NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
U tří můstků

U tří můstků je přírodní památka v okrese Český Krumlov. Nachází se v Novohradských horách, v širokém údolí Pohořského potoka na severovýchodním úpatí Jiřické hory, dva kilometry severozápadně od Pohoří na Šumavě. Je součástí Evropsky významné lokality Pohoří na Šumavě a Ptačí oblasti a Přírodního parku Novohradské hory. Předmětem ochrany jsou komplexy rašelinných a podmáčených smrčin, jedno z nejbohatších nalezišť vzácné kýchavice bílé pravé v Novohradských horách. Ložisko rašeliny je až 1,5 m mocné, je syceno vodou z četných podsvahových pramenišť na jižním okraji a nachází se na podloží tvořeném středně zrnitou porfyrickou biotitickou žulou moldanubického plutonu weinsberského typu. Flóra Ve stromovém patru zcela převládá smrk ztepilý, s nepatrnou příměsí břízy karpatské, borovice lesní a jeřábu ptačího. V bylinném podrostu se vyskytují třtina chloupkatá, bika lesní, plavuň pučivá, violka bahenní, dřípatka horská, podbělice alpská, v rašelinných smrčinách suchopýr pochvatý, klikva bahenní, vlochyně bahenní, černýš luční, ostřice zobánkatá, ostřice chudokvětá, velmi vzácně i kyhanka sivolistá. V mechovém patru podmáčených smrčin převládá rašeliník Girgensohnův a hojně se vyskytují játrovky rohozec trojlaločný, kryjnice Meylanova, kryjnice Neesova a křepenka prostřední, bohatě vyvinuté mechové patro rašelinných smrčin tvoří zejména rašeliník křivolistý, rašeliník prostřední, rašeliník člunkolistý. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 199. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U tří můstků na Wikimedia Commons
U Výpustku

Přírodní rezervace U Výpustku leží v Křtinském údolí v katastrálních územích obcí Březina v okrese Brno-venkov a Habrůvka v okrese Blansko. Rezervace byla zřízena výnosem ministerstva kultury České socialistické republiky dne 11. července 1977. Původní výměra rezervace, která leží v chráněné krajinné oblasti Moravský kras, činila 21,43 hektarů. V roce 2002 byla rozšířena o severní svah Křtinského údolí. Její současná výměra je 63,3398 ha. Chráněné území je ve správě AOPK ČR – Regionálního pracoviště Jižní Morava. Předmět ochrany Předmětem ochrany je geomorfologické cenné území v devonských vápencích střední části Moravského krasu s jeho jeskynními systémy, povrchovými krasovými jevy, paleontologická a archeologická naleziště a lesní, skalní a jeskynní společenstva, vázaná na dané prostředí. V rezervaci se nachází několik jeskyní – zpřístupněná jeskyně Výpustek, dále Stará a Nová Drátenická, Mariánská, Jeřábí skála, Kanibalka a další. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U Výpustku na Wikimedia Commons
U Bílých hlin

U Bílých hlin je přírodní památka mezi obcemi Krčmaň a Grygov v okrese Olomouc. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany je zachování květeny. Turistika Za východní hranicí přírodní památky vede zeleně značená turistická trasa Grygov – Krčmaň – Přestavlky – Velký Týnec – Holice (Olomouc). Pro turisty se v blízkosti turistického rozcestníku nachází informační tabule. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Olomouc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U Bílých hlin na Wikimedia Commons
U doutné skály

U doutné skály je přírodní rezervace poblíž obce Bítov v okrese Znojmo v nadmořské výšce 345–465 metrů. Důvodem ochrany jsou víceméně přirozené lesní porosty s výskytem jedle (Abies) a reliktními bory. V keřovém patru roste např. brslen bradavičnatý (Euonymus verrucosus), lýkovec vonný (Daphne cneorum), dřín obecný (Cornus mas), z bylin brambořík nachový (Cyclamen purpurascens), tařice skalní (Aurinia saxatilis), kručinka chlupatá (Genista pilosa), kavyly (Stipa). Území je domovem řady ohrožených druhů živočichů, především brouků vázaných na různá rozpadová stádia jedle a hmyzožravých ptáků – datel černý (Dryocopus martius), strakapoudi (Dendrocopos), brhlík lesní (Sitta europaea), sýkory apod. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Znojmo Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U doutné skály na Wikimedia Commons
U potoků

