NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дивока Шарка

Диво́ка Ша́рка (чеш. Divoká Šárka) — природный парк на северо-западе Праги. Топоним Шаркой звали легендарную воительницу раннего средневековья. География Находится в районе Либоц, в округе Прага-6. Высота над уровнем моря 255—360 м. Площадь парка — 25,4 га. На границе заповедной зоны находится озеро Джбан (буквально «кувшин»). В центре заповедника расположен общественный плавательный бассейн, куда подается вода из ручья. История Открыт в 1964 году. Литература VACEK, František. Dějiny Bubenče, Dejvic, Šárky a okolí. In: TEIGE, Josef. Sborník příspěvků k dějinám král. hlav. města Prahy. Praha: Obec pražská, 1911. S. 47–461. VACEK, František. Dějiny Bubenče, Dejvic, Šárky a okolí. In: VOJTÍŠEK, Václav. Sborník příspěvků k dějinám hlavního města Prahy. Praha: Důchod obce hlavního města Prahy, 1923. Svazek IV. HOLUB, Jan Bohumil. Odkryté poklady : Paměti děje- a místnopisné vikariátního obvodu Libockého. Praha: vl.n., 1893. - kapitola Farnost u sv. Matěje v Šárce, s. 159-169. JÍRA, Josef Antonín. Předběžná zpráva o výzkumu v Podbabě a v Šárce podniknutém Společností přátel starožitností českých v Praze. Praha: Společnost přátel starožitností českých, 1898. Zvláštní otisky několika statí z Časopisu Společnosti přátel starožitností českých v Praze věnovaných geologickému a archeologickému výzkumu v Podbabě, Šárce a Bubenči. Obsahuje geologickou mapu Šáreckého údolí, popis Šárky v době předhistorické, zprávu o tetínském hradišti, fotografie nálezů.. ŠUBERT, František Adolf. Čechy. Ilustrace Karel Liebscher. Svazek 3. Praha: Otto, [po r. 1880]. Kapitola Od Břevnova údolím Šáreckým ku Praze, s. 460-471. KOTRBÁČEK, Jakub. Botanický průzkum přírodní rezervace Divoká Šárka v Praze. Praha: vl.n., 2011. 62 s. Absolventská práce. Vyšší odborná škola zahradnická Mělník . Примечания
Дівока Шарка

Ді́вока Ша́рка (чеськ. Divoká Šárka) — заповідний природний парк на північному заході Праги. Парк розташований між історичними районами Праги Лібоц, Червені Врх та Єнералка міського району Прага 6. Висота над рівнем моря 255—360 м. Площа парку — 25.4 га. Парк заснований у 1964 р. Відрізняється чудовими краєвидами, скелями і урочищами. В парку знаходиться штучне озеро Джбан, через нього протікає невеличка річка, що впадає у Влтаву. Легенда З цим парком пов'язано кілька легенд. Одна з них розповідає, що якось у давнину одна рішуча дівчина на ім'я Шарка зібрала ватагу войовничих жінок і встановила контроль над всією місциною. Це була свого роду жіноча республіка в якій чоловіки підкорялися жінкам, а усяка спроба заворушень жорстоко придушувалася. Шарка була дуже крутого норову за що й отримала прізвисько Дівока, що значить Дика. Легенда розповідає, що Шарка заманила у одне з скелястих урочищ принца, що був невдоволений таким станом справ, і скинула його у прірву. Але з часом чоловіки таки отримали перемогу, а Шарка закінчила життя самогубством, кинувшись з тієї самої скелі, з якої було страчено принца. Але назва Дівока Шарка з того часу закріпилася за цією місциною. Посилання Історія Праги [Архівовано 24 вересня 2009 у Wayback Machine.]
Kostel svatého Václava (Boseň)

