Panenská (usedlost)

Panenská nebo Na Panenské je původně označení pro Panenskou vinici, dále pro usedlost, která na ní v 17. století vznikla (čp. 35/36, v současnosti čp. 123 v kvadrantu A na mapce – dosud stojící ruina, „Panenská I“) (německý název obojího byl Jungferngarten, Jungfergarten nebo Weingarten Panenska; německý název ulice Na Panenské během protektorátu byl ovšem Nonnengarten) a také pro opodál stojící výrazně mladší budovy zahrnující hřebčinec (od 1874), kasárna a hospodu (podle zprávy z roku 1877 „Mil. Kaserne u. Restauration“) (tato „Panenská II“ (v kvadrantu C) kolem roku 1900 je zachycena na dobové pohlednici; v pozadí je vidět komín cihelny). Mj. vzhledem k tomu, že všechny budovy ze sektoru C byly zbořeny a čp. 123 v sektoru A je zříceninou, detailnější určení budov je svízelné. Oba kvadranty se nacházejí v Praze 6-Střešovicích. Special-Orts-Repertorien roku 1885 na samotě (německy Weiler) Panenské uvádí 6 domů a 313 obyvatel, z toho 83 činných vojáků, podle Úplného místopisného slovníku Království Českého z roku 1895 byla Panenská osada náležející k soudnímu okresu Smíchov, v níž byly 4 domy a žilo tam 284 obyvatel (Čechů), Podrobný seznam míst zemí rakouských uvádí k roku 1910 7 domů a 351 osob. Před postavením střešovického kostela sv. Norberta náležela Panenská podle zprávy z roku 1854 ke kostelu sv. Matěje v Šárce, podle zprávy z roku 1879 pak ke kostelu sv. Jana Nepomuckého v trníčku. Hlavní budovou usedlosti byla jediná dosud (2025) stojící budova – ruina (dnes s adresou Na Malovance 123/20 a zároveň Patočkova 123/24, dříve také Na Panenské 123), která je často (např. mapy.cz) označována jako Malovanka. (Památkový katalog ji na popud Wikipedie v lednu 2025 přejmenoval z Malovanky na Panenskou.) Tuto usedlost koupil v roce 1829 Abundius Bachofen z Echtu (1777–1850). Při usedlosti si zřídil cihelnu a v této usedlosti (tehdy s č. 35) 1. dubna 1850 také zemřel. Nedaleko usedlosti Na Panenské se nacházela také cihelna Na Panenské (nebo jen Panenská, odtud je i přilehlý činžovní dům čp. 127 označován jako cihelna, nešlo ale o cihelnu jako takovou; bydlelo v něm její vedení a zaměstnanci), budovy patřící k usedlosti Panenská stály mimo areál cihelny. Naopak v areálu cihelny, který je vymezen dnešními ulicemi U střešovických hřišť, Sibeliova, Na Hubálce a Na Petynce, se nacházely usedlosti Hubálka a Kašnička (dnes zbořené beze stopy). Historie Vinice byla odnepaměti (podle Kaliny od roku 967) do 20. března 1782 majetkem benediktinek z kláštera svatého Jiří na Pražském hradě, odtud měla také svoje jméno Panenská. K jejímu provozu zde náležel vinný lis a domek zahradníka. V době, kdy pozemky vinice náležely k obci břevnovské, měl lis sv. Jiří č. 35 a obydlí zahradníka sv. Jiří č. 36. Po oddělení vinice od břevnovské obce a přechodu do obce střešovické byla tato čísla přidělena jiným stavbám v Břevnově. Bachofen z Echtu byl strýc sester Johany Fričové (1809–1849), matky Josefa Václava Friče) a Bohuslavy Rajské. Na usedlosti Panenská požádal František Ladislav Čelakovský Bohuslavu Rajskou o ruku. Událost zaznamenala