U potoků je přírodní rezervace poblíž obce Švábov v okrese Jihlava v nadmořské výšce 570–570 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je rašelinná louka s prameništi, pestrá vegetace a cenné refugium živočichů. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jihlava Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U potoků na Wikimedia Commons
U spálené

U spálené je přírodní rezervace poblíž obce Medlov v okrese Olomouc. Oblast spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví. Důvodem ochrany je přirozené lesní společenstvo bezkolencové habřiny. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Olomouc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U spálené na Wikimedia Commons
U Štupartů

U Štupartů je klasicistně secesní hotel čp. 647/I na Starém Městě v Praze na rohu ulic Jakubská (č. 2) a Malá Štupartská (č. 4). Stojí naproti kostelu sv. Jakuba Většího. Historie Dům převzal označení po zbořeném tříkřídlém středověkém domě, který býval palácem královny Elišky Přemyslovny (v tomto "Dvoře králové" se možná narodil Karel IV.), později byl dán markrabatům míšeňským a ještě později v něm sídlil hostinec. Novostavba byla postavena v letech 1911–1912. Stavba byla pojmenována po rytíří Petru Štupartu z Lowenthalu. V rámci asanace bylo 21. března 1911 schváleno rozparcelování původního pozemku na čtyři staveniště (čp. 647, 744, 745 a 746) a 3. listopadu 1911 byla schválena stavba. Soupisná komise památek požadovala v novostavbě zachování původního portálu, to však nebylo schváleno. V únoru a březnu 1912 bylo povoleno vystavět částečné 4. patro a 28. října 1912 bylo schváleno užívání stavby. V roce 1930 bylo drobně upraveno podkroví a v roce 1951 bylo přízemí upraveno na školní jídelnu. Dnes v domě sídlí hudební klub a poradenská společnost NSG Morison. Reference Literatura VLČEK, Pavel a kol.: Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov. Praha : Academia, 1996: s. 439. ISBN 80-200-0563-3 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu U Štupartů na Wikimedia Commons
Vartovna

Rozhledna Vartovna se nachází na stejnojmenném vrchu, kóta 651 m n. m. západně od obce Seninka na Valašsku. Historie rozhledny Rozhledna na Vartovně byla slavnostně zpřístupněna 17. listopadu 2009, stavba trvala 7 měsíců. Autorem je architekt Ivan Bergmann. Název kopce Vartovna se traduje patrně od počátku 18. století. Tehdy zde vartovaly (strážily) hlídky Portášů a zapalováním ohňů upozorňovaly vrchnost na blížící se nebezpečí. Přístup na vyhlídku je venkovním levotočivým schodištěm. V patě rozhledny je prostor pro služby návštěvníkům. Přístup na rozhlednu je celoročně volný, o víkendu a svátcích s obsluhou a je zpoplatněn. Přístup K rozhledně vede lesní cesta z obce Seninka po žluté turistické značce (cca 2 km), stezka z Liptálu po zelené značce (4 km). Pěší přístup je možný i ze Vsetína, Pozděchova a Všeminy. K rozhledně rovněž vede cyklotrasa č. 6117 Hornolidečská magistrála. Výhled Na vyhlídkové plošině se nachází pět informačních tabulí s popisem vyhlídky. Je možné spatřit Zlín, dále pak Vizovickou vrchovinu, Javorníky, Hostýnské a Vsetínské vrchy, Chřiby, Beskydy a slovenské pohoří Malá Fatra. Fotogalerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu rozhledna Vartovna na Wikimedia Commons http://www.vartovna.cz/ http://rozhledny.webzdarma.cz/vartovna.htm http://www.astrocesty.eu/lokality/detail/rozhledna-vartovna.html
Uhliska (přírodní rezervace)

Uhliska je přírodní rezervace jižně obce Horní Štěpánov v okrese Prostějov. Území je ve správě Krajského úřadu Olomouckého kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je enkláva mokřadních luk s bohatou květenou uprostřed polních kultur. Flóra V přírodní rezervaci roste prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), prstnatec Fuchsův (Dactylorhiza fuchsii), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata), kosatec sibiřský (Iris sibirica), mečík střechovitý (Gladiolus imbricatus), hořec hořepník (Gentiana pneumonanthe), upolín nejvyšší (Trollius altissimus), zvonečník hlavatý (Phyteuma orbiculare), čertkus luční (Succisa pratensis), žluťucha orlíčkolistá (Thalictrum aquilegifolium), suchopýr pochvatý (Eriophorum vaginatum), ostřice příbuzná či ostřice stinná (Carex umbrosa). Ve stromovém patře se z chráněných druhů nachází vrba plazivá (Salix repens), vrba pětimužná (Salix pentandra) a vrba rozmarýnolistá (Salix rosmarinifolia) V minulosti se na lokalitě vyskytovala rosnatka okrouhlolistá (Drosera rotundifolia) a klikva bahenní (Vaccinium oxycoccos). Fauna Svůj biotop tu má zmije obecná (Vipera berus) a hnízdí tu chřástal polní (Crex crex). Vodstvo Celá lokalita je pramennou oblastí bezejmenného pravostranného přítoku říčky Bělé. Těsně pod západním okrajem přírodní památky se nacházejí studně, které v minulosti zásobovaly pitnou vodou Horní Štěpánov. Geologie Podloží tvoří kulmské droby překryté deluviofluviálními sedimenty, na kterých se vyvinuly gleje a oglejené půdy, místy zrašeliněné. Historie V minulosti byla celá oblast odvodněna, dnes je tak protékající potok veden hlubokou drenážní rýhou. Turistika Západní části přírodní památky se dotýká zelená turistická značka vedoucí z Drahan přes Malé Hradisko, Bukovou a pokračující dále do Horního Štěpánova, Nových Sadů a Pohory. V tomto místě je pro turisty instalován infopanel. Fotogalerie Panorama Odkazy Literatura KINCL, Lubomír; KINCL, Martin. Chráněná území Prostějovska. Prostějov: Český svaz ochránců přírody, Regionální sdružení Iris, 2012. 111 s. ISBN 978-80-904928-1-3. S. 38–39. Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Prostějov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Uhliska na Wikimedia Commons
Elektrárna Hodonín

Elektrárna Hodonín (Zkráceně EHO) je jedna z nejstarších tepelných elektráren společnosti ČEZ na území České republiky a nachází se v blízkosti města Hodonín, lignitového dolu a řeky Moravy. Celkový instalovaný výkon elektrárny činí 105 MW. Je schopná provozu i na čistou biomasu (do 75 % instalovaného výkonu). Historie elektrárny Výstavba elektrárny byla zahájena v roce 1951 a uvedení do provozu všech osmi kotlů (o výkonu 125 tun páry/hod) probíhalo postupně od roku 1954 do roku 1958. Kotle vyrobilo ZVU Hradec Králové, byly uspořádány do bloku, v roce 1954 začal pracovat blok 4 kotlů se dvěma 50 MW turbínami, v roce 1957 začaly pracovat další 2 kotle s 50 MW turbínou a v roce 1958 poslední 2 kotle s 55 MW turbínami. S výkonem 205 MW byla Elektrárna Hodonín v té době největším zdrojem elektřiny v Československu. Všechny turbíny byly kondenzační s průtočným chlazením. Elektrárna tím získala svůj obraz symbolizovaný celkem 4 zděnými komíny, které postavil podnik Teplotechna n.p., závod Brno. Jako palivo používala předsoušený a mletý lignit z okolních lignitových dolů dovážených lanovkou a dále vlakovými soupravami v celkovém množství až 2 miliony tun za rok. Všechny kotle byly doplněny elektrostatickými odlučovači popílku. Postupem času začala být přestavována na teplárenský provoz a od roku 1963 dodávala teplo nejen průmyslovým závodům. Elektrárna byla odsířena v letech 1996–1997, odsíření zajišťují fluidní kotle o výkonu 170 t/hod. Dva komíny již nefunkčních bloků byly zbourány v letech 2004-2005. Od 31. prosince 2009 pracuje jeden blok výhradně na čistou biomasu. Poslední lignitový důl na jihu Moravy Důl Mír Mikulčice společnosti Lignit Hodonín ukončil těžbu v roce 2009, v posledním období byla celá produkce ve výši 460.000 tun směřovala do Elektrárny Hodonín.[zdroj?] V souvislosti s uvažovaným uzavřením dolu Mír začala elektrárna od roku 2003 odebírat hnědé uhlí také ze severních Čech. Technické parametry Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Elektrárna Hodonín na Wikimedia Commons Výpis ze seznamu obnovitelných zdrojů
ТЕЦ Годонін

