1968 Czech Republic (1969-present) As part of the independent Republic See also Justice ministry Seznam ministrů spravedlnosti České republiky(List of ministers of justice of the Czech Republic) Seznam ministrů spravedlnosti Československa (List of ministers of justice of Czechoslovakia) Politics of the Czech Republic References External links in Czech Official website Ministerstvo spravedlnosti České republiky Prison Service of the Czech Republic Supreme Public Prosecutor’s Office of the Czech Republic Probation and Mediation Service of the Czech Republic
Ministère de la Justice (Tchéquie)

Le ministère de la Justice (en tchèque : Ministerstvo spravedlnosti) est le département ministériel chargé de l'administration des tribunaux, du ministère public et du système pénitentiaire en Tchéquie. Il est dirigé depuis le 15 décembre 2025 par le libéral-conservateur Jeroným Tejc. Historique Organisation Attributions Liste des ministres Références (cs) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en tchèque intitulé « Ministerstvo spravedlnosti České republiky » (voir la liste des auteurs). Liens externes Site officiel Portail de la Tchéquie Portail de la politique Portail du droit
Ministerstwo Sprawiedliwości Czech

Ministerstwo Sprawiedliwości Republiki Czeskiej (cz. Ministerstvo spravedlnosti České republiky, MS) – utworzone na mocy ustawy nr 2/1969 Sb. o powołaniu ministerstw i innych centralnych organów administracji państwowej Czeskiej Republiki Socjalistycznej. Kompetencje Wymieniona ustawa (w § 11) określa, że do zakresu obowiązków MS należą: wydawanie opinii prawnych niezbędnych do umów pożyczkowych i poręczeniowych, w których stroną jest państwo reprezentowanie Czech przed Europejskim Trybunałem Praw Człowieka w przypadku rozpatrywania skarg naruszających Konwencję Praw Człowieka i Podstawowych Wolności i jej protokołów oraz Międzynarodowy Pakt Praw Obywatelskich i Politycznych, a także koordynowanie wdrażania odpowiednich decyzji organów międzynarodowych regulowanie pracy Instytutu Kryminologii i Zapobiegania Społecznego, rejestru karnego i Akademii Sądowej nadzorowanie Służby Więziennej Republiki Czeskiej i zapewnianie sieci telekomunikacyjnej w więzieniach przeprowadzanie mediacji i probacji prowadzenie listy arbitrów do rozstrzygania sporów konsumenckich Od 15 grudnia 2025 roku Ministrem Sprawiedliwości jest Jeroným Tejc, bezpartyjny, wskazany przez partię ANO 2011. Lista ministrów Czechy w składzie Czechosłowacji (do 1992 r.) Czechy (od 1993 r.) Przypisy Bibliografia Rulers.org Linki zewnętrzne MS.cz
Zbudov (przystanek kolejowy)

Zbudov – przystanek kolejowy w miejscowości Zbudov, w kraju południowoczeskim, w Czechach. Znajduje się na linii 190 Pilzno - Czeskie Budziejowice, na wysokości 390 m n.p.m.. Linie kolejowe 190: Pilzno – Czeskie Budziejowice Przypisy
Zespół klasztorny Sióstr Elżbietanek w Jabłonkowie

Zespół klasztorny Sióstr Elżbietanek w Jabłonkowie – klasztor elżbietanek jabłonkowskich w Jabłonkowie, w kraju morawsko-śląskim, w Czechach. Historia Powstanie klasztoru związane jest z założeniem szpitala w mieście w 1856 roku. Elżbietanki do Jabłonkowa w 1859 roku sprowadził ks. Wawrzyniec Piontek, celem podniesienia poziomu opieki zdrowotnej w mieście. Konwent elżbietanek w Wiedniu pozytywnie odpowiedział na jego prośbę i przysłał do Jabłonkowa siostrę Bonawenturę Sobotka, która kierowała szpitalem, a potem tworzeniem się klasztoru. Klasztor wybudowano w 1861 roku na lewym brzegu Olzy, na wschód od kościoła parafialnego, na tzw. „Kałuży”. Wpierw był filią Klasztoru Sióstr Elżbietanek w Cieszynie, później w 1863 roku biskup wrocławski Heinrich Förster potwierdził samodzielność konwentu sióstr elżbietanek a siostrę Bonawenturę uczynił pierwszą matką przełożoną. Położenie nad Olzą nie było jednak szczęśliwe, ze względu na wezbrania i powodzie pobliskiej Olzy. W latach 20. XX wieku zdecydowano się na budowę nowego zespołu klasztornego, tym razem dalej oraz wyżej położonego od rzeki, na wzgórzu zwanym „Antóniczek”. Poświęcenie nowego klasztoru odbyło się 5 czerwca 1928 roku. W 1932 stanął obok niego kościół klasztorny pw. św. Józefa. 3 maja 1958 roku zespół klasztorny został wpisany do czeskiego rejestru zabytków. Zobacz też Elżbietanki cieszyńskie Elżbietanki z Akwizgranu Przypisy Bibliografia Stezka historií Jablunkova / Ścieżka historycznym Jabłonkowem. Jabłonków: Jablunkovské Informační centrum, 2012, s. 13-14. Michał Kowalski: Śląsk Cieszyński - Po obu stronach Olzy. Wyd. II. Kraków: Amistad Sp. z o.o. - Program PolskaTurystyczna.pl, 2009, s. 76-77. ISBN 978-83-7560-069-8.
Židovský hřbitov v Puclicích

