NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Agencja Unii Europejskiej ds. Programu Kosmicznego

Agencja Unii Europejskiej ds. Programu Kosmicznego (ang. European Union Agency for the Space Programme, EUSPA) jest agencją unijną i jednocześnie agencją kosmiczną z siedzibą w Pradze, pełniącą rolę operatora unijnego programu kosmicznego. Historia Agencja działała początkowo jako Europejski Organ Nadzoru Globalnego Systemu Nawigacji Satelitarnej, zwany również Organem Nadzoru GNSS (ang. European GNSS Supervisory Authority) powołany do życia na mocy Rozporządzenia Rady (WE) nr 1321/2004 z dnia 12 lipca 2004 r., następnie od 2010 r. jako Europejska Agencja ds. Globalnego Systemu Nawigacji Satelitarnej (ang. European GNSS Agency). W 2012 r. siedzibą Agencji stała się Praga. Obecną nazwę otrzymała w 2021 r. Zadania Jej głównymi zadaniami jest zarządzanie publicznymi interesami oraz wszystkimi aspektami związanymi z bezpieczeństwem i niezawodnością systemu radionawigacji satelitarnej, który obecnie realizowany jest poprzez programy GALILEO i EGNOS. Agencja przejęła od istniejących wcześniej prywatnych posiadaczy koncesji odpowiedzialność za wdrożenie systemu w życie i zarządzanie jego działaniem. EUSPA pełni także funkcje doradczą w stosunku do Rady w kwestiach związanych z zarządzaniem a w szczególności z zapewnieniem bezpieczeństwa i ochrony systemu Galileo.
Agência da União Europeia para o Programa Espacial

A Agência da União Europeia para o Programa Espacial (sigla: EUSPA) é um organismo para a União Europeia que gere os programas europeus de navegação por satélite (particularmente Galileo e EGNOS), que estão a conferir à Europa as suas próprias capacidades e a mais avançada tecnologia nesta área. A sua sede localiza-se em Praga, na Chéquia. Bibliografia "Como funciona a União Europeia - Guia das Instituições da União Europeia" - Publicações oficiais das Comunidades Europeias, 2008, página 45. ISBN 9789279036645 Ligações externas «Página oficial da GSA» (em inglês)
Žďárná (zámek)

Bývalý zámeček ve Žďárné je dominantou obce spolu s nedalekým kostelem svatého Bartoloměje. Historie Byl vybudován spolu s kostelem v letech 1758–1759. O výstavbě nejsou žádné zprávy a prameny. Nepřímá zmínka pochází z roku 1758, kdy je v matrice uvedeno, že se do zámku umístí lesní úřad panství Boskovice s prefektorem Antonínem Kuhnem. Roku 1839 postihl obec požár, který poničil i zámek. Ten byl tak snížen o jedno poschodí. V roce 2002 byla opravena střecha. V roce 2025 byl zámek ve špatném stavu a je v soukromém vlastnictví. Popis Zámek je jednopatrová stavba se vstupem z obou stran. Po stranách vstup jsou tři okna vlevo i vpravo. V patře bylo původně sedm okenních os, ale krajní byla zazděna. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Žďárná na Wikimedia Commons
Rozvodna Chotějovice

Rozvodna Chotějovice (zkratkou CHT) se nachází na území obce Světec v okrese Teplice v Ústeckém kraji, asi pět kilometrů severovýchodně od Bíliny. Rozvodna má úrovně napětí 400 kV, 220 kV a 110 kV, provozovatelem částí 400 a 220 kV je ČEPS a části 110 kV ČEZ. Do rozvodny je přiváděna elektřina z elektrárny Ledvice. Historie Rozvodna byla založena v roce 1965 v souvislosti s výstavbou elektrárny Ledvice. Ve stejném roce byla postavena dvě vedení 220 kV, jedno do Bezděčína a druhé do Výškova. V roce 2009 bylo zrušeno vedení 220 kV z odstaveného bloku č. 1 v ledvické elektrárně. V roce 2011 byla postavena nová zapouzdřená rozvodna 420 kV a postaveno vedení 400 kV z nového bloku v Ledvicích. Také bylo postaveno nové dvojité vedení do Výškova. Popis Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV, 220 kV a 110 kV. Napěťovou hladinou 220 kV jsou spojeny rozvodny Bezděčín a Výškov. Hladinou 400 kV jsou pak spojena rozvodna Výškov. Na této hodnotě je také přiváděn výkon z tepelné elektrárny Ledvice. Transformace 400/110 kV je zajištěna třífázovým transformátorem, pro transformaci 220/110 kV slouží dva třífázové transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Dvojité vedení V480/V211 Chotějovice–Výškov Jednoduché vedení V016 ELED II – Chotějovice Vedení 220 kV – VVN – velmi vysoké napětí Dvojité vedení V480/V211 Chotějovice–Výškov Jednoduché vedení V210 Chotějovice–Bezděčín Bývalá vedení 220 kV Jednoduché vedení V016 ELED I – Chotějovice (bývalé vedení 220 kV) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Chotějovice na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Evangelický hřbitov v Poličce

Evangelický hřbitov v Poličce se nachází ve městě Polička, na Dolním Předměstí, u ulice E. Beranové. Přiléhá ze severní strany ke katolickému (michalskému hřbitovu). Má rozlohu 535 m². Pozemek pod hřbitov zakoupil roku 1878 poličský měšťan Josef Novotný od kupce Eduarda Čížka. Hřbitov byl zřízen nákladem 1 052 zlatých. Do zřízení hřbitova byli poličští evangelíci pochováváni na evangelickém hřbitově v Kamenci. Poličský hřbitov byl posvěcen a předán svému účelu dne 28. září 1878 farářem Josefem Martínkem z Telecího. Současným vlastníkem hřbitova je město Polička. Galerie Odkazy Související články Seznam protestantských hřbitovů v Česku Evangelický hřbitov v Širokém Dole Farní sbor Českobratrské církve evangelické v Poličce Židovský hřbitov v Poličce Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický hřbitov v Poličce na Wikimedia Commons 120 let od založení evangelického sboru v Poličce. Polička, 2010, s. 5. 70 let chrámu Páně v Poličce. Polička, 2007, s. 14. Hřbitovy - naše kamenná historie Archivováno 8. 6. 2020 na Wayback Machine.. [Boskovice], 2014, s. 65.
Rozvodna Týnec

Rozvodna Týnec (zkratkou TYN) se nachází na území města Týnec nad Labem asi 1 km severně od centra města, v okrese Kolín v Středočeském kraji. Je jednou ze dvou rozvoden na 400 kV v kraji. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Týnec patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Středočeském kraji. Část 400 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje ČEZ. Do rozvodny je přiváděna elektřina z tepelné elektrárny Chvaletice, kvůli které vznikla. Historie Rozvodna byla založena v roce 1977 v souvislosti s výstavbou elektrárny v Chvaleticích. Do rozvodny byla připojena smyčka z linky Čechy Střed – Krasíkov. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Čechy Střed a Krasíkov. Na této hladině je přiváděn vyrobený výkon z elektrárny Chvaletice. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna dvěma třífázovými transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Jednoduché vedení V400 Čechy Střed – Týnec Jednoduché vedení V401 Týnec – Krasíkov Dvojité vedení V471/V472 ECHVA – Týnec Vedení 110 kV – VVN – velmi vysoké napětí vedení Týnec – Kolín vedení Týnec – Kutná Hora Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Týnec na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Vojenská záložní nemocnice v Jílovém u Prahy

Vojenská záložní nemocnice v Jílovém u Prahy je bývalá nemocnice, která stojí v severní části města Jílové u Prahy uprostřed vilové čtvrti poblíž příjezdové cesty od Prahy. Nemocnice byla více než patnáct let udržována ve výborném stavu. V roce 1986 byl objekt vyklizen a zamčen. Historie Nemocnice postavená v letech 1964–1968 byla vybavena veškerým potřebným lékařským vybavením připraveným pro krizový scénář v případě nutnosti. Měla několik chirurgických sálů pro případ války a následné péče o raněné. Pro veřejnost byla přísně tajena; těchto objektů se na území České republiky nacházelo dvanáct. Jako nemocnice nebyla nikdy využita, neoperovalo se zde a nesloužila ani jako poliklinika pro běžné pacienty. Roku 2006 ji Ministerstvo zdravotnictví převedlo do správy pražské Nemocnice Na Homolce. O dva roky později se zde mělo vybudovat muzeum zdravotnické techniky a až do roku 2010 zde byly uskladněny historické sanitní vozy. Od roku 2017 je objekt v soukromých rukou a je připravována částečná demolice s rekonstrukcí. Podobně zaměřené nemocnice byly v Holicích, Hředlích, Kaznějově, Mlékovicích, Ujkovicích a Zábřehu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vojenská záložní nemocnice v Jílovém u Prahy na Wikimedia Commons Vojenská záložní nemocnice na Prázdné domy, 28. října 2020
Haasova vila

Haasova vila je funkcionalistická vila v Brně-Pisárkách, zbudovaná v letech 1928–1930 pro generálního ředitele brněnské pobočky Anglo-československé banky Gustava Haase (1884–1965). Historie Architektonický návrh vypracoval pro rodinu Haasových brněnský architekt Ernst Wiesner. Vila pak vznikala v letech 1928–1930. V roce 1939 rodina kvůli svému židovskému původu dům opustila a emigrovala do Anglie. V roce 1948 byla vila znárodněna a od roku 1955 se stal vlastníkem stát a později domovní správa brněnského městského národního výboru. Od roku 2023 je budova kulturní památkou. Objekt je rozdělen na byty, které jsou v soukromém vlastnictví a průběžně procházejí rekonstrukcí. Architektura Vila, stojící u křižovatky Lipové a Vinařské ulice, je situována na okraji Pisárecké kotliny na jižním úpatí Žlutého kopce, v blízkosti dalších Wiesnerových realizací, jako je Münzova vila, vila Stiassni nebo vila Neumark. Jedná se o dvoupatrový objekt s plochou střechou. Je tvořen horizontálně položeným dvoupatrovým kvádrem, který sloužil jako obytný prostor pro rodinu, a k němu připojenými nižšími kvádry, kde byly umístěny pomocné provozy, například pokoje služebnictva, kuchyně, přípravna jídla, výtah na potraviny, a v dalším bloku pak také garáže. Množství teras s kovovým zábradlím evokuje nautický vzhled. Nápadným prvkem je také točité schodiště vedoucí z terasy prvního patra na nádvoří domu. Strohý funkcionalistický design exteriéru narušují travertinové okenní šambrány a také barva fasády, která byla původně šedomodrá. V protikladu se střídmostí exteriéru pak bylo vybavení interiéru. Jídelna v přízemí byla vybavena dekorativním trámovým stropem a parketovou podlahou, dřevěný stůl, židle a příborník byly provedeny v historizujícím stylu, podobně jako výmalba. Z interiérového vybavení se nicméně do současnosti dochoval pouze zlomek, podobu interiéru je známa z dochovaných fotografií v dobovém tisku. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Haasova vila na Wikimedia Commons
Bassova vila

Bassova vila je rodinný dům postavený v Brně v roce 1932 ve funkcionalistickém stylu pro potřeby rodiny Bassových, obchodníků s textilem. Navrhl ji architekt Zikmund Kerekes. Popis Jedná se o dvoupatrový objekt s plochou střechou, stojící v brněnské části Pisárky, v ulici Lipové. Vila má obdélníkový půdorys, fasáda je řešená asymetricky. Průčelí orientované do ulice je pětiosé, v první ose je přes obě patra prosklený arkýř. Ve střední ose přízemí je hlavní vstup do vily, s trojkřídlými prosklenými dveřmi. Balkon v prvním patře probíhá od druhé k páté ose, je podepřený čtyřmi sloupky. Druhé patro má ve středních třech osách trojdílná okna, v poslední ose jsou dvoudílné dveře vedoucí na půlkruhový balkon s trubkovým zábradlím. Stavebníci Stavbu vyprojektoval architekt Zikmund Kerekes pro potřeby brněnské rodiny Bassů. Matka Eliška (Else) Bassová (1878–1942), v době zadání stavby vdova po obchodníkovi Zikmundovi (Sigmund) Bassovi (1881–1930), zahynula po transportu z Terezína v roce 1942. měla syny Kurta a Bedřicha. Bedřich Bass (1910–1979) vystudoval v letech 1924–1934 právnickou fakultu Německé univerzity v Praze., v letech 1934–1939 byl právníkem v Brně. Společně s bratrem Kurtem uprchl v době německé okupace do zahraničí. V roce 1941 vstoupil do československé zahraniční armády, připojil se k československé jednotce v Sovětském svazu, se kterou osvobozoval Československo. Dosáhl hodnosti poručíka. Kurt Bass (1912–1966) vstoupil do československé zahraniční armády v roce 1941, bojoval u Tobruku, byl převelen do Anglie a Francie, zúčastnil se bojů o Dunkerque. Po návratu do Československa byl v roce 1950 odsouzen a uvězněn, plně rehabilitován byl po roce 1990. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bassova vila na Wikimedia Commons Bassova vila v Brněnském architektonickém manuálu
Dreifaltigkeitskirche (Rusava)

Die Dreifaltigkeitskirche (tschechisch: Evangelický kostel sv. Trojice) ist die evangelische Pfarrkirche von Rusava (deutsch: Rottalowitz) im Okres Kroměříž in Tschechien. Geschichte Nach Erlass des Toleranzpatents Josephs II. von 1781 erhielt Rottalowitz 1813 zunächst ein evangelisches Bethaus, das dann, nachdem das Protestantenpatent von 1861 den evangelischen Gemeinden im Habsburgerreich volle rechtliche Gleichstellung zugestanden hatte, durch einen Kirchenbau ersetzt wurde. Die Grundsteinlegung zu dem zuvor von dem Wiener Architekten Ludwig Förster entworfenen Bau erfolgte am 23. Juli 1865, jedoch verhinderten Finanzierungsprobleme die zügige Fertigstellung. Erst die Zuwendungen des Mährischen Landesausschusses und des Wiener Gustav-Adolf-Vereins, dessen Aufgabe die Finanzierung evangelischer Kirchenbauten in prädominant katholischen Regionen war, ermöglichte den Weiterbau der Kirche, der erst siebzehn Jahre später mit dem Einbau einer Glocke im Oktober 1882 zu seinem endgültigen Abschluss kommen sollte. Den entscheidenden Anteil am Zustandekommen des Kirchenbaus besaß Daniel Sloboda, der von 1837 bis 1888 als Pfarrer der Gemeinde tätig war und im Revolutionsjahr 1848 politisch engagiert war. Architektur Die der Dreifaltigkeit gewidmete Kirche wurde als eine einfache Saalkirche in neugotischen Formen mit einem polygonalen Chorschluss und einem eingezogenen Turmbau entworfen, die Gliederung des in sorgfältigem Werksteinverband errichteten Baukörpers geschieht durch Strebepfeiler, wobei das jeweils fensterlose Ost- und Westjoch schmäler angelegt ist. Der von einem Steilhelm bekrönte Turmbau ist durch ein einfaches Rahmenmotiv artikuliert. Der Kirchenraum ist durch ein Spitztonnengewölbe mit Stichkappen gedeckt. Die Kirche besitzt Altar, Kanzel und Orgel aus der Erbauungszeit. Weblinks Angaben zur Geschichte der Dreifaltigkeitskirche auf der Website www.turistika.cz
Kostel svatého Matouše (Jimramov)

Kostel svatého Matouše v Jimramově je bývalý římskokatolický kostel zasvěcený sv. Matoušovi. Historie Barokní kostel byl vystavěn mezi lety 1767–1769, avšak roku 1783 byl v souvislosti s josefínskými reformami zrušen (odsvěcen). Jeho vybavení bylo umístěno do kostelů okolních farností a chrám byl přeměněn na bytový dům. Exteriér Bývalý kostel stojí na vyvýšeném místě v obci, nedaleko místní základní a mateřské školy. Kaple svatého Matouše Několik desítek metrů jižně od kostela stávala také kaple stejného zasvěcení, pocházející ze 17. století. Později byla taktéž přeměněna na byty a roku 1954 zbořena. Dodnes se zde po ní dochovaly místní názvy. Je po ní pojmenována i nedaleká ulice U Kaple. Tento název je někdy mylně spojován s bývalým kostelem a ten následně označován jako kaple. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Matouše na Wikimedia Commons
Kaple Panny Marie Sněžné (Budeč)

Kaple Panny Marie Sněžné v Budči je římskokatolická kaple zasvěcená Panně Marii Sněžné. Historie Kaple byla vystavěna mezi lety 2006–2008, kdy nahradila nedaleko stojící menší kapli z 19. století, která byla zbourána. Kapli slavnostně vysvětil dne 3. srpna 2008 Mons. Jiří Mikulášek. Kaple získala v soutěži Stavba Vysočiny titul Prestižní stavba Vysočiny 2008. Vybavení V kněžišti se nachází oltářní stůl a ambon. Stěny zdobí malovaná křížová cesta. Ve zvonici je zavěšen zvon. Mezi další vybavení zde patří dřevěné lavice. Exteriér Kaple je výraznou dominantou místní návsi, před níž stojí kamenný kříž z roku 1919, původně stojící před starou kaplí. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost Nové Veselí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Sněžné na Wikimedia Commons Kaple Panny Marie Sněžné na webových stránkách Budče SVOBODOVÁ, Martina. Kaple Panny Marie Sněžné v Budči. earch.cz [online]. 2009-06-15 [cit. 2022-07-18]. Dostupné online.
Rozvodna Horní Životice

Rozvodna Horní Životice (zkratkou HZI) se nachází na okraji obce Horní Životice v okrese Bruntál v Moravskoslezském kraji. Je jednou ze čtyř rozvoden na 400 kV v kraji. Provozuje se v napěťových hladinách 400 a 110 kV. Význam Rozvodna Horní Životice patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Moravskoslezském kraji. Zásobuje západní a severní část kraje. Část 400 kV provozuje ČEPS, část 110 kV provozuje ČEZ. Historie Rozvodna byla založena v roce 1987 pro zlepšení dodávek elektřiny v západní části tehdejšího Severomoravského kraje. Do rozvodny byla připojena linka z rozvodny Nošovice. V roce 2016 byla postavena druhá linka 400 kV z rozvodny Krasíkov. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napěťových hodnotách 400 kV a 110 kV. Hladinou 400 kV jsou spojeny rozvodny Kletné a Krasíkov. Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna dvěma třífázovými transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Jednoduché vedení V459 Horní Životice – Kletné Jednoduché vedení V458 Krasíkov – Horní Životice Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Horní Životice na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Rozvodna Vítkov

Rozvodna Vítkov (zkratkou VIT) se nachází jihovýchodně od města Sokolov v okrese Sokolov v Karlovarském kraji. Je jednou ze tří uzlových rozvoden napájejících Plzeňský a Karlovarský kraj. Provozuje se v napěťových hladinách 400, 220 a 110 kV. Význam Rozvodna Vítkov patří k nejvýznamnějším rozvodnám v Karlovarském kraji. Pracuje se zde s napětím 400, 220 a 110 kV. Je sem přiváděna elektřina z tepelných elektráren Tisová a Vřesová. Část 400 kV a 220 kV provozuje ČEPS, a.s, část 110 kV provozuje ČEZ. Historie Rozvodna byla založena v roce 1960 jako první rozvodna 220 kV v Západočeském kraji a dnešním Karlovarském kraji. Ve stejném roce bylo postaveno první vedení 220 kV z Hradce do Vítkova a zároveň byla do této rozvodny připojena elektrárna Tisová. V roce 1963 bylo postaveno vedení z Vítkova do Přeštic. V roce 1995 byla na 220 kV připojena nová paroplynová elektrárna ve Vřesové. V roce 2019 začala přestavba linky z Vítkova do Přeštic (V221/V222) na 400 kV (V490/V491). Současně byla vybudována nová zapouzdřená rozvodna 420 kV, do plného provozu byla uvedena v roce 2020. V současné době (2023) se chystá přestavba linky z Hradce do Vítkova (V223/V224) na 400 kV. Popis Napěťové hodnoty Rozvodna je provozována v napětových hodnotách 400 kV, 220 kV a 110 kV. Napěťovou hladinou 220 kV je spojena rozvodna Hradec. Kromě toho jsou na této napětové hladině připojeny elektrárny Tisová a Vřesová. Hladinou 400 kV je pak spojena rozvodna Přeštice (do roku 2020 na 220 kV). Transformátory Transformace 400/110 kV je zajištěna jedním třífázovým transformátorem, pro transformaci 220/110 kV slouží dva třífázové transformátory. Vedení Do rozvodny jsou zaústěna následující vedení: Vedení 400 kV – ZVN – zvláště vysoké napětí Dvojité vedení V490/V491 Vítkov – Přeštice (vzniklo přestavbou V221/V222 v letech 2019-2020, V491 je dočasně provozováno na 220 kV) Plánovaná vedení 400 kV Dvojité vedení V487/V488 Vernéřov-Vítkov (plánováno 2023) Vedení 220 kV – VVN – velmi vysoké napětí Dvojité vedení V017/V018 EVŘS – Vítkov Jednoduché vedení V011 ETS – Vítkov Dvojité vedení V223/V224 (plánuje se přestavba na 400 kV) Bývalá vedení 220 kV Dvojité vedení V221/V222 Vítkov – Přeštice (přestavěno na 400 kV v letech 2019-2020) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozvodna Vítkov na Wikimedia Commons Vznik a vývoj přenosové soustavy elektrické energie – TZB-info Česká přenosová a distribuční soustava – 2. díl: Rozvodny přenosové soustavy
Zimní stadion Rosice

Zimní stadion Rosice je sportovní hala v Rosicích v okrese Brno-venkov. Jedná se o stadion pro lední hokej, který slouží jako domácí hřiště hokejovým týmům HC Štika Rosice a HC Zastávka. Do roku 2009 zde působil klub HCM Slovan Rosice, který zanikl (v letech 1998–2002 hrál 1. ligu pod názvem HC Senators Rosice). Dále pak je stadion určen pro krasobruslení a krasobruslařské týmy, veřejné bruslení, školy, hokejová soustředění, hokejové turnaje, hrají zde také amatérské hokejové týmy. Historie Zimní stadion v Rosicích byl vybudován v 70. letech 20. století. Jeho výstavba probíhala od roku 1973, původně plánované zprovoznění na podzim 1975 ale nebylo dodrženo. Dokončení tak bylo nově naplánováno na roky 1976 a 1977. V roce 2009 prodalo město tehdy zchátralý zimní stadion přibližně za pět milionů korun firmě ABD Invest, neboť Rosice neměly na komplexní obnovu stavby finanční prostředky. Objekt pod soukromou správou fungoval dva roky, poté byl kvůli špatnému stavu uzavřen. Tehdy, v roce 2011, vzniklo občanské sdružení „Spolek ZS Rosice“, které stadion odkoupilo a během několika měsíců provedlo nutné úpravy jak samotné ledové plochy a chlazení, tak i vybavení a prostranství okolo stadionu a uvnitř stadionu, výměnu mantinelů a plexiskel, opravu šaten, sprch, aj. Koncem roku 2011 byl stadion znovu zprovozněn. Hokejové kluby hrající v Rosicích HCM Slovan Rosice (1939–2009, v letech 1998–2002 hrál 1. ligu jako Senators Rosice) HC Štika Rosice (založen 2013) HC Zastávka (založen 1998) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zimní stadion Rosice na Wikimedia Commons Oficiální stránky HC Štika Rosice HC Zastávka
Kaple Panny Marie Bolestné (Nesvačilka)

Kaple Panny Marie Bolestné je římskokatolická kaple v obci Nesvačilka v okrese Brno-venkov, postavená v letech 2014–2024. Jejím autorem je architekt Jan Říčný, jedná se o kruhovou dřevěnou stavbu s kamennou podezdívkou. Historie Od založení obce Nesvačilky v roce 1715 zde nevznikla žádná kaple nebo kostel, stojí zde pouze malá zvonice na návsi z roku 1832. Farníci z Nesvačilky museli využívat kostel ve vedlejší obci Moutnice. Po roce 2000 bylo v souvislosti s návrhem nového územního plánu rozhodnuto o výstavbě nové kaple na návrší při jižním okraji obce. Velkou zásluhu na prosazení záměru má moutnický farář René Václav Strouhal. Základní kámen kaple požehnal v roce 2009 papež Benedikt XVI. Projekt vypracoval architekt Jan Říčný v roce 2012. Pojal ji jako kruhovou dřevostavbu s kamenným soklem. Projekt kaple získal v roce 2017 cenu Dřevostavba roku. Rozpočet byl vyčíslen na 15 milionů korun. Náklady měly být hrazeny z prostředků nesvačilských věřících, charitativních akcí a sbírek. V roce 2014 začaly terénní úpravy v místě kaple. Následující rok došlo k vybudování základů a kamenného soklu. Mezitím probíhalo opracovávání a vysychání trámů a úpravy okolí kaple. Do října 2019 bylo proinvestováno 7 milionů korun. Původní odhad nákladů se v průběhu výstavby podařilo snížit díky pomoci obce, dobrovolníků a institucí. K dokončení kaple přesto chyběly v červenci 2020 tři milióny korun. Kaple byla dokončena v roce 2024 a vysvěcena 8. května 2024 brněnským biskupem Pavlem Konzbulem. V roce 2025 získala kaple ocenění Grand Prix architektů – Národní cenu za architekturu. Popis Kaple Panny Marie Bolestné stojí na návrší při jižním okraji obce. Je to válcová dřevostavba s kamenným soklem, stavebním materiálem je žula a jedlové a akátové dřevo. Výška kaple činí 25 m. Po vnitřním obvodu kaple se tyčí 15 jedlových trámů uspořádaných do jehlanu a spojujících se v kruhu, tvořícím otvor ve střeše. Jsou symbolickým vyjádřením Sedmera bolestí Mariiných. Kněžiště se nachází v centrální části kaple, lavice pro věřící jsou uspořádány po obvodu kaple. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Bolestné na Wikimedia Commons Oficiální stránky Facebookový profil kaple kaple na stránkách farnosti Moutnice