NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Synagoga ve Strážnici

Synagoga ve Strážnici je bývalý židovský templ postavený v roce 1804 v klasicistním stylu na místě starší modlitebny poškozené požárem. V blízkosti se nachází areál židovského hřbitova, asi 300 m severovýchodně od náměstí Svobody a asi 150 m severozápadně od náměstí 17. listopadu. Společně se hřbitovem je synagoga chráněna jako kulturní památka České republiky. Opodál stojí také dům Dr. Jiřího Pajera, kde se nacházejí mikve. Historie Synagogu v roce 1870 upravil stavitel Leopold Slovák v novorenesančním stylu. Elektrifikace se pak dočkala roku 1906. Templ sloužil k bohoslužebným účelům až do roku 1941. 22. června téhož roku byl však zdemolován příslušníky SA. Byl přitom zabit i představený náboženské obce Hermann Felix. Koncem druhé světové války došlo i ke zboření ženského oddělení. Od roku 1948 sloužila synagoga jako sklad. Teprve v roce 1991 byla v rámci restitucí vrácena židovské obci, která ji upravila a zpřístupnila veřejnosti. 21. století V novém miléniu slouží jako místo setkávání, převážně jako galerie a muzeum se stálou expozicí „Žili mezi námi“. Užívá je Muzejní a vlastivědný spolek ve Strážnici. V letech 2019 a 2020 se v synagoze konala Noc kostelů. Strážnický rodák Filip Gorazd Martinek napsal knihu Historie a duchovnost synagogy ve Strážnici. Popis Do synagogy se vchází z jihozápadní strany. Její prostor je opatřen neckovou klenbou, kterou zdobí výmalba s rostlinnými motivy a hvězdnou oblohou. Aron ha-kodeš tvoří dvojice sloupů překrytých kladím. Okna jsou novodobá, s barevnou vitráží v podobě Davidovy hvězdy. a na jižním průčelí jsou unikátní sluneční hodiny. Na Moravě ojedinělé je také umístění synagogy v areálu židovského hřbitova. Na fasádě byla odhalena pamětní deska připomínající židovské obyvatele Strážnice, kteří zemřeli během holokaustu v letech 1939–1945. Galerie Odkazy Reference Literatura Klenovský, Jaroslav: Encyklopedie židovských památek Moravy a Slezska, Grada Praha 2018, 384 stran, ISBN 978-80-271-0642-4 Související články Židovský hřbitov ve Strážnici Seznam židovských památek v Jihomoravském kraji Seznam synagog v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu synagoga ve Strážnici na Wikimedia Commons Oficiální stránky Záznamy z Nocí kostelů z let 2019 a 2020 na YouTube
Synagoge (Strážnice)

Die Synagoge in Strážnice (deutsch Straßnitz), einer Stadt im Okres Hodonín der Südmährischen Region in Tschechien, wurde 1804 errichtet. Die profanierte Synagoge in der Sadová-Straße, unmittelbar an den jüdischen Friedhof angrenzend, ist seit 1988 ein geschütztes Kulturdenkmal. Die im Stil des Klassizismus errichtete Synagoge wurde um 1870 und 1906 renoviert und umgestaltet. Der Synagogeninnenraum wurde dabei mit florealen Motiven und hebräischen liturgischen Texten ausgemalt. Am Giebel der Stirnseite ist eine Sonnenuhr angebracht. Eine Gedenktafel am Synagogengebäude erinnert seit 2008 an die Opfer der Shoah. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 3: Ochtrup – Zwittau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08079-6 (Online-Ausgabe). Weblinks Jüdische Geschichte in Strážnice (abgerufen am 12. Februar 2015) Einzelnachweise
Synagoga w Strážnice

Synagoga w Strážnicy (cz. Synagoga ve Strážnici) – synagoga znajdująca się w mieście Strážnice, w Czechach, przy ulicy Sadovéj. Synagoga została zbudowana na początku XIX wieku. Po 1869 roku przeszła poważną przebudowę, podczas której nadano jej cechy stylu neoromańskiego. Nabożeństwa odbywały się do II wojny światowej, podczas której zostało zniszczone wyposażenie synagogi i zburzona przybudówka, która mieściła babiniec. Po zakończeniu wojny synagoga wykorzystywana była jako magazyn. Obecnie jest remontowana. Synagoga jest z trzech stron otoczona przez cmentarz, co jest bardzo rzadkie w Czechach. Podobnie jest położona jedynie Synagoga Klausowa w Pradze.
Synagoga v Žatci

