NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ratibořice (zámek)

Ratibořice jsou zámek v Babiččině údolí severně od České Skalice. Zámek je i s dalšími objekty v údolí chráněn jako národní kulturní památka ve správě Národního památkového ústavu. Údolí Úpy je v úseku mezi Slatinou nad Úpou a Českou Skalicí chráněno také jako národní přírodní památka Babiččino údolí. Zámek byl založen na počátku osmnáctého století jako letní lovecké sídlo Lorenza Piccolominiho. Dochovaná podoba je výsledkem rozsáhlých úprav provedených po roce 1800 v klasicistním a empírovém stylu. Zámek a Babiččino údolí jsou spojené se spisovatelkou Boženou Němcovou, jejím dílem Babička a postavou paní kněžny, jejíž předlohou se stala vévodkyně Kateřina Vilemína Zaháňská. Historie Panské sídlo je v Ratibořicích listinně doloženo ve 14. století. Tvrz už ke konci 15. století nebyla obývána a v 16. století postupně zpustla. Spolu s Rýzmburkem statek roku 1582 zakoupili Smiřičtí ze Smiřic a připojili jej k náchodskému panství. Po bitvě na Bílé hoře panství získali Trčkové z Lípy, ovšem Adam Erdman Trčka z Lípy byl roku 1634 zavražděn v Chebu spolu se svým švagrem Albrechtem z Valdštejna. Císař Ferdinand II. téhož roku náchodské panství postoupil knížeti Ottaviu Piccolominimu. Lorenzo Piccolomini si pak v letech 1702–1708 (1705–1708) v Ratibořicích po vzoru italských letohrádků vystavěl barokní zámeček jako letní lovecké sídlo. Lorenzo zemřel už v roce 1712 a na zámku poté sídlily kněžny-vdovy z jeho rodu. Roku 1792 koupil náchodské panství Petr Biron, vévoda kuronský a zaháňský. Po jeho smrti zdědila Náchod s Ratibořicemi roku 1800 nejstarší dcera Kateřina Vilemína, vévodkyně zaháňská a kuronská (1781–1839). Ratibořice si zvolila za stálé letní sídlo, které v letech 1810–1812 nebo 1825–1826 přebudovala ve stylu klasicismu a empíru. V okolí zámku založila přírodně krajinářský park, postupně rozšiřovaný do dalších částí údolí Úpy. Mezi veřejností získala Kateřina Vilemína Zaháňská proslulost především jako paní kněžna z románu Babička od Boženy Němcové. Po smrti Kateřiny Vilemíny panství odkoupil roku 1840 hrabě Octavian Lippe-Biesterfeld a už roku 1842 kníže Jiří Vilém ze Schaumburg-Lippe. Octavian si však vymínil, že na zámku bude sídlit až do své smrti. Potomkům knížete Jiřího Viléma potom Ratibořice patřily až do zestátnění v roce 1945. Ještě předtím budovu během druhé světové války využívala německá armáda, která její vnitřek zpustošila. Stavební podoba Původní zámek Lorenza Piccolominiho měl prostý obdélníkový půdorys, ale ve druhé polovině 18. století k němu bylo přistavěno dlouhé jednopatrové křídlo. Během přestavby Kateřiny Zaháňské však bylo zcela změněno uspořádání interiéru a z barokní stavby zůstaly jen obvodové zdi. V bočním křídle určeném původně pro služebnictvo byly zřízeny pokoje pro hosty. Po roce 1842 byl zámek přestavěn v novorenesančním slohu, ale pozdější úpravy mu vrátily empírový vzhled. Odkazy Reference Související články Seznam zámků v Královéhradeckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ratibořice na Wikimedia Commons Seznam prací o zámku v Ratibořicích v Bibliografii dějin českých zemí (Historický ústav AV ČR) Oficiální stránky
Rač (přírodní rezervace)