ТЕЦ Годонін – теплова електростанція на сході Чехії поблизу кордону зі Словаччиною. В 1954-му на майданчику станції стали до ладу чотири котла виробництва ZVU Hradec Kralové продуктивністю по 125 тон пари на годину, від яких живились дві парові турбіни компанії Skoda потужністю по 50 МВт. У 1957-му та 1958-му ввели в експлуатацію ще два блоки, кожен з яких мав по два зазначені вище котла та паровій турбіні Skoda – такою саме потужністю 50 МВт у агрегаті №3 та з показником 55 МВт у агрегаті №4. На момент запуску ТЕС Годонін була найбільшою електростанцією в країні. У 1966-му агрегат №3 модернізували до показника у 55 МВт (що довело загальний показник ТЕС до 210 МВт), при цьому продуктивність котлів збільшили до 135 тон пари на годину. Окрім виробництва електроенергії станція вже у 1963 році почала поставки теплової енергії промисловим та іншим споживачам Годоніна. В подальшому цей напрямок діяльності суттєво підсилили, так, в 1980-му турбіну агрегата №4 замінили на теплофікаційну. У 1990-х станція пройшла суттєву модернізацію. Замість трьох старих котлів у 1996 та 1997 роках встановили два нові від австрійської компанії AEE (Austrian Energy and Environment), які використовують технологію циркулюючого псевдозрідженого шару та мають продуктивність по 170 тон пари на годину. Від них отримали живлення агрегат №3, в якому у 1996-му встановили теплофікаційну турбіну потужністю 45 МВт, та агрегат №4, турбіна якого наразі номінується на рівні 60 МВт. Два перші турбоагрегати наразі вже вивели з експлуатації (один з них у 1998 році). Після модернізації 1990-х теплова потужність станції становить 250 МВт. При цьому в 1998-му встановили резервний аварійний котел з показником 13 МВт, розрахований на спалювання мазуту. Особливістю роботи станції як теплоелектроцентралі є те, що вона також постачає теплову енергію до розташованого на протилежній стороні річки Морава словацького міста Голіч. Для охолодження станція використовує воду із Морави. ТЕС спорудили з розрахунку на спалювання лігніту моравських родовищ. Встановлені у 1990-х котли з циркулюючим псевдозрідженим шаром можуть також використовувати біомасу. З 2010-го агрегат №4 повністю перевели на живлення від біомаси, при цьому в такому режимі його електрична потужність становить лише 30 МВт. Наразі станція потребує 1250 тон пелет на добу, з яких 700 тон необхідні для агрегату №4. Первісно для ТЕС спорудили чотири димаря заввишки 100 метрів, проте наразі два з них демонтували. Видача продукції відбувається по ЛЕП, яка працює під напругою 110 кВ. Примітки
Elektrárna Komořany