Synagoga v Žatci je druhá největší zachovaná synagoga v Čechách (po velké plzeňské synagoze) a kulturní památka. Byla postavena v letech 1871–1872 v maurském stylu ve východní části centra města Žatec v Dlouhé ulici. Při Křišťálové noci roku 1938 byla poškozena požárem, poté sloužila jako sklad. Roku 2013 byla zahájena její rekonstrukce a roku 2024 byla synagoga slavnostně znovuotevřena. Stavba Synagoga byla letech 1871 až 1872 postavena v maurském stylu podle plánů stavebního mistra Johanna Staňka (postavil také synagogu v Lounech). Slavnostní vysvěcení synagogy se uskutečnilo 19. března 1872 pod vedením rabína Dr. Abrahama Franka. Jde o jednolodní budovu s apsidou, v jejímž západním průčelí s rizalitem stojí dvě hranolové věže s kupolemi. Strop interiéru tvoří valená klenba. V roce 1911 došlo k renovaci synagogy, při níž byly pořízeny vnitřní nástěnné malby (některé pořízeny již v roce 1883). V listopadu 1938 byla vypálena během Křišťálové noci, ale protože se místní Němci obávali, že by oheň mohl přeskočit na okolní zástavbu, povolili místním hasičům posléze požár uhasit, což synagogu zachránilo, vnitřní vybavení se však nedochovalo. Od té doby však již stavba neslouží svému účelu. Během druhé světové války byla využívána jako vojenská nemocnice a pomocná škola a po roce 1949 sloužila jako sklad civilní obrany a chátrala. V roce 1997 započaly opravy zdevastované synagogy, která dostala novou fasádu, střešní krytinu atp. Pro svou vynikající akustiku je příležitostně využívána ke koncertům. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Obnova synagogy V roce 2013 koupil synagogu a přilehlý rabínský dům Daniel Černý z Chomutova a zahájil rekonstrukci obou objektů. Dokončení plánoval na rok 2022, a s výjimkou obnovy původního interiéru, pro velkou nákladnost odložené na neurčito, se synagogu podařilo i s rabínským domem opravit. Roku 2023 získal Daniel Černý za rekonstrukci synagogy a rabínského domu od Národního památkového ústavu cenu Patrimonium pro futuro v kategorii Záchrana památky. Slavnostní otevření synagogy a rabínského domu se uskutečnilo 19. března 2024, v den 152. výročí jejího vysvěcení. K budově synagogy přiléhá z jižní strany budova bývalé židovské školy, kde byl také byt rabína a kanceláře židovské obce. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga v Žatci na Wikimedia Commons Mapa židovského osídlení v Žatci 1857–1930 Archivováno 17. 10. 2023 na Wayback Machine. Reference Literatura FIEDLER, Jiří. Židovské památky v Čechách a na Moravě. Praha: Sefer, 1992. 200 s. ISBN 80-900895-1-8.
Synagoge (Žatec)

Die Synagoge in Žatec (deutsch Saaz), einer Stadt im Landkreis Louny des Ústecký kraj im nördlichen Tschechien, wurde 1871/72 errichtet. Die profanierte Synagoge ist seit 1988 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte Die Synagoge wurde nach Plänen des Architekten Johann Staniek erbaut. Die feierliche Einweihung erfolgte im Frühjahr 1872 durch den Rabbiner Dr. Abraham Frank. Das Synagogengebäude wurde während des Novemberpogroms 1938 durch Brandsetzung teilzerstört und diente in den folgenden Jahren u. a. als Lazarett und nach Kriegsende als Lager für landwirtschaftliche Geräte. Nach dem Zweiten Weltkrieg fanden bis 1954 wieder Gottesdienste im Gebäude neben der Synagoge statt. Das Synagogengebäude ist heute von außen renoviert und dient als Museum über das jüdische Leben in der Region. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 3: Ochtrup – Zwittau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08079-6 (Online-Version). Ernst Mandl und Heinrich Schwenger: Geschichte der Juden in Saaz. In: Hugo Gold: Die Juden und Judengemeinden Böhmens in Vergangenheit und Gegenwart. Jüdischer Buch- und Kunstverlag, Brünn/Prag 1934, S. 579–584 (Online) bei der Landesbibliothek Oberösterreich. Weblinks Ausstellung in der Synagoge Saaz (abgerufen am 20. Januar 2015) Einzelnachweise
Synagogue de Žatec

