NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Petřínská rozhledna

Petřínská rozhledna – 65,5-metrowa stalowa wieża widokowa w stolicy Czech – Pradze na wzgórzu Petřín. Wybudowana została w roku 1891 w związku z Wystawą Jubileuszową na wzór paryskiej wieży Eiffla. Inicjatorami budowy byli założyciele Klubu Czeskich Turystów Vilém Kurz Starszy i Vratislav Pasovský, którzy w 1889 r. wraz z grupą 363 osób z Czech zwiedzili paryską Wystawę Światową. Jej główną atrakcją była specjalnie zaprojektowana i zbudowana wieża Eiffla. Obaj panowie podjęli działania w celu stworzenia podobnej atrakcji również w Pradze. Okazją do realizacji projektu stała się zaplanowana w tym mieście na rok 1891 Jubileuszowa Wystawa Krajowa (Jubilejní zemská výstava v Praze 1891). Jeszcze w tym samym roku 1889 założone zostało w Pradze „Družstvo pro výstavbu Petřínské rozhledny”, które od miejscowego magistratu pozyskało grunt na szczycie Petřína. Autorem projektu architektonicznego wieży został sam Vratislav Pasovský, zaś za konstrukcję obiektu odpowiadali inżynierowie z firmy „Českomoravská strojírna”, František Prášil i Julius Souček. Wysoką na 58,7 m konstrukcję wieży wykonał zakład „Mostárna Pražská”. Uroczyste otwarcie wieży odbyło się 20 sierpnia 1891 r. Całkowity koszt budowy, który wstępnie szacowano na 32 tys. ówczesnych złotych, został przekroczony ponad dwukrotnie. Wieża na Petřínie waży 175 ton. Posiada lekką, ażurową konstrukcję, nitowaną (podobnie jak jej paryski wzór) ze stalowych kształtowników. Odmiennie, niż jej paryska prekursorka, postawiona jest jednak na planie ośmioboku, a nie kwadratu. Poziom podstawy wieży leży na wysokości 324,16 m n.p.m., pierwszy podest znajduje się na wysokości 20 m nad ziemią, drugi – na wysokości 55 m nad ziemią, tj. ok. 200 m ponad lustrem Wełtawy. Szczyt wieży zwieńczyła oszklona latarnia z koroną św. Wacława i żelaznym masztem. Służył on do wciągania flagi, a jednocześnie pełnił funkcję piorunochronu. Używana była jako wieża obserwacyjna, a w latach 1953-1992 jako wieża nadawcza telewizyjna. Obecnie wieża spełnia wyłącznie funkcję widokową i jest najwyższym obiektem tego typu w Czechach. Otwarta jest cały rok, a dostęp na górną platformę widokową umożliwia odwiedzającym 299 schodów (dwie klatki schodowe, osobno dla wchodzących i schodzących z wieży) oraz winda (dodatkowo płatna). Z góry rozpościera się dookolny widok na całą stolicę Czech. Przypisy Linki zewnętrzne Petřínská rozhledna v Praze. rozhlednyunas.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2006-01-12)]. Oficjalna strona
Turnul Petřín

Turnul de observație Petřín (în cehă Petřínská rozhledna) este un turn de oțel din Praga, înalt de 63,5 metri, care seamănă mult cu Turnul Eiffel. Cu toate că este mult mai mic decât Turnul Eiffel, el se află pe culmea unui deal înalt, Petřín, astfel încât vârful său se află la o înălțime mai mare decât cea a Turnului Eiffel. Petřínská rozhledna a fost construit în 1891 și a fost folosit ca turn de observație, dar și ca turn de transmisie. Astăzi Petřínská rozhledna este o atracție turistică majoră a orașului. Dealul poate fi urcat pe jos în aproximativ o jumătate de oră pe un drum care devine destul de alunecos atunci când ninge, în timp ce urcarea în turn este mai scurtă, dar destul de obositoare; totuși, dealul este deservit de un funicular, iar turnul are un ascensor pentru persoanele cu handicap. În 2014, turnul a fost vizitat de mai mult de 557.000 de vizitatori, dintre care peste 70% au fost turiști străini. Cele două platforme de observație se află la capătul a 299 de trepte așezate în grupuri de câte 13 ce se rotesc în jurul centrului structurii. La nivelul principal se află un magazin de suveniruri și o cafenea mică. La nivelul cel mai de jos este o mică zonă expozițională. O expoziție a prezentat turnuri de observație realizate din piese de tip Merkur și a avut loc între 6 martie 2013 și 30 martie 2014. Turnul Petřín versus Turnul Eiffel Turnul Petřín este adesea descris ca o versiune mai mică a Turnului Eiffel. Spre deosebire de Turnul Eiffel, Turnul Petřín are o bază octogonală și nu pătrată. În plus, el nu se sprijină, precum Turnul Eiffel, pe patru coloane din oțel cu zăbrele. Întreaga zonă aflată sub picioarele sale adăpostește holul de la intrare. O asemănare între Turnul Eiffel și Turnul Petřín o reprezintă designul celor proiectarea celor mai de jos grinzi transversale sub formă de oase rotunde. Istoric În anul 1889 membrii Clubului Turiștilor Cehi au vizitat expoziția unversală de la Paris și au fost inspirați de Turnul Eiffel. Ei au strâns o sumă suficientă de bani, iar în martie 1891 au demarat construirea turnului pentru Expoziția Centenară din Praga, lucrările fiind finalizate în doar patru luni. În 1953 a fost instalată o antenă de televiziune în vârful turnului Petřínská rozhledna. Ea a servit ca transmițător principal al semnalului de televiziune în Praga până la inaugurarea Turnului de Televiziune Žižkov la sfârșitul anului 1992. În anul 1999 turnul a fost complet renovat. Din 21 ianuarie 2013 turnul este administrat și exploatat de Muzeul orașului Praga Arhivat în 7 aprilie 2016, la Wayback Machine.. Referințe Legături externe Petřínská rozhledna http://www.rozhlednyunas.cz/rozhledny/petrinska-rozhledna-v-praze/ Arhivat în 12 ianuarie 2006, la Wayback Machine. http://www.pis.cz/cz/praha/adresar/petrinska_rozhledna Arhivat în 18 iunie 2010, la Wayback Machine. Petrinska Rozhledna la Structurae http://www.skyscraperpage.com/diagrams/?b41048 History of Petrinska rozhledna Arhivat în 10 mai 2010, la Wayback Machine. Petrin Lookout 360° Virtual Panorama Arhivat în 21 mai 2007, la Wayback Machine.
Петршинская башня

Пе́тршинская башня была построена на одноименном холме Праги по инициативе Клуба чешских туристов после посещения Всемирной выставки в Париже в 1889 году, и является подобием Эйфелевой башни. В 1890 году именно Вилем Курц выступил в статье «Смотровая башня на Петршинском холме — вид из ближайшего будущего Праги» (чеш. Rozhledna na Petříně, obrázek z blízké budoucnosti Prahy) с инициативой строительства в пражском районе Петршин смотровой башни. История Строительство было начато 16 марта 1891 года, а уже 20 августа состоялось её торжественное открытие. Изначально, она использовалась в качестве обзорной башни и туристической достопримечательности (на ее вершине находится смотровая площадка). Башня построена из металла. Её высота — 60 метров. Вес конструкции около 170 тонн. Конструкторы башни — инженеры Франтишек Прашил (чеш. František Prášil) и Юлиус Соучек (чеш. Julius Souček). После установки на ней в 1953 году телевизионной антенны высота башни увеличилась еще на 20 метров. Это была первая телевизионная ретрансляционная станция в Чехословакии. После начала строительства новой телебашни в Жижкове было принято решение использовать эту башню в качестве обзорной после ввода в эксплуатацию нового телецентра. В начале 1987 года начались работы по консервации её металлоконструкций. В качестве ретранслятора телевизионных сигналов эта башня работала до 1998 года. На Петршинскую башню можно подняться пешком, преодолев 299 ступеней, или на лифте. Со смотровой площадки башни, расположенной на высоте 55 метров, открывается великолепная панорама Праги со всеми её достопримечательностями, живописными холмами и окрестностями. В 1999 году на башне были проведены реставрационно-восстановительные работы. На нижнем уровне башни расположены магазин сувениров и небольшое кафе, а на подземном уровне — маленький музей литературного персонажа Яры Цимрмана. Литература Pavel Vlček a kol. Petřínska rozhledna // Umělecké památky Prahy. Malá Strana (чеш.). — Praha: Academia, 1999. — Vol. 3. — S. 622-624. — 685 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 80-200-0771-7. Примечания Ссылки Информация на сайте "Башни Чехии" Панорамные фотографии
Торањ Петрин

Торањ Петрин (чеш. Petřínská rozhledna) је торањ са челичном конструкцијом висок 63,5 метара на брду Петрин у Прагу, изграђен 1891. Подсећа на Ајфелов торањ и коришћен је као осматрачница, као и као преносни торањ. Данас је кула главна туристичка атракција. Опис Петрин је удаљено отприлике пола сата хода стазама, а успон до куле је такође прилично напоран; међутим, брдо опслужује честа Петринска успињача, а кула има лифт за старије и особе са инвалидитетом. 2014. кулу је посетило више од 557.000 посетилаца, а странци су чинили преко 70% тих посетилаца. На главном нивоу налазе се продавница сувенира и мала кафетерија. На најнижем нивоу је мали изложбени простор. Поређења са Ајфеловим торњем Торањ Петрин се често описује као мања верзија Ајфелове куле, која је висока 328 метара. За разлику од Ајфеловог торња, Петрин има осмоугаони, а не квадратни, попречни пресек. Даље, не стоји, као Ајфелова кула, на четири стуба од решеткастог челика. Читав простор испод његових ногу је покривен улазним ходником. Сличност између Ајфеловог торња и торња Петрин је дизајн најнижих попречних греда у облику округлих костију. Историја Чланови Клуба чешких туриста посетили су светску изложбу у Паризу 1889. и били су инспирисани Ајфеловим торњем. Прикупили су довољну количину новца и у марту 1891. почела је изградња торња. Завршено је за само четири месеца. Кула је имала лифт за шест особа, прво на гас, касније на електрични погон. 1953. у торњу је постављен телевизијски предајник и лифт је уклоњен, цев је испуњена кабловима и напајањем. Торањ је био затворен за јавност током реконструкције 1979–1992. У периоду 1999–2002, торањ је поново потпуно реконструисан и инсталиран је нови лифт за особе са инвалидитетом и старије особе. Од 21. јануара 2013. торњем управља Музеј града Прага. Референце
Rozvodna Tábor

Rozvodna Tábor (zkratkou TAB) se nachází na východním okraji města Tábor, v okrese Tábor v Jihočeském kraji. Je jedinou rozvodnou na 220 kV v kraji. Provozuje se v napěťových hladinách 220 a 110 kV. Význam Zásobuje severní a východní část kraje. Část 220 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje EG.D. Historie Rozvodna byla založena v roce 1973. Do rozvodny byla připojena smyčka z linky Milín – Sokolnice. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 220 kV a 110 kV. Hladinou 220 kV jsou spojeny rozvodny Milín a Sokolnice. Transformátory Transformace 220/110 kV je zajištěna soustavou jednofázových transformátorů. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 220 kV – VVN – velmi vysoké napětí Dvojité vedení V204/V207 Milín – Tábor/Tábor – Sokolnice Odkazy Externí odkazy Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Chata Emil Zátopek – Maraton

Chata Emil Zátopek – Maraton se nachází jižně pod vrcholem Lysé hory v Moravskoslezských Beskydech na území obce Krásná v okrese Frýdek-Místek Moravskoslezského kraje Česka. Historie Chata byla otevřena v roce 2016 na místě kde dřív stála Slezská chata, která patřila Beskidenvereinu a vyhořela v roce 1972. Po ní se na tomto místě až do rozebrání v roce 2011 nacházela chata Plesnivka, která vznikla z ubytovny dělníků při stavbě Vysílače Lysá hora. Chata je součástí komplexu tří chat, který je zvaný chata Emil Zátopek a patří k němu ještě Desítka, známá jako Kameňák a Pětka známá jako Lyžařská chata. Přístup Chata je přístupná po celý rok: po červené turistické značce ze železniční stanice Ostravice z Ostravice spolu s naučnou stezkou Lysohorský bestiář. po modré a červené turistické značce z Mazáku v obci Ostravice. po žluté turistické značce od hráze vodní nádrže Šance. po červené turistické značce z Visalají přes Vyšní Mohelnice. po žluté turistické značce z Krásné, Nižní Mohelnice. po červené a modré turistické značce z Pražma. po žluté, zelené a modré turistické značce z Janovic, Bystrého. (2 trasy) po modré turistické značce z Malenovic přes Ivančenu. po žluté a červené turistické značce z Malenovic přes Lukšinec. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Schroniska turystyczne na Łysej Górze na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chata Emil Zátopek – Maraton na Wikimedia Commons Chata Emil Zátopek, oficiální stránky chaty
Bezručova chata

Bezručova chata se nachází jižně pod vrcholem Lysé hory v Moravskoslezských Beskydech na území obce Ostravice v okrese Frýdek-Místek Moravskoslezského kraje Česka. Vlastníkem je KČT. V chatě je možnost ubytování v 5 dvoulůžových pokojích s vlastním sociálním zařízením. Restaurace poskytuje pokrmy se zaměřením na lokální suroviny. Historie V roce 1934 byla postavena první česká chata na vrcholu Lysé hory. Náklady činily 602 000 korun a vlastníkem byl Klub československých turistů z Moravské Ostravy. Projekt vytvořil František Knobloch. Chata měla 12 pokojů, 2 noclehárny, místnost pro chataře, ústřední topení, teplou vodu a elektrickou pec. Po 2. světové válce byla znárodněna a spojena se Slezskou chatou, která patřila Beskidenvereinu, do jednoho komplexu. Od roku 1948 se jmenovala „Bezručova chata“ podle Petra Bezruče. V roce 1972 vyhořela Slezská chata a v březnu 1978 i Bezručova chata. Příčiny požáru nebyly zjištěny. Jednou z verzí byla vadná elektroinstalace, ale druhou bylo žhářství ze strany nájemce z důvodů finančních nesrovnalostí. Při požáru zemřel kuchařův tříletý syn. Osoba odpovědná za zapnutí vadné elektroinstalace krátce po požáru přišla o život při autonehodě, což dále posílilo teorii o úmyslném zapálení. V místě chaty se poté v letech 1994 až 2015 nacházelo občerstvení Šantán. Nová Bezručova chata byla otevřena 25. listopadu 2015. Byla postavena Klubem českých turistů za pomocí dobrovolníků a finanční podpory široké veřejnosti, obcí a Moravskoslezského kraje. Přístup Chata je přístupná po celý rok: po červené turistické značce ze železniční stanice Ostravice z Ostravice spolu s naučnou stezkou Lysohorský bestiář. po modré a červené turistické značce z Mazáku v obci Ostravice. po žluté turistické značce od hráze vodní nádrže Šance. po červené turistické značce z Visalají přes Vyšní Mohelnice. po žluté turistické značce z Krásné, Nižní Mohelnice. po červené a modré turistické značce z Pražma. po žluté, zelené a modré turistické značce z Janovic, Bystrého. (2 trasy) po modré turistické značce z Malenovic přes Ivančenu. po žluté a červené turistické značce z Malenovic přes Lukšinec. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Schroniska turystyczne na Łysej Górze na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bezručova chata na Wikimedia Commons Bezručova chata na Lysé hoře, oficiální stránky chaty
Lanový most v Pardubicích

Lanový most v Pardubicích (zavěšený silniční most u Fáblovky, most Fáblovka, most Trnová–Fáblovka–Dubina) převádí severovýchodní silniční obchvat města přes Labe a slepé rameno Malý Slepák. V době svého vzniku byl silničním zavěšeným mostem s největším rozpětím pole v Česku. Vybudován byl v letech 2022–2025, otevřen 5. prosince 2025. Most má celkovou délku 279,6 metru, z toho délka přemostění činí 254 m. Má dvě nesymetrická pole o rozpětích 122 a 135 m, mostovka je ve výšce 14 m nad terénem. Pylon má tvar písmene A a od země je vysoký 60 metrů. Lana jsou natažená v 7 tubusech, v každém z nich je 150 až 169 lan. Celková délka použitých lan je 200 kilometrů, jejich hmotnost 240 tun. Lana jsou pozinkovaná, chráněná PVC bužírkou. Příprava obchvatu začala roku 2006, výstavba úseku započala v prosinci 2022 a dokončení bylo avizováno na rok 2024. Úsek je značen jako přeložka silnice I/36. V listopadu 2024 bylo vztyčení mostu plánováno na únor 2025 a uvedení do provozu na konec roku 2025. Obchvat s mostem byl otevřen 5. prosince 2025. Plánovaná životnost je 100 let. Nosná lana jsou v případě koroze nebo mechanického poškození vyměnitelná. Jako stavební objekt v rámci stavby obchvatu má most označení SO 203 a jeho staničení je uváděno km 2,644. Silniční číslo mostu zatím nebylo publikováno, mělo by vycházet z čísla silnice 36. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu most severovýchodního obchvatu Pardubic přes Labe na Wikimedia Commons
Mořské oko (Horní Domaslavice)

Mořské oko je antropogenní jezírko v zaniklém kamenolomu u Horních Domaslavic v okrese Frýdek-Místek. Geograficky se nachází v pohoří Podbeskydská pahorkatina v Horním Slezsku a Moravskoslezském kraji. Historie a popis Mořské oko vzniklo jako zatopený lom po následné ukončené těžbě kamene potřebného na stavbu dnes již neexistujícího zámku Horní Domaslavice v jehož blízkosti se Mořské oko nachází. Těžba zde byla ukončena koncem 18. století. Lokalita je také chráněná jako výrazný krajinný prvek. Blízké okolí Mořského oka tvoří remíz převážně z dubů, jasanů, lip a olší a v jeho podrostu jsou převážně bezy a řešetláky. Celá lokalita je chráněná podle zákona č.144/92 Sb. jako výrazný a cenný krajinný prvek. Místo je útočištěm drobné zvěře, obojživelníků aj. Přispívá tak k udržení ekologické stability krajiny a dotváří charakteristický krajinný ráz. K místu se také váží místní legendy. Další informace Mořské oko se nachází na trase naučné stezky Horní Domaslavice a na odbočce cyklistické trasa 6005 a Cyklotrasy GW Krakov-Morava-Vídeň nedaleko silnice. Místo je celoročně volně přístupné. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mořské oko na Wikimedia Commons
Minarett (Lednice)

Das Minarett (auch: türkischer Turm, Moscheeturm oder babylonischer Turm) ist ein Staffagebau im Park des Schlosses Lednice (ehemals: Schloss Eisgrub) in Lednice, Tschechien, Bestandteil der Kulturlandschaft Lednice-Valtice und damit des gleichnamigen UNESCO-Welterbes. Geschichte Das Minarett wurde 1797 bis 1804 nach Plänen von Joseph Hardtmuth im Auftrag von Alois I. von Liechtenstein errichtet. Es stand am Ende einer der acht Alleen und Sichtschneisen, die den Jagdstern des Wildgeheges von Schloss Eisgrub bildeten und von denen jede an ihrem Ende einen solchen optischen Bezugspunkt erhielt. Das Minarett war der exotischste und aufwändigste dieser Staffagebauten. Als der Park nach 1805 in einen englischen Landschaftsgarten umgestaltet wurde, war die Sichtachse zwischen dem Schloss Eisgrub und dem Minarett eines der wenigen gärtnerischen Elemente, das von der vorangehenden Gartengestaltung erhalten blieb. Gebäude Bedingt durch das sumpfige Gelände war es sehr aufwändig, das Gebäude stabil zu errichten. Sein Fundament ruht auf hunderten von mit Eisen beschlagenen Holzpfählen, mehreren übereinander liegenden Holzrosten und einer abschließenden Lage Steinplatten. Erst darauf wurde das Fundament aufgemauert. Insgesamt hat das Minarett fast eine Million Gulden gekostet. Das Gebäude ist streng symmetrisch angelegt. Das Erdgeschoss des Gebäudes steht auf viereckigem Grundriss, den ein Arkadenumgang umschließt. Ebenfalls nach dem viereckeigen Grundriss richtet sich der erste Stock aus. Erst daraus ragt mittig das Minarett mehr als 60 Meter in die Höhe. Der Turm ist in vier Segmente geteilt: Die beiden unteren haben einen achteckigen Querschnitt, die darüber folgenden einen zylindrischen. Die Segmente sind durch umlaufende Balkone voneinander getrennt. Gekrönt wird das Minarett durch eine Kuppel und die Mondsichel. 302 Stufen führen auf den oberen, dritten Balkon des Turms. Über dem Gesims der beiden unteren Stockwerke erheben sich 12 Türmchen und vier Kuppeln. Ursprünglich umgab den Turm noch eine Terrasse mit vier Eckpavillons. Diese wurden im Zuge der Umgestaltung des Parks in einen englischen Landschaftspark 1810 abgerissen. Das Gebäude ist ausgemalt und mit moralisierenden Inschriften in arabischer Schrift versehen. Gleiches gilt für die acht Säle, die – neben dem Treppenhaus – den ersten Stock einnehmen. Funktional ist das Bauwerk zum einen Bezugspunkt für verschiedene Sichtachsen aus dem und in den Park, zum anderen ein Aussichtsturm. Von dem Turm reicht der Blick über den gesamten Parkbereich bis Břeclav nach Osten und Mikulov im Westen. Wissenswert Ähnliche „maurische“ Großbauten in Parkanlagen sind die Moschee in den Royal Botanic Gardens und die Moschee im Schwetzinger Schlossgarten. Siehe auch Liste von Bauten der Liechtensteiner in der Kulturlandschaft Lednice-Valtice Literatur NN: Das Minarett von Lednice. In: Wiener Zeitung vom 30. Mai 2005. Pavel Zatloukal (Hg.), Pŕemysl Krejčiŕik und Ondŕej Zatloukal: Die Kulturlandschaft Lednice-Valtice. Foibos Books, Prag 2012. Weblinks Zámek Lednice (deutsch) Einzelnachweise
Chrám svatého Jiří (Svitavy)

Chrám svatého Jiří je sakrální stavba ve Svitavách, vystavěná v letech 2008–2017. Jedná se o chrám místní pravoslavné církevní obce v jurisdikci olomoucko-brněnské eparchie Pravoslavné církve v českých zemích a na Slovensku. Chrám také někdy bývá (vzhledem ke své velikosti) označován pouze jako kaple. Historie Historie pravoslaví na Svitavsku se začala psát po první světové válce v souvislosti s příchodem emigrantů před bolševismem z Ruska. Po druhé světové válce do oblasti navíc přišly skupiny Volyňských Čechů a řeckých emigrantů. Tehdy vznikly církevní obce v Lanškrouně, Koclířově a Moravské Třebové. Z koclířovské obce byla v roce 2000 vydělena samostatná církevní obec ve Svitavách, která zpočátku konala své bohoslužby v zapůjčených prostorách svitavského sboru Českobratrské církve evangelické. Nová církevní obec však od samého začátku usilovala o výstavbu vlastního objektu pro bohoslužby a další aktivity. V roce 2006 začaly vznikat plány nového chrámu, inspirované prvorepublikovými sakrálními stavbami z doby vladyky Gorazda. V roce 2007 byl pak získán stavební pozemek v Nádražní ulici v blízkosti městského hřbitova. Dne 3. května 2008 posvětil tehdejší metropolita, vladyka Kryštof (Pulec), základní kámen stavby, který byl pak v červnu 2009 zasazen do dohotovené hrubé stavby oltářního prostoru. Na stavbě se podílely také brigádnické skupiny mládeže z některých církevních obcí. V roce 2016 byla již hotová stavba zkolaudována. Dne 16. července 2017 byl samostatně posvěcen prestol. Následně byl 6. srpna 2017 vysvěcen biskupem Izaiášem (Slaninkou) celý chrám. V následujícím období pokračovalo zařizování chrámového prostoru dalším mobiliářem a 4. února 2018 byl posvěcen ikonostas. Pozemek kolem chrámu je schválen jako neveřejné, pravoslavné konfesní pohřebiště. Odkazy Literatura RACLAVSKÝ, Libor. O pravoslaví na Svitavsku a budování chrámu sv. Jiří. In: Olomoucko-brněnská eparchie 70 let. Sborník k 70. výročí Olomoucko-brněnské eparchie Pravoslavné církve v českých zemích. Olomouc: [s.n.], 2020. Související články Eparchie olomoucko-brněnská Externí odkazy Idnes.cz: Volyňští Češi i pravoslavní cizinci se dočkali nové kaple ve Svitavách[nedostupný zdroj]
Chata Ondřejník

Chata Ondřejník se nachází v severovýchodní části protáhlého masivu Ondřejník v obci Frýdlant nad Ostravicí v okrese Frýdek-Místek Moravskoslezského kraje Česka. Historie Turistická chata se jako první na Ondřejníku začala stavět v roce 1906 přispěním Klubu českých turistů. Základní kámen byl položen 24. června 1906 a otevřena k používání byla 30. května 1907. Rozšíření se dočkala v roce 1930. Od roku 1933 do roku 2002 v jejím sousedství stála chata Solárka, která po požáru již nebyla obnovena. Ve druhé polovině 20. století rekreačním střediskem bohumínských železáren a drátoven. Od roku 2013 je chata z důvodu špatného stavu uzavřena a turistům je k dispozici jen venkovní bufet. Na jeho místě byla v roce 2014 zahájena stavba roubenky Ondřejníček a ta byla otevřena 30. května 2015. Přístup Chata je přístupná po celý rok: autem po asfaltové silnici ze Pstruží po modré turistické značce z Frýdlantu nad Ostravicí nebo z Kunčic pod Ondřejníkem. po zelené turistické značce z Lhotky. po žluté a zelené turistické značce z Metylovic. po zelené a modré turistické značce z Kozlovic. po místní okružní modré turistické značce zvané Jezevčí stezka z Čeladné. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chata Ondřejník na Wikimedia Commons