Dvorana Glauberových pramenů

Dvorana Glauberových pramenů či také pavilón Glauberových pramenů je velký lázeňský pavilon ve Františkových Lázních, který je právě kvůli svým velkorysým rozměrům označován jako dvorana. Tato památkově chráněná budova z roku 1930 stojí v parku jihovýchodně od tamního náměstí Míru. Jedná se o poslední významnou lázeňskou stavbu postavenou v těchto lázních. Historie Již před první světovou válkou bylo zřejmé, že zdroje minerálních vod jsou pro stále rostoucí počet návštěvníků lázní nedostačující. Jen v letech 1900–1911 se zvedl počet hostů na více než dvojnásobek – ze 7 606 na 16 086. Po 1. světové válce se pokoušela městská rada opět zvýšit návštěvnost lázní a hledala možnosti, jak rozšířit léčebné indikace. Centrální inspektor léčivých pramenů dr. ing. Josef Knett z Vídně z toho důvodu v roce 1919 předložil městské radě návrh zkušebních vrtů, které by se staly novými zdroji léčivých vod. Cílem bylo nalézt hlouběji položené prameny s vysokým obsahem oxidu uhličitého vhodné ke koupelím. Městská rada návrh obratem schválila a dr. Knett vytipoval na jižním okraji obce vhodnou lokalitu v ose tehdejší Kostelní (dnes Jiráskovy) ulice. Vrty byly svěřeny firmě specializující se na vodní díla G. Rumpel A. G. z Teplic-Šanova, která měla ve městě pobočku. Výsledkem bylo v roce 1920 objevení tří pramenů označených jako Kostelní, Glauber III a Glauber IV – se souhrnným označením Glauberovy prameny. Všechny tři měly vysoký obsah oxidu uhličitého, pramen Glauber IV (nalezený v hloubce 92 m) svým obsahem Glauberovy soli výrazně převyšoval podobné známé prameny. Okolí pramenů bylo po prvním zachycení vrtů v roce 1923 upraveno a na pozadí postavilo město malý dřevěný pavilon ve švýcarském stylu. Význam pramenů si však žádal reprezentativní větší, krytou stavbu. V roce 1927 se proto město rozhodlo postavit nad prameny uzavřenou halu, a to s ohledem na stoupající počet návštěvníků lázní, jimž měla nová budova poskytnout moderní a stylové zázemí při pitné kúře. Město vypsalo architektonickou soutěž, v níž se do nejužšího výběru dostal projekt sokolovského architekta Heinricha Scherrera a projekt místního stavitele Ernsta Engelhardta. Dne 8. listopadu 1928 městské zastupitelstvo vybralo Engelhardtův návrh jako vítězný, a ten byl také po drobných úpravách také realizován. Výstavbu provedly stavební firmy Prosch a Engelhardt. Dvorana Glauberových pramenů byla dokončena v roce 1930. Potrubím byl do budovy zaveden o něco vzdálenější Kostelní pramen. Slavnostní otevření dvorany Glauberových pramenů se odehrálo 29. května 1930 na svátek Nanebevstoupení Páně. Slavnostní řeč pronesl tehdejší starosta města dr. Franz Indra. Vysvěcení stavby a pramenů se ujal místní farář Friedrich Kindermann. Prostor dvorany také slouží k výstavám. Např. v roce 1975 se ve dvoraně uskutečnila výstava akvarijních ryb, o rok později o léčbě srdečních a cévních chorob a roku 1993 pak o historii města ke 200 letům Františkových Lázní. V roce 2018 došlo k rekonstrukci budovy. Popis Jedná se o novoklasicistní stavbu, resp. stavbu klasicizující moderny s prvky art deco a krystalického expresionismu, vycházející z antické chrámové architektury s empírovými egyptskými prvky. Budova o obdélném půdorysu má konkávně prohnutá nároží. Průčelí dominuje sloupový portikus se štítem. Vnitřní prostor navozující atmosféru antické haly člení při zdech volně stojící kanelované sloupy, nesoucí břevna, která podpírají strop. Ve středu haly umístěné sloupy nesou kladí s mohutným elipsovitým tamburem a kupolí. Budova je prosvětlena symetricky rozmístěnými okny a pásem oken v tamburu. Horní prosvětlení dodává hale bazilikální charakter. Budova obsahuje několik děl, jejichž autorem je chebský sochař Adolf Mayerl. Reprezentativní charakter hlavního průčelí zdůraznila alegorie Léčivé síly pramenů v tympanonu. Jedná se o žulovou sochu v nadživotní velikosti. Podle Mayerlova návrhu byly ve budově vyhotoveny také čtyři bronzové pramenné vázy ve stylu art deco rozmístěné mezi sloupy a dvě pramenné skříně sestávající z kamenného soklu ze švédské žuly a