NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mařský vrch (přírodní památka)

Mařský vrch je přírodní památka na vrcholku stejnojmenného kopce (dříve nazývaného Liščí skála) tvořící část Vimperské vrchoviny, která se nachází zhruba 1¼ km východně od vesnice Štítkov v okrese Prachatice. Důvodem ochrany je balvanové moře syenitového porfyru na severním svahu, které vzniklo v pleistocénu. Poblíž památky se nachází volně dostupná a přístupná deset metrů vysoká rozhledna Mařský vrch a rotunda svatého Václava z roku 1935, ke které vede Křížová cesta. Jižně od přírodní památky se nachází další přírodní památka Skalka. Důvod ochrany Důvodem ochrany je balvanové pole tvořící tzv. kamenné moře o délce přibližně 150 metrů a šířce 40 metrů, které vzniklo rozpukáním porfyrové žíly v okolní biotitické pararulové hornině. Tyto pukliny se táhnou do značné hloubky a umožňují vznik balvanů, které se v přírodní památce nacházejí chaoticky uspořádány a poskládány na sobě. Předpokládá se, že balvany vznikly jako výsledek mrazového zvětrávání, které vytvořilo převážně deskové struktury o velikosti 1 až 3 metrů. Proces postupného rozrušování skalních bloků stále pokračuje, což dokládají rovnoběžné pukliny na balvanech. Pole se uklání pod sklonem 30°. Samotný vrchol včetně chráněné památky není zalesněn a vystupují zde na povrch balvany o mocnosti až několika metrů. V balvanovém poli chybí půdní profil, který až na výjimky, není vyvinut. Jedná se o význačný vrch na severozápadním okraji přibližně 7 kilometrů dlouhého hřebenu, který je zalesněn. Přírodní památka byla vyhlášena 24. května 1989 okresním národním výborem Prachatice s účinností od 1. července 1989. Kolem památky se nachází 50metrové ochranné pásmo. Jelikož se nachází na poměrně špatně dostupném místě, nebyla v historii výrazně negativně poškozena či ohrožena. V současnosti je dopad na památku minimální a nebezpečí v podobě zániku nehrozí. Flóra a fauna Většina oblasti památky je bez vegetace, ale v některých zastíněných místech roste chráněná plavuň vranec jedlový (Lycopodiaceae), jelikož se zde hromadí humus. Dále zde roste zvonek broskvolistý (Campanula persicifolia), jestřábník zední (Hieracium murorum), brusnice borůvka (Vaccinium myrtillus), z keřů pak bez hroznatý (Sambucus racemosa). Z živočichů se zde vyskytuje například zástupce pavouků snovačka (Rugathodes bellicosus), dále zmije obecná (Vipera berus) či jezevec lesní (Meles meles). Geomorfologické zařazení vrchu Geomorfologicky vrch spadá do celku Šumavské podhůří, podcelku Vimperská vrchovina, okrsku Bělečská vrchovina a podokrsku Štítkovská vrchovina. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 332. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Přírodní památka Mařský vrch na Wikimedia Commons
Mcely (zámek)