La synagogue de Žatec est située dans la ville tchèque de Žatec (en allemand Saaz), classée au patrimoine mondial de l'UNESCO. Elle a été construite en 1871/72. La synagogue est un monument culturel protégé depuis 1988. Histoire La synagogue a été construite selon les plans de l'architecte Johann Staniek et inaugurée au printemps 1872 par le rabbin Dr. Abraham Franck. Le bâtiment de la synagogue a été partiellement détruit par un incendie lors du pogrom de novembre 1938 et a servi ensuite d'hôpital militaire et, après la fin de la guerre, d'entrepôt pour le matériel agricole. Après la Seconde Guerre mondiale, les services religieux eurent à nouveau lieu dans le bâtiment voisin de la synagogue jusqu'en 1954. Le bâtiment de la synagogue a été rénové de l'extérieur et sert de musée sur la vie juive dans la région. Notes et références (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Synagoge (Žatec) » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie Klaus-Dieter Alicke, Lexique des communautés juives de l'espace germanophone, t. 3 : Ochtrup – Zwittau, Gütersloh, Gütersloher Verlagshaus (de), 2008 (ISBN 978-3-579-08079-6, lire en ligne) Ernst Mandl et Heinrich Schwenger, « Histoire des Juifs à Saaz », dans Hugo Gold, Les Juifs et les communautés juives de Bohême d'hier et d'aujourd'hui, Brno et Prague, Éditeur de livres et d'art juifs, 1934 (lire en ligne), p. 579-584 Liens externes (cs) Site officiel Ressource relative à l'architecture : MonumNet Exposition à la Synagogue Saaz (consultée le 20 janvier 2015) Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du judaïsme Portail de la Tchéquie Portail de la protection du patrimoine
Synagoga w Žatcu

Synagoga w Žatcu (cz. Synagoga v Žatci) – synagoga znajdująca się w Žatcu w Czechach. Jest drugą co do wielkości synagogą w kraju. Synagoga została zbudowana w latach 1871–1872 przez budowniczego Jana Stanka. Inwestycję sfinansowała lokalna gmina żydowska. Gotową budowlę poświęcił 18 marca 1872 roku rabin Abraham Frank. W 1911 roku synagoga przeszła kapitalny remont. Jej wnętrze pokryto wówczas malowidłami. Podczas nocy kryształowej z 9 na 10 listopada 1938 roku, bojówki hitlerowskie zdewastowały synagogę i od tej pory nie służy celom sakralnym. Obecnie okazjonalnie wykorzystywana jest do celów kulturalnych. Posiada niezwykle dobrą akustykę, dlatego organizowane są w niej rozmaite koncerty. Linki zewnętrzne Historia synagogi. mesto-zatec.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-08-26)].
Trutnov hlavní nádraží