Rač je přírodní rezervace v katastrálním území zaniklé obce Lochočice v okrese Ústí nad Labem, na jižním svahu trachytového vrchu Hradiště u Habří, který geomorfologicky náleží Českému středohoří. Byla zřízena Výnosem ministerstva školství a osvěty dne 9. července 1953. Její celková výměra činí 15,41 hektarů. Přírodní rezervace je ve správě Krajského úřadu Ústeckého kraje. Přírodní poměry Důvodem zřízení přírodní rezervace je ochrana teplomilných společenstev na skalnatém svahu a ukázka sukcese na bývalých obdělávaných pozemcích. Geologie a geomorfologie Sodalitický trachyt, kterým je vrch tvořen, je třetihorní neovulkanická hornina miocenního stáří. Hornina má deskovitou odlučnost, která je na jižním svahu kombinována se sloupcovitou odlučností. Skalní výchozy v rezervaci mají charakter výrazných mrazových srubů. Fauna a flora Předmětem ochrany je teplomilná fauna a flora, vyskytuje se zde koniklec luční český (Pulsatilla pratensis subsp. bohemica), třemdava bílá (Dictamnus albus L.), bělozářka liliovitá (Anthericum liliago L.) tařice skalní (Aurinia saxatilis L.), divizna brunátná (Verbascum phoenicum L.), kavyl vláskovitý (Stipa capillata L.), kavyl Ivanův (Stipa pennata L.), mateřídouška panonská (Thymus pannonicus All.), trýzel škardolistý (Erysimum crepidifolium Rchb.), lilie zlatohlávek (Lilium maragon L.), skalník celokrajný (Cotoneaster integerrimus Med.). Z živočichů pak asi 450 druhů brouků, včetně chrobáka vrubounovitého (Sysiphus schaefferi L.), 150 druhů motýlů, stepník rudý (Eresus niger Rossi). Z obratlovců pak např. výr velký (Bubo bubo L.), lelek lesní (Camprimulgus europaeus L.), strnad zahradní (Emberiza hortulana L.) nebo sysel obecný (Spermophilus citellus L.). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Ústí nad Labem Seznam památných stromů v okrese Ústí nad Labem Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rač na Wikimedia Commons
Bobovec (přírodní památka)

Bobovec je přírodní památka poblíž obce Světlík v okrese Český Krumlov. Důvodem ochrany jsou zbytky lesního rašeliniště s porosty borovice lesní (Pinus sylvestris) a blatky (Pinus uncinata subsp. uliginosa) s návaznými cenózami mokřadních olšin a prameništní vegetace na bezlesí, poslední zbytek populací borovice blatky na Světlicku. Původní název chráněného území byl Rašeliniště Bobovec, ale s účinností od 22. listopadu 2023 byla přírodní památka přejmenována na Bobovec a její plocha se zvětšila ze 46,21 na 136,53 hektaru. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 190–191.
Rašeliniště Jizery

Rašeliniště Jizery je národní přírodní rezervace nacházející se na severu České republiky, v Jizerských horách nedaleko státní hranice s Polskem v mělkém údolí Jizery, na české části Velké jizerské louky (Hala Izerska). Nejcennější rašelinná, resp. přírodovědecká lokalita CHKO Jizerských hor. Rašeliniště Jizery je největší rašeliniště v České republice, ještě rozsáhlejší část se nachází na území dnešního Polska. Na polském území byla dlouho přísněji chráněná rezervace relativně malá a nesla označení Torfowisko Izerskie. Od roku 2000 však byla rezervace výrazně rozšířena (dnešní výměra činí 484,73 ha) pod novým názvem Torfowiska Doliny Izery. Předmět ochrany Předmětem ochrany jsou rašeliniště kolem řeky Jizery. Flóra Mimo jiné druhy například: borovice kleč (Pinus mugo), jalovec obecný alpský, smrk (Picea), bříza karpatská (Betula carpatica), bříza zakrslá (Betula nana) Fauna Mimo jiné druhy například: slíďák popelavý (Arctosa cinerea) Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jablonec nad Nisou Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašeliniště Jizery na Wikimedia Commons
Rašeliniště Mařeničky