Rajská ve svém deníku. Pražský denník v roce 1874 uvádí třikrát inzerát na pronájem „laciných letních bytů na vinici Panenské“. V roce 1876,1879 a 1885 se jako majitel usedlosti Panenská (A/C?) uvádí Josef Brož. V roce 1840 převzal správu dominikálního dvora (Dominicalhof) Panenská Abundův synovec Clemens Bachofen von Echt a zřídil zde továrnu na škrobový sirup (Stärkesyrupfabrik). Usedlost se opakovaně stala předmětem dražby: v roce 1829, 1888 (usedlost Na Panenské s konskripčními čísly 35 a 36, resp. 123 a 124 stala předmětem exekuční dražby) a 1890. Dražba v roce 1912 byla zrušena („dražba vinice Panenská s hostincem a rozsáhlými pozemky ve Střešovicích byla odvolána“). K rokům 1936 a 1942 je na adrese Na Panenské 123 uváděn Josef Otto, autodopravce, resp. autodoprava nákladů, k roku 1910 tři různí lidé a k letům 1937–38 pět různých osob (snad spíše byty v sektoru C [?]). Kromě čp. 123 byly všechny budovy usedlosti mezi lety 1953 až 1966 zbořeny při rozšiřování dnešní ulice Patočkova. Budovy Čp. 35 Zatímco z map je zřejmé, že nynější ruina čp. 123 měla dříve čp. 36, není jasno v tom, která budova měla čp. 35 – toto číslo není zaznamenáno na žádné dostupné mapě. Teorie: Podle popisu obou relevantních fotografií AHMP měla dnešní ruina č. 35 a 36, ale v novém číslování budova určitě nemá č. 117 (to byl hřebčinec), ale 123. Podle zprávy z Technických listů z roku 1888 jde o č. 123 (nebo 124?). Mohlo by jít také o (jedinou) neoznačenou budovu mezi oblastmi A a B na přiloženém náčrtku. O jinou budovu. Flegl hovoří ve výše uvedeném citátu (v rámečku) patrně o jiném místě, o Boleslavově (nyní Radimově) ulici čp. 35, součásti Břevnova, nikoli Střešovic. Č. 35 v oblasti Břevnova a Střešovic Boleslavova (dnes Radimova) 35 (sídlo hrnčířské dílny Josefa (1912) a později[zdroj?] Vácslava Klause, kterou „později v hospodu obrátil“ (později hospoda Stodola; obé podle zprávy z roku 1890), později také hrnčířská dílna Antonína Ťoupala (v AHMP je uložena sousedská stížnost na přílišně kouřící provoz A. Ťoupala, „strojní výroba květináčů, hlíněného nádobí, rour a jiných věcí“ z 14. května 1935)) (dům je zbořen) (dnes Břevnov). Toto číslo bylo vřazeno místo čísla 35 (které měla původně Panenskou I) v 70. letech 90. století. Po zboření tohoto domu převzala čp. 35 nedaleko stojící kolej Kajetánka (Radimova 35/12). Č. 36 prý „odkoupil František Šrůta, lakýrník a domek zde postavil“ (-> ?) (zpráva z roku 1890). Dosud stojící ruina – "čtyřbudova" Panenské I (dnešní adresa Na Malovance 123/20, starší břevnovská čísla 35 a 36) (dnes Střešovice) Dům Střešovice 35 – usedlost "Na Velké", ulice Hlavní, kt. podle materiálu uloženého v AHMP v roce 1927 vlastnila Anna Čiháková – Nad hradním vodojemem 35 (dnes Střešovice) (Pozn.: Adresu Radimova č. o. 35 mívalo nakladatelstí Scientia, poté, co byl dům kolem roku 2018 zbourán, je převzal nový bytový dům, který byl na tomto místě postaven.) Cihelna na Panenské Cihelnu dal na Panenské před rokem 1840 postavit také Abundus (Abundius) Bachofen z Echtu (zemřel 1. dubna 1850 na svém majetku Panenská 35, pohřben byl na vlastní přání v Šárce) Byla založena v severní části pozemku (později areál koupaliště Petynka). V roce 1835 došlo při terénních úpravách v místě cihelny k objevu raně středověkého pohřebiště. Později zde bylo odkryto vrcholně středověkého sídliště a v roce 1843 se zde uskutečnil první prokazatelný archeologický výzkum sídlištních objektů v Praze. V letech 1894–1904 ji provozoval Franz Pfeifer, v letech 1904–1919 Franz Pfeifer spolu s JUDr. Franzem Ritterem, v letech 1919–1942 Spojené keramické továrny, v letech 1951–1953 Pražské cihelny, Libčice n. Vltavou-Letky, od roku 1953 ÚNV Praha. Zpráva z Poledního listu z 29. května 1938 uvádí, že komín „bývalé (sic?!) cihelny Na Pannenské (sic)“ předchozího dne spadl a zničil nákladní automobil Jako sídlo strojní cihelny se v roce 1910 uvádí č. 124, majitel Fr. Pfeifer, k roku 1924 pak čp. 127, kde bylo i sídlo pozdějšího podniku Spojené keramické továrny, někdy v letech 1925–30 také č. 128. Národní listy z 24. října 1934 uvádějí, že již „asi před třemi roky“ se do cihelny z polovice sesula silnice, která byla jedinou spojkou s Prahou. Silnice se sice používala i přes zákaz dál, ale tento stav vedl k znesnadnění pronajímání uprázdněných bytů. Vytvoření další cesty mezi ulicí Na Petynce a octárnou prý bránila budova cihelny. Noviny Naše hory z 22. února 1935 uvádějí, že v cihelně na Panenské přespávalo každou noc na 120–130 nuzných, kteří si nemohli dovolit ani ten nejlevnější nocleh. Cihelna stála v místě pozdějšího (dnes již zrušeného) autobazaru, hlína se dobývala mj. v místě dnešního Koupaliště Petynka. Vojenský hřebčinec a kasárna 1. října 1874 byl „v usedlosti p. Brosche“ (sic, snad chyba místo správného Brože) přeložením z Nymburka zřízen vojenský hřebčinec (označován také jako remontní stanice nebo státní ústav hřebecký, německy Staats-Hengsten-Depot nebo Staatshengstendepot) (čp. 117), který byl téhož roku i vystavěn, a velitelská budova kasáren (čp. 113). (Podle schematismu Kais. Königl. Militär-Schematismus für 1875 byl hřebčinec založen už v roce 1789, to je však omyl, na indikační skice z roku 1840 ještě nestojí.) Sídlilo zde pouze jedno oddělení pluku, které mělo ve statku ustájeno mladé koně k základnímu výcviku. Zpráva z Národních listů ze 17. dubna 1882 sděluje: „Stavební ruch za branou Strahovskou jest letos velmi živý, zejmena rozšiřuje se státní hřebčinec pro Čechy na „Panenské", který koupila vláda od manželů Josefa a Marie Brožových za cenu 160.000 zl.“ Zpráva z Národní politiky z roku 1888 říká, že „[S]tátní hřebčinec před Strahovskou branou „dvůr Panenská“ spravují: 1 plukovník, 1 rytmistr, 1 účetní poručík a 1 vrchní zvěrolékař.