Kostel svatého Václava v Bosni je postaven v obci Boseň v okrese Mladá Boleslav ve Středočeském kraji na místě bývalého kostela sv. Jana Křtitele. Jedná se o cennou vrcholně barokní sakrální stavbu. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Na stejném místě se nacházel kostel svatého Jana Křtitele. Tato stavba byla zcela zbořena po roce 1700. Fragment pískovcové konzoly s motivem lipových listů byl zazděn do vnitřní strany severní ohradní zdi hřbitova. Kostel svatého Václava nechala vystavět hraběnka Marie Alžběta z Valdštejna, rozená z Fürstenberka. Kostel byl vysvěcen 28. září 1729. V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1996–2000 na opravu kostela čerpáno 2 320 000 Kč. Architektura Kostel je orientovaný, jednolodní, obdélného půdorysu, se zaoblenými nárožími. Má pravoúhlý presbytář se sakristií na severní straně a se západní hranolovou věží zastřešenou cibulí a osmibokým sanktusníkem nad kněžištěm. Stěny kostela jsou členěny lizénami a prostou římsou pod střechou. Okna jsou s polokruhovými záklenky. Loď a sakristie jsou sklenuty valeně s lunetami. Presbytář je sklenut hladkým křížem. Kruchta kostela je zděná. Vnitřní vybavení Hlavní oltář Hlavní oltář je rámový, rokokový, pocházející zřejmě doby okolo roku 1745. Je v něm umístěn starší hlavní oltářní obraz Zavraždění svatého Václava, který namaloval v roce 1733 Jan Jiří Hertl. V nástavci oltáře je původní obraz sv. Kateřiny. Pozoruhodné jsou barokní sochy sv. Vojtěcha, Prokopa a andělů od M. a J. Jelínků z Kosmonos, které se nacházejí na brankách. Kazatelna Od Josefa Jiřího Jelínka pochází i sochařská výzdoba kazatelny (andílci) a skupina postav zobrazující Křest Páně na víku dřevěné křtitelnice. Boční oltáře V kostele jsou dva boční oltáře: Barokní oltář Zvěstování Panny Marie, na levé straně, z roku 1731. Oltář je rámový s původním obrazem, jehož autor není znám, a horním obrazem sv. Anny od Jiřího Hislera z roku 1801. Oltář sv. Jana Nepomuckého. Jedná se o pseudobarokní umělecké dílo od bratří Konstantina a Dominika Bušků z roku 1897 s obrazem pocházejícím z této doby. Oba oltáře roku 1897 opravil, natřel a pozlatil Václav Kokštein. Loď Barokní zpovědnice pochází z roku 1723. Na poprsnici kruchty se nachází barokní obraz Večeře Páně, který byl zakoupen z bývalého kláštera sv. Jana Pod skalou, který je pozoruhodným dílem české malířské školy z počátku 18. století. Autory křížové cesty jsou J. a A. Bubákovi. Zvony Seznam zvonů doložených ve věži a sanktusníku kostela: Odkazy Poznámky Reference Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 82 s. S. 6. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 111. Související články Římskokatolická farnost Boseň Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Václava na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Václava, Boseň (katalog biskupství litoměřického) Program NOCI KOSTELŮ – Boseň, kostel sv. Václava Kostel sv. Václava, Boseň Archivováno 29. 11. 2014 na Wayback Machine.
Kostel svatého Vavřince (Březina)

Kostel svatého Vavřince v Březině je původně gotická, renesančně přestavěná sakrální stavba stojící na hřbitově na kraji obce Březina na mladoboleslavsku. Kostel je významnou gotickou památkou středního Pojizeří. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel pochází z přelomu 13. a 14. století, renesančně byl přestavěný v 16. století a zčásti zmodernizovaný. O vhodnosti modernizace existuje polemika. Architektura Exteriér Jednolodní obdélná stavba je vystavěna z lomového kamene s pravoúhlým presbytářem, ke kterému na severní straně přiléhá obdélníková sakristie a oratoř. V západním průčelí se nachází hranolovitá věž se zbytky sgrafitové rustiky, která je takřka široká jako samotná loď. Věž má bedněné patro s točitým schodištěm a stanovou střechu krytou šindelem. Na jižní straně lodi je obdélná otevřená předsíňka. Ve věži se nachází zkosený portál s půlkruhovým záklenkem a vstupní předsíň. Okna kostela jsou hrotitá s novými betonovými šambránami. Interiér Vnitřek lodi má plochý strop. Presbytář má renesanční křížovou klenbou bez žeber. Sakristie, která je přístupná z presbytáře hrotitým portálem, a oratoř jsou sklenuty valeně. Kruchta v patře věže nad otevřeným obloukem s představěným dřevěným balkónem je sklenuta rovněž valeně. Kruchta má klenutou předsíň. Zařízení Hlavní oltář je rokokový, rámový, pocházející z období okolo roku 1750. Je doplněn novým obrazem sv. Vavřince od F. Maischeidera, nahrazující původní obraze sv. Jana Křtitele, a sochami sv. Mikuláše a Vojtěcha od Jelínků. Boční barokní oltář sv. Anny je rámový, rozvilinový (s ornamentem ze spirálovitě stáčených úponků rostlin spojených s akantovými listy), pocházející z období kolem roku 1700. V kostele je zachován zbytek pozdně renesančního epitafu Jeníků z Gensdorfu s obrazem Kalvárie a rodovými erby. Zvony Seznam zvonů doložených na věži kostela: Zvon z roku 1511 V sanktusníku je zvon o průměru 35,5 cm, tloušťka věnce zvonu je 24 mm. Na horním okraji je nápisová páska. Nápis je v mezi linkami a jednotlivá slova oddělena liliemi: „leta tisyc piet set gedenacteho girzi“. Odkazy Reference Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 82 s. S. 7. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 135. VAVROUŠEK, Bohumil. Kostel na dědině a v městečku. Praha: Kvasnička a Hampl, 1929. 36 + 144 s. S. tabule 9. Související články Římskokatolická farnost Březina nad Jizerou Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vavřince na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Vavřince, Březina (katalog biskupství litoměřického) Program NOCI KOSTELŮ – Březina, kostel sv. Vavřince Kostel sv. Vavřince v Březině na Hrady.cz
St. Anton (Ruprechtice)