Rašeliniště Mařeničky je přírodní památka jižně od Mařenic v okrese Česká Lípa. Nachází se v Ralské pahorkatině na východním okraji vesnice Mařeničky. Předmětem ochrany je rašeliniště a rašelinná březina s výskytem chráněných druhů rostlin. Historie Chráněné území bylo vyhlášeno Správou CHKO Lužické hory dne 1. března 2004. Spravuje jej Agentura ochrany přírody a krajiny ČR – RP Libercko. Přírodní poměry Přírodní památka s rozlohou 5,83 hektaru leží v Ralské pahorkatině v nadmořské výšce 354–370 metrů v katastrálních územích Mařenice a Mařeničky. Z hlediska hydrologie je voda z rašeliniště odváděna vodotečí do nedaleko tekoucí říčky Svitavka (povodí Ploučnice, pstruhové pásmo). V roce 2000 byla díky Programu péče o krajinu uprostřed rašeliniště obnovena nákladem 45 150 Kč vodní tůň a provedena řada úprav okolí porostlého rákosím. Podle schváleného plánu se má území občas pokosit, jiné zásahy nejsou povolené. Flora a fauna V rašeliništi rostou např. bříza pýřitá (Betula pubescens), bříza bělokorá (Betula pendula), klikva bahenní (Vaccinium oxycoccos), rosnatka okrouhlolistá (Drosera rotundifolia), suchopýr pochvatý (Eriophorum vaginatum), bezkolenec modrý (Molinia caerulea), ostřice (Carex), orobinec širokolistý (Typha latifolia). Při inventarizačních výzkumech lokality (Sýkora 1987, Višňák 1999, Plánská 1999–2000) byl zjištěn výskyt ptactva, slíďáků, vážek, velké množství druhů flóry, z nichž tři jsou zapsané v Červeném seznamu ohrožené květeny ČR a další jsou uváděny jako silně ohrožené. Přístup Poblíž severního okraje chráněného území veda červeně značená turistická trasa z Mařeniček do Heřmanic v Podještědí. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašeliniště Mařeničky na Wikimedia Commons
Rašeliniště u Vintířova

Rašeliniště u Vintířova je přírodní památka poblíž obce Obrataň v okrese Pelhřimov v nadmořské výšce 603–624 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je komplex společenstev pramenišť, rašelinišť, rašelinných a pcháčových luk s dřevinným doprovodem a s výskytem zvláště chráněných druhů Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Pelhřimov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašeliniště u Vintířova na Wikimedia Commons
Rašeliniště u myslivny

Rašeliniště u myslivny je přírodní rezervace vyhlášená v roce 2007. Důvodem ochrany jsou rostlinná společenstva rašelinných, slatinných a střídavě vlhkých luk, pramenišť a vřesovišť a populace vzácného motýla hnědáska chrastavcového. Území přírodní rezervace vyhlásila Správa CHKO Slavkovský les, která o něj zároveň pečuje. Popis oblasti Přírodní rezervace se nachází v CHKO Slavkovský les v okrese Sokolov u obcí Rovná a Nová Ves, přibližně 1,3 km jihovýchodně od památníku zaniklé obce Čistá (město Litrbachy, německy Lauterbach). Území přírodní rezervace se překrývá se severní částí evropsky významné lokality „U bunkru“ o rozloze 56.6 ha zahrnuté do soustavy Natura 2000. Přírodní poměry Geologie a hydrologie Z geomorfologického hlediska území náleží do celku Slavkovského lesa, podcelku Hornoslavkovské vrchoviny, okrsku Krásenské vrchoviny. Podloží území je tvořeno středně zrnitou biotitickou žulou, sillimanit-biotitickou pararulou, fluviálními sedimenty a v menší míře také kvarcity. V překryvu převládají rašelinné plochy pokryté rašeliníkem s roztroušenými vrbami a náletovými dřevinami a slatinné louky. Půdy jsou hnědé, s kyselou reakcí. Malou část východního okraje území obtéká vodní kanál Dlouhá stoka. V severovýchodní části se nacházejí drobná prameniště. Na území se nacházejí 2 drobné staré rybníčky. Flóra a fauna V rezervaci se vyskytuje 13 druhů zvláště chráněných rostlin. Na slatinných a mokřadních loukách je významná výjimečně početná populace vachty trojlisté (Menyanthes trifoliata), na přechodových rašeliništích až vrchovištích roste kyhanka sivolistá (Andromeda polifolia) a šicha černá (Empetrum nigrum), na vlhkých smilkových loukách a vřesovištích všivec lesní (Pedicularis sylvatica), u pramenišť zdrojovka potoční (Montia hallii). Z dalších vzácných rostlin zde roste prha arnika (Arnica montana), prstnatec Fuchsův (Dactylorhiza fuchsii), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), upolín nejvyšší (Trollius europaeus), vrba plazivá (Salix repens). Na vlhkých loukách roste čertkus luční (Succisa pratensis), na který je potravně vázáno vývojové stádium housenky hnědáska chrastavcového. Pestrá mozaika biotopů je ideální pro výskyt bezobratlých živočichů. Ze vzácných druhů motýlů zde žijí především hnědásek chrastavcový (Euphydryas aurinia), který je předmětem ochrany přírodní rezervace, žluťásek borůvkový (Colias palaeno), modrásek stříbroskvrnný (Agriades optilete) a perleťovec severní (Boloria aquilonaris). Opakovaně byl na lokalitě v době hnízdění zaznamenán chřástal polní (Crex crex) a bekasina otavní (Gallinago gallinago). Z obojživelníků byl zjištěn výskyt ropuchy obecné (Bufo bufo), skokana krátkonohého (Rana lessonae) a čolka obecného (Triturus vulgaris). Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Sokolov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašeliniště u myslivny na Wikimedia Commons Vysílání ČT o hnědásku chrastavcovém ve Slavkovském lese
Rašeliniště Černého rybníka

