NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Карлова Коруна

Карлова Коруна (чеш. Karlova Koruna) — замок-дворец начала XVIII века в Чехии, одно из значимых зданий в стиле барокко в стране. Расположен вблизи Хлумца-над-Цидлиной. История Заказчиком замка был граф Франц Фердинанд Кински (1668—1741). Высокая должность (он был тогда высочайшим канцлером Чешского королевства) и желание подтвердить свой высокий социальный статус обусловили строительство нового замка. Проект замка создал архитектор Ян Сантини (1677—1723). Архитектор получил хорошее художественное образование, которое совершенствовал в Италии. Он изучал нетипичные, сложные (по планам и формами) произведения известного итальянского мастера Франческо Борромини и сам был склонен к необычным плановым решениям и насыщенной архитектурной символике. Строительство Строительство продолжалось в 1721—1723 годах. Практически это была последняя крупная постройка архитектора, скончавшегося в 1723 году. Ян Сантини и здесь создал необычный образец замка со сложной планировкой. Центром сооружения стал роскошный зал-ротонда, к которому по трём осям пристроены прямоугольные крылья. Небольшое количество помещений компенсировано сложной игрой объёмов — ротонды с куполом, крыш с переломами, закруглённого объёма парадной лестницы. Нетипичная планировка и отход от привычных удлинённых дворцов с тремя ризалитами на французский манер вызывали недоумение и осуждение. Замок начали считать блажью обладателя и даже свидетельством его глупости. В 1723 году замок посетил император Карл VI, после чего канцлер переименовал замок в Карлову Коруну. Кроме замка была создана капелла, которую планировали сделать усыпальницей рода Кинских. Капелла воспринимается достаточно самостоятельным объектом, мало связанным с архитектурой замка, как и античная беседка — парковый павильон в стиле классицизма. Постройки окружены пейзажным парком. После смерти Яна Сантини в усадьбе работал архитектор Франц Максимилиан Канка. XX век До XX века замок не перестраивали. Во время Второй мировой войны (в 1943 году) здание было повреждено пожаром, но мебель была спасена и передана в другие замки. В 1968 году замок передали в состав Национальной галереи. Несколько лет продолжалось восстановление и ремонт замка. В помещениях замка развернули выставку «Барокко в Чехии». В 1992 году имущество и замок Карлова Коруна были возвращены потомкам рода Кински. В замке сейчас экспозиция с рассказом о представителях рода Кински и истории разведения лошадей в городе Хлумец-над-Цидлиной. Фотогалерея Примечания Литература Oldrich Blazicek. Barokkunst in Bohmen Prag. — Artia, 1967. Маца И.Л. «Архитектура Чехословакии». — М., 1959. Ссылки Официальный сайт (чеш.). Дата обращения: 14 июля 2011. Архивировано 14 мая 2012 года.
Карлова Коруна

Карлова Коруна — замок-палац початку 18 століття в Чехії, одна зі значущих споруд доби бароко в країні. Розташований поблизу Хлумец над Цидліною. Замовник Замовником замку був граф Франц Фердинанд Кінскі (1678—1741). Значна посада (він був на той час великим канцлером) та бажання підтвердити свій високий соціальний статус обумовили будівництво нового замку. Архітектор Проект замку створив архітектор Ян Блажей Сантіні-Айхел, (1677 — 1723). Архітектор отримав добру художню освіту, яку удосконалював в Італії. Він серед тих, хто вивчав нетипові, складні (за планами та формами) твори відомого італійського майстра Франческо Борроміні, і сам був схильний до незвичних планових рішень та насиченої архітектурної символіки. Будівництво і наслідки Будівництво тривало у 1721—1723 рр. Практично це була остання велика будівля архітектора, що помер у 1723 р. Сантіні Айхл і тут створив незвичний зразок замку зі складним поземним планом. Центром споруди стала розкішна зала-ротонда, до якої на трьох осях прибудовані прямокутні об'єми. Невелика кількість приміщень компенсована складною грою об'ємів — ротонди з куполом, дахів з переломами, заокругленого об'єму парадних сходів. Нетипове розпланування та відхід від звичних видовжених палаців з трьома ризалітами на французький зразок викликали подив і осуд. Замок почали вважати примхою володаря і навіть свідоцтвом його дурісті. У 1723 р. замок відвідав імператор Карл VI. Канцлер відтоді перейменував замок на Карлова Коруна, яка закріпилася. Окрім замку була створена каплиця, яку планували зробити усипальницею роду Кінскі. Каплиця, незважаючи на горизонтальний руст, має потяг у висоту і вражає складним силуетом, де головує вежа та купол складних форм. Каплиця сприймається досить самостійним об'єктом, мало пов'язаним з архітектурою замку, як і Антична альтанка — парковий павільйон в стилі класицизм. Споруди оточені пейзажним парком. По смерті Сантіні Айхла в садибі працював архітектор Франтішек Максиміліан Канька. Подальша історія Замок дійшов до 20 століття без перебудов. Під час 2-ї світової війни (у 1943 р.) будівля була пошкоджена пожежею, але меблі були врятовані і передані в інші замки. У 1968 р. замок передали до складу Національної галереї. Декілька років тривали відновлення та ремонти. В приміщеннях замку розгорнули виставку « Бароко в Чехії». Після відмови від соціалістичного шляху розвитку Чехії, майно та замок Карлова Коруна у 1992, повернуті нащадкам роду Кінскі. В замку нині експозиції з розповіддю про представників роду Кінскі та історію розведення коней в місті Хлумец над Цидліною. Див. також Архітектура бароко Архітектура Чехії Список замків Чехії Примітки Джерела Oldrich Blazicek Barokkunst in Bohmen Prag 1967 Artia Маца И. Л. «Архитектура Чехословакии», М, 1959
Talsperre Harcov

Die Talsperre Harcov, früher als Harzdorfer Talsperre und Reichenberg-Talsperre bekannt, ist eine typische Intze-Staumauer in Liberec-Kristiánov im Isergebirge in Tschechien. Geschichte Die Talsperre wurde von November 1902 bis Juni 1904 zwischen Altharzdorf und Reichenberg in Böhmen unter der Oberbauleitung von Intze gebaut. Heute liegt sie im Stadtgebiet von Liberec (Reichenberg). Ihr Zweck war der Hochwasserschutz und die Brauchwasser-(Betriebswasser)-Versorgung der Industrie. Der Anlass zum Bau dieser Talsperre und fünf weiteren in der näheren Umgebung war das Hochwasser von 1897 im Einzugsgebiet der Görlitzer Neiße. Die Staumauer ist eine Gewichtsstaumauer aus Quadermauerwerk, die auf Granit gegründet ist. Der Grundstein wurde am 27. Juni 1903 gelegt; die Einweihung fand am 29. April 1904 statt. Die Bauarbeiten an der Mauer waren schon im Dezember 1903 beendet, die Nachtragsarbeiten erst im Juni 1904. Das gestaute Gewässer ist der Harcovský potok (Harzdorfer Bach). Im Jahr 1986 wurde die Talsperre entleert, 12.500 m³ Sedimente aus dem Staubecken ausgehoben und am linken Hang ein Entlastungsstollen zur Ableitung gebaut. Im Herbst 2022 begann eine umfassende Sanierung der Staumauer und des Staubeckens, mit dem Ziel, die Sicherheit des Bauwerks bei Hochwasser zu erhalten (Sanierung des Überlaufs der Staumauer) sowie das Rückhaltevolumen des Beckens zu vergrößern. Die Arbeiten sollen drei Jahre dauern. Die Wiederbefüllung der Talsperre nach der Sanierung wird Anfang 2026 beginnen und mindestens ein Jahr in Anspruch nehmen. Weitere Daten Höchster Stauspiegel: 370,00 m ü. NN Größte Sohlbreite: 16 m Quelle Die Informationen haben wir entnommen aus: Talsperren-Anlagen der Wassergenossenschaft zur Regulierung der Wasserläufe und Erbauung von Talsperren im Flussgebiete der Görlitzer Neiße in Reichenberg. Verlag der Wassergenossenschaft, Reichenberg 1906 (gedruckt zur Deutschböhmischen Ausstellung Reichenberg 1906).
Jonsdorfské skalní město

Jonsdorfské skalní město (německy Jonsdorfer Felsenstadt) je přírodní rezervace v Chráněné krajinné oblasti Žitavské hory, která je součástí Přírodního parku Žitavské hory (Naturpark Zittauer Gebirge). Skalní město se nachází poblíž česko-německé státní hranice na území obce Jonsdorf v zemském okrese Zhořelec v Sasku. Předmět ochrany Jonsdorfské skalní město je jednou z nejvýznamnějších geologických lokalit v Sasku. Přírodní rezervace (německy Naturschutzgebiet – NSG) o rozloze 63,03 ha byla vyhlášena státními orgány Německé demokratické republiky již 11. září 1967. Rezervace je nejen součástí Chráněné krajinné oblasti Žitavské hory a I. zóny stejnojmenného přírodního parku, ale také chráněného území "Hochlagen des Zittauer Gebirge", náležející do soustavy Natura 2000, a Ptačí oblasti Žitavské hory (Vogelschutzgebiet "Zittauer Gebirge" ). Zvláštní pozornost je věnována ochraně hnízdišť (tzv. Horstschutzzone) ohrožených druhů ptáků, jako je výr velký a sokol stěhovavý. Významný je též výskyt některých druhů netopýrů (netopýr velký, netopýr černý). Z větších savců byl na území přírodní rezervace zaznamenán výskyt rysů, migrujících do místních lesů z území České republiky. Popis lokality Geografická poloha Jonsdorfské skalní město se nachází v geomorfologickém celku Lužické hory, na území Saska označovaných jako Žitavské hory. Nadmořská výška reliéfu skalního města se pohybuje zhruba v rozpětí 400 až 600 metrů. Přírodní rezervace se rozkládá jihozápadně od obce Jonsdorf, směrem na jih od místního vodního toku Pochebach. Severní hranice chráněného území začíná bezprostředně u vesnické zástavby. Jihozápadní hranice přírodní rezervace je totožná s česko-německou státní hranicí, která je zde zároveň severní hranicí okresu Česká Lípa v Libereckém kraji. Konkrétně se jedná o katastrální území Dolní Světlá pod Luží a Krompach. Geologie Stáří pískovcového masívu Jonsdorfského skalního města je datováno do druhohorního období turonu před cca 90 milióny let, tj. do druhého nejstaršího geologického období svrchní křídy. Geomorfologické tvary skalního města byly formovány mnohaletou erozí. Zdejší pískovec je jemnozrný až středně zrnitý, pukliny ve skalním masívu bývají vyplněny magmatickými horninami čedičem a znělcem, které sem pronikly v období třetihor. Přístup Většina území Jonsdorfského skalního města není turisticky zpřístupněna. Pouze malou východní částí přírodní rezervace je možné projít po cestě Alpenpfad, která je součástí Naučné stezky Mühlsteinbrüche (Naturlehrpfad Mühlsteinbrüche), mapující zdejší oblast historických lomů na mlýnské kameny. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jonsdorfer Felsenstadt na německé Wikipedii. Literatura Turistická mapa CHKO Lužické hory 1 : 25 000, Česká Lípa: Geodézie On Line, 2007, 1. vyd. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jonsdorfské skalní město na Wikimedia Commons Jonsdorfské skalní město - tip na výlet
Jonsdorfer Felsenstadt

Die Jonsdorfer Felsenstadt ist ein im Zittauer Gebirge südöstlich der Ortslage Jonsdorf (Landkreis Görlitz, Sachsen) gelegenes Sandsteinfelsengebiet. Nordöstlich schließen sich die Mühlsteinbrüche an. Südwestlich der Felsenstadt verläuft die Grenze zu Tschechien. In dem Felsgebiet entspringen am Friedrichsstein die Quellbäche des Pochebachs. Schutzgebiet Die Jonsdorfer Felsenstadt ist ein bedeutendes geologisches Naturreservat, das sowohl als Naturschutzgebiet (NSG) als auch als Teilfläche des Fauna-Flora-Habitat-Gebietes (FFH) „Hochlagen des Zittauer Gebirges“ geschützt ist. Zudem ist das Gebiet als Zone 1 (Ruhezone) des Naturparkes Zittauer Gebirge ausgewiesen. Das NSG hat eine Fläche von 65,4 ha und wurde am 1. Juli 2014 vom Landkreis Görlitz mit gebietskonkreten rechtlichen Regelungen neu festgesetzt. Die FFH-Teilfläche umfasst zudem die Mühlsteinbrüche und beinhaltet in der Felsenstadt den Lebensraumtyp 8220 (Silikatfelsen mit Felsspaltenvegetation). Das Gebiet ist zudem von großer ornithologischer Bedeutung, daher auch als Horstschutzzone für Uhu und Wanderfalke ausgewiesen und damit nur zeitlich begrenzt außerhalb der Brutzeit begehbar. Geologie Das Felsengebiet ist aus fein- bis mittelkörnigem Sandstein des Turon aufgebaut, welches von Basalt und Phonolith in Gängen sowie einzelnen Schloten durchzogen ist. Die heute sichtbare, stark zerklüftete Sandstein-Felsenlandschaft entstand durch nachfolgende Erosions- sowie Denudationsvorgänge. Sehenswürdigkeiten Friedrichssteine (benannt nach Oskar Friedrich) Schalkstein Siehe auch Liste der Naturschutzgebiete in Sachsen Liste der Fauna-Flora-Habitat-Gebiete in Sachsen Einzelnachweise
Dreifaltigkeitskirche (Klášterec nad Ohří)

Die Dreifaltigkeitskirche (tschech. Kostel Nejsvětější Trojice) ist die Pfarrkirche im historischen Zentrum von Klášterec nad Ohří. Die einschiffige frühbarocke Kirche wurde 1670 geweiht und steht unter Denkmalschutz. Architektur und Baugeschichte Die Kirche wurde in den Jahren 1665–1670 unter der Herrschaft von Michael Oswald von Thun-Hohenstein (1631–1694) nach Plänen von Carlo Lurago von Rossi de Luca erbaut. Sie wurde am 21. September 1670 von Bischof Wenzel von Thun und Hohenstein (1629–1673) geweiht. Sie schließt an das Schlossgelände nur wenige Schritte vom Marktplatz mit dem Rathaus und historischen Bürgerhäusern an und bildet ein Ensemble mit der Sala terrena. Die Familie der Thun und Hohenstein, als Folge des Dreißigjährigen Krieges neue Besitzer im Ort, entwickelte eine rege Bautätigkeit und legte bei der Kirche ihre Familiengruft an, die besichtigt werden kann. Die Kirche ist ein einschiffiger Frühbarockbau und besitzt ein mit Lünetten reich verziertes Tonnengewölbe und hat mehrere Stadtbrände überstanden, daher stammt die Einrichtung noch größtenteils aus der Zeit des Baus. Hauptaltar mit den Gemälden von Mariä Himmelfahrt und der hl. Dreifaltigkeit und den Statuen des hl. Wenzel (links unten), des hl. Michael (rechts unten), des hl. Franziskus Xaverius (in der Mitte links), des hl. Adalbert (in der Mitte rechts). des hl. Sebastian (links oben) und des hl. Rochus (rechts oben) Seitenaltäre Altar des hl. Josef Altar des hl. Johannes des Täufers, jetzt Herz-Jesu-Altar Altar Mariä Verkündigung mit der Statue der hl. Barbara Altar des hl. Johannes von Nepomuk Oratorium für die Patronatsfamilie (links vom Altar) Kirchenrenovierungen erfolgten in den Jahren 1884, 1935 und 2003 mit erneuter Weihe durch den Leitmeritzer Bischof Josef Koukl (1926–2010). In der Thunschen Grabkapelle ist die Familiengruft Thun-Hohenstein untergebracht, seit 1861 ist diese vom Kirchenraum getrennt und separat zugänglich. Am Hauptportal der Kirche ist das Allianzwappen des Michael Oswald von Thun-Hohenstein und seiner Ehefrau Elisabeth, geb. Gräfin von Lodron († 1688) angebracht. Skulpturen an der Kirche Rund um das Kirchengebäude wurden verschiedene Skulpturen aufgestellt: Mariensäule aus Preßnitz (Přísečnice) unterhalb der Kirche (1699) Skulpturengruppe Mariensäule aus Brunnersdorf (Prunéřov) mit vier Heiligen-Statuen rechts von der Kirche Statue des hl. Antonius von Padua links von der Kirche Statue des hl. Johannes von Nepomuk links von der Kirche, hierher versetzt aus dem abgesiedelten Ort Niklasdorf (Mikulovice westlich von Klösterle) Säule mit der hl. Dreifaltigkeit aus Niklasdorf bei Klösterle (Mikulovice) vor der Thunschen Grabkapelle Statue des hl. Florian von Johann Adam Dietz an der Straße Literatur Sakrale Wanderung durch Klösterle (Klášterec nad Ohří), 2014, Hrsg. Stadt Klášterec nad Ohří Weblinks Webseite der Pfarrei der Dreifaltigkeitskirche (tschech.) (abgerufen am 17. Mai 2017) Einzelnachweise
Příhrazské skály

Příhrazské skály (deutsch Pschichraser Felsen) sind eine Felsenstadt im Böhmischen Paradies in Tschechien. Das 519 ha große Sandsteinfelsengebiet befindet sich nordöstlich des Basaltberges Mužský. Es umfasst 178 Einzelfelsen, die durch tiefe Schluchten getrennt sind. Die Höhe beträgt 239–463 m. n. m. Auf dem Boden der Schluchten herrscht ein spezifisches feucht-kaltes Mikroklima; die Temperaturunterschiede zwischen sonnenbeschienenen Flächen und den schattigen Canyons können im Sommer bis zu 20 °C betragen. Das Gebiet steht seit 1999 als Naturreservat unter Schutz. Es ist überwiegend mit Kiefern bewachsen, einen kleinen Anteil haben Buchen und Eichen. Schutzwürdige Arten sind hier die Kleine Hufeisennase und der Prächtige Dünnfarn. Auf den Felsen liegen die Überreste der mittelalterlichen Felsenburgen Drábské světničky, Klamorna, Staré hrady und Hynšta. Die Felsenstadt erschließt sich am günstigsten über die sogenannte Pschichraser Stiege vom Parkplatz in Příhrazy (Pschichras). Literatur Siegfried Weiss: Český Ráj (Bildband über das Böhmische Paradies, mehrsprachig), Verlag Olympia Praha 1987, 27-064-87 (ISBN?), Panoramafotos von Berg Mužský S. 92, Felsen mit Treppenaufstieg zur Felsenburg Staré Hrady S. 93, deutsche Kurzbeschreibungen S. 196–199. Weblinks Beschreibung der Felsen (tschechisch) Offizielle Beschreibung des Schutzgebietes (tschechisch)
Schloss Studénka

Schloss Studénka liegt in Studénka (dt. Stauding) im Okres Nový Jičín in Tschechien. Eine kleine Festung aus dem 14. Jahrhundert wurde 1567 in ein zweistöckiges Renaissanceschloss umgebaut. Im 18. Jahrhundert erbaute man in der Nachbarschaft ein Barockschloss. Mitte des 19. Jahrhunderts wurden beide Objekte mit einem ausgedehnten Park umgeben. Das Schloss beherbergt seit dem Jahr 1961 ein Waggonbau-Museum.
Mírové náměstí (Ústí nad Labem)

Mírové náměstí (lidově Mírák) v Ústí nad Labem je hlavní náměstí, nacházející se v centru města při ulicích Revoluční a Hrnčířská v městském obvodu Ústí nad Labem-město. Název Náměstí neslo historicky různé názvy. V letech 1850 až 1938 se jmenovalo Tržní náměstí, a to nejprve německy Marktplatz (1850–1933), a posléze česky Tržní náměstí (1933–1938). Následně, po odtržení Sudet a během druhé světové války, bylo přejmenováno na Náměstí SA (Platz der SA). Od konce války do roku 1952 neslo název Náměstí presidenta Beneše, a od roku 1952 se jmenuje Mírové náměstí. Vzhled Dnešní podoba Mírového náměstí není příliš stará, pochází z let 2005–2006, kdy se celé včetně mobiliáře rekonstruovalo. Povrch tvoří dlažba zaujímající téměř 23 000 m² z čediče prokládaná pásy z rožanské žuly. V severní části směrem k budovám paláce Zdar a České spořitelny je vysázeno 11 stromů různých druhů. V této části se zároveň nachází lavičky a fontány. Mezi nové budovy na náměstí vyplňující proluky vytvořené demolicemi v dobách normalizace patří především výrazný Palác Zdar, který zaujímá místo po budově soudu a restauraci Zdar, dále pak budovy bank a spořitelny v severozápadní části náměstí, kde také stojí sloup s plastikou sv. Antonína Paduánského. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mírové náměstí v Ústí nad Labem na Wikimedia Commons
Рудолфов

Рудолфов (на чешки: Rudolfov) е град в окръг Ческе Будейовице в Южнчешкия край на Чешката република. Има около 2600 жители. Административни части Село Хлинско е административна част от Рудолфов. Образува ексклав на територията на общината. География Рудолфов се намира на около 4 км източно от Ческе Будейовице. История Първото споменаване на добив на сребро в района е от 1385 г. В края на XVI век добивът става интензивен и това е най-важният район за добив на сребро в Бохемия заедно с Кутна Хора и Яхимов. През 1585 г. миньорското селище е повишено в кралски миньорски град от император Рудолф II. Забележителности Основната забележителност е църквата „Свети Вит“. Построена е като протестантски храм през 1583 г. Втората забележителност в града е ренесансовата сграда на бившата минна служба, която до 2009 г. служи за кметство. Днес в сградата се помещава малък музей на минното дело. Има и малък ренесансов замък, чийто помещения се използват като офиси. Побратимени градове Рудолфов е побратимен с: Зандл, Австрия Източници Външни препратки Официален сайт
Rudolfov

Rudolfov (Czech pronunciation: [ˈrudolfof]; German: Rudolfstadt) is a town in České Budějovice District in the South Bohemian Region of the Czech Republic. It has about 2,600 inhabitants. The town is located in the Třeboň Basin. Administrative division Rudolfov consists of two municipal parts (in brackets population according to the 2021 census): Rudolfov (2,301) Hlinsko (188) Hlinsko forms an exclave of the municipal territory. Etymology The name is derived from the personal name Rudolf, meaning "Rudolf's (town)". Geography Rudolfov is located about 4 kilometres (2 mi) east of České Budějovice. It lies in the Třeboň Basin. The highest point is at 555 m (1,821 ft) above sea level. The Čertík Stream flows through the town and supplies there a system of several fishponds. History The first mention of silver mining in the area is from 1385. The first written mention of Rudolfov is from 1570. In the late 16th century, mining had become intense, and it was the most important silver mining area in Bohemia alongside Kutná Hora and Jáchymov. In 1585, the mining settlement was promoted to a royal mining town by Emperor Rudolf II. As early as the end of the 16th century, there was a decline in mining due to problems with the drainage of flooded mines. In 1619, during the Bohemian Revolt, the town was looted. The destroyed town became a property of the city of České Budějovice in 1620. In 1623, Rudolfov was resettled. From 1656, it was referred to as a village. From 1720, it was a town again. Demographics Transport There are no railways or major roads passing through the municipality. Sights The main landmark is the Church of Saint Vitus. It was built as a Protestant temple in 1583. The second landmark is the building of the former mining office and until 2009 the town hall, with Renaissance decorations and a turret. Today it houses a small mining museum. A monument is also a small Renaissance castle. Today the premises are used as offices. Twin towns – sister cities Rudolfov is twinned with: Sandl, Austria References External links Official website
Rudolfov

Rudolfov es una localidad del distrito de České Budějovice en la región de Bohemia Meridional, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 2575 habitantes. Se encuentra ubicada en el centro-sur de la región, en la zona de la selva de Bohemia, a poca distancia al sur de la ciudad de Praga, de la orilla del río Moldava —el más largo del país, afluente del río Elba— y al norte de la frontera con Austria.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Rudolfov.
Rudolfov

Rudolfov (en allemand : Rudolfstadt) est une ville du district de České Budějovice, dans la région de Bohême-du-Sud, en République tchèque. Sa population s'élevait à 2 559 habitants en 2023. Géographie Rudolfov se trouve à 7 km au nord-est du centre de České Budějovice et à 121 km au sud de Prague. La commune se compose de deux sections séparées par la commune de Vráto. La section principale est limitée par Hůry et Adamov au nord, par Jivno à l'est, par Hlincová Hora et Dubičné au sud, et par Vráto à l'ouest. Le quartier de Hlinsko est limité par Vráto au nord, par Dubičné à l'est, par Dobrá Voda u Českých Budějovic au sud et par České Budějovice à l'ouest. Histoire Le village de Wes a été mentionné pour la première fois dans un acte de 1375. Dix ans plus tard, sous le règne du roi Venceslas, l'exploitation de mines d'argent apparaît dans les sources. La ville actuelle a été fondée par l'empereur Rodolphe II en 1585. En 1611, la soldatesque de l'évêché de Passau (Passauer Kriegsvolk) se livre à des pillages à Rudolfov ; pendant la guerre de Trente Ans, en 1619, la ville fut dévastée par les troupes impériales de Charles-Bonaventure de Longueval. Administration La commune se compose de deux sections : Hlinsko u Vráta Rudolfov u Českých Budějovic Galerie Transports Par la route, Rudolfov se trouve à 5,5 km de České Budějovice et à 152 km de Prague. Notes et références Portail de la Tchéquie
Rudolfov

Rudolfov település Csehországban, a České Budějovice-i járásban. Rudolfov Hlincová Hora, Vráto, Dubičné, Adamov, Dobrá Voda u Českých Budějovic, Hůry, Jivno és České Budějovice településekkel határos. Lakosainak száma 2587 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Rudolfov

Rudolfov (niem. Rudolfsthal) − miasto w Czechach, w kraju południowoczeskim. Według danych z 31 grudnia 2003 powierzchnia miasta wynosiła 320 ha, a liczba jego mieszkańców 2 384 osób. Demografia Źródło: Czeski Urząd Statystyczny Linki zewnętrzne Strona miasta. rudolfov.terms.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2006-01-09)].