Trutnov hlavní nádraží je železniční stanice v Trutnově, druhém největším městě Královéhradeckého kraje, nedaleko nábřeží řeky Úpy. Leží v km 124,765 trati Trutnov hl. n. - Chlumec n. Cidlinou, v km 124,765 trati Jaroměř – Trutnov hl. n. a v km 0,000 trati Trutnov hl.n. – Svoboda nad Úpou. Historie Stanice byla vystavěna Rakouskou severozápadní dráhou (ÖNWB), první výkop byl proveden 6. března 1869. Autorem univerzalizované podoby stanice pro celou dráhu byl architekt Carl Schlimp. V Trutnově již existovala železniční stanice Trutnov v majetku Jihoseveroněmecké spojovací dráhy, ta byla po propojení a zahájení pravidelného provozu v říjnu 1870 přejmenována na Poříčí (od roku 1947 pak Trutnov-střed). 21. prosince téhož roku byla otevřena trať do Kunčic nad Labem a na trati se objevily první smíšené vlaky (souprava o osobních i nákladních vagónech). Vzhledem k nedaleké hranici s Pruskem fungoval od počátku ve stanici celní úřad. Na celé nové trati jezdily v době zbudování nádraží tři dvojice smíšených vlaků denně. Roku 1873 rozhodla ÖNWB o zřízení železničních strojíren kvůli přetížení v depu ve Velkém Oseku. Po prodloužení železnice z Kunčic směrem na Svobodu nad Úpou v roce 1871 sloužila stanice Trutnov k přestupu cestujícím do Janských Lázní. Na počátku nového století tu jezdilo již 12 až 16 vlaků denně a roční obrat cestujících byl tehdy v Trutnově 560 000 osob. V roce 2008 získalo trutnovské nádraží ocenění Nejkrásnější nádraží roku. Nedaleko stanice na opačném břehu Úpy je umístěno městské autobusové nádraží. Popis stanice Stanice disponuje celkem osmi dopravními kolejemi. Ve stanici jsou celkem čtyři jednostranná nástupiště (č. 1 o délce 217 m u koleje č. 3, č. 2 o délce 227 m u koleje č. 1, č. 3 o délce 217 m u koleje č. 2 a č. 4 o délce 200 m u koleje č. 4), všechna mají výšku nástupní hrany ve výšce 300 mm nad temenem kolejnice. Příchod na nástupiště je umožněn pomocí přechodů přes koleje. Stanice je vybavena mechanický zabezpečovacím zařízením bez závislosti světelných návěstidel na poloze výhybek. Výhybky jsou přestavovány ručně staničními dozorci ze tří stavědel (označených St I, St II a St III) a jsou zajištěny výměnovými zámky. Provoz v úseku Trutnov hl. n. – Pilníkov je zabezpečován telefonickým dorozumíváním, traťový úsek směr Trutnov střed je vybaven automatickým hradlem bez oddílových návěstidel. Trať Trutnov hl. n. – Svoboda nad Úpou není vybavena traťovým zabezpečovacím zařízením. Reference Literatura Mil. ŠTĚPÁN, časopis Horské prameny, 1949, ročník IV., číslo 7 a 8. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Trutnov hlavní nádraží na Wikimedia Commons Trutnov hl.n. zvolen nejkrásnějším nádražím roku 2008 Profil stanice na stránkách Českých drah Historie stanice
Trutnov hlavní nádraží

Trutnov hlavní nádraží (Trutnov főpályaudvar) egy csehországi vasútállomás, Trutnov városban, a központtól északra. Története Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Jaroměř–Trutnov-vasútvonal Chlumec nad Cidlinou–Trutnov-vasútvonal Trutnov–Svoboda nad Úpou-vasútvonal Trutnov–Teplice nad Metují-vasútvonal Trutnov–Královec–Lubawka/Žacléř-vasútvonal Szomszédos állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Trutnov střed (Jaroměř, Jaroměř–Trutnov-vasútvonal) Trutnov-Volanov (Chlumec nad Cidlinou, Chlumec nad Cidlinou–Trutnov-vasútvonal) Trutnov-Zelená Louka (Svoboda nad Úpou, Trutnov–Svoboda nad Úpou-vasútvonal) Trutnov střed (Žacléř, Trutnov–Královec–Lubawka/Žacléř-vasútvonal) Trutnov střed (Teplice nad Metují, Trutnov–Teplice nad Metují-vasútvonal) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Trutnov hlavní nádraží című lengyel Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Trutnov hlavní nádraží

Trutnov hlavní nádraží – stacja kolejowa w Trutnov, w kraju kralovohradeckim, w Czechach. Połączenia Ze stacji odjeżdżają regularne pociągi spółek České dráhy oraz GW Train Regio Chlumec nad Cidlinou Janovice u Trutnova Sędzisław Svoboda nad Úpou Hradec Kralove Jaroměř Kolín Královec Náchod Praga Teplice nad Metují Vrchlabí Przypisy
Neue Synagoge (Třebíč)

Die Neue Synagoge in Třebíč (deutsch Trebitsch), einer Stadt im Okres Třebíč in Tschechien, wird auch als Hintere Synagoge, Hohe Synagoge oder Oberes Bethaus bezeichnet. Sie wurde circa 1669 im Stil der Renaissance errichtet. Nach der Alten Synagoge war sie die zweite große Synagoge des Ortes. Geschichte Bereits 1693 kam es zu erheblichen Beschädigungen, die erst zwischen 1705 und 1707 ausgebessert wurden. Die Umbauarbeiten wurden im Stil des Barock durchgeführt. Da die Gemeinde durch Abwanderungen aus dem ehemaligen jüdischen Viertel stark geschrumpft war, wurde sie ab den 1920er Jahren nicht mehr für den Gottesdienst genutzt, sondern zu einer Lagerhalle umgewandelt. Das blieb auch nach dem Zweiten Weltkrieg so. In diesen Jahren erlitt das Gebäude erhebliche Schäden. Ende der 1980er Jahre wurde mit der Restaurierung begonnen. Dabei wurden auch Originalgemälde und Bibeltexte in hebräischer Sprache von 1705, die im Laufe der Zeit übertüncht worden waren, wiederentdeckt und restauriert. Die Synagoge hatte die Besonderheit, dass der Zugang zu den Frauenräumen nur über einen Treppenaufgang des in Privatbesitz befindlichen Nachbarhauses möglich war. Heute ist das Gebäude ein geschütztes Kulturdenkmal und wird als Ausstellungs- und Konzertsaal genutzt. Es ist als Teil des ehemaligen jüdischen Viertels seit dem Jahr 2003 in die Liste des UNESCO-Welterbes aufgenommen. Siehe auch Liste von Synagogen in Tschechien Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. 3 Bände, Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Ausgabe). Weblinks Beschreibung; Übersetzung aus dem Tschechischen Abgerufen am 6. Juni 2019. Beschreibung; Übersetzung aus dem Tschechischen Abgerufen am 6. Juni 2019.
Tylna Synagoga w Třebiču

Tylna Synagoga w Třebiču, pierwotnie zwana Nową (cz. Zadní synagoga) – synagoga znajdująca się w Třebíču w Czechach. Synagoga została zbudowana w 1669 roku. Na ścianach zachowały się malowidła z lat 1706–1707. Są to głównie wersety z Tory i cytaty z Talmudu. Na stropie znajdują się barokowe sztukaterie. W 1837 roku od strony północnej dobudowano galerię dla kobiet. W 1926 roku synagoga przestała być użytkowana do celów religijnych i zamieniona na magazyn. W latach 1988–1997 przeprowadzono remont. Od tej pory budynek służy jako sala wystawowa i koncertowa, a na galerii dla kobiet znajduje się wystawa Muzeum Żydowskiego z Pragi.
Dolní Bousov

Dolní Bousov is a town in Mladá Boleslav District in the Central Bohemian Region of the Czech Republic. It has about 3,100 inhabitants. It is located on the Klenice River in the Jičín Uplands. Administrative division Dolní Bousov consists of seven municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Svobodín forms an exclave of the municipal territory. Etymology The name Bousov (initially written as Búsov) is derived from the personal name Bous (Bús), meaning "Bous' (court)". Originally, Dolní Bousov was called just Bousov and the nearby village of Horní Bousov was called Bousovec (diminutive form of Bousov). In the 15th century, they began to be called Dolní ('lower') and Horní ('upper') based on their location. Geography Dolní Bousov is located about 15 kilometres (9 mi) east of Mladá Boleslav and 57 km (35 mi) northeast of Prague. It lies in the Jičín Uplands. The highest point is the hill Hladoměř at 377 m (1,237 ft) above sea level, located on the southern municipal border. The Klenice River flows through the town. It supplies a system of fishponds, the largest of which is Červenský rybník with an area of 45 ha (110 acres). History The first written mention of Bousov is from 1318. The wooden church of Saint Catherine was documented in 1352. Before 1497, Dolní Bousov was promoted to a town. The town flourished during the rule of the Lobkowicz family at the end of the 16th century. In 1600, Emperor Rudolf II granted Dolní Bousov a coat of arms and several privileges. At the end of the Thirty Years' War, the town was burned down by the Swedish troops. After the war, the town was acquired by the Czernin family and development continued. Further economic development occurred in the 19th century, when the imperial road from Mladá Boleslav to Sobotka was opened in 1842 and the railway in 1883. Demographics Transport Dolní Bousov is located on the railway lines Všetaty–Mladějov and Mladá Boleslav–Sobotka. There is an experimental railway line between Dolní Bousov and Kopidlno, on which an autonomous train was put into operation in 2025, the first on a free track in Europe. Sights The most valuable building is the Church of Saint Catherine. The current Baroque church was built in 1759–1760. The main landmarks of the town square are the Empire town hall from 1861, and the Marian column from the 18th century in the middle of the square. The folk architecture in Střehom is well preserved and the village is protected as a village monument zone. The most valuable building in Střehom is a Renaissance mill. Notable people Eugen Wratislaw von Mitrowitz (1786–1867), Austrian field marshal References External links Official website
Dolní Bousov

