NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Písčina u Tuhaně

Přírodní památka Písčina u Tuhaně byla vyhlášena v roce 2007 a nachází se u obce Tuhaň v okrese Mělník. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Středočeského kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany jsou společenstva písčin s výskytem pískomilných druhů rostlin a živočichů. Popis oblasti Na začátku osmdesátých let 20. století byl v oblasti uváděn výskyt kriticky ohroženého sinokvětu chrpovitého (Jurinea cyanoides). Ve stejné době přitom byla lokalita znečištěna, neboť sloužila jako skládka komunálního odpadu. V roce 1990 byla provedena asanace skládky. Lokalita, která je předmětem ochrany, vznikla pravděpodobně odkrytím původního zbytku písečného přesypu Labe. Mimořádně zachovalé plochy mezernatých trávníků písčin určují paličkovec šedavý (Corynephorus canescens), šťovík menší tenkolistý, pelyněk ladní (Artemisia campestris) a vzácně i jitrocel písečný (Plantago arenaria). Z dalších početněji zastoupených druhů lze jmenovat srpek obecný (Falcaria vulgaris), hadinec obecný (Echium vulgare), mochnu stříbrnou (Potentilla argentea) či trýzel tvrdý (Erysimum durum). Velmi hojně se v lokalitě vyskytuje ohrožený bělolist rolní (Filago arvensis) a méně také silně ohrožený smělek sivý (Koeleria glauca). Zoologicky je území významné především pro entomology. Mezi nejvzácnější tamní druhy patří několik druhů ploštic, řadu vzácných druhů odhalil i průzkum brouků čeledi střevlíkovitých. Byl zde nalezen Harpalus melancholicus, jeden z nejvzácnějších střevlíkovitých v ČR, ověřen byl také výskyt vzácného chrousta mlynaříka (Polyphylla fullo). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Písčina u Tuhaně na Wikimedia Commons
Pöttingovský palác

Pöttingovský či Pöttingský palác, také Palác Unitaria či Žlutý dům, je barokní palác v ulici Karlova 186/8, na Starém Městě, Praha 1. V paláci sídlí divadlo Ta Fantastika, Muzeum českého granátu Praha a Náboženská společnost českých unitářů, která je současně vlastníkem objektu. Palác je chráněn jako kulturní památka České republiky. Dějiny paláce Na místě dnešního paláce stávaly dva gotické, později renesanční domy. Ty byly postaveny před rokem 1726 na zakázku hraběte Františka Karla z Pöttingu, jehož erb a rodový erb jeho manželky Marie Josefy z Žerotína je patrný na portálu paláce, přestavěny a sloučeny do jednoho objektu ve stylu pozdního baroka. Autorem barokní podoby je zřejmě Jan Blažej Santini-Aichel. V letech 1929–1931 proběhla přestavba podle plánů Františka Kavalíra; vznikl nový trakt v zadní části paláce (Anenská 186/5) a byl zastavěn dvůr. Od roku 1924 palác vlastní Náboženská společnost českých unitářů. Bustu jejího zakladatele, Norberta F. Čapka, je možné vidět ve vestibulu paláce. Sídlí zde též Nakladatelství Unitaria. Ve vestibulu paláce stojí oválná kašna z hrubozrnného pískovce s maskaronem na stěně, snad z 15. století. František Ruth v Kronice královské Prahy z roku 1904 psal, že se kašna nachází ve druhém postranním dvoře. K jejímu přestěhování došlo zřejmě v době, kdy byl za první republiky dvůr zastavěn. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pöttingovský palác na Wikimedia Commons Pöttingovský palác Archivováno 3. 9. 2012 na Wayback Machine. na www.kralovskacesta.cz
Přemostění železnice u Pražské ulice v Hostivaři