Die Antoniuskirche in Ruprechtice (deutsch Ruppertsdorf) in Liberec (deutsch: Reichenberg) in Tschechien ist eine Anfang des 20. Jahrhunderts erbaute Kirche. Sie trägt das Patrozinium Antonius von Padua. Die Grundsteinlegung erfolgte im Jahr 1909, der Baumeister A. Bürger gestaltete die Kirche nach einem Entwurf der Architekten Max Kühn und Heinrich Fanta. Der Kirchturm hat eine Höhe von 47 Metern. Die Kirche ist nicht zu verwechseln mit der zu Ehren Antonius des Großen geweihte Antoniuskirche, die sich auch in Liberec befindet. Die Kirche im nördlichen Reichenberger Stadtteil Ruppertsdorf wird von den Straßen Markova und Vrchlického umgeben. Am 3. Januar 2022 verlieh die Stadt Reichenberg dem Franziskaner Antonín Pavel Kejdana (* 3. Januar 1932; † 8. Dezember 2020) zu seinem 90. Geburtstag in der Antoniuskirche, um deren Instandhaltung er sich verdient gemacht hatte, posthum die Ehrenbürgerschaft. Weblinks Einzelnachweise
Kostel Nejsvětější Trojice (Loukov)

Kostel Nejsvětější Trojice v Loukově je pozdně goticko-renesanční sakrální stavbou postavenou na místě původního kostela ze 14. století. U kostela se nachází novogotická hrobka knížat z Rohanů. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Původní kostel, připomínaný již ve 14. století, byl znovu postaven v letech 1610–1612. Později byl poničen v roce 1819 požárem. V roce 1836 byl původní kostel znovu obnoven. Z období této obnovy pochází i novorománská věž. Hrobku knížat z Rohanů, která se nachází ve východní ose kostela a byla přistavěna roku 1824, nechala vybudovat z odkazu kněžna Berta z Rohanu. Architektura Kostel je obdélný, jednolodní s polygonálně ukončeným presbytářem, ke kterému přiléhá novogotická sakristie s oratoří. Ta byla postavena po roce 1819. Kostel má západní hranolovou dvoupatrovou věž s jehlanem, která byla novogoticky upravena roku 1836. Okna kostela mezi opěráky jsou hrotitá s pozdně gotickými kružbami. Na jižní straně lodi se nachází hrotitý portál. Presbytář má síťovou klenbu. Loď kostela s dřevěnou kruchtou na sloupech má valenou klenbu s lunetami přiléhajícími na nástěnné pilastry. Předsíň u věže je sklenuta křížem s hřebínky. Do sakristie se vstupuje hrotitým portálem. Oratoř má valenou klenbu a je otevřená obloukem do presbytáře. Vybavení kostela Zařízení pochází z 18. století. Hlavní oltář je rokokový rámový. Je opatřen sochami sv. Petra a Pavla od M. Jelínka, z období kolem roku 1760 a také obrazem Křtu Páně od F. Majšajdra z roku 1874. Oba boční rokokové oltáře jsou panelové. Levý boční oltář je zasvěcený Panně Marii a jsou zde sochy sv. Jáchyma a Anny, pravý boční oltář zasvěcený sv. Václavu z roku 1762 je se sochami sv. Jana Křtitele a Ivana. Kazatelna je rokoková, avšak prostá. Varhany pocházejí z klasicistního období. V interiéru je umístěna cínová křtitelnice z roku 1582. V lodi se na konzolách nacházejí hodnotné barokní sochy sv. Víta, Vojtěcha, Prokopa a Ludmily z období kolem roku 1740. Okolí kostela Rohanská hrobka Při kostele stojící Rohanská hrobka je novogotická, čtvercová. Má trojosé průčelí, které je uprostřed vyvršeno trojhranným štítem. Pod štítem je hrotitý portál. Po stranách má hrobka kruhová okna. Vnitřek je sklenut šesti poli plackové klenby na pásech, které jsou podpírány uprostřed dvěma pilíři. Venkovní sochy V Loukově jsou dvě zajímavé sochy světců, socha sv. Jana Nepomuckého z roku 1779 a socha sv. Josefa z roku 1798. Zajímavý je také místní kříž se zlaceným korpusem Ukřižovaného Krista z roku 1892. Odkazy Reference Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 82 s. S. 43. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech K/O, sv. II.. Praha: Academia, 1978. 580 s. S. 314. Související články Římskokatolická farnost Loukov u Mnichova Hradiště Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele Nejsvětější Trojice, Loukov (katalog biskupství litoměřického) Farní kostel Nejsvětější Trojice v Loukově na stránkách farnosti Mnichovo Hradiště
Ostrolovský Újezd (zámek)

