NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tisovský vrch

Tisovský vrch-Pajndl (německy Peindlberg) se tyčí do výšky 977 m n. m. severně od Nejdku nad vesnicí Tisová. Rozhledna Na vrcholu stojí 24 metrů vysoká rozhledna. Jedna z více rozhleden, která je kulturní památkou, byla postavena ze žulových kvádrů v roce 1897 Nejdeckou krušnohorskou jednotou. Z ochozu lze spatřit okolí Nejdku a západní část Krušných hor. Nahoru vedou kamenné schody, dole se rozhledna zavírá železnými vraty. Věž byla do poloviny osmdesátých let dvacátého století v katastrofálním stavu, a hrozilo jí zřícení. V letech 1986–1987 proběhla její velká rekonstrukce: oprava ochozu, výměna části dřevěného přístřešku a byla položena nová hliníková střecha s novým snímačem a hromosvodem. Přístřešek byl osazen novým dřevěným pláštěm s bezpečnostními skly. Opraven byl pilíř schodiště a obvodový plášť, kde bylo přidáno pět ocelových výztuh. Běžně je za dobré viditelnosti zřetelný vrch Dyleň a Třebouňský vrch. Při výborné viditelnosti pak i další vrcholy v okolí města Stříbra a Tachova. Technická data výška na ochozu 18 m základna 5,1 × 5,1 m základna 8-bokého přístřešku 2,4 m počet schodů uvnitř schodiště 111 počet oken 16 výška přístřešku 4,75 m výška zábradlí v rozích 2,23 m délka jímače hromosvodu 0,5 m Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tisovský vrch-Pajndl na Wikimedia Commons Tisová – rozhledna Pajndl
Tisovský vrch

Der Tisovský vrch (deutsch Peindlberg) ist einer der höchsten Berge des Erzgebirges in der Tschechischen Republik. Lage und Umgebung Der dicht bewaldete Peindlberg liegt nördlich von Tisová (Eibenberg) und südwestlich von Horní Blatná (Bergstadt Platten) am markanten Steilabfall des Erzgebirges hinunter in das Egertal. Geschichte Entstehung des Namens Die Herleitung des Namens ist bislang nicht intensiver untersucht worden. Umgangssprachlich wird der Berg auch kurz als Peindl (tschechisch Pejndl) bezeichnet. Aussichtsturm Der 26 Meter hohe Aussichtsturm mit 1,3 Meter starken Steinmauern und quadratischem Grundriss von 5 Metern Seitenlänge wurde 1895–97 vom Neudeker Erzgebirgszweigverein errichtet. Feierliche Einweihung war am 1. September 1897, die Baukosten beliefen sich auf 4000, nach anderen Angaben auf 6000 Gulden. Baumeister Schöberle ließ diesen Turm auf dem Scheitel eines zehn Meter hohen Granitfelsens errichten, Quader aus diesem Granit dienten auch zum Bau. Wenn man auf der Aussichtsplattform steht, befindet man sich – berücksichtigt man die früher angegebene Höhenangabe des Berges von 974 Meter über der Adria – genau 1000 Meter über der Adria oder 1003 Meter über dem Meer. Am 7. Juni 1908 wurde der links neben dem Turmeingang errichtete neue Anbau eröffnet, in dem Speisen und Getränke an die Besucher verkauft wurden. Diese Schutzhütte verfiel nach dem Zweiten Weltkrieg und wurde abgerissen. Auch der Turm selbst wurde stark in Mitleidenschaft gezogen und drohte einzustürzen. Nach 1989 wurde der Turm saniert, sodass er wieder ein belebtes Ausflugsziel geworden ist. Ferner wurde links des Turmeinganges ein Holzverschlag errichtet, in dem Holz-Liegestühle zur Verfügung stehen. Der Turm ist frei zugänglich, 1995 wurde er zum Kulturdenkmal erklärt. Aussicht Im Norden ist die Aussicht durch den Erzgebirgskamm gehemmt. Im Osten sieht man Fichtelberg, Keilberg und den durch seinen Turm besonders auffälligen Pleßberg, rechts davon den Wölfling (Vlčinec, 973 m). Im Süden liegt nahe unterhalb des Bergs Nejdek. In der ausgedehnten nordböhmischen Ebene fallen Karlsbad und Chodov auf, in der Ferne sieht man die Ausläufer des Böhmerwaldes. Im Westen reicht die Sicht bis Eger und zum Fichtelgebirge. Routen zum Gipfel Von Nejdek (Neudek) führt der Weg nach Tisová (Eibenberg) und von dort in ca. 7 km auf Straßen, Forst- und Wanderwegen zum Gipfel folgen. Von der Haltestelle Tisová am Gasthaus Kuckuck beträgt die Strecke etwa 3 km. Literatur Reinhart Heppner; Jörg Brückner; Helmut Schmidt: Sächsisch-böhmische Aussichtsberge des westlichen Erzgebirges in Wort und Bild mit touristischen Angaben. Horb am Neckar 2001, S. 22–23 Weblinks
Tisovský vrch

Tisovský vrch är ett berg i Tjeckien. Det ligger i regionen Karlovy Vary, i den västra delen av landet, 120 km väster om huvudstaden Prag. Toppen på Tisovský vrch är 976 meter över havet. Terrängen runt Tisovský vrch är kuperad åt sydost, men åt nordväst är den platt.Runt Tisovský vrch är det ganska tätbefolkat, med 248 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Karlovy Vary, 16,1 km sydost om Tisovský vrch. I omgivningarna runt Tisovský vrch växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
Kostel svatého Štěpána (Mýto)

Kostel svatého Štěpána je římskokatolická orientovaná sakrální stavba stojící uprostřed hřbitova asi půl kilometru od centra Mýta. Je filiálním kostelem farnosti Rokycany a je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel vyl vystavěn v gotickém stylu, přesná doba stavby není známa. První písemná zmínka o Mýtu pochází z roku 1296, kdy už kostel stál. Kostel byl několikrát přestavován, jeho věž z 18. století má barokní charakter. Je v ní umístěn cenný renesanční zvon od Tomáše Jaroše z Brna z roku 1556, nedávno restaurovaný. Druhý zvon pochází od zvonaře Zachariáše Dietricha z Prahy a kostelu ho věnoval farář Jan Ignác Libertin před svou smrtí v roce 1756. Pod kostelem se nachází rozsáhlá krypta. Velkou chloubou kostela jsou fresky z 16. století s motivem křížové cesty, které byly objeveny roku 1945 při rekonstrukci. Bohužel šest z nich bylo zničeno při probourání okna. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Štěpána na Wikimedia Commons
Kaple Panny Marie Pomocné (Kravaře)

Kaple Panny Marie Pomocné je nevelká hřbitovní kaple v sousedství kostela Narození Panny Marie v Kravařích v okrese Česká Lípa. Spolu s kostelem a budovou fary náleží pod Římskokatolickou farnost v Kravařích. Popis Kaple byla postavená na pískovcových kvádrech v roce 1750 uvnitř obezděného areálu spolu s kostelem a hřbitovem na východní straně Náměstí Míru. Kolem zdi vede zeleně značená turistická trasa z Kravař k místnímu nádraží a k nedalekému kopci a hradní zřícenině Ronov. Na rozdíl od kostela Narození Panny Marie a budovy fary není zdejší hřbitovní kaple zapsána samostatně na seznamu kulturních památek České republiky, je však popsána v památkové dokumentaci v rámci areálu kostela a je součástí zdejší vesnické památkové zóny. Kaple je vestavěna do kamenné zdi, která obklopuje kostel a pod níž teče potok. Přístup do kaple je od kostela. V nice výrazného volutového štítu stávala socha svatého Floriána, nyní je výklenek prázdný. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Pomocné na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli Panny Marie Pomocné, Kravaře v Čechách (katalog biskupství litoměřického) Web Turistika.cz Web Hrady.cz
Kaple Panny Marie Karmelské (Vlčí Hora)