“ Od března do srpna 1898 (kdy tam zvolil hřebce Arda) si do „kardinálských stájí na Panenské“ chodil J. V. Myslbek vybírat předlohu pro koně sv. Václava. Od 1. listopadu 1902 je na Panenskou přeloženo velitelství z Písku a hřebčinec nese název „c. k. státní hřebčinec v Praze“ (tento název je ovšem doložen už v roce 1887) Počátkem 2. světové války musela československá armáda odejít a německá posádka si přivedla vlastní koně. Kasárna jsou k vidění ve filmu Dobrý voják Švejk. V čp. 113 (s pozdější adresou Parléřova 14) se v činžovním pavlačovém domě nacházelo pracoviště Výzkumného ústavu matematických strojů, kde byl instalován prototyp počítače MSP 2(A). Tato budova stála přinejmenším ještě v roce 1986. Panenská na historických mapách Praga caput Regni Bohemiae od Folperta van Ouden Allen, před rokem 1685 Plan der Gegend vor dem Strahofer Thor der Hauptstadt Prag Indikační skici a císařské otisky z let 1840–1879 Mapa z roku 1926 Na mapě jsou zakresleny (zleva): pražské usedlosti Kajetánka (horní a dolní), Petynka (v mapě pod názvem zde dříve sídlícího ústavu Vincentinum), Šlajferka (Šleiferka, za socialismu klub Na Petynce, nyní charitní dům s kaplí), Malovanka, Panenská a Hubálka, z toho usedlosti Malovanka a Hubálka byly kompletně zbořeny (dnes je v jejich místě dopravní tepna Patočkova), z Panenské zůstala stát jedna budova (dnes s adresou Na Malovance 123/20, resp. Patočkova 123/24), která se často mylně označuje jako Malovanka. Šrafovaná čára představuje hranici čtvrtí: odděluje Břevnov (Velký Břevnov, vlevo) od Střešovic (vpravo). Nahoře vidíme taktéž zbořenou usedlost Andělka. Dole vidíme jako orientační body dosud stojící školu (dnes ZŠ Marjánka) a hospodu U Zelené brány (dříve U Vonásků). Mapa z roku 1945 Usedlosti u potoka Brusnice v roce 1945 s tehdejšími čísly popisnými. Malovanka zde má čp. (zprava – směrem od nejstaršího objektu: 1030, 1031, 1032 a 34). Objekty čp. 115, 114, 125, 947?, 124 (hospoda a byty), 113, 117 (117 – vojenský hřebčinec, později kasárna, později přestavěno na byty) a hlavní objekt usedlosti 123 (se stodolou zcela vpravo) patřily k usedlosti Panenská a až na ruinu s dnešní (2024) adresou Na Malovance 123/20 byly všechny zbořeny. Činžovní dům č. 127 byl také zbořen. (Čp. 115 se zmiňuje (již) v roce 1891.) Dosud (2024) stojící ruina, která se často označuje jako Malovanka, je Panenská, i na této mapě s čp. 123. Ukazatel domů v král. hlav. městě Praze a v obcích sousedních (1907) uvádí, že majitel čp. 123, 124, 125 a 127 je týž – František Pfeiffer; č. 114 a 115 mají jiné majitele; 113 a 117 je hřebčinec. K roku 1910 se uvádí č. 124 jako sídlo strojní cihelny, jejímž majitelem je František Pfeifer, v přízemí této budovy je zároveň i hostinec (hostinský Josef Beneš). V Orientační knize Velké Prahy (1937) se uvádí k jednotlivým čp. tyto údaje: A (Panenská): 123 – "Na Malovance", činžák 127 – "Na Panenské (cihelna)" (činžovní dům stojí na místě cihlářských pecí podle publikace Umělecké památky Prahy: Velká Praha od roku 1913, údaj "cihelna" v roce 1937 je tedy zavádějící); B (Panenská): 117 (kvadratura) "Potockého - kasárny", 113 "Potockého (kasárny)", 124 "Potockého", 114 – "Na Panenské", 115 "Na Panenské", 125 "Na Panenské", 947 – není uveden (poslední uvedený dům má č. 940). C (Malovanka): U č. 34 uvádí jen "Boleslavova", u č. 1030–1032 jsou řádky prázdné. Orientační kniha Velké Prahy a Modřan (1948) uvádí pro Panenskou A jen údaj "Na Malovance", pro Panenskou B fakt, že č. 125 má již přiděleno orientační číslo, a to 2 (Na Panenské 2) a č. 114 Na Panenské 4 (ostatní budovy (A, B, C) mají místo čísel orientačních uvedeny jen pomlčky), pro Malovanku u čísel 34 i 1030–1032 pouze údaj "Radimova". Čísla 113 a 125 jsou zanesena ještě na mapě z roku 1994. Zajímavost Thormund Legis-Glückselig (1853) zmiňuje kruhovou stavbu v popředí pozemku usedlosti, což měla být mešita perských tkalců, kteří v roce 1370 přijeli na velbloudech do Prahy a usídlili se v zahradě Panenské. Galerie Odkazy Reference Literatura BEČKOVÁ, Kateřina. Zmizelá Praha. Dodatky III., Historická předměstí a okraje města – levý břeh Vltavy. Vyd. 1. Praha: Paseka, 2004. 127 s. ISBN 80-7185-498-0. Obr. 54 BĚLOVÁ, Jana a KALAŠOVÁ, Renáta. Břevnov: ve stínu kláštera, Hradčanům na dohled = shadowed by a monastery, visible from Hradčany. [Praha]: Muzeum hlavního města Prahy, [2016], ©2016. 202 stran. ISBN 978-80-87828-18-2. S. 102–103 HÁJEK, Josef a kol. Cihly v historické architektuře Prahy: o výrobě a využití zdicích cihel: seznam pražských cihelen. Vydání první. Praha: Národní památkový ústav, územní odborné pracoviště v Praze, 2017. 238 stran. ISBN 978-80-87220-16-0. HANSL, František, ed. a FIALA, Oskar, ed. Smíchovsko a Zbraslavsko. Na Smíchově: F. Hansl, 1899. 658 s., [1] složený l. obr. příl. S. 172. Dostupné online. HOLUB, Bonifác Jan. Paměti farnosti u sv. Markéty v Břevnově a blízkého okolí. Praha: B.J. Holub, 1890. 188 s. S. 87-88, 131. Dostupné online LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 217 PRIX, Dalibor a kolektivː Umělecké památky Prahy, Velká Praha 2/M-Ž. Academia Praha 2017, ISBN 978-80-200-2469-5, s. 640 Související články Seznam pražských usedlostí Malovanka Koupaliště Petynka Šlajferka Kašnička Hubálka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Panenská na Wikimedia Commons Srovnávací fotografie Panenské (č. 123) a usedlosti Malovanka Břevnovan 2011, č. 1/2, s. 12. Ortofotomapy. Hlavní město Praha Císařské otisky stabilního katastru 7321/B2/a/4C (1840) (ve větším rozlišení je dostupná reambulovaná mapa z roku 1879 – Panenská čp. 36 je zde pod parcelními č. 94 a 95, zárodkem stojící stavby s dnešním číslem 123 je parcelní č. 94), 7457/B2/a/6C, 7457/B2/a/13/C1 Orientační plán Prahy a obcí sousedních. Mapový list č. 10 (č. 9). Vydáno v květnu 1910. Měřítko 1:5000. Reprodukce Unie v Praze. Nákladem obce pražské. Nakreslil Stavební úřad odbor II. Vlastník: Národní technické muzeum Nejnovější a nejúplnější plán královského hlav. města Prahy a obcí sousedních. Měřítko 1:12000, 1907, Brož, Josef. Městská knihovna v Praze Orientační plán hlavního města Prahy s okolím (1938), list č. 38. Městská knihovna v Praze Foto: Pohled na cihelnu "Na Panenské" ve Střešovicích. XII 2232. Kolem roku 1890. Usedlost Panenská. Česká televize. Z metropole. Vytrženo Z metropole. 19. září 2015. iVysílání Stodola čísla 123 a činžák číslo 127 na obraze Karla Holana ze 40. let Video – Panenská a křižovatka na Malovance z dronu (listopad 2024) Hřebčinec s č. 96 a kasárna s č. 123 na reambulované mapě Stabilního katastru z r. 1879 znázorněny šrafovaně (proč?) Obsáhlý post na facebooku Starý Břevnov z 3. června 2025