Most u Pražské ulice v Hostivaři překračuje dvoukolejnou trať mezi stanicí Praha-Hostivař a odbočkou Záběhlice a souběžnou jednokolejnou trať mezi stanicemi Praha-Hostivař a Praha-Malešice. Spojuje sídliště Na Groši s málo zastavěnou oblastí v prodloužení ulice Za drahou, slouží jako přístupová cesta k několika domkům a k objektu cvičiště pro psy (bývalý Svazarm), lze tudy dojít též k mokřadu Triangl ležícímu nedaleko severně od mostu uvnitř trojúhelníku tvořeného železničními tratěmi. Původní dřevěná lávka zde byla vybudována v roce 1940 a sloužila až do roku 1998, kdy byla stržena. Nový železobetonový most byl otevřen 21. května 2004, o několik metrů blíže hostivařskému nádraží. Je 39 metrů dlouhý a necelých 6 metrů široký. Náklady na stavbu činily 14 milionů Kč. Je na něm vyznačena stezka pro chodce a cyklisty, demontovatelné sloupky však umožňují v případě potřeby i průjezd vozidel záchranného systému. Od 9. května 2008 byla do části Pražské ulice vedoucí kolem západního předmostí poprvé přivedena i městská autobusová doprava a zřízena zastávka Sídliště Na Groši. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu přemostění železnice u Pražské ulice v Hostivaři na Wikimedia Commons Nové přemostění železniční trati v Pražské ulici, tisková zpráva MHMP, 21. 5. 2004
Přesyp u Malolánského

Přesyp u Malolánského je přírodní památka ev. č. 727 jihozápadně od obce Lány u Dašic v okrese Pardubice. Oblast spravuje Krajský úřad Pardubického kraje. Důvodem ochrany je uchování psammofilní flóry na písečném přesypu, zvláště ostřice druhu ostřice pískomilná (Carex pseudobrizoides). Jedná se o část lesního komplexu, který se rozkládá mezi vesnicemi Zminný, Malolánské a Veská. Přírodní památka představuje geomorfologicky nevýrazný přesyp vátého písku mladopleistocenního až holocenního stáří na akumulační plošině ze štěrkopísků riské terasy. Půdní pokryv je tvořen arenosoly (kambizem arenická) až podzoly (podzol arenický). Okraje a některé plošky uvnitř porostu však zarůstají trávami, ostružiníky a náletovými dřevinami. Lze předpokládat, že se v případě těžby, uvolnění stromového patra a vyššího průniku slunečního záření k bylinnému patru začne šířit paseková vegetace s dominantními ostružiníky, která může způsobit razantní ústup ostřice pískomilné. Podle geomorfologického členění (Demek et Mackovčin 2007) území náleží do celků: Východočeská tabule, Východolabská tabule, Pardubická kotlina, Kunětická kotlina. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Pardubice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Přesyp u Malolánského na Wikimedia Commons
ГАЕС Штеховиці

ГАЕС Штеховиці (Štěchovice) — одна з гідроакумулювальних електростанцій Чехії, споруджена в центральній частині країни на південь від Праги. У 1938 році на Влтаві біля селища Штеховіце розпочалось спорудження першої ГЕС майбутнього каскаду. Для цього річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 22,5 метра та довжиною 120 метрів, яка створила водосховище об'ємом 11,2 млн м3. Воно ж мало виконувати функцію нижнього резервуару гідроакумулювальної станції, будівництво якої стартувало через три роки та було завершене вже після закінчення Другої світової війни у 1947-му. При цьому як верхній резервуар використовується штучна водойма об'ємом 0,5 млн м3, створена на західному березі Влтави на пагорбі Хомолє. Різниця у висотах дає змогу станції працювати з напором 220 метрів. Машинний зал ГАЕС первісно було обладнано двома гідроагрегатами загальною потужністю 42 МВт. У середині 1990-х їх замінили на одну оборотну турбіну типу Френсіс потужністю 45 МВт, встановлену в підземному машинному залі (шахті) висотою 45 метрів. Як і інші станції каскаду на Влтаві, ГАЕС Штеховиці керується дистанційно з єдиного диспетчерського центру. Зв'язок з енергосистемою здійснюється через ЛЕП, що працює під напругою 110 кВ. Примітки
Přílepy (zámek)