Zámek Mcely je někdejší barokní lovecký zámeček, v současnosti luxusní pětihvězdičkový hotel ve stejnojmenné obci. Název hotelu je Château Mcely. Dějiny Zámek vznikl roku 1698 nad obcí Mcely na hůrce Vinice, na místě bývalého keltského sídliště. Vznikl z popudu hraběte Oktaviána Ladislava z Valdštejna jako barokní lovecký zámeček obklopený zahradou se zvířaty o rozloze asi 5 ha. V roce 1840 byla jednopatrová budova přestavěna. Roku 1863 byla stavba rozšířena o dvě třípatrová postranní křídla. Zámek navštěvovali slavní hosté, mezi nimi také novinář Mark Twain a básník Rainer Maria Rilke. Od 30. let 20. století zámek pustl a v roce 1933 muselo být jeho pravé postranní křídlo z důvodu statických závad strženo. Aź do roku 1945 byl zámek majetkem knížat Thurn-Taxis. Od roku 1939 se však stal sídlem italského knížete jménem Luigi della Torre e Tasso, který si zámek pronajmul. Žil v něm se svou manželkou Fanny Goodyear, dcerou zakladatele slavné pneumatikářské společnosti Goodyear. Luigi se se svojí chotí seznámil na plavbě lodí kolem světa a přesvědčil tuto mladou elegantní dámu, aby se přestěhovala z New Yorku do Mcel. Po druhé světové válce a nástupu komunismu byli Luigi a Fanny i se svým synem, princem Alexandrem, který se jim na zámku narodil, nuceni zámek opustit. Zámek byl vyvlastněn a dlouhá léta chátral. Jeden čas sloužil mj. jako skladiště Civilní ochrany. Současnost Od roku 2001 patří zámek Američanovi Jamesi A. Cusumanovi (bývalému rockovému zpěvákovi) a jeho manželce Inéz, kteří v komunistické době zdevastovaný zámek sanovali a roku 2006 v něm otevřeli pětihvězdičkový zámecký hotel Château Mcely. Za přístup k životnímu prostředí získal hotel cenu World Travel Awards 2008 v kategorii „zelených“ hotelů. Zámek fungující na zelených principech svým hostům nabízí ubytování ve 24 útulných pokojích a apartmánech s vlastním designem a jmény včetně prezidentského apartmá Agapé, elegantní zámecké sály, restauraci Piano Nobile se zahradním pátiem, sklepní „Klub Alchymista“ ze 17. století, MCELY BOUQUET SPA, knihovnu ve věži zámku, střešní observatoř, pětihektarový anglický park a plejádu rozmanitých aktivit jako jsou například projížďky v historickém kočáře, cyklistika či kroket v parku. V roce 2010 byly dobudovány a otevřeny lázně Mcely Bouquet Spa a dokončena rekonstrukce celého anglického parku. V parku se nachází památný dub velkokvětý (Quercus macranthera). Zámecká restaurace Piano Nobile se dlouhodobě řadí mezi nejlepší restaurace v České republice. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Mcely na Wikimedia Commons Oficiální stránky soukromého zámku Mcely Thurn-Taxisové, Modrá krev, Česká televize, 22. února 2023, ČT2, iVysílání
Medlánecká skalka

Medlánecká skalka je přírodní památka v Medlánkách v Brně. Nachází se na severním svahu Medlánecké sníženiny u ulice Turistická, na západním okraji Medlánek. Důvodem ochrany jsou teplomilná rostlinná společenstva s výskytem zvláště chráněného koniklece velkokvětého (Pulsatilla grandis). Geologie Podloží je tvořeno metabazity a žulovými porfyry brněnského masivu. Půdy reprezentují rankery a kambizem typická. Flóra Kromě populace chráněného koniklece velkokvětého (Pulsatilla grandis) jsou zastoupeny hvozdíček prorostlý (Petrorhagia prolifera), mochna písečná (Potentilla incana), pavinec horský (Jasione montana), růže šípková (Rosa canina), řešetlák počistivý (Rhamnus cathartica), silenka ušnice (Silene otites) či zvonek moravský (Campanula moravica). Fauna Z ptáků zde hnízdí ťuhýk obecný (Lanius collurio), v okolních zahradách krutihlav obecný (Jynx torquilla), lejsek šedý (Muscicapa striata), rehek zahradní (Phoenicurus phoenicurus) nebo strakapoud jižní (Dendrocopos syriacus), z motýlů byl zaznamenán modrásek nejmenší (Cupido minimus). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Medlánecká skalka na Wikimedia Commons
Medový Újezd (přírodní památka)

Medový Újezd je přírodní památka na severním okraji obce Medový Újezd v okrese Rokycany. Chráněné území je ve správě Krajského úřadu Plzeňského kraje. Důvodem ochrany je zachování významné paleontologické lokality středočeského kambria (subzona Lingulella matthewi). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Rokycany Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Medový Újezd na Wikimedia Commons
Medvědí bouda