Židovský hřbitov v Puclicích, založený údajně v roce 1750, leží jihozápadně od obce Puclice s přístupem po polní cestě odbočující doprava v půli silnice na Křenovy. Dochováno je přes 200 náhrobních kamenů. Areál je dobře udržován, ohrazen vysokou zdí a zamyká se. Klíč lze zapůjčit v penzionu Koza v obci Vránov. I přes zrušení místní židovské obce dle zákona z roku 1890 se zde pohřbívalo až do začátku nacistické okupace. Místní synagoga byla po přestavbě k obytným účelům zbořena v roce 1959. Reference Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek v Plzeňském kraji Puclice Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Puclicích na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Puclice)

Der Jüdische Friedhof Puclice ist ein jüdischer Friedhof etwa einen Kilometer südwestlich von Puclice (deutsch Putzlitz), einer Gemeinde in der Region Plzeňský kraj im Südwesten Böhmens. Geschichte 1724 lebten in Puclice vier jüdische Familien mit insgesamt 29 Personen. Der südwestlich von Puclice am Waldrand gelegene Friedhof wurde 1750 angelegt. Es gab eine Chewra Kadischa zu der außer den Juden aus Puclice und Staňkov auch Juden aus Horšovský Týn (deutsch: Bischofteinitz) und Koloveč (deutsch: Kolautschen) gehörten. Schon vor 1870 gab es in Puclice einen Synagogenverein, der dort am Dorfweiher eine Synagoge erbaut hatte, die bis 1975 bestand und dann abgerissen wurde. 1870 wurde die Kehillah Staňkov gegründet. Zunächst war Staňkov Filialgemeinde von Horšovský Týn. Aber 1890 wurde Horšovský Týn an die Gemeinde Domažlice (deutsch: Taus) angegliedert. Der Gemeinde Staňkov gehörten neben Staňkov selbst die Juden der Ortschaften Puclice, Nový Dvůr (deutsch: Neuhof), Velký Malahov (deutsch: Großmallowa) und Lštění (deutsch: Elschtin) an. 1910 gab es 41 Juden, 1922 nur noch 33 Juden in der Gemeinde. 1930 gab es in Puclice 2 und in Staňkov 30 Juden. Die letzte jüdische Beerdigung auf diesem Friedhof fand 1942 statt. Beschreibung Der jüdische Friedhof in Puclice hat mehr als 20 Grabsteine aus dem 19. bis 20. Jahrhundert, die sich an ihren ursprünglichen Plätzen befinden. Die Grabsteine bestehen aus Marmor, Granit und Sandstein und tragen Inschriften in hebräischer, deutscher und tschechischer Sprache. Der Friedhof ist von einer hohen Mauer umgeben und abgeschlossen. In der zweiten Hälfte des 20. Jahrhunderts war er von vereinzelten Akten des Vandalismus betroffen. Der Friedhof gehört der jüdischen Gemeinde Pilsen. Weblinks Puclice - jüdischer Friedhof Einzelnachweise
Vodní nádrž Kořensko

Vodní dílo Kořensko bylo budováno na řece Vltavě od 80. let 20. století, vlastní betonová část v letech 1986–1991 souběžně s vodním dílem Hněvkovice, se kterým tvoří soustavu vodních děl určených k potřebám jaderné elektrárny Temelín. Hráz přehrady se nachází zhruba dva kilometry pod ústím Lužnice do Vltavy v oblasti vzdutí vodní nádrže Orlík (říční kilometr 200,405). Projektovým smyslem díla měla být ochrana před odpadními vodami z jaderné elektrárny Temelín a nadměrným oteplováním říční vody (homogenizace odpadních vod) a zajištění stálé úrovně hladiny v oblasti Týna nad Vltavou. Vodní dílo dostalo název po osadě Kořensko, která zanikla v souvislosti s výstavbou vodní nádrže Orlík. Jez Jezové betonové těleso tvoří tzv. „ponořený stupeň“, což znamená, že voda je zadržována pouze v době, kdy hladina vody v Orlické nádrži nedosahuje svého maxima (354 m n. m.). V době, kdy je kóta hladiny v Orlíku vyšší než 353,05 m n. m. (maximální provozní hladina VD Kořensko), je těleso zatopeno vzdutou vodou Orlické nádrže. Stavba jezu je členěna na čtyři pole o délce 4×20 m. Hradicí konstrukce je tvořena dutou ocelovou klapkou o hradicí výšce 4,8 m. Spodní stavba odtoku je betonová, se zaobleným prahem nade dnem. Malé vodní elektrárny Malá vodní elektrárna Kořensko 1 Při levém břehu je mezi jezem a plavební komorou malá vodní elektrárna s dvěma přímoproudými kolenovými Kaplanovými turbínami o průměru 3 000 mm, které mají při hltnosti 2× 35 m3·s−1 a spádu 6,2–2,0 m maximální výkon 2× 1,9 MW. V roce 2020 tato elektrárna vyrobila 2 101 MWh elektrické energie. Malá vodní elektrárna Kořensko 2 Voda, kterou Jaderná elektrárna Temelín vrací do Vltavy, teče přes Peltonovu turbínu malé vodní elektrárny Kořensko 2. Vodní elektrárna Kořensko 2 v roce 2023 vyrobila 2 099 MWh elektrické energie. Plavební komora Plavební komora o půdorysných rozměrech 45,0 × 6,0 m je určena pro lodě do nosnosti 300 t. Byla vybavena dodatečně a v provozu je od roku 2000. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Kořensko na Wikimedia Commons
Jemnice

Jemnice (deutsch Jamnitz, älter auch Jemnitz, Gemnitz und Jempnitz) ist eine Stadt in Tschechien mit 4300 Einwohnern in der mährischen Region Vysočina. Die Stadt ist Mitglied der Mikroregion Jemnice. Geschichte Das wirtschaftliche und kulturelle Zentrum liegt auf einer Anhöhe über dem Fluss Želetavka. Aus strategischen Gründen und zur besseren Verteidigung wurde es 1227 auf Geheiß des Königs Ottokar I. auf einem Felsen über dem Fluss gegründet. Allerdings wurde der Bau der Befestigung erst im 14. Jahrhundert beendet. Am 4. Februar 1327 erhielt die Stadt von König Johann weitere Privilegien und wurde Freie Königliche Stadt. Im 19. Jahrhundert wurde Jemnice zweimal von der Pest heimgesucht und während des Brandes 1832 wurde das Stadtzentrum schwer beschädigt. In Jamnitz befand sich früher auch ein Kloster der Franziskaner-Observanten (OFMObs), in dessen ehemaliger Kirche bedeutende Wandmalereien entdeckt wurden. Stadtgliederung Die Stadt Jemnice besteht aus den Ortsteilen Louka (Lauka), Jemnice (Jamnitz) und Panenská (Frauendorf). Sehenswürdigkeiten Jüdisches Viertel und Jüdischer Friedhof Stadtbefestigung Schloss Jemnice Pallavicini-Mausoleum über dem Tal der Želetavka bei Louka, nördlich der Stadt Verkehr Jemnice ist Endpunkt der nicht mehr regulär im Personenverkehr bedienten Bahnstrecke Moravské Budějovice–Jemnice. Städtepartnerschaften Osterreich Raabs an der Thaya, Österreich Polen Reszel, Polen Söhne und Töchter der Stadt Hugo Charlemont (1850–1939), österreichischer Maler David Oppenheim (1816–1876), Rabbiner Joachim Heinrich Oppenheim (1832–1891), Rabbiner Oskar Srnka (1884–1966), Professor für Schwachstromtechnik und Rektor der Deutschen Technischen Hochschule in Brünn Karel Werner (1925–2019), tschechoslowakisch-britischer Indologe, Orientalist und Religionswissenschaftler Weblinks Jemnice (Jamnitz)-Die Geschichte: www.raabs-thaya.gv.at - Partnerstadt (deutsch) Einzelnachweise
Jemnice

Jemnice es una localidad del distrito de Třebíč en la región de Vysočina, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 4034 habitantes. Se encuentra ubicada al sureste de la región, cerca de la orilla del río Jihlava (cuenca hidrográfica del Danubio), y de la frontera con Austria y la región de Moravia Meridional.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Jemnice.
Jemnice

Jemnice (prononciation tchèque: [ˈjɛmɲɪtsɛ]) (en allemand : Jamnitz) est une ville du district de Třebíč, dans la région de Vysočina, en République tchèque. Sa population s'élevait à 3 975 habitants en 2024. Géographie Jemnice se trouve à 8 km au nord-est de Moravské Budějovice, à 32 km au sud-ouest de Třebíč, à 41 km au sud-est de Jihlava à 152 km au sud-est de Prague. La commune est limitée par Chotěbudice et Lomy au nord, par Budkov, Mladoňovice, Lhotice et Slavíkovice à l'est, par Kostníky, Jiratice, Radotice et Menhartice au sud et par Pálovice, Budíškovice et Třebětice à l'ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1197. Transports Par la route, Jemnice se trouve à 25,5 km de Telč, à 39 km de Třebíč, à 50 km de Jihlava et à 151 km de Prague. Notes et références Portail de la Tchéquie Portail de la Moravie
Jemnice

Jemnice település Csehországban, a Třebíči járásban. Jemnice Mladoňovice, Lomy, Báňovice, Dešná, Budíškovice, Třebětice, Staré Hobzí, Lhotice, Radotice, Menhartice, Slavíkovice, Kostníky, Jiratice, Pálovice, Chotěbudice és Budkov településekkel határos. Lakosainak száma 3964 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Jemnice

Jemnice (Duits: Gamnitz of Jamnitz) is een Moravische stad in de Tsjechische regio Vysočina, en maakt deel uit van het district Třebíč. Jemnice telt 3964 inwoners (2021). Archeologisch onderzoek laat zien dat het gebied van de huidige stad al in de stenen tijdperk werd bewoond. De oudste schriftelijke vermelding van de stad is uit 1227. Het historische stadscentrum vormt een beschermd stadsgezicht. Sinds 2013 heeft ook het historische evenement en stadsfeest Barchan een plaats gekregen in Seznam nemateriálních statků tradiční lidové kultury České republiky de Tsjechische equivalent van de Inventaris Immaterieel Cultureel Erfgoed Nederland. Etymologie De naam Jemnice (in het Duits Jamnitz) komt uit de Tsjechische "jam-n-ica" die ontleend is aan "jáma" of "jamník" met de betekenis van respectievelijk een gat en degene die de gaten maakt of in de gaten werkt. Dit verwijst naar de zilverwinning die in de omgeving van Jemnice in de middeleeuwen plaatsvond. Geschiedenis Het oudste deel van de stad (Podolí) ligt aan de rechteroever van het riviertje Želetavka. Vanuit de Romaanse nederzetting is alleen een toren van toenmalige rotonde gebleven. Sommige historici pleiten ervoor dat deze toren en het schip van de huidige Sint Jacobskerk eigenlijk een deel van een hof of walburcht vormden. De ontplooiing van de zilverwinning leidde ook tot het verrichten van een nieuwe nederzetting op het voorgebergte aan de linker kant van het riviertje. De burcht werd daar waarschijnlijk al in de 11de eeuw gebouwd maar de eerste schriftelijke vermelding over de stad komt pas uit het jaar 1227 in een document van de koning Ottokar I van Bohemen. In dit document werd het verkoop van een klooster Lovětín goedgekeurd om het versterken van twee strategische steden (Jemnice en Znojmo) te financieren. In 1327 kreeg de stad grote privilegiën van de koning Jan van Bohemen. Jemnice was vastgelegd als een grensstad met een strategische rol. Naast de voltooiing van de versterking, kreeg de stad bier- en mijlenrecht toegekend en was van heffingen in Bohemen en Moravië vrijgesteld. Externe link (cs) Officiële website
Jemnice

Jemnice (niem. Jamnitz) − miasto na Morawach w Czechach, w kraju Wysoczyna. Według danych z 31 grudnia 2003 powierzchnia miasta wynosiła 3 242 ha, a liczba jego mieszkańców 4 311 osób. Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny W miejscowości jest stacja kolejowa Jemnice. Linki zewnętrzne Strona miasta
Емнице

Емнице (чеш. Jemnice, нем. Jamnitz) — город на юге Чехии, в крае Высочина. Хозяйственный и культурный центр Емнице находится на возвышенности, над рекой Желетавка. Город состоит из трёх районов: Лоука, Емнице и Паненска. История Основан был как замок на скале над рекой в 1227 году по указу короля Пршемысла Отакара I. Строительство замка Емнице было окончено лишь в XIV столетии. 4 февраля 1327 года Емнице получил от чешского короля Яна Люксембургского торговые привилегии и становится королевским вольным городом. В XIX столетии город дважды опустошала эпидемия чумы. В 1832 здесь бушевал сильный пожар, значительно повредивший центр города. Достопримечательности Еврейские квартал и кладбище Городская крепость Музей Паллавичини в долине Желетавки близ Лоуки, севернее города Костёл Святого Станислава Замок Емнице Население Города-побратимы Примечания