Přečerpávací vodní elektrárna Dlouhé stráně

Přečerpávací vodní elektrárna Dlouhé stráně je přečerpávací vodní elektrárnou společnosti ČEZ vybudovanou v Hrubém Jeseníku v katastrálním území Rejhotice obce Loučná nad Desnou v okrese Šumperk, uvnitř CHKO Jeseníky. Jedná se o nejvýkonnější vodní elektrárnu v Česku s instalovaným výkonem 650 MW a kapacitou uskladnění energie 3,7 GWh. Jedná se o maximální množství energie, které lze vyrobit při jednom přečerpacím cyklu trvajícím 5,7 hodiny. V prosinci 2025 dokončila skupina ČEZ dvouletou modernizaci elektrárny, při které mj. zvýšila provozní hladinu horní nádrže o 70 cm, čímž se zvýšilo maximální množství uskladněné energie o 200 MWh. Kapacita uskladněné energie (tzv. úložná energetická kapacita) je tak nově 3,9 GWh. Elektrárna disponuje nejvýkonnější reverzní vodní turbínou v Evropě. V rámci České republiky má nejvyšší spád mezi horní a dolní nádrží – 510,7 m, nejvyšší instalovaný výkon z přečerpávacích vodních elektráren – 2 x 325 MW a nejvýše položenou vodní hladinu – nadmořské výšce 1350 m n. m. Historie Po zvážení velkého množství lokalit byla výstavba v masivu Mravenečníku zahájena v roce 1978. Na počátku osmdesátých let však vláda rozhodla o útlumu stavby a nebylo jasné, zda bude elektrárna vůbec dokončena. Roku 1985 byl projekt elektrárny modernizován – namísto původně plánovaných čtyř soustrojí s oddělenými turbínami a čerpadly byly navrženy dvě reverzní turbíny o vyšším výkonu. O dokončení elektrárny bylo rozhodnuto až v roce 1989, po protestech ochránců přírody a technických problémech s jednou turbínou byla elektrárna do provozu uvedena až 20. června 1996. Hlavním dodavatelem byla společnost Ingstav, dodavatelem inženýrských investorských činností byla firma Energotis, podzemní práce prováděla firma Subterra, asfaltobetonové těsnění zajistila bratislavská společnost Slovasfalt. Generálním projektantem stavby byla firma Aquatis. Základní technologie vyrobila firma ČKD Blansko, transformátory dodala Škoda Plzeň, pancíř přivaděčů vyrobila společnost Hutní montáže Ostrava. Některé technologické celky pocházejí ze zahraničí: řídicí systém a zapouzdřenou rozvodnu vyrobila firma AEG, kabelový vývod dodala francouzská firma SILEC, výkonové vypínače jsou od společnosti ABB. Náklady na stavbu činily přibližně 6,5 miliardy korun, elektrárna se zaplatila za sedm let provozu. V prvních deseti letech elektrárna do sítě dodala 2,7 TWh energie. V roce 2007 proběhla generální rekonstrukce horní nádrže, která byla v havarijním stavu – první závady se vyskytly už v roce 2001, nejvíce byla poškozena asfaltová izolace. Opravy provedla švýcarská firma Walo Bertschinger, rekonstrukce spolu s výměnou řídicího systému stála zhruba 360 milionů korun. V roce 2018 bylo vyměněno jednoho z oběžných kol, čímž se zvýšila roční produkce přibližně o 7 GWh. Nové oběžné kolo ze Slovinska s průměrem 4,5 m a váhou 40 tun má devět lopatek (o dvě více než původní) a jeho instalace vyšla na 150 mil. Kč. V roce 2021 společnost ČEZ modernizací zvýšila provozní hladinu horní nádrže o 70 cm, a zvýšila tím maximální kapacitu uskladněné energie z 3,5 GWh na 3,7 GWh. Investice do oprav, modernizace a zvýšení bezpečnosti pokračovaly v roce 2022, kdy činily 60 miliónů, v roce 2023 111 milionů korun a v roce 2024 400 milionů korun. V prosinci 2025 byla ukončena ucelená dvouletá modernizaci elektrárny v celkové hodnotě 840 miliónů Kč. Stejně jako v roce 2021 byla zvýšena provozní hladina horní nádrže o 70 cm a kapacita tím zvýšena o 200 MWh. K prosinci 2025 činí maximální kapacita uskladněné energie v elektrárně 3,9 GWh. Při rekonstrukci bylo vyměněno statorové vinutí a vystředěna obě soustrojí, oba turbogenerátory. Proběhl upgrade hardwaru řídícího systému, oprava hydromotorů a proběhly také vnitřní nátěry přivaděčů vody z horní nádrže do turbíny. Zmodernizován byl i kamerový a zabezpečovací systém. V létě byl obnoven mastixový nátěr vnitřních stěn horní nádrže proti poškozování asfaltového pláště ultrafialovým zářením. V říjnu 2025 byl uložen zpět do soustrojí turbogenerátoru 1 (TG1) opravený stator a rotor. Stator váží 280 tun, rotor 410 tun. Jejich oprava byla zásadním bodem závěru dvouleté modernizace. Na každou operaci byly použity dva mostové jeřáby, každý o nosnosti 250 tun. Funkce Hlavním úkolem elektrárny je zabezpečení stability elektrizační soustavy, pro kterou je nezbytná rovnováha mezi aktuální spotřebou a aktuálním výkonem připojených energetických zdrojů. Certifikace na blackstart V roce 2019 získala elektrárna certifikaci pro tzv. blackstart. Jedná se o obnovení činnosti elektroenergetické sítě po výpadku dodávek elektřiny na větším území (tzv. blackoutu). Dálkovým pokynem je možné v elektrárně spustit dieselový generátor, který umožní spustit jednu vodní turbínu, která zahájí dodávku energie do 172 km dlouhého přenosového vedení. Tento proces umožní nabuzení, rozběh a přifázování k síti elektrárny Chvaletice, a tím je možné postupně obnovit provoz celé elektroenergetické soustavy. Vliv větrných a solárních elektráren Zatímco před rozvojem větrných a solárních zdrojů energie přecházela přečerpávací elektrárna do čerpadlového režimu (pro uchovávání energie) téměř výhradně v noci. Po jejich rozvoji přechází elektrárna mezi čerpadlovým a turbínovým režimem několikrát denně. Regulační úloha přečerpávacích elektráren se tak zvyšuje. Navýšení kapacity elektrárny Dlouhé Stráně o 200 MWh umožňuje výraznější regulaci soustavy. Vodní nádrže PVE Dlouhé stráně disponuje nádržemi s výškovým rozdílem 510,7 m: Horní nádrž se nachází na vrcholu hory Dlouhé stráně v nadmořské výšce 1350 m, má provozní objem 2 580 000 m³ (celkový objem 2 719 750 m³) a zabírá plochu 15,4 ha s největší hloubkou 26 m. Dolní nádrž leží na říčce Divoká Desná v nadmořské výšce 824,7 m, má celkový objem 3 405 000 m³ a plochu 16,3 ha. Při plném načerpání horní nádrže stoupne její hladina o 21,5 m a hladina dolní nádrže klesne o 22,2 m. Horní nádrž je spojena s elektrárnou dvěma přivaděči s délkou 1 547 a 1 499 m. Elektrárna je spojena s dolní nádrží dvěma odpadními tunely o průměru 5,2 m a délkami 354 a 390 m. Horní nádrž je izolována 18 cm vrstvou přírodního asfaltu pocházejícícho z Albánie – jedná se o materiál, který bez poškození vydrží rozsah teplot −30 až +60 °C. Vedle horní nádrže stojí malá mohyla vzniklá navršením vytěženého materiálu. Díky ní je hora o tři metry vyšší, než byla původně. Není tak pravda, že by byla stavbou „seříznuta“. Technické parametry Jelikož se areál elektrárny nachází uvnitř chráněné krajinné oblasti, je z celý provoz umístěn v podzemí. V kaverně o rozměrech 87,5 × 25,5 × 50 m jsou umístěna dvě 24 metrů vysoká turbosoustrojí s reverzními Francisovými turbínami. Každá turbína má výkon 325 MW v turbínovém režimu, a 312 MW v čerpadlovém režimu. S horní nádrží je kaverna spojena dvěma přivaděči o průměru 3,6 m a délce 1547 a 1499 m, s dolní nádrží dvěma tunely o průměru 5,2 m a délce 354 a 390 m. Na obou koncích mají přivaděče kulové uzávěry; při plném výkonu protéká každým přivaděčem 68,5 m³ vody za sekundu. Celý objem nádrže je možné načerpat za 7 hodin. Na turbínách jsou na duté hřídeli o průměru 1000 mm připevněny generátory, na nich pak rozběhové motory, které roztočí lopatky turbíny do protisměru, dále jsou pak lopatky poháněny přímo generátory ve funkci motorů. Na stropě turbínové kaverny jsou dva mostové jeřáby, každý o nosnosti 250 tun. Pokud jeřáby spolupracují, může být nosnost zvýšena montáží propojovací části na 400 tun. Společně jsou schopny vyzvednout celé turbosoustrojí na odkládací plochu, kde je možné ji rekonstruovat. Vedle turbínové kaverny se nachází další jeskyně o rozměru 115 × 16 × 21,7 m, ve které jsou rozvody o napětí 22 kV a dva blokové trojfázové transformátory chráněné automatickým hasicím systémem s CO2. Transformátory je zvýšeno napětí na 400 kV a výsledný elektrický proud je z podzemí veden do zapouzdřené vývodové rozvodny a dále venkovním vedením V457 o délce 52 km do rozvodny Krasíkov. V podzemí je vybudována celá soustava komunikačních, větracích a odvodňovacích tunelů a šachet s celkovou délkou 8,5 km. Horní nádrž je z elektrárny dostupná po silnici o délce zhruba 12 km. Pro případ její nesjízdnosti v zimním období je horní nádrž dostupná i tunelem s 2400 schody, který je opatřen plošinovými zubačkovými výtahy s přestupy na trase. Elektrárna poskytuje také funkci dynamickou – funguje jako výkonová rezerva energetického systému, poskytuje regulační výkon a podílí se na regulaci frekvence soustavy. Dále pak může fungovat v kompenzačním režimu, kdy pomáhá regulovat napětí v soustavě. V případě potřeby dokáže z klidu na maximální turbínový výkonu přejít do 90 sekund a energii dodávat nepřetržitě po dobu šesti hodin. Z čerpadlového do turbínového režimu je možno přejít za 150 s, z klidu do čerpadlového je pak potřeba 400 s. Provoz elektrárny je řízen dálkově z pražského centrálního dispečinku společnosti ČEZ. V samotné elektrárně pracuje přibližně 40 zaměstnanců, kteří mají na starost zejména údržbu. Elektrárna je doplněna malou nízkotlakou vyrovnávací elektrárnou (Dlouhé stráně II), která slouží k pokrytí vlastní spotřeby elektrárny; je vybavena Francisovou turbínou o výkonu 163 kW osazenou na odtoku z dolní nádrže. PVE je soběstačná i s ohledem na zásobování vodou: v areálu má vlastní úpravnu vody, kterou získává z potoka Jezerná a disponuje také vlastní čistírnou odpadních vod. Reakce veřejnosti Umístění elektrárny uvnitř Chráněné krajinné oblasti Jeseníky vyvolávalo z počátku kritiku veřejnosti. Jan Höll, hlavní inženýr výstavby elektrárny konstatoval, ze dnes by výstavba v takovém rozsahu v CHKO Jeseníky možná nebyla. Souboj s ochránci přírody a ekologickými spolky by stát v letech 2000 a později pravděpodobně prohrál. A to přesto, že provoz elektrárny nepotřebuje žádné suroviny, nevytváří odpad a ročně ušetří 600 000 tun hnědého uhlí. Do ovzduší se tak nedostanou statisíce tun oxidu uhličitého. Od roku 1989 obdobné stěžejní energetické dílo v Česku nevzniklo. Z pohledu veřejnosti dnes již stavba výraznější kritiku nevyvolává. V roce 2005 elektrárna zvítězila v internetové anketě serveru iDNES o „div Česka“, kde ve finálovém kole získala 13 555 z téměř 31 tisíc zaslaných hlasů. Infocentrum a exkurze Do prostor elektrárny a k oběma nádržím jsou pořádány exkurze pro veřejnost. Ty sestávají z návštěvy Infocentra, prohlídky podzemní strojovny s turbogenerátory, obhlídky dolní nádrže a v období od května do října i horní nádrže. Lze objednat i odbornou prohlídku pro osoby s hlubší znalostí elektrotechniky a energetiky. Exkurze jsou zpoplatněny. Dříve návštěvníci shlédli při návštěvě Infocentra krátký dokument o principu a činnosti elektrárny. Od dubna 2024 byl dokument nahrazen tzv. Watertour Dlouhé Stráně, kdy návštěvníci projdou útrobami elektrárny pomocí vizualizace s použitím 3D brýlí. Podívají se i do oblastí, které nejsou přístupné, např. do útrob turbíny nebo do 1,5 kilometru dlouhého přivaděče vody mezi horní a dolní nádrží. V roce 2017 podle oficiální statistiky přivítala elektrárna miliontého návštěvníka. V roce 2022 navštívilo Infocentrum a prostory elektrárny asi 30 tisíc návštěvníků, v roce 2023 to bylo 35 tisíc návštěvníků a v první polovině roku 2024 přibližně 30 700 návštěvníků. Zejména horní nádrž elektrárny navštíví ročně po vlastní ose přibližně 100 tisíc turistů a místo je tak jedním z nejnavštěvovanějších cílů Olomouckého kraje. V roce 2015 proběhla elektrizace železniční trati Šumperk – Kouty nad Desnou. Turistický region se tak stal veřejnou dopravou výrazně dostupnějším. Byly zavedeny přímé páteřní vlakové spoje s označením M1 a intervalem jedna nebo dvě hodiny napříč významnou částí Olomouckého kraje. Jako páteřní trať M1 byla označena trasa Nezamyslice – Prostějov – Olomouc – Zábřeh – Šumperk – Kouty nad Desnou. Od jízdního řádu 2024/2025 je obsluhována výhradně nízkopodlažními elektrickými jednotkami RegioPanter. Odkazy Reference Literatura HÖLL, Jan. Přečerpávací vodní elektrárna Dlouhé Stráně: historie a výstavba. Šumperk: Energotis, 1997. 101 s. HÖLL, Jan. Strojovna PVE Dlouhé Stráně. Podesní. 1.8.2021, roč. 2021, čís. 25, s. 18–20. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu přečerpávací vodní elektrárna Dlouhé stráně na Wikimedia Commons Informační centrum vodní elektrárny Dlouhé Stráně, web Skupiny ČEZ Podzemí PVE Dlouhé stráně, reportáž, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, 2005–2006 Jeseníky - letecké fotografie, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, Tomáš Gangur, Petr Kňazovčík a další Jan Hlinák: Jeseníky, PVO (přečerpávací vodní elektrárna) Dlouhé stráně Archivováno 8. 10. 2007 na Wayback Machine., Paladix foto-on-line, rubrika Tipy na výlet, 14. 12. 2001 Dlouhé stráně - oprava horní nádrže PVE, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, Tisková zpráva společnosti ČEZ, 21. 6. 2007 Rostislav Jančar: Dlouhé Stráně skrz naskrz. Reportáž z míst, kam se nepodíváte, technet.idnes.cz, 6. 8. 2007, reportáž z rekonstrukce PVE Přehled výroby elektřiny na ENTSO-E (po registraci sekce Generation, Actual Generation per Generation Unit, název EDST)