Medvědí bouda (pův. německy Bärengrund Baude) je soukromý hotel v Krkonoších. Nachází se v Krkonošském národním parku asi 3 kilometry severoseverozápadně od Špindlerova Mlýna v nadmořské výšce 1 059 m n. m. Má popisné číslo 84 a leží na území hlavní části a katastrálního území města Špindlerův Mlýn v okrese Trutnov v Královéhradeckém kraji. Naproti přes cestu stojí na louce dvě chaty, čp. 125 a 125, příslušející však evidenčně a katastrálně již k Bedřichovu. Cykloturistické spojení Na Medvědí boudu se lze dostat po cyklostezce č. K15, po turistické modré z Davidových bud a Špindlerovky, po turistické žluté z Brádlerových bud nebo po zelené od Dívčích lávek či od Labské boudy. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Medvědí bouda na Wikimedia Commons
MeetFactory

MeetFactory je obecně prospěšná společnost, jejímž cílem je podpora a rozvoj současného umění a jeho zpřístupnění veřejnosti. V roce 2001 společnost založil výtvarník David Černý. Po povodních v roce 2002 se musela MeetFactory rozloučit s továrním objektem v Holešovicích. Po třech letech byl projekt obnoven, opět v industriální budově, a to na Smíchově. Historie budovy na Smíchově Původně továrna na výrobu skla, postavená ve 20. letech minulého století, sloužila jako jedna z posledních budov firmy Inwald, která v Praze působila od roku 1878. Provoz výroby broušeného skla a posléze i známých skleniček Durit byl ukončen roku 1935. Až do přelomu 40. a 50. let továrnu užívala k výrobě dieselových motorů firma Škoda, následovně továrna přešla do správy Československých železnic. V 90. letech byla budova zcela opuštěna, jen krátce sloužila jako zázemí pro dělníky při stavbě tunelu Mrázovka. Výstavní program MeetFactory disponuje dvěma galerijními prostory s vlastní specifickou koncepcí a dramaturgií: Galerií MeetFactory a Galerií Kostka. Prostory Galerií jsou zároveň úzce napojeny na mezinárodní rezidenční program, hudební (od března 2010) a divadelní produkci, které MeetFactory hostí pod jednou střechou. Odkazy Související články Musoleum Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu MeetFactory na Wikimedia Commons Oficiální stránky
MeetFactory

MeetFactory is a non-profit organization and contemporary art centre in Prague, Czech Republic. It has four departments (music, theatre, gallery, and artists-in-residence) and the rest of the program is focused on interdisciplinary and educational projects relating to contemporary art. History of the building MeetFactory was founded in 2001 by David Černý. After the destructive floods of 2002, MeetFactory evacuated its original premises in Holešovice, re-opening three years later in an industrial building in Smíchov, situated between an elevated road and a railway line. The program started after a substantial reconstruction in 2007. A board composed of the artist David Černý, musician David Koller and film and theatre director Alice Nellis approved the long-term plan of MeetFactory. Music program In March 2010, in addition to residencies, galleries and theatre, a fourth space for music was added. The concert hall can accommodate 1,000 people and hosts 50–70 concerts per year, including regular and one-off events. In addition to its own music events, MeetFactory organizes around 40 co-productions with various local and national organizations each year, and collaborates with festivals such as Lunchmeat, Sperm, and Komiksfest, or with NGOs such as Amnesty International or with the Czech Association of Paraplegics. Theatre program The theatre program focuses on contemporary prose, as well as experimental interdisciplinary projects, often involving visual artists, musicians, or non-actors. The theater has an area of 150 square meters and 150 seats. Galleries MeetFactory has three galleries: the MeetFactory Gallery, the Kostka Gallery and the Wall Gallery. Artists-in-residence The international artists-in-residence program was established in 2007 and is the largest studio program in the Czech Republic. MeetFactory has fifteen studios, which host around 30 visual artists, curators, musicians, theatre directors or writers each year. See also Jan Zajíček References
MeetFactory

MeetFactory es un centro internacional de arte contemporáneo de Praga, República Checa. Fue fundado en 2001 por David Černý. Se trata de un centro sin ánimo de lucro. Es un espacio destinado a la realización y desarrollo del arte vivo ubicado en una plataforma independiente. Su objetivo es crear diálogo entre los distintos géneros de arte y hacer el arte más accesible para el gran público.​ El consejo de administración, formado por el artista David Černý, el músico David Koller y la directora de cine y teatro Alice Nellis, decide sus proyectos. Su programa tiene cuatro líneas principales: música, teatro, galerías, residencia de artistas. Historia y ubicación Originalmente se encontraba en el barrio de Praga llamado Holešovice pero a causa de las inundaciones de 2002 tuvieron que cerrarlo. Tres años después se recuperó el proyecto en el barrio de Smíchov y tras largas renovaciones el programa empezó a funcionar en 2007. El programa que vertebra el proyecto está compuesto por cuatro puntos: Música. Promoción y presentación de la música independiente a nivel internacional. MeetFactory organiza con periodicidad mensual entre seis y ocho actuaciones musicales. Teatro. El programa de teatro se centra en la representación de obras contemporáneas, aunque también en proyectos interdisciplinares que involucren a músicos o artistas visuales. Galerías de arte. MeeFactory dispone de tres espacios para la exposición de obras: Galería Meetfactory, Galería Kostka y Galería Wall. Programa Internacional de Residencia de Artistas. Este programa, el mayor en República Checa, proporciona 15 estudios que anualmente acogen a 30 artistas internacionales y de República Checa entre los que se encuentran : artistas visuales, curadores, músicos, directores de teatro y escritores. Españoles en la MeetFactory Residentes Eduardo Balanza (desde el 1 de octubre de 2010 al 31 de octubre de 2010) Ivan Izquierdo (desde el 10 de marzo de 2014 al 30 de mayo de 2014) Martin Llavaneras (desde el 2 de septiembre de 2013 al 15 de septiembre de 2013) Asunción Molinos Gordo (desde el 14 de septiembre de 2016 al 14 de octubre de 2016) Teatro Carlos Be - Woman in a taxi crossing New York​ Referencias Enlaces externos Página oficial de MeetFactory (en inglés) Blog de MeetFactory (en checo) Artículo sobre Iván Izquierdo en la MeetFactory
Melicharovo vlastivědné muzeum

Melicharovo vlastivědné muzeum v Unhošti se nachází v budově bývalé radnice (č.p. 1) v centru města, jeho ředitelem je Mgr. Marian Krucký. Historie Muzeum nese název po zdejším učiteli Františku Melicharovi (1842–1925), který ve škole uložil část sbírky, kterou v okolí Unhoště posbíral pro Národopisnou výstavu českoslovanskou v Praze v roce 1895. V roce 1912 město vyčlenilo v budově radnice čp. 1 jednu místnost pro jejich vystavení. Sbírky Sbírkové fondy jsou tvořeny převážně archeologickými nálezy z Unhoště a přilehlého regionu, cechovními památkami a předměty k dějinám řemesel, dějinám literatury a divadla, sbírkou obrazů regionálních umělců nebo dokumenty k dějinám města. V rámci jeho činnosti se také zaměřuje na regionální výzkum bývalého okresu Unhošť. Další činnost V přízemí se konají příležitostné výstavy a v sále v prvním patře je umístěná malá vlastivědná expozice, kde rovněž probíhají besedy a přednášky. V infocentru, které je taktéž umístěno v budově muzea je možné si např. zakoupit vlastivědný časopis Listy z Unhošťska, který muzeum vydává od roku 1990. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Melicharovo vlastivědné muzeum na Wikimedia Commons Melicharovo vlastivědné muzeum v databázi Středočeské vědecké knihovny Muunhost.cz: Historie Melicharova muzea Oficiální stránky
Merkur (přírodní památka)

Merkur byla přírodní památka ev. č. 1620 jihozápadně od obce Málkov v okrese Chomutov. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Historie Od roku 2004 došlo k několika sesuvům půdy, které způsobily úplný zánik lokality. Předmět ochrany tedy zanikl a přírodní památka byla zrušena v roce 2009. Předmět ochrany Důvodem ochrany bylo unikátní paleontologické naleziště s výskytem zbytků rostlin a živočichů, kteří žili na břehu třetihorního jezera. Lokalita byla průzkumnými vrty objevena roku 1960 a odkryta na konci osmdesátých let dvacátého století při povrchové těžbě hnědého uhlí. Tvořila ji asi jeden metr mocná vrstva sedimentů ze spodního miocénu, které se usazovaly na břehu jezera. Při odkrytí se nacházela v těsném podloží spodní hnědouhelné sloje. Spolu s mnoha rostlinnými zbytky v ní byly nalezeny řady kompletních nebo téměř kompletních koster želv a hlodavců, které umožnily rekonstruovat místní životní prostředí v době před 18 milióny lety. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Chomutov Seznam památných stromů v okrese Chomutov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Merkur (přírodní památka) na Wikimedia Commons
Merklínský rybník

Merklínský rybník je rybník na okraji Merklína v okrese Plzeň-jih. Pětatřicetihektarový rybník ležící na jihovýchodní části vsi byl vybudován nákladem Viléma z Chřínova. Napájen je Merklínkou a Roupovským potokem. Hráz rybníka byla při záplavách v roce 2002 poškozena. Okolo rybníka vede zelená turistická trasa 1430 z Roupova do Staňkova a dále. Externí odkazy
Messanyho vila

Vila Františka Messanyho je novorománská vila stojící v pardubické Bulharské (původně Sadové) ulici čp. 119. Postavena byla architektem Bóžou Dvořákem v letech 1900-1901 pro MUDr. Františka Messanyho – lékaře v Pardubicích, mezi léty 1903-1927 primáře pardubické nemocnice. Popis stavby Jednopatrová romantická stavba má přední fasádu obloženou režným kamenným zdivem, sedlovou střechu a na severním nároží hranolovou věžičku s jehlancovou střechou. Poskytuje výhled na panorama starých Pardubic se Zelenou bránou, Bubeníkovy sady a na vodní plochu Matičního jezera. Vilu obklopuje parková úprava zahrady i blízkého okolí podle návrhu chrudimského botanika a zahradního architekta J. Staňka. Jihozápadní nároží má do zvýšeného přízemí vložený válcový arkýř, který původně sloužil jako soukromá kaple majitele domu. okna se segmenovými záklenky kryjí umělecky kované mříže, ale nebrání celodennímu přímému osvětlení interiéru. Autorem štukového reliéfu "Svatá Ludmila" je Vilém Amort. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Messanyho vila na Wikimedia Commons Miroslav Klimpl, Vyšetřování J.S.Machara za báseň, věnovanou primáři Messanymu, in: Zprávy KPP, 25.8.08[nedostupný zdroj] J.S. Machar: KRIMINÁL, Nákladem Gustava Dubského v Praze, 1924, III. vydání, s. 154 – 155. Historie pardubické nemocnice[nedostupný zdroj] Pavel Panoch, Zdeněk Lukeš : Slavné vily Pardubického kraje, Foibos, 2009, ISBN 978-80-87073-12-4
Mexiko (lom)

Mexiko (též zvaný Trestanecký lom, Deštivý lom, lom Schniloušák) je vápencový lom na území obce Mořina v okrese Beroun ve Středočeském kraji v Česku. Lidové názvy vycházejí z toho, že na dno lomu nikdy nesvítí slunce. Na dně se nachází jezero, které má rozlohu 0,17 ha. Je 80 m dlouhé a 30 m široké. Leží v nadmořské výšce 361 m. Historie V lomu za 2. světové války fungoval trestanecký pracovní tábor. V letech 1945–1946 zde byl pracovní tábor pro zajaté Němce. V roce 1949 zde vznikl trestní pracovní útvar Mořina, který byl jedním z 11 pracovních útvarů, které spravovala věznice Pankrác. Fungoval až do roku 1953. Byli sem posíláni trestanci za vážnější kázeňská provinění. V táboře se nacházely dvě ubytovny, technické zázemí a kuchyně. Bylo zde sedm hlubinných pracovišť a jedno povrchové pracoviště. Průměrný počet trestanců byl kolem osmdesáti. Průměrný pobyt zde byl dva týdny až tři měsíce a zpravidla končil odvozem do vězeňské nemocnice. Táborem prošlo na více než 1000 vězňů. Trestanci zde pracovali pro vápenku národního podniku Železnorudné doly Nučice. Do lomu byli posíláni i političtí vězni, kteří zde museli pracovat ve velmi tvrdých podmínkách. Denní norma byla velmi vysoká a vězni měli jen malou šanci normu naplnit. Kvůli extrémním podmínkám, které v táboře panovaly, jej političtí vězni komunistického režimu nazývají „Český Mauthausen“. Jediný komu se z tábora podařilo utéct byl Josef Fric (1918–1952). Bylo to 11. listopadu 1951. Fric byl krátce poté dopaden a popraven v Pankrácké věznici. Po uzavření pracovního tábora těžební práce v lomu pokračovaly. Do roku 1963 se zde drtil vápenec vytěžený v nedalekém lomu Velká Amerika. Na hraně lomu byl 30. června 2001 z iniciativy místopředsedy Konfederace politických vězňů Františka Šedivého vztyčen pomník na památku politických vězňů, který vytvořil sochař Petr Váňa. Okolí Délka lomu je asi 300 metrů, šířka 100 m a hloubka 80 m. Nezatopené části dna jsou porostlé stromy a keři. Jezero se nachází v chráněné krajinné oblasti Český kras. Vodní režim Jezero nemá povrchový přítok ani odtok. Leží na rozhraní povodí Bubovického a Budňanského potoka v povodí Berounky. Přístup Pěšky po žluté turistické značce: z Mořiny od dubu sedmi bratří Odkazy Reference Související články Amerika (vápencové lomy) Velká Amerika Malá Amerika Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mexiko na Wikimedia Commons Lomy Amerika (lomy-amerika.cz) Lomy „Amerika“ u Mořiny (soukromá stránka) Český Mauthausen: Pracovní tábor, který vězně utýral do tří měsíců díl z pořadu Tajemno Jaroslava Mareše na stream.cz
Michal (jezero)

Michal je umělé vytvořené jezero, které vzniklo jako první z projektů převážně hydrických rekultivací na Sokolovsku. Jedná se o první zbytkovou jámu po těžbě, která byla zatopena a využita jako rekreační areál. Má rozlohu 28,3 ha. Nachází se zhruba 3 km na jihovýchod od Sokolova, v nadmořské výšce 452 m. Je hluboké maximálně 5,6 m, objem vody činí 857 000 m³. Okolí jezera Západní, jižní a východní břeh je travnatý. Na severním břehu je písčitá pláž a za ní atrakce a správní budovy koupaliště. Vodní režim Lobezský potok, ze kterého bylo jezero napuštěno, protéká 200 m od břehu jihozápadně. Historie Těžba V prostoru dnešního jezera probíhala menší těžba hnědého uhlí hlubinným dolem Štěstí Požehnání v letech 1872 až 1924. Roku 1980 byla zahájena těžba povrchových lomem Michal. Těžba uhlí byla ukončena v roce 1991. Po ukončení těžby uhlí byl lom Michal postupně zasypán a důlní činnost v tomto lomu byla ukončena v roce 1995. Rekultivace Po ukončení těžby následovala likvidace důlní techniky a úpravy budoucího dna jezera. Napouštění bylo ukončeno v roce 2003 a od roku 2004 je areál k dispozici veřejnosti. V krátkém časovém období zde bylo vytvořeno přírodní koupaliště s mnoha atrakcemi. Rozsah zdejších rekultivací činil 109,3 ha, z čehož byly podle typu 13,7 ha zemědělské, 59,6 ha lesnické, 32,1 ha hydrické, 3,9 ha ostatní. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Michal na Wikimedia Commons Koupaliště Michal Prezentace SU a.s. o rekultivacích obsahující informace o lokalitě Michal[nedostupný zdroj] Přírodní koupaliště Michal u Sokolova na webu kudyznudy.cz Přírodní koupaliště Michal na webu karlovyvary.cz Související články Medard (jezero) Rekultivační jezero