Dolní Bousov es una localidad del distrito de Mladá Boleslav en la región de Bohemia Central, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 2732 habitantes. Se encuentra ubicada al noreste de la región y de Praga, cerca del río Jizera —un afluente derecho del curso alto del río Elba— y de la frontera con la región de Liberec.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Dolní Bousov.
Dolní Bousov

Dolní Bousov (en allemand : Nieder Bausow) est une ville du district de Mladá Boleslav, dans la région de Bohême-Centrale, en République tchèque. Sa population s'élevait à 2 973 habitants en 2024. Géographie Dolní Bousov se trouve à 16 km à l'est-nord-est de Mladá Boleslav, à 17 km au sud de Turnov et à 64 km au nord-est de Prague. La commune est composée de deux sections. La section principale est limitée par Dobšín au nord, par Libošovice, Osek, Sobotka et Markvartice à l'est, par Zelenecká Lhota et Veselice au sud, et par Domousnice, Řitonice, Rohatsko, Obruby et Přepeře à l'ouest. La seconde section de la commune est limitée par Obrubce et Obruby au nord, par Rohatsko à l'est, par Domousnice au sud-est, par Petkovy au sud-ouest et à l'ouest, par Dlouhá Lhota à l'ouest. Histoire La première mention écrite de la localité date de 1318. Transports Par la route, Dolní Bousov se trouve à 16 km de Mladá Boleslav, à 18,5 km de Jičín et à 74 km de Prague. Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Dolní Bousov » (voir la liste des auteurs). Notes et références Portail de la Tchéquie
Dolní Bousov

Dolní Bousov település Csehországban, a Mladá Boleslav-i járásban. Dolní Bousov Domousnice, Dlouhá Lhota, Sobotka, Libošovice, Markvartice, Osek, Zelenecká Lhota, Petkovy, Obruby, Veselice, Řitonice, Rohatsko, Přepeře, Obrubce és Dobšín településekkel határos. Lakosainak száma 3011 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Dolní Bousov

Dolní Bousov – miasto w Czechach, w kraju środkowoczeskim. Według danych z 31 grudnia 2003 powierzchnia miasta wynosiła 2430 ha, a liczba jego mieszkańców 2 275 osób. W miejscowości jest stacja kolejowa Dolní Bousov. Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny
Дольни-Боусов

Дольни-Боусов (чеш. Dolní Bousov) — город в районе Млада-Болеслав Среднечешского края Чехии. История Согласно археологическим раскопкам, первое поселение на месте современного Дольни-Боусов относится к эпохе неолита. В железный век здесь жили маркоманы, а с VIII века — славяне. Первыми письменнымb упоминаниями считаются имена Цтибор из Боусова (чеш. Ctibor z Búsovce) в 1318 году и Бус из Боусова (чеш. Bús z Bousova) в 1330 году. Упоминание самого поселения, расположенного на берегу Кленицы (чеш. Klenice), левого притока Йизера, относится только к 1360 году. В 1497 году Боусов упоминается уже как город в составе панства Кост. В 1560 году город получил право на проведение двух ярморок в год, а в 1600 году Рудольф II официально подтвердил статус и привилегии города. Флаг Дольни-Боусов был официально признан только в 2006 году. Город Дольни-Боусов является центром одноимённой общины (местечко), в состав которой входят так же шесть деревень: Бечов (чеш. Bechov), Горни-Боусов (чеш. Horní Bousov), Остовице (чеш. Ošťovice), Стрежом (чеш. Střehom), Свободин (чеш. Svobodín) и Волци-Поле (чеш. Vlčí Pole). Население Примечания Ссылки Официальный сайт города Архивная копия от 9 октября 2007 на Wayback Machine (чеш.).
Долњи Боусов

Долњи Боусов (чеш. Dolní Bousov) град је у Чешкој Републици. Град се налази у управној јединици Средњочешки крај, у оквиру којег припада округу Млада Болеслав. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године град је имао 2.607 становника. Референце Спољашње везе
Dolní Bousov

Dolní Bousov är en stad i Tjeckien. Den ligger i regionen Mellersta Böhmen, i den centrala delen av landet, 60 km nordost om huvudstaden Prag. Dolní Bousov ligger 243 meter över havet och antalet invånare är 2 275. Terrängen runt Dolní Bousov är platt. Runt Dolní Bousov är det ganska glesbefolkat, med 38 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Mladá Boleslav, 16,2 km väster om Dolní Bousov. Trakten runt Dolní Bousov består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Dolní Bousov.