NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Štít (Křeslice)

Štít je hospodářský dvůr. Nachází se na území dnešních Křeslic v Praze. Štít je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Tato usedlost byla postavena někdy kolem roku 1822, kdy získala svůj současný klasicistní vzhled. Sloužila jako místo pro chov koní i jako sýpka. V roce 1958 byla stavba prohlášena kulturní památkou. V současnosti chátrá. V areálu dvora při severním křídle se nachází malé občerstvení s altánem. V bezprostředním okolí prochází cyklostezka A23, naučná stezka „Povodím Botiče“, zelená turistická stezka, vedoucí z Kateřinek do Uhříněvsi a červená turistická stezka, vedoucí z Hostivaře dále údolím Botiče do Průhonice. Popis Jde o tříkřídlovou budovu uzavírající dvůr. Střední křídlo je třípatrové, s viditelně zazděnými okny, z období přeměny dvoru na sýpku. Severní křídlo je přízemní s valeně klenutým sálem, sloužícím jako stáje. Jižní křídlo obsahuje řadu valeně klenutých místností, sloužících v minulosti jako sklady a chlévy. Ze západu uzavírá vnitřní dvůr kamenná zeď s branou. Reference Literatura HOLEC, František aj. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Sv. 7, Praha a okolí. 1. vyd. Praha: Svoboda, 1988. 221 s. S. 46. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tvrz Štít na Wikimedia Commons Hospodářský dvůr Štít na serveru Hrady.cz
Kosteliska

Ptačí park Kosteliska je soukromá nevládní rezervace, zaměřená na ochranu ptáků na loukách v nivě Kyjovky severně od Jarohněvického rybníka v katastru města Dubňany a z malé části také obce Hovorany v okrese Hodonín. Název je převzat z pomístního jména louky při severovýchodním okraji ptačího parku. Na území ochranáři nasadili kozy, ovce, čtyři krávy uherského stepního skotu a čtyři koně, aby spásáním trávy a rozdupáváním luk vytvořili vhodnější prostředí pro původní druhy rostlin. Díky tomu vyklíčily na území rezervace slanomilné druhy rostlin jako kyprej yzopolistý, merlík slanomilný či řepeň durkoman. V srpnu 2023 byla v rezervaci v rámci česko-slovenského projektu Kam za vtákmi postavena pozorovatelna ptáků. Fauna Na území rezervace bylo při entomologickém průzkumu v roce 2020 nalezeno 99 ohrožených druhů hmyzu včetně brouka dřepčíka Longitarsus substriatus, který byl v Česku pozorován po více než třiceti letech a byl už považován za vyhynulého. Rozmnožuje se zde užovka stromová. Ptačích druhů bylo na území rezervace zaznamenáno 200. Vyskytují se zde např. lžičák pestrý, čírka modrá, husice liščí, bukač velký, volavka červená, volavka vlasatá, čáp černý, kolpík bílý, orel mořský, orlovec říční, moták pochop, jeřáb popelavý, chřástal vodní, vodouš rudonohý, pisila čáponohá, strakapoud prostřední, žluna šedá, sýkořice vousatá, moudivláček lužní, ťuhýk šedý, slavík modráček či skřivan lesní. Reference Externí odkazy Ptačí park Kosteliska na webu České společnosti ornitologické
N-S 82 Březinka