Zámek Přílepy se nachází v obci Přílepy v okrese Kroměříž, ve Zlínském kraji, 18 km východně od Kroměříže. Popis stavby Jedná se o patrovou budovu obdélníkového půdorysu s pseudorenesanční fasádou a s nárožní věží. Kolem zámečku se nachází volně přístupný hodnotný park, ve kterém se roste několik starých a vzácných stromů. Památkově chráněný areál zámku doplňuje kaple Nanebevzetí Panny Marie. Historie Předchůdcem dnešního zámku byla tvrz, kterou vystavěli v 15. století Strachnovští ze Strachnovic. Na konci 18. století získali tvrz Seilernové a v letech 1852–1885 ji přestavěli. Přestavbou vznikla patrová obdélníková budova s pseudorenesanční fasádou a dvoupatrovou nárožní hranolovou věží. Ve 20. letech 20. století sloužil objekt jako obydlí velkostatkáře. Od roku 1955 do 1994 zde byla porodnice a gynekologická klinika. V těchto letech se zde narodilo bezmála 21 000 dětí. Gynekologické oddělení zde v roce 1994 také ukončilo činnost a od tohoto roku zůstává zámek spolu s přilehlým parkem v rukou obce. Po několika letech snahy odprodat objekt, se v letech 2017 stává natrvalo majetkem obce. Několik nadšenců z řad obyvatel se snaží zámek i park zachránit a ponechat jej pro účely obce pro kulturní a společenské využití. I tak už v roce 2018 jsou vypracovány projekty s možností využití krajské dotace pro obnovu parku, na které se usilovně pracuje. Celý areál zámku s lesní kaplí Nanebevzetí Panny Marie a zámeckým parkem je prohlášen kulturní památkou dne 18. 1. 1999. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Přílepy na Wikimedia Commons zámek Přílepy na Hrady.cz oficiální stránky obce Přílepy
Přísnotický les

Přísnotický les je přírodní památka poblíž obce Přísnotice, na katastru městysu Nosislav v okrese Brno-venkov. Chráněná je od roku 2012 a jakožto evropsky významná lokalita je součástí soustavy Natura 2000. Předmětem ochrany je čolek velký a jeho biotop, který představují jednak revitalizované tůně a doprovodné mokřady, jednak přilehlý segment lužního lesa, zvaného Přísnotický les. K dalším chráněným druhům obojživelníků zde patří kuňka ohnivá, rosnička zelená a skokan ostronosý. Lužní les obsahuje typické lužní dřeviny: olše, jasany, habry a topoly, řídce buk, dub a borovici. V minulosti se zdejší les nazýval Nosislavský les (německy Nuslauer Wald), protože se nachází v polní trati téhož jména. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Přísnotický les na Wikimedia Commons
Radešín (zámek)

Radešín je zámek ve stejnojmenné obci v okrese Žďár nad Sázavou v Kraji Vysočina. Zámecký areál je chráněn jako kulturní památka. Historie Renesanční tvrz Radešínských z Radešovic z konce 16. století získali v roce 1607 Ditrichštejnové a roku 1638 ji postoupili obnovenému žďárskému klášteru. V roce 1684 byly upraveny exteriéry a roku 1706 stavba změněna přestavbou bývalého pivovaru (podíl G. Santiniho – nově odkryté štukové stropy, krb, schodiště) na rezidenci žďárského kláštera. Po zrušení kláštera v roce 1784 připadl zámek moravskému náboženskému fondu, který jej v roce 1826 prodal rodině Schneiderů. Roku 1827 byl upraven klasicisticky (rozšíření o severní křídlo, celkové sjednocení objektu). Potomci Schneiderů (rod Duré) vlastnili zámek do roku 1945, kdy byl zámek násilně zestátněn a až do konce osmdesátých let sloužil jako byty a sklady Státního statku v Křižanově. Prvotní pokusy o obnovu zámku ze strany soukromých zájemců skončily zpočátku nezdarem a jen prohloubily chátrání a devastaci objektu. V současné době vlastní zámek rodina Kubíčkových, majitelů firmy Balóny Kubíček. Stavební vývoj Předchůdcem zámku bývala gotická tvrze, jejíž zdivo se částečně dochovalo ve sklepích věžové části zámku. Původní obytná budova byla trojdílná s přibližně obdélníkovým půdorysem s rozměry 16 × 8 metrů. V kratších stěnách se dochovala původní okénka. Západní místnost má valenou klenbu, zatímco východní sklep byl během renesanční přestavby nově překlenut. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Radešín na Wikimedia Commons
Palais de la Radio

Le palais de la Radio (en tchèque Radiopalác) initialement Maison du Personnel de la Poste et Télégraphe, est un bâtiment rondocubiste de Prague. L’entrée principale du palais se trouve dans la rue Vinohradská et les entrées latérales Rue Blanická n° 1789/26 et Sázavská 1790/25, dans le quartier de Vinohrady (Prague 2). Histoire L'auteur du palais est l'architecte tchèque Alois Dryak, qui a également participé à la conception architecturale du monument de St Venceslas et du monument de František Palacký. Il a également participé à la construction du Central Hotel (aujourd'hui Hotel Kempinski) rue Hybernská. Le palais de la Radio, ainsi que d'autres bâtiments de Dryak, se caractérisent par leur intemporalité, leur style sophistiqué et leur fonctionnalité. Usages Le palais de la Radio remonte aux années 1922-1925 en tant qu’espace socioculturel doté de deux salles et de restaurants. Des représentations théâtrales, des concerts et des performances d'artistes célèbres y ont eu lieu. Il sert actuellement de salles de bal, de dîners de gala et de banquets, d’événements corporatifs, de congrès, de conférences et de séminaires, mais aussi pour les mariages, défilés de mode, cours et spectacles de danse, cérémonies de remise des diplômes, etc. Les étages supérieurs du palais sont résidentiels. Articles connexes Prague cubiste Palais Adria Liens externes radiopalac.cz Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Radouň (přírodní památka)

Radouň je přírodní památka, vyhlášená v roce 1983. Nachází se u obce Radouň. Důvodem ochrany jsou opukové stráně s výskytem vstavače vojenského (Orchis militaris) a populací dalších na ně vázaných druhů. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Litoměřice Seznam památných stromů v okrese Litoměřice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Radouň na Wikimedia Commons
Radvanecký rybník

Radvanecký rybník je více znám jako koupaliště ve Sloupu v Čechách na Českolipsku. Nachází se na katastru obce Radvanec nedaleko Nového Boru. Umístění a parametry Rybník je mezi obcemi Radvanec a Sloup v Čechách v okrese Česká Lípa, v Zákupské pahorkatině, pod Lužickými horami. Napájí jej Dobranovský potok. Je průtočný a slouží jak k chovu ryb, tak rekreaci. Na východním břehu má písčitou pláž, která je součástí koupaliště. Část břehů je v kontaktu s obydlenými domy, jinde je les či pláže. Rozloha je 8,67 ha. . Na severní straně je u rybníka velké rašeliniště. Koupaliště V roce 1890 bylo na okraji obce z Radvaneckého rybníka vytvořeno přírodní koupaliště, později několikrát rozšířené. Na břehu fungovala restaurace, půjčovna loděk, byla zde plavecká škola. V období mezi světovými válkami se areál nazýval Vlaštovčím jezerem (Schwalbensee), protože zde hnízdící břehule Němci nazývali břehovými vlaštovkami. Po roce 1945 zůstalo koupaliště v provozu a byl u něj postaven kemp i s chatkami. V letech 1965 – 1967 byla provedena velká rekonstrukce areálu. V roce 1989 byl kemp veden jako veřejné tábořiště Na koupališti, provozovaný Okresním podnikem služeb, závod 06, Nový Bor. Rozloha oploceného areálu byla 80 000 m², provozováno sociální zařízení, půjčovna loděk, restaurace Jednoty III. cenové skupiny, další kiosky s občerstvením, byl zde povolen i windsurfing. V letních horkých dnech roku 2015 se na koupališti rekreuje zhruba až 3000 lidí denně. Rybaření Vlastníkem rybníka s rybáři udávanou rozlohou 9,13 ha je obec Sloup v Čechách a uživatelem rybářský spolek z téže obce. Je zde povoleno sportovní rybaření. Cestovní ruch Nejbližší vlakové spojení je z železniční stanice v Novém Boru, tedy 3,5 km daleko. Jedná se o Trať 080 z Bakova nad Jizerou do Jedlové přes Českou Lípu. Do Sloupu zajíždí pravidelné linky ČSAD Česká Lípa, vede zde silnice 268 a řada místních komunikací na Cvikov a Nový Bor. Kolem rybníka vede cyklotrasa 3059 a modře značená turistická trasa z České Lípy na Cvikov. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Radvanecký rybník na Wikimedia Commons Na webu Lužických hor O koupališti Web Libereckého kraje k rybaření
Radíč (zámek)

Radíč je zámek v centru stejnojmenné obce na Sedlčansku v okrese Příbram ve Středočeském kraji. Je chráněn jako kulturní památka.. Historie Od roku 1949 zámek sloužil jako depozitář Státního ústavu památkové péče a ochrany přírody, v jehož správě zchátral a přišel o vnitřní vybavení. Po roce 1989 se stal předmětem soudního sporu v rámci restitučního řízení. Od roku 2010 byl zámek postupně zpřístupňován veřejnosti a slouží konání společenských a kulturních akcí. Od roku 2020 se je zámek otevřen v návštěvních hodinách a probíhají na něm pravidelné prohlídky. K bývalým obyvatelům zámku patří např. kněz, filosof a matematik Bernard Bolzano. Stavební podoba Uvnitř zámku jsou ukryty zbytky původní gotické tvrze, jejíž počátky spadají do roku 1333, kdy zde žil Odolen z Radíče. Rytířská tvrz v období raného baroka částečně vyhořela a byla přestavěna na raně barokní čtyřkřídlý zámek, jež uvnitř skrývá arkádové nádvoří. V období raného baroka bylo celé jižní křídlo zámku vyzdobeno nástropními malbami s mytologickými a starozákonními motivy podle renesančních předloh. V pozdním baroku bylo přestavěno východní křídlo zámku, jehož celou plochu prvního patra zaujímá slavnostní sál. Autorství architektury východního křídla se přisuzuje významnému staviteli Antoniu Portovi. K zámku přiléhá poplužní dvůr rovněž z období baroka, jehož nejvýznamnější stavbou je dvoupatrová sýpka s průjezdem a dvojicemi stodol po stranách. Přestavbu zámku provedl Karel Leopold Hönig roku 1680. Kaple Navštívení Panny Marie Roku 1680 byla východně před zámkem postavena Loretánská kaple zasvěcená Černé Matce Boží – mariánská tzv. einsiedelnská kaple Navštívení Panny Marie, jejíž kompletní obnova s respektem k původním historickým prvkům byla dokončena v roce 2011. Před kaplí stojí dvě barokní pískovcové sochy světců svatého Víta a svatého Jana Nepomuckého z dílny Jana Brokoffa. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Radíč na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Rakouské gymnázium v Praze

Rakouské gymnázium v Praze o.p.s. je soukromé šestileté gymnázium založené v rámci kulturní smlouvy mezi Rakouskem a Českou republikou v roce 1991. V roce 1993 bylo zařazeno do sítě českých škol. Vyučování probíhá především v německém jazyce. Roční školné odpovídá jedné průměrné měsíční mzdě. Sídlilo na adrese U Uranie 1576/14 v Holešovicích, později se přemístilo na adresu Na Cikorce 2166/2b v Modřanech. Výuka Gymnázium se zaměřuje především na výuku cizích jazyků. Maturitní zkouška má prokázat plynnou němčinu (úroveň C1), angličtinu (úroveň B2) a také ovládání jednoho jazyka z dvojice španělština/francouzština, který si studenti volí na začátku třetího ročníku. Možná je také volba semináře latiny na začátku pátého ročníku. Dostatek prostoru je věnován i češtině. Studenti maturují v souladu s rakouskými i českými předpisy a obdrží tak dvě maturitní vysvědčení, jedno české a jedno rakouské. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rakouské gymnázium v Praze na Wikimedia Commons www.oegp.cz – oficiální webové stránky školy
Österreichisches Gymnasium Prag

Das Österreichische Gymnasium Prag (OEGP) ist ein privates sechsjähriges Oberstufenrealgymnasium nach österreichischem Lehrplan, im Stadtteil Modřany in der tschechischen Hauptstadt Prag. Das Gymnasium wurde 1991 gegründet und war damals die vierte österreichische Auslandsschule. Geschichte In April 1991 beauftragte die damalige österreichische Unterrichtsministerin Hilde Hawlicek nach dem Schulmodell der Österreichische Schule Budapest eine Schulgründung in Prag. Die österreichischen Subventionslehrkräfte werden von der Republik Österreich entsendet und bezahlt. Das Gymnasium wurde 1991 im Rahmen eines Kulturabkommens zwischen der Republik Österreich und der damaligen ČSFR gegründet, im Jahre 1993 wurde sie dann in das Schulnetzwerk der tschechischen Schulen aufgenommen. Der Unterricht begann am 3. September 1991 mit 48 Schülerinnen und Schüler in einem Gebäude in der Drtinova 3, welches in der Nähe der Österreichischen Botschaft im Stadtteil Smíchov befand und früher ein tschechisches Gymnasium beherbergte. Der erste Direktor war Ludwig Sommer. Da nur Schulerhalter mit Sitz in Tschechien Subvention aus dem tschechischen Budget erhalten konnten, gründete der Schulverein in Tschechien im November 1999 eine gemeinnützige Gesellschaft (o.p.s. = Obecně prospěšná společnost). Demzufolge heißt die Privatschule im Tschechischen offiziell Rakouské gymnázium v Praze, o.p.s. 2004 musste die Schule wegen Platzmangel in den Stadtteil Holešovice in der U Uranie 1576/14 umziehen, 2013 fand der Spatenstich für einen Neubau im Stadtteil Modřany in der Na Cikorce 2166/2b statt. Seit dem Schuljahr 2015/16 wird in dem neu erbauten Schulgebäude unterrichtet. Ausbildung Die ersten beiden Schuljahre – sie sind Vorbereitungsklassen für das vierjährliche ORG – entsprechen der achten und neunten Schulstufe der tschechischen Grundschule, wo die Schüler intensiv die deutsche Sprache erlernen. Der Unterricht im Österreichischen Gymnasium Prag findet hauptsächlich in deutscher Sprache statt. Die Fächer Tschechisch, Tschechische Literatur, Geschichte und Staatsbürgerkunde werden in tschechischer Sprache unterrichtet. Als Fremdsprache stehen Englisch, Spanisch und Französisch auf den Lehrplan. Nach erfolgreichem Abschluss der Schule erhalten die Absolventen ein österreichisches und tschechisches Matura­zeugnis. Schulgebühren Die Schulgebühr beträgt pro Schüler 32.000 Tschechische Kronen (1.319 Euro) pro Jahr (Stand 2024). Weblinks Webpräsenz Österreichisches Gymnasium Prag. Abgerufen am 15. Mai 2021 Einzelnachweise
Lycée autrichien de Prague

Le lycée autrichien de Prague (allemand : Österreichisches Gymnasium Prag, OEGP ; tchèque : Rakouské gymnázium v Praze) est un lycée privé de six ans de niveau supérieur (de), conforme au programme scolaire autrichien, situé dans le quartier de Modřany à Prague, la capitale tchèque. Le lycée a été fondé en 1991 et était alors la quatrième école autrichienne à l'étranger (de). Histoire En avril 1991, la ministre autrichienne de l'éducation de l'époque, Hilde Hawlicek, demanda la création d'une école à Prague sur le modèle de l'école autrichienne de Budapest. Des enseignants autrichiens subventionnés furent envoyés et rémunérés par la République d'Autriche. Créé en 1991 dans le cadre d'un accord culturel entre la République d'Autriche et la Tchécoslovaquie, puis en 1993, la Tchéquie, il a ensuite été intégré au réseau des écoles tchèques. Les cours ont commencé le 3 septembre 1991 avec 48 élèves dans un bâtiment situé à Drtinova 3, près de l'ambassade d'Autriche dans le quartier de Smíchov, qui abritait auparavant un lycée tchèque. Le premier directeur était Ludwig Sommer. Comme seuls les écoles ayant leur siège en République tchèque pouvaient recevoir des subventions du budget tchèque, l'association de l'école en République tchèque fut créé en novembre 1999 une société d'utilité publique (de) (o.p.s. = Obecně prospěšná společnost). En conséquence, l'école privée s'appelle officiellement Rakouské gymnázium v Praze, o.p.s. en tchèque. En 2004, faute de place, l'école a dû déménager dans le quartier de Holešovice, au 1576/14 U Uranie, et en 2013 a eu lieu le premier coup de pioche pour la construction d'un nouveau bâtiment dans le quartier de Modřany, au 2166/2b Na Cikorce. Depuis l'année scolaire 2015/16, les cours sont dispensés dans le nouveau bâtiment scolaire. Enseignement Les deux premières années - qui sont des classes préparatoires pour l'ORG de quatre ans - correspondent aux huitième et neuvième années de l'école primaire tchèque, où les élèves apprennent l'allemand de manière intensive. L'enseignement se fait principalement en allemand. Les matières telles que le tchèque, la littérature tchèque, l'histoire et l'éducation civique sont enseignées en tchèque et les langues étrangères au programme sont l'anglais, l'espagnol et le français. Après avoir terminé l'école avec succès, les diplômés reçoivent un certificat de maturité autrichien et tchèque. Tarif Les frais de scolarité par élève s'élèvent à 29.000 couronnes tchèques (1.192 euros) par an (situation en 2021). Articles connexes École autrichienne du Guatemala École autrichienne mexicaine Lycée autrichien Saint-Georges École autrichienne de Budapest École européenne austro-hongroise de Budapest Références (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Österreichisches Gymnasium Prag » (voir la liste des auteurs). Liens externes (cs + de) Site officiel Portail de l'Autriche Portail de la Tchéquie Portail de Prague Portail de l’éducation