Kaple Panny Marie Karmelské je pozdně empírovou sakrální stavbou ve Vlčí Hoře, která je administrativně částí města Krásná Lípa v okrese Děčín v Ústeckém kraji. Historie Obecní kaple, která je považovaná vzhledem k rozměrům také za kostel, byla vystavěna v roce 1870. Je zajímavé, že přes malé rozměry se v ní nacházely nad bočními loděmi dřevěné tribuny. Vysvěcena byla 17. října 1870. V roce 1929 byla do kaple zavedena elektřina. Po šesti letech od pořízení věžních hodin, byla vystavěná druhá věžička nad vchodem. Po roce 1945, kdy byly vysídleni německy mluvící obyvatelé, začala chátrat. V 90. letech 20. století proběhly na kapli základní zajišťovací úpravy. Kaple byla kompletně zrekonstruována v letech 2009–2010. Dnes slouží farnosti a také ke kulturnímu životu v obci. Architektura Stavba je trojlodní, s polokruhovým užším presbytářem. Průčelí je s pilastry, obdélným portálem a zdvojeným oknem. Ukončeno je trojúhelníkovým štítem a vyvrcholeno vížkou. Presbytář je sklenut konchou. Trojlodí mělo trojramennýmé dřevěné empory, které zanikly po roce 1945 a má plochý strop. Hlavní oltář je klasicistní a pochází z počátku 19. století. Je na něm oltářní obraz z roku 1930, kopie Sixtinské Madony, kterou namaloval Josef Neumann. Galerie Odkazy Reference Související články Antonín Alois Weber – 16. litoměřický biskup, rodák z Vlčí Hory Římskokatolická farnost Brtníky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Karmelské na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli Panny Marie Karmelské, Krásná Lípa, Vlčí Hora (katalog biskupství litoměřického) Kostel Panny Marie Karmelské, Vlčí Hora na Hrady.cz
Housův mlýn

Housův mlýn byl vystavěn na základech mlýna ze 13. století, těsně pod starobylými hradbami města Tábora, na břehu Tismenického potoka, vytékajícího z vodní nádrže Jordán. Vedle mlýna stojí lázeňský dům z 19. století. Historie V těchto místech se v 15. století konaly bohoslužby husitských radikálů – adamitů. Údajně zde byli pohřbeni švédští dobyvatelé, kteří zahynuli při obléhání města v roce 1645. V 18. století vyrostl v tomto malebném zákoutí první parní mlýn, spojený s lázněmi. Pověst praví, že právě zde ústil tajný východ z táborského podzemí. Současnost Mlýn má čtyři patra, ve kterých se nachází lidová krčma, panská krčma, hlavní sál, zbrojnice, keltský salón, muzeum tortury – mučírna, šermírna, podkrovní sál, kostymérna, půjčovna a sklady kostýmů rekvizit a dekorací. Zázemí tu najdou hudební klub a výstavní síň, konají se zde koncerty, festivaly nebo školy šermu. V průběhu roku hostí mlýn několik událostí: Keltský festival Lugnasad, Dobývání Tábora Švédy, Rytířský den při Táborských setkáních, Festival historických bojovníků, konají se zde historické svatby, historické soutěže nebo středověký silvestr. Historicko – naučnou formou působí oživené podzemí, mučírna, výuka šermu, tance, chorál, metání dobývacím strojem, zbrojnice, dětská bitva o vozovou hradbu, lukostřelnice – jak bojovala práčata, husitské občerstvení. V mlýně působí také Akademie rytířských umění, která se věnuje šermu, lukostřelbě nebo jízdě na koni. Galerie Odkazy Reference Související články Tismenický potok Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Housův mlýn na Wikimedia Commons Oficiální stránky mlýna Splněné sny (TV Barrandov) 27. dubna 2012 Jiří Schmitzer hravě naplnil Housův Mlýn (článek) 7. února 2011 ČT1 - pořad Kluci v akci 2010 ČT1 - pořad Za školou 15. května 2009 ČT1 - pořad POKR (od 19.40 min) 23. listopadu 2006 ČT1 - pořad Toulavá kamera (od 5:00 min) 17. září 2006
Židovský hřbitov v Osoblaze

Židovský hřbitov v Osoblaze se nachází v severovýchodní části obce Osoblaha, okres Bruntál při vnější straně městské hradby. Historie Jeho založení se datuje do první poloviny 15. století a pohřbívalo se zde až do 30. let 20. století. Nejstarší maceva (náhrobek) obsahuje datum úmrtí 5454 dle židovského kalendáře, což odpovídá roku 1694. Na náhrobku je uvedeno jméno Mešulam Žalman, který byl synem uprchlíka z Vídně Izáka Marpurka. V roce 1802 zasáhl hřbitov požár, jeho zkáze podlehly jedinečné dřevěné náhrobky. Během druhé světové války byl hřbitov těžce poškozen. Počátkem 90. let 20. století byl hřbitov rekonstruován. V rozporu z náboženskými předpisy byly macevy nově uspořádány a tudíž již neoznačují místo, kam byly uloženy ostatky zemřelého. Hřbitov je velmi cenný díky svému stáří a díky, na českém území zcela unikátním, náhrobkům polského (slezského) typu. Od roku 1958 je hřbitov státem veden jako památka. Do dnešních dnů se dochovalo 313 náhrobků. Hřbitov je volně přístupný. Galerie Odkazy Reference Literatura VEČEŘOVÁ, Petra. Židovské památky v Čechách, na Moravě, ve Slezsku. Praha: Olympia, 2009. 293 s. ISBN 978-80-7376-142-4. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Osoblaze na Wikimedia Commons Databáze náhrobků
Jüdischer Friedhof (Osoblaha)

Der Jüdische Friedhof Osoblaha ist ein jüdischer Friedhof in Osoblaha (deutsch Hotzenplotz, jiddisch Hotz'plotz, polnisch Osobłoga) im Okres Bruntál in der Region Moravskoslezský kraj in Tschechien. Beschreibung In Osoblaha fanden bereits im 14. Jahrhundert Juden Zuflucht, nach 1670 auch die aus Wien vertriebenen Juden; in Osoblaha entstand eine große jüdische Gemeinde (1865 bildeten die Juden etwa 30 % der Bevölkerung), die bis 1933 bestand. Der Friedhof wurde wahrscheinlich in der 1. Hälfte des 15. Jahrhunderts angelegt. Die ältesten erhaltenen Gräber stammen aus der 2. Hälfte des 17. Jahrhunderts. Zahlreiche hölzerne Grabmale fielen im Jahr 1802 einem Brand zum Opfer. Der unter Denkmalschutz stehende Friedhof grenzt an die Stadtmauer aus dem 16. Jahrhundert. Literatur Osoblaha. In: Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Version) (nicht ausgewertet). Weblinks Einzelnachweise
Maltézské náměstí

Maltézské náměstí se nachází v Praze na Malé Straně. Historické náměstí s řadou památek má jméno dle Maltézského řádu, který od 12. století sídlí v severovýchodní části dnešního půdorysně nepravidelného náměstí. Historie Maltézské náměstí se nachází mimo nejstarší fáze ohrazeného podhradí i prvních městských hradeb. Na jižní straně, při cestě z oblasti Smíchova, se nacházela ves Nebovidy, na severu od 12. století pevnost maltézských rytířů při kostele Panny Marie pod řetězem, která kontrolovala přístup na Juditin most. Součástí města se prostor náměstí stal za Karla IV., kdy byla plocha Malé Strany zvětšena výstavbou Hladové zdi. Různé části nepravidelného náměstí byly pod jednotný název sjednoceny roku 1870. Budovy a objekty komenda řádu Maltézských rytířů kostel Panny Marie pod řetězem Velkopřevorský palác Dům U Malířů, také U Zlatého kohouta nebo U bílého kohouta čp. 291/III, Maltézské náměstí 11; vinárna U Malířů nebo U Mázlů Dům U Zeleného kříže čp. 292/III, Maltézské nám. 10, od rokui 1815 s jídelnou a výčepem piva Dům U bílého pelikána čp. 293/III dům U Zlatého jednorožce – bývalý renomovaný hotel, kde krátce bydlel slavný hudební skladatel Ludwig van Beethoven dům U Staré pošty – pošta zřízená za Rudolfa II., 1622-1723 hlavní pražská pošta palác Straků z Nedabylic palác Turbů Nostický palác Nosticova zahrada sousoší svatého Jana Křtitele s anděly a tři reliéfy zázraků – od Ferdinanda Maxmiliána Brokoffa lavička Václava Havla – podle návrhu Bořka Šípka, sestává ze stolku kolem kmene stromu a dvou židlí, symbolizuje dialog Instituce Ministerstvo kultury České republiky – v Nostickém paláci Dánské velvyslanectví Japonské velvyslanectví – v paláci Turbů Konzervatoř Jana Deyla – konzervatoř pro zrakově postižené, v paláci Straků z Nedabylic Sousední ulice a náměstí Lázeňská Velkopřevorské náměstí Nosticova Nebovidská Harantova Prokopská Odkazy Reference Literatura RUTH, František. Kronika královské Prahy a obcí sousedních. Praha: Pavel Körber, 1903-1904. 1246 s. Dostupné online. Kapitola Maltézské náměstí, s. 709–712. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maltézské náměstí na Wikimedia Commons
Place de Malte

La place de Malte ou place Maltaise (en tchèque, Maltézské náměstí) est située dans le quartier baroque de Malá Strana à Prague. La place historique avec de nombreux monuments doit son nom à l'Ordre de Saint-Jean de Jérusalem qui possédait le siège de son Ordre depuis 1530 dans l’île de Malte et qui se trouve depuis le XIIe siècle dans la partie nord-est de la place. La place est également connue pour avoir servi de lieu de tournage dans le célèbre film Amadeus de Milos Forman. Histoire La place de Malte, de forme irrégulière, est située en dehors de la partie la plus ancienne du château et des premiers remparts de la ville. Sur le versant sud, sur la route qui part de Smíchov, se trouvait le village de Nebovidy, au nord à partir du XIIe siècle, la forteresse des Chevaliers de Malte située à l'église de la Vierge Marie sous la chaîne qui contrôlait l'accès au pont Judith. Une partie de la ville est devenue la place sous Charles IV, lorsque le quartier de Mala Strana a été agrandi par la construction du mur de la Faim. Les différentes parties de la place irrégulière ont été réunies sous un nom unique en 1870. Bâtiments Bâtiments de l'Ordre de Malte : Eglise Notre-Dame-sous-la-chaîne, Palais du Grand Prieuré Maison de la Licorne Dorée - un ancien hôtel de renom où vécut brièvement le célèbre compositeur Ludwig van Beethoven Maison de l'ancien bureau de poste - bureau de poste établi sous Rodolphe II, il était de 1622 à 1723 le bureau de poste principal de Prague Palais de la Straka de Nedabylice Palais Turb Palais Nostitz Jardin Nosticova Sculpture de Jean-Baptiste avec des anges et des reliefs - par Ferdinand Maxmilián Brokoff Banc Václav Havel - conçu par Bořek Šípek, est constitué d'une table autour d'un tronc d'arbre et de deux chaises symbolisant le dialogue Institutions Ministère de la Culture de la République tchèque - au palais Nostitz Ambassade du Danemark Ambassade du Japon - au Palais Turb Institut Jan Deyl - Conservatoire pour les malvoyants, dans le palais Straka de Nedabylice Liens Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Kostel svatého Petra a Pavla (Líšťany)

Kostel svatého Petra a Pavla v Líšťanech je římskokatolický kostel prvně zmiňovaný v roce 1369, kdy bratři Jan, Jetřich a Půta z Gutštejna dosadili nového faráře. Původní stavba byla na pokyn hraběte Antonína Jana Nepomuka Hamiltona roku 1768 stržena a v květnu téhož roku byl položen základ nové stavby, která mohla být již 25. listopadu 1769 vysvěcena. Kostel se dočkal opravy v roce 1896, krátce na to v letech 1901 až 1905 a další proběhly v roce 2007. Varhany kostela byly v roce 1791 převezeny z děkanského kostela ve Stříbře. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek II. Vikariát Berounský, Bystřický a Plzeňský; část VII. Vikariát Plzeňský. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1908. 373 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 7. Lešťany, Lišťany, fara, s. 291 – 294. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons Informace o kostele na webu obce Líšťany Archivováno 12. 1. 2014 na Wayback Machine.
Vodní nádrž Všechlapy

Vodní nádrž Všechlapy je vodní dílo na potoce Bouřlivec v Ústeckém kraji České republiky, nacházející se v okrese Teplice u obce Zabrušany a její části Všechlapy, po nichž byla vodní nádrž pojmenována. Je spravována státním podnikem Povodí Ohře. Účel a využití Její stavba probíhala v letech 1958 až 1961, projektována byla podnikem Báňské projekty Teplice (pobočka Praha-Podolí) a jejím dodavatelem byly Vodní stavby Sezimovo Ústí. Hlavním účelem vodního díla je zajištění minimálního průtoku na potoce Bouřlivec a zajištění souvislého odběru vody pro nedalekou tepelnou elektrárnu Ledvice a společnost AGC Flat Glass Czech. Vedlejším účelem je výroba elektrické energie v malé vodní elektrárně (2 turbíny Cink systému Banki, jejich maximální dosažitelný výkon je v závislosti na hydrologických podmínkách 46 kW) a snížení povodňových průtoků na potoce Bouřlivec. Vodní nádrž také měla zajišťovat havarijní zásobování vodou Elektrárny Ledvice v případě poruchy Labského vodovodu a vodu odebírala také úpravna uhlí Ledvice a Státní statek Bílina pro zavlažování v letních měsících. Hráz Zásobní prostor vodní nádrže je 0,484 mil. m³, jehož zatopená plocha činí 18,8 ha, a celkový prostor je 1,371 mil. m³, jehož zatopená plocha činí 35 ha. Kóta dna nádrže je 203,6 m n. m., hladina zásobního prostoru 211,6 m n. m., a maximální hladina 214,57 m n. m. Hráz vodního díla je přímá, zemní, sypaná. Kóta koruny hráze je 215,52 m n. m., délka koruny hráze činí 170 metrů, šířka 5 metrů a maximální výška hráze nad terénem je 11,8 metrů. Hydrologické údaje Nádrž shromažďuje vodu z povodí Bouřlivce, jehož plocha nad nádrží měří 87,97 km². Průměrný roční úhrn srážek v oblasti je 746 mm a průměrný roční průtok potoka dosahuje 978 l/s. Retenční účinek nádrže dokáže snížit kulminační průtok 100leté vody z 87,7 m³/s na 81,5 m³/s) a rekreační rybolov. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Všechlapy na Wikimedia Commons
Dům U Zelené žáby

Dům U Zelené žáby je dům čp. 13 na Starém Městě v Praze s adresou U Radnice č. 8, opticky se nacházející zdánlivě spíše na náměstí Franze Kafky. Stojí na nepravidelné parcele mezi domy U Zlatotepců a U Tří bubnů. Je od roku 1964 chráněn jako kulturní památka České republiky. Na místě dnešního domu stály ve středověku domy dva, pak byly ale spojeny a první písemná zmínka z roku 1403 už pojednává o jediném domě. K roku 1428 je první zmínka o názvu „U Žáby“. Koncem 16. století byl dům renesančně upraven, poté i barokně a klasicistně. Dnešní stav fasády je z roku 1810. Dům je třípatrový, do ulice pětiosý. Pozůstatky gotické stavby se ve zdivu dochovaly dodnes až do výšky druhého patra, třetí patro bylo přistavěno během renesanční přestavby. Kamenný bosovaný portál je pozdně renesanční z roku 1654, nad ním je pozdně gotické reliéfní domovní znamení žáby. Přes bývalou uličku Huselmarkt od kostela svatého Mikuláše je postaven prampouch. V domě v současnosti (2025) již několik let sídlí degustační restaurace Brasileiro. Reference Související články Náměstí Franze Kafky Literatura VLČEK, Pavel a kol.: Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov. Praha : Academia, 1996: s. 156–157. ISBN 80-200-0563-3 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu dům U Zelené žáby na Wikimedia Commons Foto (Český svět 1910)
Дом «У Зелёной лягушки»

Дом «У Зелёной лягушки» (чеш. Dům U Zelené žáby) — историческое здание в Праге. Находится в Старом городе, на улице У Раднице, 8. Стоит между домами «У Золотобоя» и «У Трёх барабанов». Охраняется как памятник культуры Чешской Республики. В Средние века на месте сегодняшнего дома стояли два здания, но потом они были соединены и первое письменное упоминание от 1403 года касается уже одного дома. В 1428 году впервые упоминается название «У Лягушки». В конце 16 века дом был перестроен в стиле ренессанс, затем в стиле барокко и классицизма. Современное состояние фасада датируется 1810 годом. Остатки готического здания сохранились в кладке до наших дней до высоты второго этажа, третий этаж был надстроен в ходе ренессансной перестройки. Здание четырёхэтажное, над порталом позднеготический рельефный знак дома в виде лягушки. Примечания Литература Pavel Vlček a kol. Dům „U zelené žáby“ // Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov (чеш.). — Praha: Academia, 1996. — Vol. 1. — S. 156-157. — 639 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 80-200-0563-3.
Dům U Zlatého zvonku

Dům U Zlatého zvonku, někdy také zvaný U Zlatého zvonečku, je dům čp. 11 na Starém Městě v Praze v ulici U Radnice č. 4. Stojí mezi domy U Zlatého bažanta a U Zlatotepců. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Dnešní dům z doby kolem roku 1840 vznikl na románských a gotických základech částí původních dvou domů, v severní části stával poměrně velký dům, jižní část byla součástí románského dvorce, jehož centrum bylo na místě dnešního domu U Zlatého bažanta. Obě tyto části byly spojeny až v letech 1801 až 1802. Po roce 1939 byl dům opět výrazně upravován. Z původních domů se dochovaly pouze sklepy a obvodové zdi. Reference Literatura VLČEK, Pavel a kol.: Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov. Praha : Academia, 1996: s. 155–156. ISBN 80-200-0563-3