N-S 82 „Březinka“ je samostatný pěchotní srub těžkého opevnění, který byl součástí pevnostního systému předválečné Československé republiky. Byl postaven v roce 1937 v režii ŽSV Náchod v rámci stavebního podúseku Polsko. V době mobilizace v září 1938 byl plně vybaven a vyzbrojen. Za války byl, podobně jako většina těžkých objektů, devastován odstraněním pancéřových prvků, po válce chátral v zapomnění. V letech 1988 – 2000 byl rekonstruován Klubem vojenské historie Náchod do stavu v roce 1938. Srub se nachází v blízkosti dělostřelecké tvrze Dobrošov. N-S 82 „Březinka“ je samostatný, oboustranný, dvoupodlažní pěchotní srub, postaven ve II. stupni odolnosti. Objekt byl postaven ve svahu a je proto výškově lomený. Levou skupinou hlavních zbraní uzavíral údolí Bělovsi a společně s dalšími samostatnými objekty a dělostřelectvem z Dobrošova bránil klíčovou přístupovou cestu k Náchodu. Pravou skupinou hlavních zbraní vytvářel palebnou přehradu směrem k sousednímu objektu N-S 81 Lom a k dobrošovské tvrzi. Pro objekt se počítalo s osádkou 32 mužů. Objekt byl vybetonován souvisle ve dnech 4. – 9. října 1937. Je vybaven vrtanou, 61 m hlubokou studnou. Kubatura železobetonu dosáhla 1365 kubických metrů. V rekonstruovaném objektu je k vidění unikátně dochovaná a funkční filtrovna z roku 1938. Od roku 2003 je v levé střelecké místnosti umístěn originální pevnostní protitankový kanón vzor 36 ráže 47 mm, který byl získán z norské pevnosti Oscarsborg. Jedná se o kanón původně umístěný právě na Březince. Vrtaná studna v týlovém patře je rovněž plně funkční a vybavena původním vodním čerpadlem Royal, které členové KVH Náchod na počátku devadesátých let objevili při průzkumu objektu N-S 91 Rozhledna. Březinka patří mezi nejlépe rekonstruované objekty československého těžkého opevnění a podle převládajícího názoru v tomto ohledu dokonce drží primát. Výzbroj směrem k Náchodu (levá strana) protitankový kanón vz.36 ráže 47 mm spřažený s těžkým kulometem vz.37 ráže 7,92 mm dva spřažené těžké kulomety vz.37 ráže 7,92 mm směrem k Náchodu těžký kulomet vz.37 ráže 7,92 mm ve zvonu směrem k Dobrošovu (pravá strana) dva těžké kulomety vz.37 lehký kulomet vz.26 ráže 7,92 mm ve zvonu pod betonem 4 lehké kulomety vz.26 k ochraně střílen hlavních zbraní a vchodu 2 granátové skluzy Přístup od Lázní v Bělovsi pěšky kolem hotelu Bonato přímo do kopce po turistické značce od tvrze Dobrošov pěšky po zelené turistické značce Odkazy Reference Související články Československé opevnění Všeobecná mobilizace 1938 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu N-S 82 Březinka na Wikimedia Commons http://www.brezinka.cz http://brezinka.zuby-broumov.cz Toulavá kamera 1, str. 54-56, ISBN 80-7316-228-8
Vila Koretz

Vila Koretz se nachází v lázeňské části Karlových Varů ve čtvrti Westend v ulici Petra Velikého 862/2. Pochází z roku 1876. Historie Vilu postavil stavitel Josef Koretz v roce 1876 a nazval ji svým jménem – vila Koretz. Stavební plány se však nedochovaly. Po konci druhé světové války byla v rámci vyvlastnění soukromého majetku zestátněna. V letech 2013–2014 došlo k rekonstrukci. Ta byla vzhledem k unikátnosti i stáří budovy náročná; stála 70 milionů korun. Realizovala ji karlovarská stavební firma Mudicon. V současnosti (únor 2021) je vila evidována jako objekt k bydlení ve vlastnictví společnosti Anitram, s. r. o. Popis Objekt se nachází ve čtvrti Westend v ulici Petra Velikého 2, č. p. 862. Stojí na pravidelném půdorysu. Nároží jsou okosená s mělkými rizality zakončené balkony. Vstup je situovaný na severní straně do rizalitu, který je zakončen volutovým štítem s trojúhelným frontonem. Na jižní straně vystupuje z půdorysu půlkruhové těleso schodiště. Okna v přízemí jsou zakončena půlkruhem, v patrech jsou obdélná s přímými nadokenními římsami. Po stranách dveří na balkon vstupního rizalitu jsou pilastry s korintskými hlavicemi; stejně jsou rámována i okna v nárožních rizalitech. Tytéž pilastry má apsida na schodišti. Fasáda jižní strany je v prvém patře zdobena motivy kruhů, ve druhém pak hlavami lvů. Římsy jsou bohatě profilované, korunní římsa je konzolová. Do mansardové střechy byly dodatečně přidány vikýře (plány na přístavbu mansard jsou až z let 1894–1895). U vstupního průčelí bylo postaveno mohutné půlkruhové schodiště do zahrady s různými romantickými stavbami dřevěných loubí. Z těchto se však nic nezachovalo. Odkazy Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Karlovarský Westend. Karlovy Vary: Karlovarské muzeum v Karlových Varech v edici Dějiny a příroda Karlovarska, 1998. 276 s. ISBN 80-238-4494-6. Kapitola Vývoj vilové čtvrti Westend, s. 28–29, 162–163. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vila Koretz na Wikimedia Commons Rekonstrukce lázeňské vily Koretz v Karlových Varech – informace na stránce stavební společnosti Mudicon, autoři Jiří Pilný, Václav Skopový [cit. 2020-12-27]
Elektrárna Kolín

Elektrárna Kolín je původně uhelná tepelná elektrárna na pravém břehu Labe v místní části Kolín V - Zálabí, vyrábějící teplo a elektřinu. Od roku 2024 používá jako zdroj energie jen biomasu. Dějiny Vybudována byla v letech 1930–32 společností ESSO (Elektrárenský svaz středolabských okresů) na místě bývalého cukrovaru. Vystavěna byla dle návrhu Jaroslava Fragnera ve funkcionalistickém stylu a ačkoliv není památkově chráněna, je považována za významnou technickou památku pro dochování podstatných prvků původního vzhledu českého industriálního funkcionalismu. Elektrárna vyráběla elektřinu dříve primárně ve hnědouhelném kotli K8 z roku 2003 a kromě toho v plynovém kotli K6 z roku 1994. Kromě výroby elektřiny také zásobuje teplem 7000 domácností a průmyslové podniky v okolí. Celkový instalovaný výkon byl 239,7 MWt. Od podzimu roku 2024 přešla elektrárna od uhlí výlučně na spalování biomasy. Výbuch Dne 28. prosince 2020 krátce před 11 hodinou došlo v elektrárně k výbuchu a následnému silnému požáru vznícením uhelného prachu v kotelně, ten byl pod kontrolou až v 16:15 hodin. Podle předběžných odhadů vznikla škoda v řádech desítek milionů korun. Hasiči vyhlásili druhý stupeň a potom třetí stupeň ze čtyř stupňů požáru. Kolín pokryl dým z výbuchu a radnice vyzvala obyvatele Kolína, aby nevětrali. Nikdo se při výbuchu nezranil, a ani nezemřel.[zdroj?] Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tepelná elektrárna Kolín na Wikimedia Commons Elektrárna ESSO [online]. Industriální topografie České republiky [cit. 2020-12-28]. Dostupné online. Elektrárna ESSO v Památkovém katalogu Oficiální stránky
Dům Herschmann

Dům Herschmann, znám též pod jménem dům Gdaňsk, stojí v obchodně-správní části města Karlovy Vary v ulici Zeyerova 892/7. Byl postaven v roce 1935. Historie Dům nechal v roce 1935 na místě staršího objektu z roku 1879 postavit doktor Friedrich Herschmann. Projekt vypracoval v listopadu 1934 architekt Luis Sichert jun. Stavební práce zrealizovala stavební firma Kubíček & Baier, betonové konstrukce firma Burde & Fuchs. K vyzdívkám byly použity betonové tvárnice firmy Duro-Beton z Chomutova. Objekt byl budován za účelem obchodního využití. Po dokončení stavby v červenci 1935 se stal jedním z nejmodernějších obchodních domů v západních Čechách. V současnosti (únor 2021) je stavba evidována jako objekt k bydlení ve vlastnictví společnosti AGAB s. r. o. Popis Pětipatrový nárožní dům stojí v centru města na nároží ulic T. G. Masaryka a Zeyerovy. Je jedním z nejčistších příkladů funkcionalismu a konstruktivismu v Karlových Varech. Fasádu zvýrazňují předstupující vertikální pásová okna. Za zmínku stojí i třikrát odstupňované nároží. Přízemí a prvé patro domu je pronajato společnosti UniCredit Bank Czech Republic. Odkazy Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Průvodce architekturou Karlových Varů. 1. vyd. Praha: Národní památkový ústav, ústřední pracoviště, 2012. 511 s. ISBN 978-80-87104-63-7. Kapitola UniCredit Bank (Dům Gdaňsk – obchodní dům Herschmann), s. 330. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu dům Herschmann na Wikimedia Commons
Vila Fink

Vila Fink, nazývaná sanatorium Westend či sanatorium Fink, se nachází v ulici Krále Jiřího 1181/16 ve čtvrti Westend v Karlových Varech. Byla postavena v letech 1908–1909 ve stylu romantismu. Historie Vilu si nechal postavit Franz Fink von Finkenheim, primář chirurgického oddělení karlovarské nemocnice. Zamýšlel ji využívat pro své soukromé sanatorium. Projekt vypracoval karlovarský architekt Alfred Bayer, který v téže době stavěl v sousedství vilu pro svoji rodinu. Stavba vily Fink probíhala v letech 1908–1909. Doktor Fink zde otevřel chirurgický léčebný ústav sanatorium Westend, později nazývaný sanatorium Fink. V následujících letech byly provedeny menší stavební úpravy, které však ráz objektu nezměnily. Šlo o přístavbu arkýře a lodžie, zazdění otevřených lodžií či úpravu vstupního vestibulu. Po druhé světové válce byl objekt znárodněn. V letech 1949–1953 byl ve vile umístěn internát větve porodních asistentek Vyšší školy sociálně zdravotní. Od dubna 2005 proběhly ve vile stavební úpravy dle návrhu stavební a projekční kanceláře Jurica, a. s. Investorem byla společnost VDM Projekt s. r. o., úpravy realizovala firma Oblastní stavební a. s. V roce 2014 byla vila zařazena do seznamu navrhovaných objektů k zápisu do Ústředního seznamu nemovitých kulturních památek na území MPZ Karlovy Vary. V současnosti (únor 2021) je stavba evidována jako bytový dům v majetku společenství vlastníků jednotek. Popis Vila stojí ve vilové čtvrti Westend v ulici Krále Jiřího 16, č. p. 1181. Má podobu romantického hrádku s mohutnou hranolovou věží na západním nároží. Stavba je doplněna množstvím věžiček, arkýřů, lodžií a cimbuřím. Z ulice Krále Jiřího se k vile vstupuje bránou s cimbuřím a dvěma postranními strážními věžičkami. Odkazy Poznámky Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Průvodce architekturou Karlových Varů. 1. vyd. Praha: Národní památkový ústav, ústřední pracoviště, 2012. 511 s. ISBN 978-80-87104-63-7. Kapitola Vila Fink, s. 294. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vila Fink na Wikimedia Commons Stavební úpravy objektu čp.1181, Krále Jiřího Vila FINK, Karlovy Vary – informace na stránce Jurica, a. s. [cit. 2021-01-01] Karlovarská architektura vzbuzuje obdiv a úctu, přesto je pro mnohé anonymní – článek na stránce Sokolovský deník.cz, autor: redakce, 2015-09-28 [cit. 2021-01-01]
Velká aula Karolina

Velká a malá aula Karolina jsou dva hlavní slavnostní sály Karolina, nejstarší historické budovy Univerzity Karlovy v Praze. Gotické budovy pocházejí z doby založení univerzity ve 14.-15. století, jejich současná podoba gotických prostor je výsledkem stavebních úprav architekta Jaroslava Fragnera. Velká aula Velká aula se nachází v prvním poschodí historické budovy Karolina a je hlavním a největším sálem Karolina. Kapacita velkého sálu je 405 sedících osob a 30 míst k stání. Dalších 19 míst je určeno pro přísedící. Konají se zde slavnostní shromáždění, imatrikulace a promoce studentů a absolventů a členů akademické obce, jmenování profesorů a některé další události, např. zahajování a ukončování konferencí, či konání koncertů apod. Výzdoba Ve středové části sálu, naproti vstupu, se nachází gotický arkýř s původní univerzitní kaplí. V arkýři je umístěn oltář – gotický obraz Panny Marie. Před ním je mramorová náhrobní deska profesora Matouše Collina z Chotěřiny z poloviny 16. století. Téměř celou stěnu přední části sálu zaujímá tapiserie s motivem klečícího Karla IV. předávajícího zakládací listinu univerzity sv. Václavovi, podle předobrazu vyobrazeného na nejstarším pečetidle Karlovy univerzity z roku 1348 a dále některé části textu z listiny. Autorkou tapiserie je M. Teinitzerová podle návrhu V. Sychry (1948). Nad čelní částí auly jsou umístěny znaky korunních zemí Českého království. Po levé straně sálu před gobelínem je socha stojícího Karla IV. s listinou v ruce. Socha je dílem K. Pokorného z roku 1950. V aule jsou také barokní varhany, které sem sem byly přeneseny ze zrušené jezuitské koleje v Chomutově při rekonstrukci sálu v polovině 20. století. Malá aula Malá aula původně sloužila jako posluchárna lékařské fakulty. V čele sálu jsou barokní obrazy sv. mučedníků Kosmy a Damiána. Dále jsou zde obrazy profesorů fakulty medicíny a barokní obrazy od Jana Jiřího Heinsche, Petra Brandla, Jana Petra Molitora ad. Malá aula také sloužila pro volby rektorů pražské univerzity. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velká aula Karolina na Wikimedia Commons
Vidovská estakáda

Vidovská estakáda je dálniční most převádějící dálnici D3 přes údolní nivu Malše v silničním km 139,859 a silnici III/15523 v km 139,2 mezi obcemi Vidov a Roudné jižně od Českých Budějovic. Délka estakády je 792 m a most má 19 polí. Jedná se ve skutečnosti o dva mosty, pro každý směr dálnice jeden. Mosty jsou dvoutrámové monolitické, uložené jsou na dvojicích pilířů. Most byl otevřen spolu s navazujícími úseky dálnice 21. prosince 2024. Výstavba Výstavbu prováděla firma Doprastav. Práce na mostě byly zahájeny v roce 2018 vytyčením trasy a kácením. V roce 2019 pak proběhly přeložky sítí a skrývka ornice, výstavba mostu pro potřeby stavby a začaly práce na mostních pilířích. Každá dvojice pilířů se společnou patkou je založena na minimálně osmi vrtaných železobetonových velkoprůměrových pilotách. Pilíře byly dokončeny v září 2020 a v té době začala montáž skruží. Na konci roku 2020 byl dokončen první segment mostu z budějovické strany ve směru na Budějovice. V roce 2021 byla dokončena všechna pole kaplického směru mostu, v roce 2022 byl postaven budějovický most. V té době došlo i k dokončení navazujících zemních těles a započalo se s betonáží říms. V roce 2023 byl most stavebně dokončen, ale protože se čekalo na dokončení tunelu Pohůrka, bylo otevření tohoto úseku dálnice odloženo až na konec roku 2024. Veřejnost se mohla na most poprvé oficiálně dostat v rámci dne otevřených dveří v září 2024. Do provozu byl uveden spolu s navazujícími úseky dálnice 21. prosince 2024. Technické údaje Estakáda je spojitý předpjatý most o 19 polích a celkové délce 792 m. Rozpětí hlavních polí je 42,0 m. Vlastní přemostění přes Malši má délku 758,6 m. Celková šířka mostu je 30,7 m, šířka pravého a levého mostu je shodná 15 m, šířka mezi svodidly je 12,5 m. Most má 18 zdvojených pilířů a dvě opěry. Výška nad terénem je 10 m. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vidovská estakáda na Wikimedia Commons Fotogalerie z výstavby Popis dálnice na stránkách Českých Budějovic[nedostupný zdroj]
Vila Shakespeare

Vila Shakespeare se nachází v lázeňské části Karlových Varů ve čtvrti Westend v ulici Petra Velikého 829/6. Pochází z roku 1875. Historie V roce 1874 byly zpracovány první projekty pro nové majitele vil v lokalitě nad Zámeckým vrchem mezi cestou k Malým Versailles a horní částí tehdejší Parkenstrasse (Sadové ulice). Prvním stavitelem byl Josef Koretz, který si zde v letech 1874–1875 postavil vilu s názvem Shakespeare. Roku 1891 byla vila upravena. Nižší valbová střecha byla přestavěna na mansardovou, čímž stavba získala další obytné podlaží. Archivní plánová dokumentace se nedochovala, lze tak však usuzovat dle archivních snímků. V roce 1896 patřila vila Emilu a Antonínu Tellerovým. Roku 1922 je zapsán jako majitel Emil Teller, v letech 1924–1939 Emil a Amalie Tellerovi. Další majitelkou byla Clara Tellerová, které byl po konci druhé světové války objekt znárodněn. Národním správcem byl ustanoven Josef Slavík. V šedesátých letech 20. století byla vila upravena na bytový dům. V srpnu 1973 byla společně s vilou Koretz převedena pod Úřad předsednictva vlády. Obě vládní vily byly k dispozici pobytům ministrů, zahraničních hostů a státních úředníků až do roku 2009. V současnosti (leden 2021) je vila evidována jako objekt k bydlení ve vlastnictví společnosti Sarlen, s. r. o. Popis Vila se nachází ve čtvrti Westend v ulici Petra Velikého 6, č. p. 829. Její styl vychází z italizujících vzorů staveb za městem. Jde o drobnější stavbu na nepravidelném, téměř čtvercovém půdorysu. Jak shora uvedeno, nedochovaly se žádné plány původní stavby. Vnitřní zařízení a částečně i dispozice byly postupem času změněny. Až na obvodový plášť se z původní vily nezachovalo nic. Soudí se, že fasáda i střecha byly přestavěny do zhruba dnešní podoby v letech 1880–1890, vikýře zřejmě i později. Na východní straně současné budovy je vybudováno vstupní schodiště, dvouramenné přímé do zvýšeného přízemí, původně pravděpodobně s lodžií. Suterén je zmohutněn rustikou. Na jihovýchodním nároží je předsazen nárožní rizalit, který vede vzhůru do věže zakončené francouzskou jehlancovou střechou. Hlavní, severní průčelí je zdobeno mělkým rizalitem, který vrcholí štítem. V prvém patře je na celou šíři rizalitu nasazen balkon. Okna mají plastické šambrány se zdůrazněnými klenáky. Římsy, korunní i mezipatrová, jsou bohatě profilované. Střecha je mansardová, vikýře mají ukončení volutami. Odkazy Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Karlovarský Westend. Karlovy Vary: Karlovarské muzeum v Karlových Varech v edici Dějiny a příroda Karlovarska, 1998. 276 s. ISBN 80-238-4494-6. Kapitola Vývoj vilové čtvrti Westend, s. 25–26, 156–157. HANYKOVÁ, Eva; ZEMAN, Lubomír; ŠPIČKA, Milan. Karlovarské domy – Architekti – Stavitelé. 1. vyd. Karlovy Vary: Lázeňské ediční sdružení ve spolupráci se společností Baustav Karlovy Vary, 2015. 183 s. ISBN 978-80-270-0156-9. Kapitola Vila Shakespeare, s. 138–139. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vila Shakespeare na Wikimedia Commons
Vila Senta

Vila Senta se nachází v Karlových Varech na okraji čtvrti Westend v ulici Krále Jiřího 1263/29. Pochází z roku 1925. Historie Roku 1914 se zdravotní rada a primář karlovarské nemocnice Ludwig Knöspel rozhodl postavit si vlastní vilu. Situační plán byl schválen v březnu téhož roku a již 30. června byl architektem E. Hermannem Martinem zpracován projekt. Dne 28. července však vypukla první světová válka, čímž byly plány na realizaci stavby zastaveny. K myšlence na stavbu se Ludwig Knöspel vrátil v roce 1921. Původní projekt upravil karlovarský stavitel Karl Fousek v lednu 1924 a stavba pak byla realizována v letech 1924–1925. V říjnu 1925 byl do vily instalován elektrický výtah Jung & Rachel z Ober Rosenthalu, dnes Horní Růžodol. Po druhé světové válce byla vila znárodněna. V roce 2014 byla zapsána do Programu regenerace Městské památkové zóny Karlovy Vary 2014–2024 do kapitoly Seznam navrhovaných objektů k zápisu do Ústředního seznamu nemovitých kulturních památek na území MPZ Karlovy Vary. V současnosti (leden 2021) je objekt bytovým domem v majetku společenství vlastníků jednotek. Popis Třípatrová vila se nachází na okraji čtvrti Westend v ulici Krále Jiřího 1263/29. Je příkladem pozdní secese a moderny s kombinací místního dekorativního umění. Odkazy Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Průvodce architekturou Karlových Varů. 1. vyd. Praha: Národní památkový ústav, ústřední pracoviště, 2012. 511 s. ISBN 978-80-87104-63-7. Kapitola Vila Senta, s. 299. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vila Senta na Wikimedia Commons
Vila Schwarzer

Vila Schwarzer se nachází v Karlových Varech na okraji čtvrti Westend v ulici Krále Jiřího 1224/23. Pochází z roku 1913. Historie Vilu si v letech 1912–1913 postavil Adolf Schwarzer, architekt z Mostu. V té době zahajoval v Karlových Varech provoz kanceláře společného ateliéru Schwarzer & Reinhard. Adolf Schwarzer sám navrhl architektonickou koncepci a dispozici stavby, i její detaily. Prováděcí projekt pak dokončil karlovarský stavitel Alois Hohla. Ten poté i vystupoval jako předkladatel plánů na úřadech a stavbu vily zrealizoval. Ke kolaudaci došlo 8. května 1913. V roce 1914 bylo ve vile otevřeno soukromé sanatorium Schwarzer (Westendsanatorium). Po druhé světové válce byla vila znárodněna. V roce 2014 byla zapsána do Programu regenerace Městské památkové zóny Karlovy Vary 2014–2024 do kapitoly Seznam navrhovaných objektů k zápisu do Ústředního seznamu nemovitých kulturních památek na území MPZ Karlovy Vary. V současnosti (leden 2021) je objekt bytovým domem v majetku společenství vlastníků jednotek. Popis Vila č. p. 1224 stojí na území městské památkové zóny ve čtvrti Westend v ulici Krále Jiřího 23. Jedná se o pozdně secesní architekturu s dekoracemi art deco a klasicisujícími prvky. Zajímavé jsou vlysy masek ve štítu uličního průčelí. Odkazy Reference Literatura ZEMAN, Lubomír. Průvodce architekturou Karlových Varů. 1. vyd. Praha: Národní památkový ústav, ústřední pracoviště, 2012. 511 s. ISBN 978-80-87104-63-7. Kapitola Vila Schwarzer, s. 296. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vila Schwarzer na Wikimedia Commons