Rašeliniště Černého rybníka je přírodní památka ve východní části okresu Česká Lípa v katastrálních územích Hamr na Jezeře a Stráž pod Ralskem. Předmětem ochrany jsou rašeliništní a vodní společenstva. Historie Chráněné území vyhlásil Okresní úřad Česká lípa dne 20. ledna 1996. Podruhé byla přírodní památka vyhlášena stejným úřadem k 11. září 2001 a potřetí Krajským úřadem Libereckého kraje s účinností od 14. srpna 2012. Před vyhlášením přírodní památky byla opravena poškozená hráz rybníka, čímž se zamokření okolí zmírnilo na úkor chráněné populace rosnatky okrouhlolisté. Přírodní poměry Černý rybník se nachází 1,5 kilometru jižně od Hamru na Jezeře. Chráněné území leží v Ralské pahorkatině, měří 4,26 hektaru a nachází se v nadmořské výšce 315–325 metrů. Flora a fauna V rašeliništi se vyskytuje např. suchopýr pochvatý (Eriophorum vaginatum), suchopýr úzkolistý (Eriophorum angustifolium), hrotnosemenka bílá (Rhynchospora alba), klikva bahenní (Vaccinium oxycoccos), rosnatka okrouhlolistá (Drosera rotundifolia), ostřice plstnatoplodá (Carex lasiocarpa). Je zde rašelinný bor s bezkolencem modrým (Molinia caerulea) a další ohrožené druhy květin. Žije zde zmije obecná (Vipera berus), ještěrka živorodá (Zootoca vivipara), skokan štíhlý (Rana dalmatina), šídlo královské (Anax imperator) i šídlo sítinové (Aeshna juncea). Přístup Podél západního a části severního okraje chráněného území vede červeně značená turistická trasa ze Stráže pod Ralskem do Hamru na Jezeře. Východní hranici tvoří cesta, po které je značena cyklotrasa č. 3046 z Mimoně do Zdislavy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašeliniště Černého rybníka na Wikimedia Commons
Rašelinná louka u Proseče-Obořiště

Rašelinná louka u Proseče-Obořiště je přírodní památka v katastrálním území Částkovice a Myslov v okrese Pelhřimov v nadmořské výšce 601 až 612 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Přírodní památka byla znovu vyhlášena Nařízením Kraje Vysočina č. 12/2013 ze dne 22. října 2013. Důvodem ochrany jsou slatiniště, prameniště a mokřadní a vlhké louky s výskytem zvláště chráněných druhů. Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Pelhřimov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašelinná louka u Proseče-Obořiště na Wikimedia Commons
Rašovický zlom – Chobot

