NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Marka (Potštejn)

Hřbitovní kostel svatého Marka se nachází 1 km severoseverozápadním směrem od středu obce Potštejn na jihovýchodním okraji zástavby obce Záměl. Historie Se stavbou kostela bylo započato pravděpodobně za Václava Hrzána z Harasova, majitele potštejnského panství, před rokem 1570. V roce 1578 se ještě jako neúplně vybavený prvně připomíná v zápisech sbírky Acta Unitatis Fratrum v souvislosti s konáním bratrských bohoslužeb. O bližším vztahu Jednoty bratrské k tomuto kostelu se však nedochovaly žádné další zprávy. V roce 1587 je kostel zmiňován v Registrech správních důchodův panství potnštejnského, v urbáři, který nechal pro své panství vytvořit Adam Šťastný Hrzán z Harasova. Během třicetileté války stavba zchátrala a patrně již nebyla obnovena. V roce 1713 nechal hrabě František Karel Záruba z Hustířan vystavět nový kostel v barokním slohu. V roce 1790 sem byl od potštejnského kostela sv. Vavřince přeložen hřbitov. Popis Kostel je jednolodní obdélnou budovou s půlkruhovým presbytářem. Průčelí členěné pilastry, vrcholí barokním štítem s volutami. Uprostřed průčelí portál s dekorací a nad ním okno. Na průčelí štuková výzdoba. Presbytář klenut valeně s lunetami, loď plochostropá. Zařízení pochází z 18. století. Hlavní oltář z roku 1713 se sochou sv. Marka. Boční oltáře sv. Salvatora (rokokový, kolem roku 1760) a sv. Františka z Pauly (empír, kolem roku 1830). Kamenná kazatelna ve formě kalichu. Obraz sv. Marka z roku 1638. Na hřbitově, přiléhajícím ke kostelu, se nachází klasicistní hrobka Dobřenských z Dobřenic, dále náhrobek Jaroslava A. Helferta s reliéfem od Otakara Španiela a několik lidových empírových náhrobků z 19. století. Odkazy Reference Literatura HELFERT, Jaroslav. Hřbitovní kostelík sv. Marka. Potštejn 1946 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Marka na Wikimedia Commons
Kostel Nejsvětější Trojice (Litíč)

Kostel Nejsvětější Trojice je římskokatolický kostel v Litíči. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je ve vlastnictví obce Litíč. Historie Původní kostel v obci vybudován v roce 1586 nákladem tehdejšího majitele vsi Jana staršího Litického ze Šonova. Zbořen byl v roce 1860 a v letech 1860–1861 byl postaven kostel současný. V letech 2004–2005 byla opravena střecha na hlavní lodi kostela. V roce 2013 byl kostel poprvé otevřen také při příležitosti Noci kostelů. Bohoslužby Bohoslužby se konají příležitostně. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons Litíč Oficiální stránky obce Litíč Farnost Dvůr Králové nad Labem Litíč - kostel Nejsvětější Trojice
Dreifaltigkeitskirche (Litíč)

Die Dreifaltigkeitskirche in Litíč (deutsch Littitsch) ist Filialkirche der römisch-katholischen Pfarrkirche von Dvůr Králové nad Labem (Königinhof) im Okres Trutnov in Tschechien. Geschichte Das Dorf im altböhmischen Königgrätzer Kreis wurde 1527 erstmals erwähnt. Es gelangte 1660, 1675 und 1685 an die Schurzer Jesuiten. Die alte Kirche wurde 1586 auf Kosten Johann Lítickys des Älteren von Schönau und auf Lititsch erbaut. An diese Stiftung erinnert eine Inschrift am Türsturz. Wegen Baufälligkeit wurde das alte Gotteshaus 1860 abgetragen und von 1860 bis 1861 die jetzige Kirche in neuromanischem Stil erbaut. Die Glocken wurden im Ersten Weltkrieg beschlagnahmt. Sie stammten aus dem Jahr 1597, umgegossen 1853, 1636, 1777, und von 1751. Der Friedhof ist um die Kirche angelegt. Literatur Franz Schöbel, Beda Menzel: Gotteshäuser der Heimat: ein Heimatbuch des Riesengebirges und Braunauer Ländchens. Riesengebirgs-Heimatverl. Renner, Kempten, S. 56. Weblinks
Kaple svaté Barbory (Rezek)

Kaple svaté Barbory (někdy uváděná jako filiální kostel) je římskokatolická kaple na Rezku, ve farnosti Nové Město nad Metují v okrese Náchod. Historie První písemná zmínka je roku 1610, kdy na mohutném stromě nedaleko studánky visel obrázek patronky havířů sv. Barbory. Kaple s vyvěrajícím pramenem pod oltářem byla postavena v roce 1736. Spolu s ní byla postavena i malá lázeňská budova a pro údržbu kaple poustevna. Poustevník vybíral za lázeňské koupele a z vybraných peněz byla založena nadace, ze které byla hrazena údržba kaple a pořádání pravidelných bohoslužeb. Stavba barokní kaple byla financovaná správcem Göstlem a má podobný charakter a prvky jako kostel sv. Jana Nepomuckého v Novém Město nad Metuji. Je tudíž pravděpodobně dílem stejného stavitele. Obdobný půdorys, ozdobné prvky a jeden z těch mohutnějších a odlišných jsou vyžlabená nároží. Kaple je postavena přímo na prameni léčivé vody, která je dodnes rozváděna do okolních domů a objektu lázní, místa dřívější letní rekreace významných českých postav. Interiér Na oltářním obrazu je zobrazena patronka kaple jako ctitelka eucharistie. Po stranách je svatý Ignác a svatý František Xaverský. Pod oltářem vyvěrá studánka, jejíž hlavní proud je dnes veden mimo kapli. Kazatelna je barokní, malé varhany na kůru (při opravě varhan na přelomu tisíciletí zachován původní materiál i původní výrobní technologie a prvky) jsou t.č. v chrudimském muzeu. Ve zvoničce je původní malý zvon s reliéfem sv. Jana Nepomuckého. Rekonstrukce V roce 1934 prošla kaple rekonstrukcí nákladem Josefa Bartoně-Dobenína. Kaple trpí zvýšenou vlhkostí kvůli výskytu studánky pod oltářem. Bohoslužby Bohoslužby se konají dle ohlášení. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svaté Barbory na Wikimedia Commons Kaple sv. Barbory - Farnost Nové Město nad Metují Archivováno 26. 11. 2014 na Wayback Machine. Lázně Rezek Královéhradecká diecéze Archivováno 23. 9. 2015 na Wayback Machine. Varhany a varhanáři v České republice
Schillerova rozhledna

Schillerova rozhledna je vyhlídková věž stojící nad městem Kryry. Rozhledna byla postavena v letech 1905–1906 na místě hradu Kozihrady a byla pojmenována po německém básníkovi Friedrichu Schillerovi při příležitosti 100. výročí jeho úmrtí. Slavnostní otevření proběhlo zhruba rok po tomto výročí, 17. června 1906. Nachází se v nadmořské výšce 383 metrů. Od roku 2004 je chráněna jako kulturní památka. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Schillerova rozhledna na Wikimedia Commons Popis rozhledny na stránkách města Kryry Archivováno 2. 7. 2013 na Wayback Machine.
Děkanství v Poděbradech

Budova Děkanství v Poděbradech stojí v Palackého ulici naproti kostelu Povýšení svatého Kříže. Patrová budova s klasicistním průčelím byla pro potřeby děkanství upravena v 18. století z měšťanského domu. Vchod do budovy zdobí, podobně jako vchod do kostela, znak proboštství od sochaře Bohuslava Schnircha. Od roku 1958 je budova nemovitou kulturní památkou. Odkazy Reference Literatura HRABĚTOVÁ, Jana. Poděbrady: Průvodce po přírodních a historických zajímavostech města a okolí, po muzeích a místech, vztahujících se k významným osobnostem. Poděbrady: Polabské muzeum v Poděbradech, 1999. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Proboštství (děkanství) v Poděbradech na Wikimedia Commons
Palác Bochnerů ze Stražiska

Palác Bochnerů ze Stražiska je historizující palácová budova v Brně ve čtvrti Trnitá, tvořící kdysi součást areálu bývalého textilního podniku Vlněna v Přízově ulici. Postavena byla po obou stranách tehdejší katastrální hranice bývalých předměstské čtvrtí Náhon a Křenová, přičemž západní průčelí leželo v katastru Náhonu, zatímco zadní (dvorní) část ležela v katastru Křenové. Roku 1879 došlo ke změně katastrální hranice a od té doby, až do zrušení katastrálního území Náhon roku 1940, patřil celý palác do katastrálního území Náhon. Od roku 1940 patří palác do katastrálního území Trnitá. Architektura Jedná se o rozlehlou stavbu s několika nádvořími, propojenou s průmyslovým objekty továrny. Budova vystavěná v letech 1864–1867 Josefem Arnoldem patří mezi nejstarší novorenesanční stavby v Brně a je spjata s obdobím první fáze výstavby brněnské okružní třídy v 60. letech 19. století. Typově se řadí k palácovým stavbám propojeným s továrními areály, které na brněnských předměstích vznikaly především v první polovině 19. století. Během první republiky prováděl v areálu stavební úpravy i známý architekt Ernst Wiesner, který pro tehdejšího majitele navrhl také soukromou vilu. Majitelé V roce 1828 založil Johann Bochner na pozemcích dnešního areálu soukenickou továrnu, s výrazným rozšířením podniku jsou potom spjati jeho synové Theodor a Edmund, který byl roku 1885 povýšen do šlechtického stavu s přídomkem ze Stražiska, podle svého zámku nedaleko Konice na Prostějovsku. Po Edmundově smrti v roce 1903 továrnu koupil Josef Stiassni a po němž ji převzali jeho synové Ernst a Alfred se společníkem Paulem Neumarkem. Začátkem 2. světové války byl podnik rodině Stiassni zabaven, továrnu zakoupil německý továrník Julius Kunert. Po válce byl celý soubor budov začleněn do státního podniku Vlněna. V 90. letech 20. století došlo k rychlému úpadku firmy, přeměněné v roce 1994 na akciovou společnost, v roce 1997 se podnik dostal do likvidace a od té doby celý areál chátral. Počátkem 21. století byly budovy příležitostně využívány pro pořádání kulturních akcí. Nový vlastník, humpolecká developerská firma CTP, převážnou část areálu Vlněny v roce 2016 zbořil. Zachován zůstal pouze palác Bochnerů, zatímco na místě továrny v následujících letech vyrostly nové kancelářské budovy. Fotogalerie Odkazy Reference Literatura Zatloukal, Pavel: Brněnská architektura 1815–1915. Průvodce. Brno 2006, s. 51. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Palác Bochnerů ze Stražiska na Wikimedia Commons Palác Bochnerů ze Stražiska v Encyklopedii dějin Brna Textilní továrny Stiassny a Neumark (Vlněna) v Brněnském architektonickém manuálu
Kostel Jednoty bratrské (Potštejn)

Kostel Ochranovského sboru při Českobratrské církvi evangelické v Potštejně se nachází poblíž středu této obce po pravé straně silnice č. 14 ve směru na Vamberk. Historie Kostel prvního sboru obnovené Jednoty bratrské v Čechách (založeného 16. října 1870) byl vystavěn v roce 1899 v části obce nazývané „bratrská čtvrť“ poblíž místa první modlitebny (čp. 10) posvěcené v srpnu 1871 a přestavěné později na farní budovu, a druhé modlitebny (někdejšího čp. 12) užívané v letech 1876–1899. Je jednolodní stavbou bez apsidy se zvonicí. Stavba byla navržena Theophilem Reichelem, druhým kazatelem potštejnského sboru (1889–1908). Současnost Následkem rozdělení České provincie Jednoty bratrské nebyl kostel mezi lety 2000–2009 využíván ke svým účelům, sloužil jako skladiště a jeho původní vnitřní vybavení bylo z velké části rozprodáno nebo zničeno. Od září 2009 se v kostele každou neděli v 9:00 hodin opět konají bohoslužby. V průběhu roku 2013 byl rekonstruován exteriér kostela. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel obnovené Jednoty bratrské na Wikimedia Commons Ochranovský sbor ČCE v Potštejně
Oblastní nemocnice Kolín

Oblastní nemocnice Kolín, akciová společnost, nemocnice Středočeského kraje (ONK) je obchodní společnost stoprocentně vlastněná Středočeským krajem a poskytující zdravotní péči. Má tři hlavní pracoviště: Nemocnice Kolín, Nemocnice Kutná Hora a LDN na Vojkově. V čele ONK stojí představenstvo, jeho členy jsou nyní Petr Chudomel (předseda), Iveta Mikšíková, Jiří Havránek, Jakub Rejzek a Pavel Fojtík. Běžné řízení zajišťuje ředitel, aktuálně Petr Chudomel. Dozorčí rada má v současné době devět členů. Historie ONK byla založena v roce 2005. V roce 2006 do ní byly vloženy podniky nemocnic získané Středočeským krajem od státu v rámci přechodu majetku a závazků ze státu na kraje. Jednalo se o tyto podniky: Nemocnice Kolín Nemocnice a sdružení zdravotnických zařízení Nymburk Léčebna dlouhodobě nemocných na Vojkově Nemocnice s poliklinikou Brandýs nad Labem - Stará Boleslav V roce 2007 byla Nemocnice s poliklinikou Brandýs nad Labem z ONK vyčleněna a zprivatizována společností PP Hospitals s.r.o., NaSZZ Nymburk získalo Město Nymburk. Od roku 2010 ONK provozuje pracoviště Nemocnice Kutná Hora. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oblastní nemocnice Kolín na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Kleinseitner Brückenturm

Der Kleinseitner Brückenturm (tschechisch: Malostranská mostecká věž) ist ein gotischer Torturm in Prag. Er steht am westlichen Ende der Karlsbrücke auf der Kleinseite, nach der er benannt ist. Das Turmbauwerk ist über einen einetagigen Torbogen mit dem älteren Turm der Judithbrücke baulich verbunden. Deshalb sind es genau genommen zwei Brückentürme. Geschichte und Beschreibung Der Kleinseitner Brückenturm wurde um 1464 im Auftrag von König Georg von Podiebrad wahrscheinlich an der Stelle eines älteren romanischen Turms errichtet. Seine Gestaltung im spätgotischen Stil lehnt sich an den Altstädter Brückenturm am anderen Ende der Brücke an. Er weist auf seiner Ostseite Reliefs in Bogenform mit aufgesetzten stilisierten Türmchen auf. Sein Aussichtsumgang ist ebenfalls für die Öffentlichkeit zugängig. Die Eckerker werden mit schlanken spitzen Türmchen abgeschlossen. Der Turm hat eine Höhe von etwa 30 Metern über dem Fahrbahnniveau. Der kleinere Turm ist nach Hochwasser- und Brandzerstörungen von der Vorgängerbrücke erhalten geblieben. Er wurde im Jahr 1591 zu seinem heutigen Aussehen umgebaut, das weitestgehend der Renaissance entspricht. Aus der ersten Bauzeit sind Reste von Sgraffito, Fenster, Giebel und das Dach erhalten. Beide Türme wurden über ein Stück mit Zinnen besetzter mittelalterlicher Mauer baulich verbunden. Das Tor bildet den Zugang zur Prager Kleinseite und hat in erster Linie eine Schmuckfunktion. Siehe auch Altstädter Brückenturm Weblinks Einzelnachweise
Малостранские мостовые башни

Малостранские мостовые башни (чеш. Malostranské mostecké věže) — две башни на западном, малостранском конце Карлова моста, отличающиеся друг от друга по высоте и по архитектурному облику, стилю. Они соединены мощной двойной аркой в единое целое, и обрамляют проход с Карлова Моста на Малу Страну. Здесь же начинается улица Мостецка. Низкая башня Низкая башня называется Юдитина башня, так как когда-то она была частью Юдитина моста, стоявшего на месте нынешнего, Карлова. Построена в романском стиле во второй половине XII века. Приблизительно в 1591 году башня была перестроена в духе ренессанса. Зубцы заменили щитами, фасад был украшен сграффито, прорубили окна. В конце XIX века на фасаде обнаружили замурованную нишу. В ней находился монументальный рельеф. На нём фигура молодого мужчины, стоящего на коленях, который что-то берёт или наоборот — подаёт фигуре на троне. Смысл сцены и личности фигур не известны, но, тем не менее, очевидно, что это чешская скульптура романской эпохи, с чертами французской монументальной пластики. Высокая башня Высокая башня, готическая, стоит приблизительно на месте старой, второй романской башни. Её фундамент предположительно был поставлен ещё во времена Парлера, в начале XV века. Однако построена она была позже — в 1464 году, при короле Иржи из Подебрад, из-за гуситских войн. Башня похожа на Староместскую мостовую башню, однако она проще, у неё нет стольких скульптурных украшений, сложной символики в пластическом декоре. Сегодняшний вид башня приобрела после реконструкции архитектора Йосефа Моцкера в 1879—1883 годах. Портал Готический портал был построен вероятнее всего во времена Вацлава IV. Он состоит из двух готических арок, и когда-то закрывался дубовыми воротами и железной решеткой. Со стороны моста за башенными зубцами есть проход, соединяющий обе башни. На зубцах вырезаны гербы с имперской орлицей, чешским львом и герб Верхних Лужиц. Под ними гербы Старого Места и Мале Страны. Литература Pavel Vlček a kol. Malostranské mostecké věže // Umělecké památky Prahy. Malá Strana (чеш.). — Praha: Academia, 1999. — Vol. 3. — S. 120-121. — 685 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 80-200-0771-7. RUTH, František. Kronika královské Prahy a obcí sousedních. II. díl. Praha : Nakladatelství Lidových novin, 1995. ISBN 80-7106-132-8.
Petschek Villa

The Petschek Villa (Czech: Vila Otto Petschka) is a palatial home built by Otto Petschek in the early 1920s in Prague. Since 1945 it has been the residence of the United States Ambassadors first to Czechoslovakia, and subsequently, to the Czech Republic. History The house was built by Otto Petschek, a member of a German-speaking, Jewish family, with financial interests in coal mines and banking. The Petschek family departed Prague in 1938, fearing conquest by Nazi Germany. They immigrated to the United States. During the German occupation of Czechoslovakia, the Villa became the residence of General Rudolf Toussaint, commander of the German army occupying Czech lands. At the end of the Second World War, the Soviet Army occupied the Residence for several days, after which it became Headquarters for the Czechoslovak General Staff. In 1945 Laurence Steinhardt, American Ambassador, leased the Residence from the Czechoslovak Ministry of National Defense and it became the American Ambassadorial Residence. In 1948, the American government purchased the Villa, and the adjacent buildings now used as the Deputy Chief of Mission's house, and the Staff-house for $1,570,000. Architecture The Villa was designed by architect Max Spielmann and built by the Matěj Blecha construction company between 1924 and 1930. The Last Palace In 2018, Norman L. Eisen, United States Ambassador to the Czech Republic in the Obama administration, published a history of the Villa, The Last Palace: Europe's Turbulent Century in Five Lives and One Legendary House. See also Petschek Palace External links Ambassador’s Residence U.S. Embassy in The Czech Republic Background and Context in: Villa Petschek - A Virtual Tour| References
Villa Petschek

La villa Petschek est une demeure grandiose construite pour le banquier Otto Petschek au début des années 1920 à Prague. Depuis 1945, elle est la résidence des ambassadeurs des Etats-Unis, d'abord en Tchécoslovaquie puis, maintenant, en République tchèque. Histoire La maison a été construite par Otto Petschek, membre d'une famille juive de langue allemande, ayant des intérêts financiers dans les mines de charbon et les banques. La famille Petschek a quitté Prague en 1938, craignant les confiscations par l'Allemagne nazie, pour Londres puis elle a immigré aux États-Unis. Pendant l'occupation allemande de la Tchécoslovaquie, la villa devint la résidence du général Rudolf Toussaint, commandant de l'armée allemande occupant les terres tchèques. À la fin de la Seconde Guerre mondiale, l'armée soviétique occupa la résidence pendant plusieurs jours, après quoi elle devint le quartier général de l'état-major tchécoslovaque. En 1945, Laurence Steinhardt, ambassadeur des États-Unis, loua la résidence au ministère tchécoslovaque de la Défense nationale, elle devint alors la résidence des ambassadeurs américains. En 1948, le gouvernement américain a acheté la villa et les bâtiments adjacents, qui servent maintenant de maison au Chef de Mission adjoint, pour 1 570 000 dollars. Architecture La villa a été conçue par l'architecte Max Spielmann et construite par l'entreprise de construction Matěj Blecha entre 1924 et 1930. Le dernier palais En 2018, Norman L. Eisen, ambassadeur des États-Unis d'Amérique auprès de la République tchèque sous l'administration Obama, a publié une histoire de la Villa, Le dernier palais: le siècle tumultueux de l'Europe en cinq vies et une maison légendaire. Articles connexes Palais Petschek Otto Petschek Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Jeskyně Na Pomezí

Die Jeskyně Na Pomezí (deutsch Höhle Am Gemärk) ist eine Karsthöhle in Tschechien. Sie befindet sich zwei Kilometer nördlich von Lipová-lázně auf den Fluren von Vápenná im Reichensteiner Gebirge. Geographie Die Höhle liegt am Pass Na Pomezí (Gemärk) südwestlich des Studniční vrch (Nesselkoppe, 991 m) im Oberlindewieser Bergland (Hornilipovská hornatina) nahe der Quelle der Vidnavka in ca. 600 m ü. M. An der Höhle führen die Staatsstraße 60 und die Bahnstrecke Lipová Lázně–Javorník mit dem Haltepunkt Lipová Lázně jeskyně vorbei. Geschichte Am Gemärk befindet sich eine Lagerstätte des Schlesischen Marmors. Bei Sprengarbeiten im benachbarten Steinbruch wurde 1936 eine Öffnung im Hang freigelegt, hinter der sich der Zugang zu einer Tropfsteinhöhle befand. Die Höhle war nur wenige Meter zugänglich und blieb daher unverwahrt. Durch Besucher kam es in dieser Zeit zum Verlust der Tropfsteine im Eingangsbereich. 1949 wurde die Höhle erstmals von Geologen mit Vorkenntnissen aus Untersuchungen des Mährischen Karstes untersucht, nach dem Auffinden weitere Räume mit Tropfsteinen gesichert und an den Okres Jeseník übergeben. Im darauffolgenden Jahre wurde der erste Teil der Höhle öffentlich zugänglich gemacht und am 16. Mai 1950 eröffnet. Bis 1955 wurde ein neuer Ein- und Ausgang geschaffen, elektrische Beleuchtung installiert und weitere Räume für den Besucherverkehr erschlossen. Die Höhle Na Pomezí ist auf 530 m Länge öffentlich zugänglich. Insgesamt hat das Höhlensystem eine Ausdehnung von über einem Kilometer. Die Höhle entstand durch Ausspülung und damit einhergehender Auflösung des Marmorgesteins im eindringenden Oberflächenwasser und wurde früher von der Vidnavka durchflossen, deren Lauf heute 21 m über der Höhlensohle liegt. Im Innern befinden sich Strudeltöpfe, Stalagmiten, Stalaktiten sowie Sphärolithen. Bedeutendste Räume sind der Eisdom (Ledový dóm), der Trauerweidendom (Dóm u smuteční vrby), die Strecke der Römischen Bäder (chodba Římských lázní), der Weiße Dom (Bílý dóm), der Königskamin (Královský komín), die Schatzkammer (Klenotnice) und der Eingangsdom (Vstupní dóm). Kennzeichnend für die Höhle sind enge, teilweise hohe Spaltengänge. Durch den Wasserzufluss und ihre Feuchtigkeit zählt die Höhle zu den lebendigen Höhlen. Das eindringende Wasser erzeugt Sinterablagerungen und führt zur Neubildung und Vergrößerung der variantenreichen Sintererscheinungen. Zu den jüngsten Gebilden gehört die Tropfsteingardine des Versteinerten Hundes, die um einen eingeschwemmten Ast einstand. Gleichzeitig erfolgte die Bildung von Höhlenperlen. Während der Wintermonate dient die Höhle als frequentiertes Schutzquartier für Fledermäuse. Weblinks caves.cz hrady.cz (tschechisch) Fotos-Geschichten.at
Na Pomezí-grotten

De grotten van Na Pomezí zijn druipsteengrotten, gelegen in de bossen vlak bij Lipová-lázně in het noordoosten van Tsjechië, vlak bij de grens met Polen. Sinds 1965 staan deze grotten op de lijst van nationale natuurmonumenten. Dankzij de marmermijnen in de omgeving werd in de jaren 1934-36 de eerste grot ontdekt: de Utajená. In 1962 werd een tweede, veel grotere grot ontdekt, op een diepte van 70 meter onder de grond. Deze grot, de Rasovná, was vrij toegankelijk, waardoor veel druipstenen werden vernield door bezoekers. Na de Tweede Wereldoorlog werd in de nabijgelegen stad Jeseník een afdeling voor speleologen opgericht, die nog een aantal kleinere grotten en gangen hebben ontdekt. De huidige grotten van Na Pomezí zijn ontdekt op 28 augustus 1949, en werden op 16 mei 1950 opengesteld voor het publiek. De gehele lengte van het gangenstelsel bedraagt 1700 meter. In de grotten heerst een constante temperatuur van 7,7 graden Celsius. De looproute voor het publiek heeft een lengte van 390 meter, de rondleiding duurt 45 minuten en voert langs druipsteengrotten met namen als De Koepel met de treurwilgen, de Romeinse baden, de Witte Koepel en de Koningskoepel. De grotten bezitten vele verschillende druipsteenformaties zoals stalactieten, stalagmieten, watervallen, druipsteengordijnen, vijvers en krul- en rietvormige druipstenen. Jaarlijks worden de grotten bezocht door zo’n 70.000 bezoekers. De grotten hebben het grootste ondergrondse gangenstelsel van heel Tsjechië. Zie ook speleologie lijst van grotten Externe link (cs) eskynecr.cz