Elektrárna Komořany se nachází v Ústeckém kraji v okrese Most v katastrálním území Komořany. Areál se rozkládá mezi dopravními koridory. Severně se nachází silnice I/13 a jižně železniční trať z Mostu do Chomutova. Zásobuje teplem města Most a Litvínov. Historie elektrárny Výstavba započala v roce 1943 a pokračovala i po roce 1945. První kotel a turbogenerátor byl uveden do provozu v roce 1951. Během padesátých let 20. století bylo uvedeno do provozu celkem pět parních kotlů o výkonu 90 tun páry/hodinu. Zdrojem uhlí je od počátku sousední úpravna uhlí. V roce 1955 započala výstavba Komořany II. a elektrárna tak do konce padesátých let získala výkon 212 MW. V roce 1963 byl postaven první horkovod do starého města Most a také 180 metrů vysoký komín. Roku 1967 byla zavedena první technologická opatření k ochraně ovzduší, mechanické odlučování popílku (tzv. multiclony). V sedmdesátých letech započala výstavba horkovodů do měst Litvínov (dokončen 1978) a Chomutov (dokončen 1977). Od roku 1983 se provoz začíná přeorientovávat na výrobu elektrické energie. Díky horkovodu z Prunéřova již Chomutov od roku 1992 není zásobován z Komořan. V devadesátých letech se objevily legislativní požadavky na ekologizaci a ochranu ovzduší při výrobě elektřiny. V letech 1993–1999 probíhala postupná rekonstrukce a modernizace provozu, v rámci které přibylo i odsíření. Díky modernizaci klesly emise tuhých látek, oxidů dusíku a síry. Zdroje energie Hlavním zdrojem energie pro výrobu elektřiny a tepla je hnědé uhlí, které je do elektrárny dodáváno z přilehlé úpravny, v níž se zpracovává uhlí z lomů ČSA a Vršany . V roce 2009 byla uvedena do provozu vlastní uhelná skládka, kde se skladuje uhlí od více dodavatelů. V současné době[kdy?] je spolu s uhlím spalována biomasa. V rámci odklonu od spalování uhlí probíhá[kdy?] v elektrárně k přestavbě jednoho kotle na čisté spalování biomasy. Produkty Primárním produktem je výroba, rozvod a prodej tepelné energie a s tím spojená výroba elektrické energie a její obchodování. Vyrobená tepelná energie je distribuována prostřednictvím horkovodní soustavy centralizovaného zásobování teplem do města Most, Litvínov a přilehlých průmyslových areálů. Energetické využití odpadů Od roku 2008 je plánována výstavba zařízení pro energetické využití odpadů – EVO Komořany. Jeho cílem je využití energetického využití komunálního odpadu při výrobě elektřiny a tepla. Předpokládá se zpracování 150 tisíc tun odpadu za rok. Předpokládá se, že provoz spalovny bude zahájen roku 2026. Reference
Kraftwerk Počerady

Das Kraftwerk Počerady (tschechisch Elektrárna Počerady) ist ein Braunkohlekraftwerk in der Region Ústecký kraj, Tschechien, das bei Počerady gelegen ist. Das Kraftwerk ging 1970 mit den ersten beiden Blöcken in Betrieb. Es ist im Besitz von Sev.en Energy AG und wird auch von Sev.en Energy AG betrieben. Daten Mit einer installierten Leistung von 1 GW ist Počerady eines der leistungsstärksten Kohlekraftwerke in Tschechien (Stand Dezember 2019). Kraftwerksblöcke Das Kraftwerk besteht aus 6 Blöcken, die von 1970 bis 1977 in Betrieb gingen. Die folgende Tabelle gibt einen Überblick: Der Block 1 wurde am 1. Januar 1994 stillgelegt. Die Generatoren des Kraftwerks leisten jeder maximal 235 MVA; ihre Nennspannung beträgt 15 kV. Im November 2025 wurde gemeldet, dass das Kraftwerk im Januar 2027 geschlossen werden soll. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Tschechien Weblinks Einzelnachweise
Počerady Power Station

The Počerady Power Station is a coal-fired power station in the Czech Republic. It is located in the municipality of Volevčice in the Ústí nad Labem Region, near the village of Počerady, from which it takes its name. It is operated by Vršanská uhelná, a part of the Sev.en AG group owned by Pavel Tykač. The total installed capacity of the station is 5× 200 MW, with an annual electricity production of approximately 6000 GWh. Its coal supply comes from the nearby Vršany mine. The power station was commissioned between 1970 and 1977 and has undergone desulfurization and modernization. History The construction of the power station occurred in two phases. In 1970 and 1971, four units (Počerady I) were commissioned. The construction led to the displacement and demolition of the village Třískolupy and the Mastný Dvůr farm. In 1977, two additional units (Počerady II) were commissioned. The first unit was decommissioned in 1994, and the remaining five units underwent a modernization program. Desulfurization of two units was completed in 1994, and the remaining three were desulfurized in 1996. From 1997, the station transitioned from hydraulic ash and slag removal to a dry ash collection process, producing stabilizer material (a mix of fly ash, gypsum, slag, water, and 1–3% quicklime). The total installed capacity of the plant is 1000 MW. As of 2018, the station was the largest centralized source of pollution in the Czech Republic, emitting over 5.5 million tons of carbon dioxide annually. Following reconstruction, the station met most updated emission limits but failed to comply with mercury limits. Operations were expected to cease in August 2021, though the operator could seek partial and temporary exceptions. Technical specifications Coal supply The station's primary coal source is the nearby Vršany mine, owned by the same operator, Vršanská uhelná. Coal is transported via railway from the Most Basin surface mines. The station is supplied with water from the Ohře River. Sale to Pavel Tykač In 2017, a dispute arose over whether the ČEZ energy company should sell the power station to a firm controlled by controversial businessman Pavel Tykač. The Supervisory Board of ČEZ initially postponed its decision before rejecting the sale in May 2017, despite the Vršanská uhelná offering 10 billion CZK. However, in 2019, ČEZ confirmed the sale to Sev.en AG. In October 2020, the sale price was increased from 2 to 2.5 billion CZK, and the station was officially transferred in early 2021. Criticism The power station has been criticized for its health and environmental impacts, including an estimated 111 premature deaths annually due to air pollution. Combined-cycle power station In March 2010, ČEZ announced the construction of a combined-cycle power station at Počerady, with a planned capacity of 880 MW and 70% lower carbon dioxide emissions compared to coal. Operations began in April 2013. References
ТЭЦ Почерады

ТЭЦ Почерады (чеш. ETU Počerady) — чешская угольная теплоэлектростанция, расположенная в городе Волевчице в районе Мост Устецкого края. Название получила в честь находящейся недалеко деревни Почерады. Основные параметры Электростанция находится недалеко от польско-чешской границы. Имеет номинальную рабочую мощность в 800 МВт и работает на каменном угле, добываемом в Чешской республике. Ежегодная выработка электричества составляет 3 млрд. кВт•ч. С мая 2009 по осень 2010 года велись работы по установке магистрального трубопровода для подачи горячей воды в город Богумин.. Строительство и эксплуатация Строительство электростанции велось в два этапа. В 1970—1971 годах были возведены четыре блока типа Почерады-I. В связи со строительством завода жителями были оставлены деревни Тржисколупы и Мастны-Двор, которые были снесены. В 1977 году были построены два энергоблока типа Почерады-II. В 1994 году 1-й блок был выведен из эксплуатации, а остальные 5 блоков прошли программу модернизации. В 1994 году состоялась десульфурация двух блоков, а в 1996 году в эксплуатацию были введены ещё три десульфурированных блока. С 1997 года начался процесс перехода от гидравлического удаления золы и шлака к сухому сбору золы и последующей обработки для стабилизации (смесь летучей золы, гипса, шлака, воды и 1—3%-го негашеного воздуха). Суммарная мощность составляет 1000 МВт, выработка электричества — 6 тысяч млрд. кВт•ч. Оборудование Парогазовая электростанция В конце марта 2010 года CEZ Group объявила о начале строительства парогазовой электростанции в районе Почерады. 25 марта 2011 началось строительство станции с ожидаемой мощностью 880 МВт. Станция является более экологически чистой по сравнению со стандартной угольной электростанцией. Стоимость составила 20 млрд. чешских крон. Генерация электроэнергии началась в апреле 2013 года. Высота станции составляет 128 м, в состав входят две парогазовые турбины и генератор. Подрядчиком выступила компания Škoda Praha Invest, поставкой турбин занялась компания Siemens, котёл-утилизатор и связанные технологии — от SES Tlmače. КПД станции составляет 57% при среднем КПД угольных электростанций 42% (как в Ледвице). Ввод в эксплуатацию должен был состояться во второй половине 2013 года. Вместе с тем парогазовая электростанция является резервным источником питания, поскольку проверку на постоянной основе не проходит. Поставка топлива Уголь перевозится по железнодорожным путям от большинства бассейнов каменного угля. Вода поставляется из реки Огрже (после 40 лет эксплуатации начала использоваться для снабжения парогазовой электростанции). Ежегодно расходуется 6,2 млн. тонн угля (на 2007 год). Проблемы загрязнения окружающей среды Из труб угольной электростанции в атмосферу выбрасывается ежегодно до 6,4 млн. тонн углекислого газа. Эксплуатация парогазовой электростанции может теоретически снизить этот объём до 70%. Примечания Ссылки Страница электростанции на сайте CEZ (чеш.)