Rašovický zlom – Chobot je přírodní rezervace v lokalitě Rašovice a Hodějice v okrese Vyškov. Rezervace byla zřízena vyhláškou Okresního úřadu Vyškov ze dne 28. června 1990. Leží jihovýchodně od města Slavkov u Brna. Důvodem ochrany je zachování společenstev stepního charakteru s výskytem suchomilných a teplomilných druhů hmyzu a rostlin. Lokalita je též místem, kde se rozmnožují obojživelníci. Odkazy Reference Literatura KOPŘIVA, Jiří. Chráněná území okresu Vyškov. Vyškov: OkÚ Vyškov – referát životního prostředí, 1999. Neprodejná publikace. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rašovický zlom – Chobot na Wikimedia Commons Rašovický zlom - Chobot – přírodní rezervace [online]. [cit. 2010-11-28]. Dostupné online. SKLENÁŘ, Michal. Vzácné květiny ochraňují také ovce [online]. Vyškov: vyskovsky.denik.cz [cit. 2014-06-06]. Dostupné online.
Ražický rybník

Ražický rybník je rybník v okrese Písek, který se nachází severovýchodně u obce Ražice a 6,5 km jihozápadně od Písku v Českobudějovické pánvi (konkrétněji jejím podcelku Putimská pánev, okrsku Kestřanská pánev). Má rozlohu 24 ha. Pobřeží Na březích rostou stromy. Podél západního břehu vede silnice II/140 Ražice – Putim a podél východního břehu železniční trať 201, spojující tytéž obce. Dva proti sobě vybíhající poloostrovy rozdělují rybník na přibližně stejné části spojené průlivem. Vodní režim Rybník je průtočný na levém přítoku Blanice. Využití Rybník slouží především k chovu ryb. Ochrana přírody Rybník a přilehlé podmáčené louky jsou chráněné od roku 1985 jako přírodní památka Ražický rybník. Přístup K rybníku je příjezd po asfaltové cestě vedoucí mezi Ražicemi a Pískem, ze které odbočuje polní cesta směrem k hrázi rybníka. Odkazy Literatura Štefáček Stanislav, Encyklopedie vodních ploch Čech, Moravy a Slezska, Ražický rybník (s. 230), Nakladatelství Libri, Praha, 2010 ISBN 978-80-7277-440-1 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ražický rybník na Wikimedia Commons
Rezavka

Rezavka je přírodní rezervace nacházející se na katastru ostravského městského obvodu Svinov. Území tvoří trvale zvodnělé staré rameno Odry a rozsáhlé rákosiny Vrbenského rybníka, které představují jeden z nejzachovalejších mokřadních komplexů v Ostravě. Od roku 2017 je Rezavka součástí Chráněné krajinné oblasti Poodří. Rezavkou protéká náhon Mlýnka. Rezervace má rozlohu 83,68 ha a leží v nadmořské výšce 211–215 m. Byla vyhlášena vyhláškou města Ostravy č. 7/1998 ze dne 27. května 1998. Předmětem ochrany je zachování ekologicky cenné části údolní nivy Odry, která navazuje na CHKO Poodří a je chráněna před negativními zásahy. Osu území tvoří trvale zvodnělé staré rameno Odry spolu s napájecí strouhou. Příroda Skládá se z lužního lesa v okolí slepého ramene Odry a rozsáhlých rákosin Vrbenského rybníka. Lesní porost je tvořen kombinací jilmových doubrav a mokřadních olšin. Poklesy způsobené těžbou uhlí zapříčinily v západní části Vrbenského rybníka vznik terénní deprese, která je nyní trvale zatopena vodou. Roste zde celá řada zvláště chráněných rostlin, jako je např. kruštík polabský (Epipactis albensis), sněženka podsněžník (Galanthus nivalis), lilie zlatohlávek (Lilium martagon) či kruštík modrofialový (Epipactis purpurata). Mezi další vzácné zástupce flóry patří nadmutice bobulnatá (Cucubalus baccifer), kosatec žlutý (Iris pseudacorus) a hvězdnatec zubatý (Hacquetia epipactis). Tyto rostliny řadíme mezi regionálně významné druhy. Území přiléhající k vodě je porostlé společenstvy rákosin a vysokých ostřic. Roste zde např. žebratka bahenní (Hottonia palustris). Prostředí poskytuje vhodné podmínky pro rozmnožování čolka velkého (Triturus cristatus) či skokana ostronosého (Rana arvalis). Mimo ně pak samozřejmě i mnoha běžným druhům bezobratlých, ryb, ptáků a savců. Významnost přírodní památky podtrhuje přítomnost vzácných druhů hub, jako je např. ohnivec rakouský (Sarcoscypha austriaca), šťavnatka narudlá (Hygrophorus leucophaeus), bělochoroš jabloňový (Aurantioporus fissilis), ostropórka lužní (Oxyporus late-marginatus), pevník kaštanový (Lopharia spadicea) či bradavnatka Eutypa scoparia. Další informace V Rezavce je naučná stezka Rezavka a také dřevěná ptačí pozorovatelna. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rezavka na Wikimedia Commons Informace o rezervaci na serveru Moravskoslezského kraje Archivováno 26. 5. 2009 na Wayback Machine. Další dvě přírodní rezervace mají naučné stezky
Reálné gymnázium a základní škola Otto Wichterleho, Prostějov

Reálné gymnázium a základní škola Otto Wichterleho, Prostějov je škola v Prostějově poskytující základní a střední vzdělání. Byla založena v roce 1992. Zřizovatelem je Statutární město Prostějov. Do školního roku 2020/2021 se nazývala Reálné gymnázium a základní škola města Prostějova, Studentská ul. 2. Historie a současnost Základní škola je úplná základní škola s devíti postupnými ročníky, v každém ročníku jsou dvě paralelní třídy. V současné době ji navštěvuje asi 500 žáků (2021). Gymnázium nabízí dvě formy studia – šestileté a čtyřleté, přičemž výuka klade důraz především na přírodní vědy a moderní jazyky. Ředitelkou školy byla mezi léty 1992–1994 RNDr. Jarmila Dostálová, poté byl ředitelem v letech 1994–2010 PhDr. Václav Kolář. Po něm nastoupil v září 2010 RNDr. Ing. Rostislav Halaš. Stravování žáků a studentů zajišťuje školní jídelna s kapacitou 1300 strávníků. Pro žáky I. stupně ZŠ je zřízena školní družina. Do všech prostor školy je zabezpečen bezbariérový přístup. Galerie Odkazy Reference Literatura BRAUNER, Milan: Reálné gymnázium Prostějov oslavilo desáté výročí svého obnovení. Prostějovský týden, 25. 9. 2002, s. 8. ŠEVČÍKOVÁ, Eva: Reálné gymnázium je fakultní školou. Prostějovský deník, 24. 2. 2007, s. 2. (šev): Rekonstrukce školy trvala čtyři roky. Prostějovský deník, 31. 5. 2007, s. 3. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Reálné gymnázium a základní škola Otto Wichterleho, Prostějov na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Rešovské vodopády (národní přírodní rezervace)

Rešovské vodopády je národní přírodní rezervace v katastrálních územích Rešov a Ruda u Rýmařova v okrese Bruntál. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR – Regionální pracoviště Olomoucko. Historie Chráněné území vyhlásil okresní národní výbor v Bruntálu dne 20. listopadu 1966 v kategorii chráněný přírodní výtvor. V roce 1992 byla kategorie ochrany změněna na národní přírodní památku a od 1. srpna 2013 ji Ministerstvo životního prostředí znovu změnilo na národní přírodní rezervaci. Nad soutokem Huntavy a Tvrdkovského potoka se dochovaly pozůstatky hradu Pustý zámek (Rešov). Předmět ochrany Důvodem ochrany je zachování geomorfologického fenoménu skalního kaňonu s přirozeným tokem říčky Huntavy s Rešovskými vodopády spolu s ochranou význačných starých přirozených porostů na okolních skalách a sutích, populace vzácného a ohroženého druhu rostliny šikoušek zelený (Buxbaumia viridis) a vzácných a ohrožených druhů netopýra černého (Barbastella barbastellus), netopýra velkého (Myotis myotis) a vrápence malého (Rhinolophus hipposideros) včetně jejich biotopů. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Bruntál Seznam památných stromů v okrese Bruntál Rešovské vodopády Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rešovské vodopády na Wikimedia Commons