Zámek Ostrolovský Újezd se nachází ve středu stejnojmenné obce necelé 4 km jihozápadně od Borovan v okrese České Budějovice. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie Prvním panským sídlem u Ostrolovského Újezda byl středověký hrad opuštěný před rokem 1534. Když roku 1570 koupil újezdecké panství Kryštof Kořenský z Terešova, rozhodl se vystavět novou renesanční tvrz u místního poplužního dvora, na kterém sídlili jeho bratři Václav, Vilém a Jiří. Po Kryštofově smrti získal panství Vilém, po kterém ho zdědila jeho manželka Ludmila. Ta zámek prodala roku 1614 svému druhému manželovi Lukáši Kořenskému z Terešova. Lukáš skonal v roce 1640 a panství zdědil jeho syn Kryštof, který však brzy potom v cizině zemřel a majetek převzal bratranec Václav František. Po jeho smrti získal mezi jinými statky újezdecké panství mladší syn Jan Lukáš Antonín a prodal ho roku 1692 městu České Budějovice, které statek vlastnily až do 20. století. Na začátku 18. století prošla tvrz barokní přestavbou a byl k ní přistavěn špýchar (1711). Od 19. století v zámku byla škola, později skladiště a nakonec nebyl udržován. Po roce 1990 ho koupila obec Ostrolovský Újezd. S rekonstrukcí zámku začali až manželé Malinští, kteří objekt koupili roku 2002. Stavební podoba Zámek vznikl v severní části poplužního dvora, od kterého ho dnes odděluje silnice. Je to patrová dvojkřídlá budova se sedlovou střechou a průčelím obráceným k jihu. Přízemní prostory jsou zaklenuté křížovými klenbami. Místy se dochovala sgrafitová omítka. Přístavek na západní straně podepřený opěráky a věžička nad střechou byly přistavěny během 18. a 19. století. Odkazy Reference Literatura TŘÍSKA, Karel, a kol. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku: Jižní Čechy. Svazek V. Praha: Nakladatelství Svoboda, 1986. 296 s. Kapitola Ostrolovský Újezd – zámek, s. 148–149. SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze Království českého: Budějovicko. Svazek III. Praha: Jiří Čížek – ViGo agency, 2000. 294 s. Kapitola Tvrze okolo Komařic, s. 283. ŠPIROCH, Jaroslav, a kol. Encyklopedie českých tvrzí. Svazek II. Praha: Argo, 1986. Související články Seznam tvrzí v Jihočeském kraji Seznam zámků v Jihočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Ostrolovský Újezd na Wikimedia Commons Zámek Ostrolovský Újezd na Hrady.cz
Kostel svatého Vavřince (Dlouhý Most)

Kostel svatého Vavřince v Dlouhém Mostě je barokní sakrální stavbou pocházející z období protireformace. Kostel stojí na vyvýšeném okraji obce u hřbitova, na místě bývalého protestantského dřevěného kostela. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Se stavbou kostela se začalo v roce 1696. O tři roky později byl kostel dokončen a 23. dubna 1699 slavnostně vysvěcen. V roce 1711 byla ke kostelu přistavěna mohutná a z dálky viditelná věž, která má téměř 2 metry silné zdi s poměrně úzkými okny. Architektura Je to podélný kostel s jižní předsíní a pravoúhlým presbytářem, které je členěno lizénami a mohutnou západní věží. Věž byla ke kostelu přistavěna roku 1711 a upravována v letech 1792 a 1862. Vnitřek lodi je ploše krytý. Kněžiště má křížovou klenbu. Lomená kruchta kostela je zděná a dvoupatrová. Vybavení kostela Zařízení pochází z 19. století a je ve stylu pozdního baroka. Hlavní oltář pocházející z roku 1818 je sloupový a portálový. Jeho autorem je liberecký řezbář Ginzel. Oltářní obraz sv. Vavřince namaloval Jakob Ginzel. Také boční oltář sv. Jana Nepomuckého je téhož původu. Oltář Panny Marie je pseudobarokní z roku 1882. Je doplněn obrazem od A. Löfflera z Rychnova. Gotická kamenná vázovitá křtitelnice pochází z období kolem roku 1500. Autorem obrazů křížové cesty z let 1833–1834, která jsou kopiemi obrazů starých mistrů, je také J. Ginzel. Okolí kostela Naproti kostelu stojí jednopatrová pozdně barokní fara z roku 1787 a při kněžišti kostela je na kamenném podstavci litinová socha sv. Jana Nepomuckého z 2. poloviny 19. století. Odkazy Reference Literatura Noc kostelů 23.05.14. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 2014. 16 s. S. 12. POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech A/J, sv. I.. Praha: Academia, 1977. 644 s. S. 263. Související články Římskokatolická farnost Dlouhý Most Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vavřince na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Vavřince, Dlouhý Most (katalog biskupství litoměřického) Kostel sv. Václava na stránkách farnosti Dlouhý Most Stránky obce Dlouhý Most Archivováno 6. 12. 2014 na Wayback Machine.
Rokle (zámek)

Rokle je klasicistní zámek ve stejnojmenné obci asi tři kilometry jihovýchodně od Kadaně v okrese Chomutov. Zámek stojí na východním okraji vesnice v areálu bývalého hospodářského dvora v nadmořské výšce 350 metrů. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Historie První písemná zmínka o Rokli je z roku 1368, kdy tvořila součást majetku města Kadaně v jejímž vlastnictví zůstala až do osamostatnění v roce 1850. Není známo, kdy přesně vznikl zdejší zámek, ale poprvé se objevuje na katastrální mapě z roku 1842 jako součást zdejšího poplužního dvora. Původně byl panským domem a patřil držiteli jednoho z místních šosovních dvorů. V roce 1847 byl zámek podle letopočtu nad vchodem přestavěn do současné podoby. Po roce 1948 patřil zámek státnímu statku, v jehož majetku zůstal až do roku 1990. Dnes je v zámku informační centrum s občerstvením. Stavební podoba Jednopatrová zámecká budova má čtvercový půdorys s jehlancovou střechou. Stěny člení trojice říms: přízemní, mezipatrová a korunní a jejich omítka napodobuje bosované zdivo. Zdobí je rizality s mírně vystoupenými pilastry, které nesou trojúhelníkový tympanon. Střechu zakončuje čtyřboká věžička. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Ústeckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Rokle na Wikimedia Commons
Loket u Dolních Kralovic

Loket ist eine Gemeinde in Tschechien. Sie liegt 16 Kilometer südöstlich von Vlašim an der Autobahn D 1 und gehört zum Okres Benešov. Geographie Der Ort liegt im Quellgebiet des Loketský potok im Unterkralowitzer Becken am Nordwesthang der Böhmisch-Mährischen Höhe. Nordöstlich erstreckt sich das mit der Trinkwassertalsperre Švihov geflutete Želivkatal. Am östlichen Ortsrand liegt die Abfahrt 66 Loket der D 1 / E 50 u. E 65. Durch Loket führt die Staatsstraße 150 von Čechtice nach Ledeč nad Sázavou, die zwischen Brzotice und Bezděkov auf einer 306 m langen Brücke den Stausee überquert. Südöstlich der heutigen Brücke befand sich bis 1974 im Želivkatal der Flecken Dolní Kralovice. Nachbarorte sind Bernartice im Norden, Brzotice und Střítež im Nordosten, Tomice im Südosten, Lhota Bubeneč und Alberovice im Süden, Strojetice und Kačerov im Westen sowie Němčice im Nordwesten. Geschichte Der Ort lag im Sprengel der Königin Swatawa und sein Name, der der tschechischen Bezeichnung für Ellenbogen entspricht, leitete sich von einer scharfen Wegebiegung ab. Das Gebiet floss in das von Swatawa errichtete Kapitel auf dem Vyšehrad ein. Erstmals urkundlich wurde das zu den Kraloniczer Pfründen gehörende Loket 1352 in der Besitzbestätigung durch Karl IV. aufgeführt. Bis 1418 wurde Loket von Kanonikern verwaltet und 1437 bekam der Ritter Oldřich Močihub auf Dolní Kralovice den Ort von Kaiser Sigismund überschrieben. 1550 war das Domkapitel St. Veit in Prag Besitzer des Dorfes. Der Malteserorden in Horní Kralovice erwarb Loket im Jahre 1571 und hielt den Besitz bis zur Aufhebung der Patrimonialherrschaften im Jahre 1848. Gemeindegliederung Die Gemeinde Loket besteht aus den Ortsteilen Alberovice (Alberowitz), Bezděkov (Besdiekau), Brzotice (Bersotitz), Kačerov (Katscherow), Loket, Němčice (Niemtschitz), Radíkovice (Radikowitz) und Všebořice (Scheborschitz). Sehenswürdigkeiten Kapelle auf dem Dorfplatz, errichtet 1911 Brücke der Staatsstraße 150 über die Talsperre Švihov. Das 13 m breite und 306 m lange Bauwerk hat eine Pfeilerhöhe von 65 m. Weblinks Einzelnachweise
Loket (Benešov District)

Loket is a municipality and village in Benešov District in the Central Bohemian Region of the Czech Republic. It has about 600 inhabitants. Administrative division Loket consists of eight municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Bezděkov, Radíkovice and Všebořice form an exclave of the municipal territory. Etymology The word loket means 'elbow' in Czech. The name referred to a bend in the road that passed through the area, in which the village was founded. Geography Loket is located about 34 kilometres (21 mi) southeast of Benešov and 61 km (38 mi) southeast of Prague. It lies in the Křemešník Highlands. The highest point is a hill at 534 m (1,752 ft) above sea level. The village of Němčice is situated on the shore of the Němčice Reservoir. The exclave of the municipality is situated on the shore of the Švihov Reservoir. History The first written mention of Loket is from 1352. Demographics Transport The D1 motorway from Prague to Brno passes through the municipality. Sights The most important monument of the municipality is the Church of Saint Giles in Všebořice. The core of the building probably dates from the turn of the 13th and 14th centuries. Next to the church is a separate wooden bell tower from the beginning of the 16th century. The main historical landmark of the village of Loket is a chapel dating from 1911. Notable people Zdeněk Fibich (1850–1900), composer References External links Official website
Loket (Benešov)

Loket es una localidad del distrito de Benešov en la región de Bohemia Central, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 568 habitantes. Se encuentra ubicada al sureste de la región y de Praga, en la cuenca hidrográfica del río Sázava —un afluente derecho del río Moldava—, y cerca de la frontera con las regiones de Vysočina y Pilsen.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Loket.
Loket (district de Benešov)

Loket est une commune du district de Benešov, dans la région de Bohême-Centrale, en République tchèque. Sa population s'élevait à 580 habitants en 2020. Géographie Loket se trouve à 10 km au sud de Zruč nad Sázavou, à 35 km à l'est-sud-est de Benešov et à 68 km au sud-est de Prague. La commune est limitée par Horka II et Vlastějovice au nord, par Hněvkovice à l'est, par Dolní Kralovice au sud, et par Bernartice à l'ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1352. Administration La commune se compose de huit quartiers : Loket Alberovice Bezděkov Brzotice Kačerov Němčice Radíkovice Všebořice Notes et références Portail de la Tchéquie
Loket (Benešovi járás)

Loket település Csehországban, a Benešovi járásban. Loket Tomice, Horka II, Hněvkovice, Dolní Kralovice, Strojetice, Keblov, Děkanovice, Křivsoudov, Vlastějovice és Bernartice településekkel határos. Lakosainak száma 620 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal