NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Nejsvětější Trojice (Jamné nad Orlicí)

Kostel Nejsvětější Trojice se nachází uprostřed obce na vyvýšenině v Jamném nad Orlicí. Je filiálním kostelem římskokatolické farnosti Jablonné nad Orlicí. Novorenesanční kostel byl postavený v 80. letech 19. století. Vysvěcen byl roku 1883. Zbudován byl díky štědrosti papežského preláta Msgr. Dominika Filipa z Merana, rodáka z Jamného. Historie Kolem roku 1870 docházelo mezi místními křesťany usilujícími o vlastní farnost a jablonskou farností k neustálým sporům. K jejich ukončení přispěl obecní rodák Msgn. Dominik Filip, prelát v tyrolském Meranu,který dal zdejšímu obecnímu úřadu 10 000 zlatých na obživu faráře s podmínkou, že bude v obci postaven kostel. Tato podmínka byla splněna. 10. května 1881 začali občané Jamného kopat základy. 23. července 1881 došlo církevní povolení ke svěcení základního kamene, které bylo provedeno již druhý den, tedy. 24. července 1881, farářem Křivohlávkem z Jablonného. Stavba postupovala velice rychle a v říjnu 1883 byl kostel za velké účasti místních i přespolních vysvěcen. V letech 1883–1884 byla za finanční podpory Msgr. Filipa, který v té době působil v Gorici, postavena i zdejší fara a 29. října 1885 dostalo Jamné svou vlastní duchovní správu. Svými dalšími finančními dary Msgr. Dominik Filip přispíval na vybavení a opravy kostela, fary i hřbitova. V roce 1883 daroval dva kříže zhotovené v Tyrolích za více než 80 zl. rakouské měny. Jeho nákladem byly pořízeny také dva postranní oltáře, věžní hodiny a řada dalších věcí v hodnotě více než 800 zlatých. Do konce roku 2007 byl farním kostelem místní farnosti, která byla 1. ledna 2008 sloučená s farností Jablonné nad Orlicí. Fotogalerie Odkazy Reference
Kostel svatého Valentina (Hlinka)

Kostel svatého Valentina v Hlince pochází z roku 1813 a byl prohlášen kulturní památkou České republiky. Historie Barokní filiální kostel sv. Valentina byl postaven na popud dědičného rychtáře Leopolda Johanna Nolschera v letech 1813 až 1879. Dne 19. října 1879 byl vysvěcen janovickým farářem Aloisem Křenekem. Hlinka střídavě patřila k farnostem Pitárné a Osoblaha. Od roku 1780 trvale k farnosti Osoblaha. V roce 1990 byl hlinecký kostel převeden do majetku obce Hlinka. V letech 1991–1993 byl kostel opraven a dne 2. srpna 1993 prohlášen za kulturní památku ČR. V roce 2001 byl prohlášen za kulturní památku také kříž se sochou ukřižovaného Krista u kostela sv. Valentina. Popis Kostel je jednolodní nízká stavba zakončenou tříhrannou apsidou. V bocích tři prolomená okna zakončena obloukem, na pravé straně (od cesty) jsou vysoká, vlevo (od zahrady) nízká. Střecha je sedlová. K průčelí se přimyká hranolovitá nízká věž s osmibokým ukončením a jehlancovou osmibokou střechou. Vchod do kostela je prolomen pod středním oknem na pravé straně boční zdi. V interiéru je neogotický oltář, varhany a kazatelna. V zadní části kostela je dřevěná kruchta. V období 1998 až 2001 byly opraveny a renovovány oltáře a varhany, doplněny chybějící lavice, křížová cesta, lustr, a doplňky na oltář. Socha sv. Valentýna byla renovována v roce 2000. Zvon Zvon byl ulit v roce 1780 opavským zvonařem Františkem Stankem pro radniční věž v Krnově. V letech 1866–1942 se nacházel v sanktusníku kostela Povýšení Svatého kříže a Sedmibolestné Panny Marie v Cvilíně. V roce 1942 byl rekvírován a po ukončení druhé světové války navrácen a umístěn do kostela sv. Valentina v Hlince. Zvon váží 25 kg a má průměr 36 cm, vysoký 25 cm. Na věnci zvonu je nápis: PER FRANCISCVM STANKE OPPAVIAE 1780 a na krku zvonu je nápis: JOSEPH SCHEIDER DER / ZEIT BAU IN SPECTOR / FRANTZ FOGT BAU VERWALTER. Odkazy Reference Literatura LEDNICKÝ, Jan: Osud bývalého krnovského radničního zvonu v historických souvislostech. Sborník bruntálského muzea 2001, s. 78, 79. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Valentina na Wikimedia Commons
Hrachovka (usedlost)

Hrachovka je viniční usedlost v Praze 7 Troji v ulici K Bohnicím. Stojí izolovaně v lukách severně od Zoo Praha. Historie Usedlost byla postavena kolem roku 1700. Původně sloužila vrchnosti nebo měšťanstvu pro sezonní a občasné bydlení. V přízemí se nacházel byt správce a zaměstnanců vinice. Byly zde zřejmě i další hospodářské provozy a v části patra sýpka. V 19. století byla obytná budova přestavěna na stodolu. K tomuto jádru kolem uzavřeného dvora byla přistavěna nová obytná budova nevýrazného slohu. Zda byla usedlost pojmenována podle jména majitele nebo zda se zde pěstoval kromě vinné révy také hrách není známo. Popis Jednalo se o stavbu s dvoutraktovou dispozicí. Budova byla vyzděna z lomového kamene, její jihozápadní nároží pak dodatečně zpevněno dvojicí mohutných opěráků. Pod obydlím se nacházel sklep, který byl později zasypán. V době, kdy sloužila jako stodola, byl v její jižní a severní stěně prolomen vjezd. Statek byl chráněn masivní ohradní zdí. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 108–109. KRAJČI, Petr et al. Slavné stavby v Praze – Troji. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos Books ve spolupráci s Městskou částí Praha-Troja, 2014. 242 s. ISBN 978-80-87073-75-9. S. 34. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrachovka na Wikimedia Commons Troja Archivní mapy na webu ČÚZK Odbor památkové péče: Troja. Archivováno 16. 1. 2017 na Wayback Machine. [cit. 2017-01-17]
Kostel svatého Vavřince (Kožlany)

Kostel svatého Vavřince v Kožlanech je původně gotický, barokně přestavěný jednolodní farní kostel. Historie Kostel stojí v dominantní poloze ve východní, původní části městečka. Postaven byl pravděpodobně v letech 1240–50 za vlády krále Václava I. Poprvé je připomínán v roce 1283, kdy se stal farním kostelem. V roce 1430 byl kostel zničen Tábority a opravy se dočkal až za pánů Týřovských. V roce 1571 byl kostel opravován a po opravě zůstal zachován jen presbytář a zdi v základech. V roce 1769 kostel vyhořel a byl následně barokně přestavěn. Další požár hrozil 1. července 1897, kdy do kříže na věži uhodil blesk. Ačkoliv se samotný elektrický výboj zastavil a roztříštil o největší z bání věže, dokázal zahřát kovové části konstrukce věže natolik, že asi po 8 minutách začaly nad báň stoupat malé obláčky a po další chvíli první plameny. Věž kostela byla však rychle uhašena. Stavba Kostel je orientován k východu. Mírně užší presbytář s trojbokým závěrem je připojen k obdélné lodi, k jejíž západní stěně přiléhá čtyřboká věž. Před severním průčelím, které směřuje k městečku, je pravoúhlá předsíň, k jižní straně presbytáře přiléhá obdélná sakristie. Gotický presbytář, který patrně pochází z 2. poloviny 14. století, je sklenut křížovou klenbou; vítězný oblouk a okna jsou hrotitá. Vítězný oblouk, klenba a stěny presbyteria jsou bohatě vyzdobeny původními gotickými malbami z poloviny 14. století znázorňujícími proroky a zemské patrony. Fresková výzdoba byla objevena v roce 1949 a v roce 1952 byla odborně restaurována Františkem Fišerem. Presbytář je zastřešen sedlovou střechou s valbami nad závěrem, z hřebene vyrůstá osmiboký sanktusník s cibulovou stříškou. Obdélná loď kostela ve stěnách skrývá zbytky gotického zdiva. Loď má plochý strop, v západní části je kruchta podepřená dvěma dřevěnými sloupy. Věž je zastřešena cibulovou bání s osmibokou lucernou, nad níž je cibulová stříška s hrotnicí, makovicí a křížem. Mobiliář Hlavní novogotický oltář nese barokní obraz sv. Vavřince od Petra Brandla. Barokní boční oltáře byly do kožlanského kostela přeneseny ze zrušeného dominikánského kláštera v Plzni. V kostele jsou náhrobníky Týřovských, v předsíni pak náhrobníky kožlanských farářů z let 1801 a 1816. Okolí Kostel je obklopen zrušeným hřbitovem, na kterém stojí socha sv. Jana Nepomuckého z roku 1737. Na východní straně předsíně stojí socha Madony, na západní straně socha sv. Josefa. Reference Literatura Severní Plzeňsko I, Irena Bukačová, Jiří Fák, Karel Foud, Nakladatelství Českého lesa, Domažlice, 2001, ISBN 80-86125-23-8 Kralovicko – kronika regionu, ročník 2002/2003, číslo 3, Karel Rom, 2002 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vavřince na Wikimedia Commons Detail památky: areál kostela sv. Vavřince
Sint-Laurentiuskerk (Kožlany)

De Sint-Laurentiuskerk (Tsjechisch: Kostel svatého Vavřince) is een kerk in de gemeente Kožlany in de Tsjechische regio Pilsen. De kerk is gewijd aan de heilige Laurentius van Rome. De oorspronkelijk gotische kerk stamt uit de 14e eeuw, in 1786 vond er een ombouw plaats in barokstijl.
Černohouska

Černohouska je bývalá viniční usedlost v Praze 7-Troji v Trojské ulici. Nachází se v areálu Zoo Praha na nejvyšším místě, východně od horní stanice lanové dráhy. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Viniční usedlost byla postavena v 17. století na návrší na pravém břehu Vltavy. Dochoval se malý viniční domek, drobná stavba se dvěma okénky v průčelí a malým portálkem s kruhovou klenbou. Jeho zdi silné 70 centimetrů byly vytvořeny obezděnými trámy. Po boku měl dřevěné schodiště, které vedlo do půdních dveří ve štítu. Poté, co domek a pozemky byly získány pro zoo, sloužil jako obytný objekt pro zaměstnance zoo, poté jako skladiště. Později byl adaptován na malou restauraci a následně na kavárnu. Název Název je odvozován od jména rodu Černhausů z Černohousů, kterým v 17. století patřilo libeňské panství. Vlastnictví usedlosti ale není doloženo. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 59. KRAJČI, Petr et al. Slavné stavby v Praze – Troji. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos Books ve spolupráci s Městskou částí Praha-Troja, 2014. 242 s. ISBN 978-80-87073-75-9. S. 32. Související články Seznam pražských usedlostí Zoo Praha Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Černohouska na Wikimedia Commons Archivní mapy na webu ČÚZK Odbor památkové péče: Troja. Archivováno 16. 1. 2017 na Wayback Machine. [cit. 2017-01-14]
Žihle (zámek)

Žihle je zámek ve stejnojmenné obci na Kralovicku v okrese Plzeň-sever. Postaven byl na konci šestnáctého století, ale brzy přestal sloužit jako panské sídlo, a byl přestavěn na hostinec. Zámek, často označovaný jako tvrz, je od roku 1964 chráněn jako kulturní památka. Historie Žihle patřila do roku 1238 králi Václavu I., od kterého ji tehdy výměnou za Kožlany získal plaský klášter. Od roku 1448 přešla jako zástava do rukou Jana Calty z Kamenné Hory, který ji připojil k rabštejnskému panství. U toho zůstala až do konce šestnáctého století, kdy roku 1595 zemřel jeho majitel Jaroslav Libštejnský z Kolovrat. Dědictví si rozdělili jeho synové, a Žihle připadla Mikulášovi Libštejnskému z Kolovrat, který z ní učinil centrum nového panství a nechal postavit tvrz. Už roku 1600 však Žihli prodal Václavu Chotkovi z Chotkova. Po něm ji zdědil syn Jiří Chotek z Chotkova, kterému byla roku 1622 za účast na stavovském povstání zkonfiskována a vzápětí prodána Heřmanu Černínovi z Chudenic. Nový majitel Žihli připojil natrvalo k petrohradskému panství. Po roce 1945 zámeckou budovu využíval státní statek, který ji nechal roku 1970 opravit. Potom už nebyla udržována a postupně chátrá. Zatékající voda poškodila krov a způsobila statické poruchy obvodového zdiva. Stavební podoba Jednopatrový zámek tvoří obdélná budova krytá dvojitou valbovou střechou. Ve středu sedmiosého hlavního průčelí se nachází bosovaný portál s otvory pro kladky padacího mostu. Za ním pokračuje průjezd, který prochází celou budovou. Fasády byly zdobené sgrafitem. Část prostor v přízemí včetně schodiště je zaklenutá neckovou klenbou. Při přestavbě okolo roku 1700 bylo výrazně upraveno první patro, přičemž z původní stavby zůstaly pouze obvodové zdi. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Žihle na Wikimedia Commons Zámek Žihle na webu Hrady.cz
St. Nikolaus (Cheb)

Die Kirche St. Nikolaus (tschechisch: Kostel svatého Mikuláše) ist eine im 13. Jahrhundert errichtete dreischiffige Basilika in Cheb (Eger). Geschichte Mit der Stadterweiterung von Eger am Anfang des 13. Jahrhunderts wurde nördlich des Marktplatzes die Kirche St. Nikolaus als romanische Pfarrkirche erbaut. Die erste schriftliche Erwähnung der Kirche bezieht sich auf das Jahr 1239, in dem angeblich einer der seitlichen Altäre eingeweiht wurde. Im Jahre 1258 trat der Kaiser das Patronatsrecht an den Deutschherrenorden ab, der es bis zum Ende des 16. Jahrhunderts behielt. Vom ursprünglichen Bau sind heute vor allem die unteren Teile beider Türme und das Westportal erhalten. Nach einem Brand im Jahre 1270 wurde die alte Apsis durch ein frühgotisches Presbyterium ersetzt. Mitte des 15. Jahrhunderts engagierten sich wohlhabende Bürger für den Umbau der Kirche, der zwischen 1456 und 1476 realisiert wurde. Die Stadwerkmeister Jorgen (Jörg, Georg) von Eger und später Eberhard (Erhard) Bauer von Aistel (Eichstadt, Aichstätt) („Steinmetz von Aistel“) errichteten eine monumentale dreischiffige Halle mit 14 Altären, 50 Meter Länge, 30 Meter Breite und 21 Meter Höhe, die Meister Lukas von Nürnberg ausmalte. Von 1658 bis zu seinem Tod 1678 war Johann Georg Franz Braun, der Verfasser von Ave Maria zart (1675), Kantor an St. Nikolaus. Nach dem Brand 1742 wurden zwei Türme mit Barockkuppeln nach einem Entwurf des einheimischen Baumeisters Balthasar Neumann erhöht und mit einem Barockzwiebeldach geziert. Nach einem Brand von 1809 erhielt die Kirche eine historistische Inneneinrichtung im neogotischen Stil (Altar, Chorgestühl und Orgel). Bei einem US-amerikanischen Fliegerbombenangriff am 20. April 1945 brannten die Balthasar-Neumann-Kirchtürme ab, die nicht rekonstruiert wurden. Ihre heutige Gestalt erhielt die Kirche nach Restaurierungsarbeiten im Jahr 1966 und dank einer Stadtstiftung im Sommer 2008. Einrichtung Von der alten Einrichtung der Kirche sind unter anderem ein romanisches Taufbecken und sechs gotische Plastiken auf beiden Seitenaltären erhalten. Im Presbyterium befindet sich ein gotisches Sakramentshaus. In der südlichen Vorhalle stehen zwei Renaissancegrabsteine. Von den Resten der früheren üppigen Barockeinrichtung fallen das große Bild Anbetung der Hirten über dem Nordeingang, der Gekreuzigte über dem Südeingang und eine Darstellung der Übertragung der Gebeine des römischen Märtyrers Vinzenz in die Kirche im Jahre 1693 auf. Der größte Teil der Einrichtung, zu der auch die Glasfenster und die Orgel aus der Werkstatt von Martin Zaus gehören, entstammt der ersten (1862/64) und vor allem der zweiten neugotischen Umgestaltung (1891/94). Egerer Orgelsommer Seit 1996 findet jährlich im Juli und August in der St.-Nikolaus-Kirche der Egerer Orgelsommer (Chebské varhanní léto) statt. Die Leiterin des Festivals ist die aus Cheb stammende und in Prag lebende Musikerin und Dozentin Martina Kolárová. Neben Orgelsolo-Konzerten gibt es Orgel-Plus-Formationen wie Orgel mit Bläsern, Streichern und Gesang. Siehe auch Kommende Eger Weblinks Tabellarische Übersicht Einzelnachweise
Église Saint-Nicolas-et-Sainte-Élisabeth d'Egra

L'église Saint-Nicolas-et-Sainte-Élisabeth est une église située dans la ville d'Egra en Tchéquie. Historique Les travaux ont commencé dans un style roman dans les années 1320, puis l'église a été reconstruite dans un style gothique de 1456 à 1476. En 1742 les tours furent frappées par la foudre et brulèrent. Elles furent reconstruites de 1747 à 1758 selon les plans de Balthasar Neumann, mais un incendie les redétruisuit en partie en 1809 et en 1869 elles reçurent une nouvelle coiffe qui fut détruite lors de la deuxième guerre mondiale et reconstruite à l'identique en 2008 lors d'une campagne de rénovation. Dimensions Les dimensions de l'édifice sont les suivantes : Hauteur intérieure : 21 m Longueur de la nef : 50 m Hauteur des tours : 67 m Largeur de la nef : 30 m Notes et références Voir aussi Articles connexes Monastère franciscain d'Egra Couvent des Clarisses d'Egra Hôtel de ville d'Egra Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Paroisse de Cheb Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Tchéquie Portail de la protection du patrimoine
Sklenářka

Sklenářka je usedlost v Praze 7-Troji v ulici Pod Hrachovkou. Stojí na vrcholu kopce a není obklopena zástavbou. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Je jednou z historických budov na území Zoo Praha. Historie Stavba stojí na pozemcích vinice a původně byla postavena jako viniční lis. Později byla adaptována na obytnou usedlost s přízemním bytem pro správce a letním bytem měšťanského majitele v patře. Věžovitá patrová stavba obdélného půdorysu je kryta valbovou střechou, kterou prochází mohutný komín. Její nároží byla zesílena šikmými opěráky. Sedm trámových stropů mělo dvě vrstvy polychromie – starší, v podobě ovinutí trámů dvěma druhy zelených ratolestí, byla doplněna mladší, černou, s ratolestmi a hrozny. Původně byla výmalba i na vnitřních stěnách, její zbytky se našly na špaletách oken. Podle dispozice stavby a výmalby bývá datován její vznik do poslední čtvrtiny 17. století. Po roce 1945 V polovině 20. století začal být stavba využívána k ubytování zaměstnanců zoo. Usedlost byla obývána do 80. let 20. století, poté chátrala. Velkou rekonstrukcí prošla v letech 1988 až 1990. Došlo sice k její záchraně, ale byla zničena její vnitřní výmalba. Současnost V letech 2011 a 2012 došlo k rekonstrukci, která se snažila zachovat významné původní prvky. V současnosti se ve stavbě nacházejí prostory sloužící k reprezentaci Zoo Praha. Zajímavosti Usedlost si "zahrála" ve filmu Psohlavci z roku 1931 (režie Svatopluk Innemann). Stavbě se říká také Katovna, a to snad právě podle natáčení tohoto filmu, neboť u Sklenářky byla ve filmu umístěna šibenice. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 265 – 266. KRAJČI, Petr et al. Slavné stavby v Praze – Troji. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos Books ve spolupráci s Městskou částí Praha-Troja, 2014. 242 s. ISBN 978-80-87073-75-9. S. 46. Umělecké památky [online]. Ústav dějin umění AV ČR, v.v.i. [cit. 2026-03-01]. Kapitola Usedlost Sklenářka. Dostupné online. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sklenářka na Wikimedia Commons Archivní mapy na webu ČÚZK Odbor památkové péče: Troja. Archivováno 16. 1. 2017 na Wayback Machine. [cit. 2017-01-14]
Kazanka (usedlost)

Kazanka je usedlost v Praze 7-Troji v ulici Trojská. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Na místě původní vinice s lisem byla po třicetileté válce postavena barokní usedlost. Centrální patrová část s dvoutraktovou dispozicí obsahuje komín a v západní části příčný podsklepený průjezd. Patro je členěno čtyřmi okny, mezi okny uprostřed se nachází nika se soškou svatého Václava. Zděnou budovu kryje mansardová střecha. Na východní a západní straně byla později k centrální budově přistavěna přízemní křídla krytá sedlovou střechou. V roce 1840 zde existovala kromě obytné budovy ještě dvě hospodářská stavení, která později zanikla. K přestavbám usedlosti došlo ve 2. polovině 18. století a na konci 19. století. 20. století Pozemky a vinice byly rozparcelovány a zastavěny. Usedlost chátrala až se v 80. letech 20. století dostala do havarijního stavu. Roku 1986 se dočkala rekonstrukce, při které však byly zničeny všechny staré cenné trámové stropy. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 136–137. KRAJČI, Petr et al. Slavné stavby v Praze – Troji. 1. vyd. v jazyce českém. Praha: Foibos Books ve spolupráci s Městskou částí Praha-Troja, 2014. 242 s. ISBN 978-80-87073-75-9. S. 37. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kazanka na Wikimedia Commons Troja Archivní mapy na webu ČÚZK Odbor památkové péče: Troja. Archivováno 16. 1. 2017 na Wayback Machine. [cit. 2017-01-14]
Tlestky (tvrz)

Tlestky jsou zaniklá tvrz ve stejnojmenné vesnici u Drahouše v okrese Rakovník. Vznikla ve druhé polovině třináctého století a zachovalo se po ní okrouhlé tvrziště, které je od roku 1965 chráněno jako kulturní památka. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází až z roku 1419, ale panské sídlo zde vzniklo již ve druhé polovině třináctého století. Zaniklo požárem nejspíše okolo roku 1424 při ústupu husitských vojsk z Plzeňska. V šedesátých letech dvacátého století zde proběhl archeologický výzkum, který odhalil kamenné základy stavby. Výjimečným náhodným nálezem z roku 1961 je konvice s třmenovým uchem z třináctého či počátku čtrnáctého století určená k rozlévání tekutin nebo omývání rukou při stolování. Byla naplněná čtyřmi sty drobných skleněných kroužků nejasné funkce. Ty bývají často nalézány při výzkumech hradů a měst, ale na rozdíl od zdejšího nálezu vždy jednotlivě. Předpokládá se, že mohly sloužit jako náhrada drobných mincí. Stavební podoba Tvrz tvořila jediná nejspíše věžovitá budova na kamenné podezdívce s čtvercovým půdorysem. Není však jasné, jestli byla součástí tvrze od počátku nebo vznikla až později. Přímo na základy stavby navazoval okraj příkopu, který obepínal centrální pahorek. Hloubka příkopu je asi 3,5 metru a šířka třináct metrů. Na vnější straně byl příkop obehnán valem vysokým dva metry. Příkop i val se dochovaly jen na jedné třetině obvodu. Přístup Tvrziště se nachází na pozemku za domem čp. 20 a je volně přístupné. Vesnicí nevede žádná turisticky značená trasa ani cyklotrasa. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tlestky na Wikimedia Commons
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Brantice)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie v Branticích je farní kostel postavený už ve 14. století přestavěn v roce 1593 a je kulturní památka České republiky. Nachází se v nadmořské výšce 563 m. Historie První písemná zmínka o Branticích pochází z roku 1222. Kostel byl založen pravděpodobně už ve 14. století. V roce 1593 renezančně přestavěn a přistavěna věž s psaníčkovými sgrafity, sakristie a boční kaple. Kolem roku 1784 barokizován, klenba byla nově zaklenuta a prolomena nová okna. V 19. století byla postavena hudební kruchta, provedeny vitraže. Farní kostel byl opravován v letech 1998–1999. Popis Jednolodní stavba s gotickým presbytářem, který je stejně široký jako loď, dělicí zeď s vítězným obloukem. Loď západně ukončena trojboce zrcadlově k presbytáři. Hranolová osová věž, nad střechou lodi přechod do osmiboké. V interiéru se nachází polychromová Pieta a jedenáct výjevů v dřevěné grotě. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons