NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Skuteč

Skuteč (niem. Skutsch) − miasto w Czechach, w kraju pardubickim. Według danych z 1 stycznia 2011 powierzchnia miasta wynosiła 3541 ha, a liczba jego mieszkańców 5254 osób. W miejscowości jest stacja kolejowa Skuteč. Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Linki zewnętrzne Strona miasta
Скутеч

Скутеч (чеш. Skuteč) — город в Чехии. Административно относится к району Хрудим Пардубицкого края. Расположен в 18 км юго-восточнее г. Хрудим и 11 км северо-восточнее г. Глинско на Чешско-Моравской возвышенности. Население на 1.01.2014 г. составляло 5 168 человек. История Территория города была заселена ещё в каменном веке. Первое письменное упоминание встречается в 1289 году. Поселение стало городом, предположительно, в первой половине XIV века. Во время Тридцатилетней войны город сильно пострадал. Скутеч известен обувным производством (обувная фабрика Botas) и добычей качественного гранита. Достопримечательности Готический костёл Божьего Тела (1383—1391), Костёл Непорочной Девы Марии (1350), Марианский (чумовой) столб Памятник писателю Франтишеку Рубешу, Памятник жертвам Второй мировой войны. В городе действует «Музей обуви». Население Примечания Ссылки Сайт г. Скутеч (чеш.)
Skuteč

Skuteč är en stad i Tjeckien. Den ligger i distriktet Okres Chrudim och regionen Pardubice, i den centrala delen av landet, 120 km öster om huvudstaden Prag. Skuteč ligger 412 meter över havet och antalet invånare är 5 415. Terrängen runt Skuteč är platt åt nordost, men åt sydväst är den kuperad. Terrängen runt Skuteč sluttar norrut. Runt Skuteč är det ganska tätbefolkat, med 60 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Chrudim, 18,7 km nordväst om Skuteč. Omgivningarna runt Skuteč är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Skuteč.
Horecký rybník

Horecký rybník (německy Groß Horka-Teich) je vodní nádrž u městečka Stráž pod Ralskem v okrese Česká Lípa. Původní rybník byl několikrát výrazně upraven a dnes je častěji označován jako vodní dílo Stráž pod Ralskem, vodní nádrž Stráž pod Ralskem, popřípadě jako vodní nádrž Horka. Je využit jako regulační stupeň Ploučnice i pro rekreaci. Historie V letech 1912 až 1915 byl postaven s pomocí dřevěných pilotů a roštů na řece Ploučnici rybník, který měl zadržovat vody při povodňových vlnách. Jeho hráz byla sypaná. První úpravy hráze včetně bezpečnostního přelivu nařídila Zemská komise pro úpravu vod již roku 1926. Tehdy byla hráz vysoká 7,3 metru a dlouhá 950 metrů. V koruně hráze byla vybudována silnice II. třídy Časem i působením těžkých vozidel, zejména sovětské okupační armády, byla hráz narušena. V roce 1974 byly v hrázi inspekční komisí nalezeny četné trhliny. V roce 1990 byla konstatována havarijní situace a i přes nesouhlas města byla silnice na hrázi uzavřena. V letech 1996 až 1997 byla hráz přebudována a byly vyměněny celé její části včetně přelivů. Parametry díla Před úpravou měl v roce 1984 Horecký rybník plochu 35 ha. V nádrži je zadržováno 1,7 milionů m³ vody a plocha nádrže je 42 ha. Při stoleté vodě se rozliv zvětšuje na 69 ha a protéká zde 30 m³/s. Přílivové hráze jsou vybudovány v nadmořské výšce 308 m. Hráz je oproti dnu 6 metrů vysoká, délka v koruně je 881 metru. Nádrží protéká říčka Ploučnice. Za hrází do ní přitéká Ještědský potok. Hydrologické údaje Vodní nádrž shromažďuje vodu z povodí o rozloze 42,8 km², ve kterém je dlouhodobý roční průměr srážek 767 milimetrů. Průměrný roční průtok je 0,46 m³/s a neškodný odtok dosahuje 12 m³/s. Různá pojmenování Původně Horecký rybník je dnes označován jako Velký horecký rybník. či Vodní dílo Stráž pod Ralskem, zkratkou VD Stráž pod Ralskem, v. n. Stráž p. Ralskem (mapa Seznamu) či Horka. Přístup Vodní nádrž přiléhá k východní straně Stráže pod Ralskem, s nímž ji spojuje městská ulice. Po ní vede červeně značená turistická trasa, která pokračuje po jižní straně nádrže do 2 km vzdálené obce Hamr na Jezeře. Zároveň tudy prochází cyklotrasa 3007. Přes korunu hráze je možné dojít na severní stranu nádrže, kudy je vedena silnice II/278. Rekreace Někdejší rybník je využíván pro rekreaci (kvůli kvalitě vody nikoli ke koupání), vodní sporty a rybaření. Na jeho jihozápadní straně je řada kiosků, restaurace a vodní vlek. Dobře vybavený areál s vlekem využívají vodní lyžaři z celé republiky, v srpnu 2013 se zde konal Memoriál Víti Kadlčíka. Další objekty Na jižní straně je vězeňský areál, jehož součástí jsou i školicí a rekreační objekty u vody (Institut vzdělávání vězeňské služby – Máchova 250). Vězeňské objekty jsou od vody odděleny mimo jiné i silnicí a tenisovým areálem. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horecký rybník na Wikimedia Commons
Horecký rybník

Der Horecký rybník, auch Vodní nádrž Horka (deutsch Groß Horka-Teich), ist ein Stausee in Nordböhmen. Er liegt am östlichen Stadtrand von Stráž pod Ralskem oberhalb der Einmündung des Ještědský potok (Jeschkenbach) in die von Hamr na Jezeře zufließende Ploučnice. Gestautes Gewässer ist die Ploučnice. Der ursprüngliche herrschaftliche Fischteich wurde in den Jahren 1912 bis 1915 zu einem Stausee ausgebaut. Er hat eine Wasserfläche von 75,5 Hektar wird im Norden durch einen 5,25 Meter hohen Damm gestaut. Die Dammkrone hat eine Länge von 950 m und eine Breite von 5 m. Zwischen 1996 und 2001 wurde der Teich rekonstruiert. Er wird zu Erholungszwecken genutzt. Weblinks Wasserwerk Stráž
Kostel svatého Jiljí (Újezd u Tišnova)

Kostel svatého Jiljí je římskokatolický chrám v obci Újezd u Tišnova v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je filiálním kostelem dolnoloučské farnosti. Historie Jádro kostela v Újezdě u Tišnova je raně gotické ze druhé poloviny 13. století, z té doby se dochovaly obvodové zdi lodi a rovně ukončené kněžiště. Zřejmě v 80. letech 15. století byla u severní strany lodi postavena hranolová věž s dřevěným zvonicovým patrem. V 18. století došlo k barokním úpravám presbytáře a zaklenutí lodi, asi v této době byla zřízena před západním průčelí předsíň. V letech 1845–1847 byla vybudována nová klenba lodi a barokní předsíň byla zvýšena, přičemž v jejím patře byla zřízena hudební kruchta. Asi v roce 1854 bylo dřevěné zvonicové patro věže nahrazeno současnou novogotickou zvonicí. U kostela se nachází hřbitov. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons
Kostel svatého Martina (Dolní Loučky)

Kostel svatého Martina je římskokatolický chrám v obci Dolní Loučky v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem dolnoloučské farnosti. Historie Kostel v Dolních Loučkách byl postaven ve druhé polovině 13. století, jednalo se o plochostropý jednolodní chrám, přičemž obvodové raně gotické zdivo lodi se dochovalo dodnes. Před rokem 1486 byl upraven pozdně goticky, z této doby pochází hranolová věž přistavěná k západnímu průčelí, do které byl druhotně osazen původní portál doplněný o nové vnitřní ostění. Ve druhé polovině 17. století došlo k barokním úpravám, kdy bylo postaveno současné trojboce ukončené kněžiště a zároveň byla valeně zaklenuta loď. Přibližně v polovině následujícího století byla k jižní stěně presbytáře přistavěna sakristie, nová sakristie, umístěná u severní strany kněžiště, byla zbudována v roce 1985. Na schodišti před kostelem se nachází freska Příchod sv. Cyrila a Metoděje od Jana Floriana z roku 1986 (vytvořena do čerstvé malty). V presbytáři za oltářem se nachází malba Plášť sv. Martina, triptych od Milivoje Husáka z roku 1987. Kolem kostela se nacházel původní hřbitov, jeho ohradní zeď a barokní márnice, ve 30. letech 20. století přestavěná na bránu, jsou také památkově chráněny. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Martina na Wikimedia Commons
Kostel svatého Petra a Pavla (Žďárec)

Kostel svatého Petra a Pavla je římskokatolický chrám v obci Žďárec v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem žďárecké farnosti. Historie Raně gotické jádro žďáreckého kostela bylo postaveno kolem roku 1260, v pozdějších staletích bylo upravováno. Jedná se o jednolodní stavbu s pravoúhle zakončeným kněžištěm a mohutnou hranolovou věží před západním průčelí, v jejímž podvěží je hlavní vchod do kostela. U severní stěny presbytáře je přistavěna sakristie, u jižní zdi lodi kaple. Kolem kostela se nacházel hřbitov; jeho zachovaná ohradní zeď s bránou je také památkově chráněna. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons
Evangelický kostel (Třinec)

Evangelický kostel v Třinci je novogotický kostel, který slouží k praktikování bohoslužebného života Farního sboru Slezské církve evangelické augsburského vyznání ve městě Třinci v Moravskoslezském kraji. Historie Kostel byl vystavěn v letech 1896–1899 podle plánu vídeňského architekta Julia Leischinga. Základní kámen byl položen dne 21. června 1896. Dřevěný oltář a kazatelna byly zhotoveny Robertem Hanelem z Nového Jičína podle nákresu architekta Theodora Prüfera z Berlína. Oltářní obraz s vyobrazením Kristova zmrtvýchvstání a oltářní sochy apoštolů Petra a Pavla jsou dílem Jana Raszky. Varhany vyrobila firma Rieger z Krnova. V září 1898 byly na kostelní věži zavěšeny 3 zvony, které byly zrekvírovány během 1. světové války a nahrazeny v roce 1923 současnými zvony. Kostel byl posvěcen 9. července 1899. V kostele se nachází pamětní deska katechety Gustawa Ożany, zastřeleného roku 1945. V letech 2011–2013 proběhla generální revitalizace kostela, během níž byla zejména obnovena fasáda kostela a vybudován bezbariérový vstup. Roku 2023 proběhla výmalba interiéru. Vedle kostela se nachází Sborové centrum Hutník a bývalá budova fary z roku 1880, která je adaptována pro poskytování sociálních služeb. Galerie Odkazy Literatura Drózd, Jan: Pamietnik ewangelickiej gminy w Trzyńcu. Cieszyn 1899. [1] [2] Archivováno 21. 4. 2021 na Wayback Machine. Související články Slezská církev evangelická augsburského vyznání Kostel svatého Alberta v Třinci Dřevěný kostel v Třinci-Gutech Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický kostel na Wikimedia Commons Stránky sboru SCEAV v Třinci Záznam velkopáteční bohoslužby z evangelického kostela v Třinci roku 2009 (ČT2)
Evangelische Kirche (Třinec)

Die Evangelische Kirche ist ein Kirchengebäude in Třinec, einer Stadt in der Mährisch-Schlesischen Region von Tschechien. Geschichte Durch die wirtschaftliche Entwicklung der Eisenindustrie kam es in Trzynietz im mittleren 19. Jahrhundert zu einem vermehrten Zuzug von protestantischen Arbeitern, für die zunächst eine Filialgemeinde der Gnadenkirche Teschen eingerichtet wurde. Nach Fertigstellung eines eigenen Kirchenbaus wurde diese 1902 zur selbständigen Pfarrgemeinde erhoben. Die Kirche selbst wurde in den Jahren 1896–1899 nach Plänen des Wiener Architekten Julius Leisching erbaut. Die Grundsteinlegung der Kirche erfolgte am 21. Juni 1896, ihre Einweihung am 9. Juli 1899. In den Jahren 2011 bis 2013 erfolgte eine Generalrestaurierung der Kirche. Architektur Bei der Třinecer Kirche handelt es sich um neugotische siebenjochige Hallenkirche mit vorgesetztem Turmbau und einer polygonalen Apsis. Die mit Emporen versehenen, von gusseisernen Säulen getragenen Seitenschiffe sind flachgedeckt, das Mittelschiff und der Altarraum sind mittels einer in den Dachstuhl reichenden Tonnenwölbung erhöht. Ausstattung Altar und Kanzel wurden nach Entwurf des Architekten Theodor Prüfer aus Berlin von dem Kunsttischler Robert Hanel aus Nové Jičín hergestellt. Das Altarbild der Auferstehung Christi wie auch und die beiden seitlichen Statuen der Apostel Petrus und Paulus sind das Werk des aus Teschen stammenden Bildhauers Jan Raszka. Nach ihrer Fertigstellung erhielt die Kirche eine Orgel der Firma Rieger Orgelbau aus Jägerndorf. Das ursprüngliche Geläut aus drei Glocken fiel der Metallabgabe im Ersten Weltkrieg zum Opfer und wurde 1923 durch die heute vorhandenen Glocken ersetzt. Literatur Gassner: Leisching Julius. In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Band 5, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1972, S. 110. Weblinks Zur Geschichte der Kirche (auf Tschechisch)
Židovský hřbitov (Třebotov)

Židovský hřbitov, založený roku 1761 a sloužící k pohřbívání do 2. světové války, se nachází v jihovýchodní části katastru obce Třebotov v lese při cestě. Má rozlohu 5 844 m². Je obehnán zdí, která se už na mnoha místech rozpadá. V jižní části jsou pozůstatky oválné brány, v severní pak jen základové zdivo márnice. Nachází se zde několik náhrobků s hebrejskými, českými a německými nápisy. Většina z nich však leží a je rozlámána. Část hřbitova tvoří louka, která je pravidelně sekána. Přes hřbitov vede pěší cesta. Devastace hřbitova začala pravděpodobně po 2. světové válce. Jsou zde pohřbeni lidé z nedalekého Třebotova, kde se datuje židovské osídlení z počátku 18. století, ale i z okolních vesnic. Je zde pohřben rabín Samuel Ballenberger (1772–1854). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Třebotov)

Der Jüdische Friedhof in Třebotov (deutsch Trebotau, auch Tschebotau), einer tschechischen Gemeinde in der Mittelböhmischen Region und nur 16 Kilometer südwestlich des Stadtzentrums von Prag entfernt, wurde 1761 angelegt. Auf dem jüdischen Friedhof sind nur noch wenige Grabsteine vorhanden. Der älteste erhaltene Grabstein stammt aus dem Jahr 1795. Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Třebotov bei Jewish Cemetery Project (englisch)
Kościół św. Idziego w Nymburku

Kościół Świętego Idziego (cz. Kostel svatého Jiljí) – rzymskokatolicka świątynia w czeskim mieście Nymburk. Historia Budowę kościoła ukończono w latach 90. XIII wieku. Pierwotnie nosił wezwanie św. Mikołaja. Prawdopodobnie w 1370 roku do północnej ściany prezbiterium dostawiono kaplicę św. Doroty, a w XVI wieku do południowej nawy dostawiono kruchtę. W 1610 roku w wieżę trafił piorun, co spowodowało pożar tej części kościoła. Dzwony uległy stopieniu. Podczas wojny trzydziestoletniej wezwanie zmieniono na obecne. Budowla spłonęła w 1686 roku, w 1693 wspomina się o odbudowie kościoła i nadaniu mu barokowych form. W latach 1859–1866 świątynię zregotycyzowano według planów Bernharda Gruebera, dodając jednocześnie neogotyckie elementy. Kościół odrestaurowano ponownie w latach 1913-1918 według projektu Kamila Hilberta, usuwając detale neogotyckie, w związku z czym od nowa zbudowano sklepienie prezbiterium. Architektura i wyposażenie Gotycka bazylika, trójnawowa. Wbudowana w południową nawę wieża ma wysokość 66 metrów. Nad portalem głównym znajduje się figura Madonny dłuta Štěpána Zálešáka. Ołtarz główny zdobi obraz przedstawiający świętego Idziego, patrona kościoła, namalowany w 1701 roku. Po bokach znajdują się dwie figury ukazujące świętych Piotra i Pawła z 1761 roku. Ołtarze boczne wykonano w latach 60. XX wieku. W prezbiterium znajduje się nagrobek rodziny Hlavniców z 1599 roku. Przypisy
Ptačí hrádek

Ptačí hrádek je přírodní památka v Českém Krumlově v Jihočeském kraji. Předmětem ochrany je komplex lesních ekosystémů na příkrých svazích s významným zastoupením suťových lesů, dubohabřin, bučin a vegetace skalních výchozů, včetně populací chráněných a ohrožených druhů rostlin na ně vázaných. Historie Území bylo historicky využíváno převážně jako lesní porosty bez intenzivního hospodaření, což napomohlo uchování přírodě blízkého charakteru místních lesů. V některých částech došlo v minulosti k výsadbám nepůvodních druhů, jinak se zde ale nebyly dlouhodobě prováděny výrazné zásahy. V blízkosti se nachází Dobrkovická jeskyně, významná archeologická lokalita se středopaleolitickými nálezy. Fauna Byl zde zaznamenán výskyt lejska černohlavého (Ficedula hypoleuca) a datla černého (Dryocopus martius). Mezi zajímavé druhy bezobratlých patří například ohrožený batolec červený (Apatura ilia) nebo silně ohrožený zdobenec zelenavý (Gnorimus nobilis) vázaný na staré lesní porosty s dostatkem mrtvého dřeva. Mozaika lesních a skalních biotopů vytváří vhodné prostředí pro řadu dalších specializovaných druhů. Flóra Flóra přírodní památky Ptačí hrádek je velmi pestrá a zahrnuje zejména druhy vázané na suťové lesy, bučiny a skalní biotopy. Mezi chráněné nebo ohrožené druhy zde patří oměj pestrý pravý (Aconitum variegatum subsp. variegatum), orlíček obecný (Aquilegia vulgaris), lilie zlatohlavá (Lilium martagon) či smldník rakouský pravý (Peucedanum austriacum subsp. austriacum). Vegetace je druhově bohatá díky pestrému geologickému podkladu a členitému terénu. Přirozené podmínky umožňují existenci společenstev v různé fázi vývoje s minimem invazních druhů. Reference
Budňanská skála