skleněné vitríny, které návštěvníkům zprostředkovaly působivou hru plynu a vody. Pod dvoranou bylo provedeno technicky dokonalé zachycení pramenů s jímáním zřídelního plynu. Pouze pramen Glauber IV, který neměl dostatečnou sílu, aby vystoupal do úrovně podlahy, byl vyveden do zahloubené oktogonální šachty. Její úpravě byla vzhledem k významu tohoto pramene věnována mimořádná pozornost. Stěny byly obloženy leštěnou švédskou žulou, stejně jako vlastní bazén a podlaha vyskládaná do geometrického vzoru. Na hranolové sokly v rozích šachty byly rozmístěny bronzové postavy, později odcizené, v podobě atlantů a karyatid. Jejich autorem byl chebský sochař Karel Wilfert mladší. Kovové uměleckořemeslné prvky v interiéru, jako byly rámy vitrín pramenných skříní, pramenné vázy, vyhřívané stoly na odkládání lázeňských pohárků a pítek, zábradlí, svítidla a také bronzové plastiky v šachtě pramene Glauber IV, dodala významná kovolitecká firma Franta Anýž z Prahy. Některé zdroje uvádějí, že tato stavba s kupolí má představovat zmenšenou napodobeninu Napoleonovy hrobky v pařížské Invalidovně. Interiér zdobí také sgrafita z roku 1958 od chebského akademického malíře Bojmíra Hutty. Čtyři sgrafita (na konvexně vypouklých stěnách) znázorňují proměny zdejších lázní od založení po dobu svého vzniku. Výjevy konkrétně zobrazují stav místa v letech 1660, 1795, 1850 a 1958. Prameny V budově dvorany jsou k dispozici tři prameny: Glauber III, Glauber IV a Nový Kostelní. Nejblíže vstupu se nachází Glauber III, který vyvěrá z hloubky 53 m. Pramen Glauber IV se nachází pod tamburem a vyvěrá z hloubky 93 m; jedná se o nejsilnější pramen svého druhu na světě. Oba prameny mají projímavý účinek. Kostelní pramen je z pramenů ve Františkových Lázních nejvydatnější. Vyvěrá z hloubky 29 m. Využívá se jako oblíbená stolní voda a plní se do lahví. Odběr Nového Kostelního pramene a pramene Glauber III je umožněn během provozní doby bez omezení z kohoutků. Pramen Glauber IV na požádání čepuje do nádoby obsluha. V době mimo provozní dobu je možné načepovat si Kostelní pramen a Glauber III z kohoutků na boční (západní) straně dvorany. Glauber III Pramen Glauber III byl zachycen v roce 1919. Jeho hloubka je 52,9 m. teplota 11,5 °C vydatnost 50 l/min mineralizace 7 876 mg/l volný CO2 1 858 mg/l pH 25,6 Kationty hořčík 40 mg/l vápník 120 mg/l železo 9 mg/l sodík 2 277 mg/l Anionty chlorid 604 mg/l síran 3 174 mg/l hydrogenuhličitan 1 615 mg/l Glauber IV Pramen Glauber čtyři je jímán nejhlouběji (92,6 m) ze všech pramenů ve Františkových Lázních. Zachycen byl v roce 1919. Jedná se o pramen s nejvyšším obsahem Glauberovy soli (Na2SO4.10H2O) na světě. vydatnost 1 l/min teplota 12 °C mineralizace 20 052 mg/l volný CO2 1 515 mg/l pH 6,7 Kationty hořčík 128 mg/l vápník 401 mg/l železo 7 mg/l sodík 5 739 mg/l Anionty chlorid 2 297 mg/l síran 8 492 mg/l hydrogenuhličitan 3 208 mg/l Nový Kostelní pramen Nový Kostelní pramen je k dispozici ve venkovním výtoku v pravé zadní části dvorany Glauberových pramenů. Je jímán formou vrtu a určen k pitné kúře a balneaci. Zachycen byl v roce 1999 a vyvěrá z hloubky 63 m. teplota 14 °C vydatnost 53 l/min mineralizace 5 413 mg/l volný CO2 1 826 mg/l pH 6,2 Kationty hořčík 21 mg/l vápník 40 mg/l železo 8 mg/l sodík 1 548 mg/l Anionty chlorid 680 mg/l síran 2 213 mg/l hydrogenuhličitan 1 135 mg/l Ocenění Rekonstrukce dvorany Glauberových pramenů byla vyhlášena krajskou Památkou roku 2018 (v kategorii opravy většího rozsahu, tj. nad 2 mil. Kč), a to především za opravu pláště budovy. Zajímavosti Počátkem prosince 1998 byly z dvorany ukradeny sošky. Dvorana Glauberových pramenů je vyobrazena na příležitostné písmenové poštovní známce Františkovy Lázně, kterou Česká pošta uvedla do prodeje v roce 2023. Autorem grafické podoby je Josef Absolon. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dvorana Glauberových pramenů na Wikimedia Commons Související články Pavilon Františkova pramene Pavilon Luisina pramene Kolonáda Solného a Lučního pramene Seznam kulturních památek ve Františkových Lázních Prameny ve Františkových Lázních