Budňanská skála je odkryv zvrásněných vrstev hornin na rozhraní siluru a devonu. Lokalita se nachází na levém břehu řeky Berounky na katastru městyse Karlštejna v okrese Beroun na území Chráněné krajinné oblasti Český kras a národní přírodní rezervace Karlštejn. Charakteristika území Geotop se nachází na katastrálním území Budňany v lokalitě zvané Ve Spáleném, mezi levým břehem Berounky a jižním úpatím vrchu Javorka (384 m n. m.). Pozemek je ve vlastnictví České republiky, právo zde hospodařit náleží státnímu podniku Lesy ČR. Směrem na západ proti proudu Berounky na Budňanskou skálu bezprostředně navazuje další geologicky a paleontologicky významné území, označované jako Údolí Berounky mezi Lišticí a Karlštejnem. Geologie Budňanská skála je pozoruhodný geotop, známý z historie geologických věd, který je paleontologickou typovou lokalitou a významným geologickým studijním profilem historického i regionálního významu. Jedná se o odkryv hornin s vrásovou stavbou, v nichž se střídají synklinální a antiklinální struktury. Usnesením 24. Mezinárodního geologického kongresu v Montrealu v roce 1972 byla Budňanská skála schválena jako pomocný mezinárodní stratotyp (parastratotyp) hranice silur – devon. Tento pomocný stratotyp je doplněním globálního stratotypu hranice silur – devon na Klonku u Suchomast. Na Budňanské skále se nachází hranice mezi vápenci s výskytem fosilních hlavonožců a mocnější lavicí krinoidových vápenců, které tvoří vrásu ve tvaru písmene "M". Paleontologie Budňanská skála je známou paleontologickou lokalitou, na níž byl vyhledáván paleontologický typový materiál již od 19. století, kdy ve středních Čechách působil Joachim Barrande. Lokalita je proslulá například nálezy kalichů velkých lilijic rodu Scyphocrinites a také typovým materiálem hlavonožců, mlžů, lasturnatek a dalších. V horní části skalního odkryvu se nachází čtvrtohorní profil, který je významný pro stratigrafii pleistocénu. Dostupnost Přístup ke skále je velmi snadný, lokalita se nachází přímo naproti silničnímu mostu, spojujícím oba břehy Berounky v Karlštejně. Od karlštejnského nádraží na železniční trati Praha - Beroun je skála vzdálená asi 750 metrů. Mezi skálou a říčním břehem je silnice, po níž je vedena cyklotrasa Po stopách českých králů. Území podléhá přísné ochraně v rámci národní přírodní rezervace Karlštejn. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Budňanská skála na Wikimedia Commons
Nejdek (zámek)

Zámek Nejdek stojí nedaleko centra města Nejdek, v Karlovarské ulici. Historie Na počátku 17. století byl Šliky vystavěn v Nejdku renesanční zámek, který nahradil zdejší hrad. V roce 1623 se dostal do držení Černínů z Chudenic, přičemž Heřman a Humprecht Černínové jej nechali v letech 1650–1653 upravit, a po nich jej vlastnili Hartigové. V roce 1786 za Johanna Nepomuka Hartiga prošel rozšířením, dalších úprav se dočkal v roce 1841. Dne 26. června 1857 vypukl na zámku požár. Díky velkému úsilí při hasičském zásahu shořela jenom střecha, avšak stropy místností prohořely a zdi hrozily zřícením, proto musely být strženy. Tehdejší majitel Nejdku, baron Jindřich Kleist, nechal zámek obnovit ve stylu novobaroka s prvky novorenesance a novogotiky. Novorenesanční podobu zámek získal v roce 1889 za továrníka Mořice z Königswarteru, který 14. listopadu 1893 zemřel. Dědicem se stal jeho syn baron Heřman z Königswarteru. Ten v únoru 1908 prodal nejdecké panství Českému církevnímu fondu a později bylo převzato Československou republikou. Od května 1909 byl zámek ve vlastnictví Severoněmecké česárny vlny a přádelny česané příze. Tímto přešlo panství do vlastnictví novodobé velkoprůmyslové mocnosti. Budova zámku sloužila dlouhá léta po roce 1909 k obytným účelům, a to až do roku 1950, kdy byl objekt využíván jako domov výchovy mládeže (nejdříve jako pobočka Výchovného ústavu mládeže v Kostomlatech, později šlo o samostatný ústav). V roce 1966 byl ústav přestěhován do Nové Role. Následně budovu využívala Nejdecká česárna vlny (Přádelny česané příze) jako výpočetní středisko, a to až do počátku devadesátých let 20. století, kdy ji převzala firma ZPA. Po ní se vlastníkem stala společnost Woodrol. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Karlovarském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Nejdek na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiří (Olší)

Kostel svatého Jiří je římskokatolický chrám v obci Olší v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Kostel v Olší je zmiňován již v letech 1242 a 1285. Současná stavba pochází zřejmě z 15. století a v 18. století byla barokně přestavěna. Jedná se o jednolodní chrám s trojboce zakončeným kněžištěm, loď i presbytář jsou zaklenuty křížovou chodbou. Před západním průčelí je postavena mohutná hranolová věž pevnostního charakteru. Nedaleko kostela se nachází hřbitov. Je farním kostelem farnosti Olší u Tišnova. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons