NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sint-Simon en Judaskerk (Praag)

De Sint-Simon en Judaskerk (Tsjechisch: Kostel svatých Šimona a Judy) is een kerk in de Oude Stad van de Tsjechische hoofdstad Praag. De kerk werd tussen 1615 en 1620 gebouwd op de plaats van een oude gotische kapel. De kerk zelf, die gewijd is aan de heiligen Simon en Judas, is in barokstijl gebouwd. In eerste instantie was de kerk eigendom van het Boheemse Broederschap, maar al snel werden de Hospitaalbroeders van Sint-Johannes de Deo eigenaar. Deze orde had naast de kerk al een klooster en ziekenhuis. Ook tegenwoordig is er achter de kerk nog een ziekenhuis gevestigd, het nemocnice Na Františku (Franciscusziekenhuis).
Nové Dvory (České Budějovice)

Nové Dvory (nazýván také Nový Dvůr) je místní část města České Budějovice v katastru vesnice Haklovy Dvory. Historie Osada leží na místě bývalého Nového dvora v katastru Haklových Dvorů zhruba v místech, kde bývala dnes již neexistující vesnice Houžná. Ta zanikla při výstavbě Starého houženského a Starohaklovského rybníka, a na zbylých pozemcích byl v letech 1710-23 postaven zmíněný Nový dvůr. Rozdělením tohoto rozlehlého dvora na obytné jednotky později vznikl Nový Dvůr, dnes běžně nazývaný Nové Dvory. Památky a zajímavosti Mezi oběma rybníky roste v blízkosti osady památný dub, dle AOPK č. 103178. Severozápadně od Nových Dvorů stojí při polní cestě a Dubenském potoku křížek s datací 1904. Ve stavení čp. 2235 má sídlo pivovar Kněžínek, jenž se v roce 2012 stal prvním malým pivovarem v Českých Budějovicích. V říjnu 2022 byla v ptačí oblasti Českobudějovické rybníky u rybníka Starý Houženský otevřena dřevěná ptačí pozorovatelna o výšce 9 m. Odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nové Dvory na Wikimedia Commons Reference Externí odkazy Encyklopedické heslo Dvory v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Krásensko

Krásensko is a municipality and village in Vyškov District in the South Moravian Region of the Czech Republic. It has about 400 inhabitants. Krásensko lies approximately 15 kilometres (9 mi) north-west of Vyškov, 26 km (16 mi) north-east of Brno, and 193 km (120 mi) south-east of Prague. Demographics References External links Official website
Krásensko

Krásensko es una localidad del distrito de Vyškov en la región de Moravia Meridional, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 415 habitantes. Se encuentra ubicada al este de la región, cerca de la orilla del río Morava —un afluente izquierdo del Danubio—, de la frontera con las regiones de Zlín y Moravia-Silesia, y a poca distancia al este de la ciudad de Brno.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Krásensko.
Krásensko

Krásensko (en allemand : Schönau) est une commune du district de Vyškov, dans la région de Moravie-du-Sud, en République tchèque. Sa population s'élevait à 419 habitants en 2020. Géographie Krásensko se trouve à 16 km au nord-ouest de Vyškov, à 25 km au nord-est de Brno et à 190 km à l'est-sud-est de Prague. La commune est limitée par Lipovec et Kulířov au nord, par la zone militaire de Březina à l'est, par Vyškov et Podomí à l'est, par Senetářov et Kotvrdovice à l'ouest. Un quartier exclavé de la commune, nommé Krásensko II, est séparé du reste de la commune par Kulířov. Histoire La première mention écrite du village date de 1348. Notes et références Portail de la Tchéquie Portail de la Moravie
Krásensko

Krásensko település Csehországban, Vyškovi járásban. Krásensko Rozstání, Senetářov, Březina, Studnice, Kulířov, Kotvrdovice, Vyškov, Podomí és Lipovec településekkel határos. Lakosainak száma 420 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Красенско

Красенско (чеш. Krásensko) је насељено мјесто са административним статусом сеоске општине (чеш. obec) у округу Вишков, у Јужноморавском крају, Чешка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2014. године насеље је имало 419 становника. Референце Спољашње везе
Krásensko

Krásensko är en ort i Tjeckien. Den ligger i regionen Södra Mähren, i den östra delen av landet, 190 km öster om huvudstaden Prag. Krásensko ligger 557 meter över havet och antalet invånare är 444. Terrängen runt Krásensko är huvudsakligen platt, men söderut är den kuperad. Runt Krásensko är det ganska tätbefolkat, med 62 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Vyškov, 15,6 km sydost om Krásensko. Trakten runt Krásensko består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Krásensko.
Kostel svatého Jana Nepomuckého (Huntířov)

Kostel svatého Jana Nepomuckého je římskokatolickou sakrální stavbou, která je ve druhé dekádě 21. století určena k počestnému neliturgickému užívání. Nachází se v Huntířově, části obce Vítězná, a je ve vlastnictví této části obce. Je zmiňován i jako Kostel svatého Jana Nepomuckého v Záboří nebo Kostel svatého Jana Nepomuckého ve Vítězné. Je situován po levé straně silnice z Komárova na Kocléřov. Historie Kostel byl postaven v letech 1898–1907. Bohoslužby Bohoslužby se v kostele nekonají a kostel byl předán k počestnému neliturgickému užívání. Interiér kostela nadále využíván pro konání výstav, koncertů a jiných akcí. Varhany Varhany z roku 1925 jsou od krnovské firmy Rieger-Kloss. Fotogalerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons Obec Vítězná Archivováno 24. 6. 2020 na Wayback Machine. Dějiny farnosti sv. Jana Křtitele-Děkanství Dvůr Králové n.L. Geocaching.com Varhany.net Katastr nemovitostí Filiální kostel sv. Jana Nepomuckého na stránkách Královéhradecké diecéze Archivováno 4. 4. 2018 na Wayback Machine.
Veselská blata

Veselská blata jsou přírodní památka v okrese Tábor. Nachází se asi 8 km severozápadně od Veselí nad Lužnicí u obce Mažice v nadmořské výšce 413–427 m. Přírodní památka zasahuje do katastrálních území Borkovice, Klečaty, Komárov u Sobělavi, Mažice a Zálší. Je rozdělena do tří oddělených částí, z nichž některé těsně sousedí s přírodními rezervacemi Borkovická blata a Kozohlůdky. Chráněné území s rozlohou 453,82 ha bylo vyhlášeno 16. srpna 2011. Důvodem jeho zřízení je ochrana ekosystému pánevního rašeliniště přechodového typu se zbytky blatkových borů a se systémem zatopených ploch, podmáčených luk a mokřadů. Přírodní památka Veselská Blata jsou součástí evropsky významné lokality Borkovická blata. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Tábor
Kostel svaté Terezie (Horní Halže)

Kostel svaté Terezie Veliké je malá sakrální stavba v Horní Halži. Někdy je uváděna jako mešní kaple, ale z liturgického hlediska se jedná podle katalogu litoměřického biskupství o filiální kostel. Historie Kostel byl vystavěn v roce 1902 nákladem spolku, který byl zřízen za účelem její výstavby. Jedná se o jednolodní stavbu v novogotickém stylu s věžičkou a pětiboce uzavřeným presbytářem. Spolu s obcí patřil kostel do roku 2003 do farnosti Měděnec, od zrušení této farnosti je součástí farnosti Vejprty. Je v poměrně dobrém technickém stavu, a dodnes slouží svému původnímu účelu. Jsou zde příležitostné bohoslužby. Odkazy Související články Římskokatolická farnost Vejprty Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svaté Terezie na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb ve filiálním kostele sv. Terezie Veliké, Horní Halže (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby ve filiálním kostele sv. Terezie Veliké, Horní Halže na webu na webu církev.cz/bohoslužby Kostel sv. Terezie, Horní Halže na webu Hrady.cz
Vodní nádrž Vřesník

Vodní nádrž Vřesník je vyrovnávací nádrž na řece Želivce, která se nachází necelý kilometr východně od Želiva v okrese Pelhřimov v Kraji Vysočina. Byla vybudována během let 1925–1928 na 55,23 říčním kilometru mezi Želivem a osadou Vřesník. Délka hráze v koruně činí 78,7 m. Vodní režim Průměrný dlouhodobý roční průtok (Qa) k profilu hráze činí 2,58 m³/s. Stoletá voda (Q100) zde dosahuje 151 m³/s. Využití Nádrž slouží k částečnému vyrovnání průtoků pod elektrárnou Sedlice. Od roku 1983 je součástí tohoto vodního díla malá vodní elektrárna, která je osazena třemi Kaplanovými turbínami o výkonu 160 kW. Nádrž se též využívá pro rekreační účely. Odkazy Reference Literatura Vojtěch Broža a kolektiv, Přehrady Čech, Moravy a Slezska. Liberec: Knihy 555, 2005. ISBN 80-86660-11-7 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Vřesník na Wikimedia Commons VD Vřesník – aktuální vodní stav na stránkách Povodí Vltavy Archivováno 7. 8. 2015 na Wayback Machine.
Zlatý chlum

Zlatý chlum, často psaný též Zlatý Chlum (německy Goldkoppe; 892 m n. m.) je vrchol v České republice ležící v Zlatohorské vrchovině zhruba 2,5 km vsv. od okresního města Jeseník. Často uváděná výška 875 m se týká kóty při rozhledně. Vlastní vrchol hory se však nalézá od věže asi 200 m jihovýchodně a dle základní topografické mapy ČR 1 : 5 000 dosahuje výšky 891,7 m n. m. Poblíž vrcholu se nachází rozhledna, otevřená roku 1899, s výhledem na Jeseníky a do Polska. Okolo Zlatého chlumu vede Hornická naučná stezka. Vrchol hory a severní polovina včetně rozhledny katastrálně přísluší k obci Česká Ves, jižní část spadá pod obec Mikulovice, západní úbočí kolem Turistického pramene pak k městu Jeseník. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zlatý chlum na Wikimedia Commons Reference
Zlatý Chlum

Der Zlatý Chlum (deutsch Goldkoppe) ist ein Berg mit 875 m Höhe im Altvatergebirge in Tschechien. Er erhebt sich nordöstlich der Stadt Jeseník über dem Tal der Bělá. Weitere angrenzende Orte sind Česká Ves und Chebzí. Auf dem Gipfel befindet sich die Freiwaldauer Warte (Frývaldovská stráž), ein runder Aussichtsturm von 26 m Höhe. Geschichte Der Name Goldkoppe geht auf die Gold- und Silberförderung des Kaufmanngeschlechts der Fugger im 15. und 16. Jahrhundert zurück. Bis ins 19. Jahrhundert gab es erfolglose Versuche die Goldförderung wieder in Gang zu bringen. Mit der Gründung des Mährisch-Schlesischen Sudetengebirgsverein (MSSGV) am 26. April 1881 begann die touristische Erschließung des umliegenden Gebirges zunächst mit Aktivitäten zum Wegebau und dem Verfassen von touristischer Literatur nebst der Herausgabe einer Zeitschrift. Später begann der Bau erster Berghütten und im Anschluss daran von Aussichtstürmen. Der Verein hatte in einem Jahr bereits 950 Mitglieder in 10 Ortsektionen. Eine der aktivsten war die Freiwaldauer Sektion, die auf der Goldkoppe einen Bau eines Aussichtsturm projektierten. Das Bauprojekt wurde von Eduard Zelenka, dem Direktor der Steinfachschule Saubsdorf, entwickelt. Die Baumeister Alois Nitsche und Franz Gröger wurden mit der Bausumme von 8501 Gulden beauftragt und sie begannen am 8. August 1898 mit dem Bauwerk. Das Baumaterial, die Natursteine und der Sand wurde an Ort und Stelle gewonnen, wobei teilweise Sand aus Sandhübel herantransportiert wurde. Bei der Auswahl der Ziegel wurde auf Qualität geachtet und von der Ziegelei in Tschauschwitz (heute Suszkowice in Polen) gekauft. Nach 13-monatiger Bautätigkeit, am 3. September 1899, wurde der Aussichtsturm durch den Mitbegründer des MSSGV und Schuldirektor, Adolf Kettner, in Betrieb genommen. Dieser Aussichtsturm ist, neben dem auf der Bischofskoppe mit 18 m, der zweite Turm, der in den Sudeten noch im Betrieb ist. Die Aussichtstürme auf dem Glatzer Schneeberg mit 33,5 m Höhe, und auf dem Altvater mit 32,5 m Höhe sind nicht mehr in Betrieb. Aussicht Vom Aussichtsturm des Zlatý Chlum bietet sich ein Blick auf Jeseník und Umgebung. Im Osten kann die Bischofskoppe (888 m) mit ihrem Aussichtsturm gesehen werden, der an der tschechisch-polnischen Grenze steht. Nach Osten zieht sich der Querberg (Příčný vrch; 975 m) und das Bärenhügelland (Medvědská hornatina) mit dem Urlich (Orlík; 1204 m) bis zum Altvater (Praděd; 1492 m) hin. Im Süden ist der Klein Vater (Malý Děd; 1355 m) zu sehen und hinter den Seebergen (Jezerniky) und dem Roten-Berg-Pass befinden sich der Rote Berg (Červená hora; 1333 m), Glaseberg (Keprník; 1423 m) und Hochschar (Šerák; 1351 m). Die Grulicher Schneeberge (Králický Sněžník; 1423 m) schließen sich an und im Westen ist das Reichensteiner Gebirge (Rychlebskě hory) mit dem Fichtlich (Smrk; 1125 m) zu sehen. In Richtung Gemärke (Na Pomezí; 576 m) und Gräfenberg (Lázně Jeseník) tauchen der Brunnenberg (Studniční vrch; 992 m), der Falkenberg (Sokolí vrch; 967 m) und der Křemenáč (735 m)auf. Im Norden sind das Biele-Tal und die Sandgruben von Písečná (Sandhübel), der Ort Saubsdorf und die Ebenen Polens zu sehen.
Zlatý Chlum

Zlatý chlum (niem. Goldkoppe) – szczyt o wysokości 891 m n.p.m., w paśmie Gór Opawskich (czes. Zlatohorská vrchovina), w Czechach górujący nad miastem Jesionik (czes. Jeseník). W latach 1505–1580 na jej zboczach znajdowały się kopalnie Fuggerów. Od 1853 w odległości około 200 m od szczytu stała chatka dla turystów, z czasem popadająca w ruinę. W 1899 obok niej stanęła wieża widokowa Freiwaldauer Warte o wysokości 29 m, a wkrótce potem schronisko im. Adolfa Medritzera, leśniczego dóbr biskupich, do których należał ten teren. Oba obiekty wybudowało Morawsko–Śląskie Sudeckie Towarzystwo Górskie (niem. Mährisch–Schlesischer Sudetengebirgsverein (MSSGV)). Wieża widokowa na Zlatým Chlumie działa nadal, natomiast schronisko zostało opuszczone i zdewastowane po II wojnie światowej, a ostatecznie spłonęło w 1955. Przypisy
Zlatý vrch

Der Zlatý vrch (deutsch Goldberg) (657 m) ist ein Berg im Lausitzer Gebirge in Nordböhmen (Tschechien). An der Ost- und Südseite hat ein bis 1973 betriebener Steinbruch den Berg ernsthaft in seiner Substanz gefährdet. Wegen der dabei freigelegten Basaltsäulen und des markanten Gipfelbereiches wurde der Berg als Nationales Naturdenkmal auf 4,13 ha im Jahre 1964 erneut unter Schutz gestellt. Lage und Umgebung Der Zlatý vrch befindet sich am Hauptkamm des Lausitzer Gebirges etwa 5 km nordöstlich von Česká Kamenice (Böhmisch Kamnitz). Unmittelbar am Fuße liegt das kleine Dorf Líska (Hasel), ein Ortsteil von Česká Kamenice. Nordwestlich, schon am Übergang zur Böhmischen Schweiz, überragt der mächtige Studenec (Kaltenberg) die Landschaft am Zlatý vrch. Geschichte Der Abbau der Basaltsäulen wurde 1940 eingestellt und als Naturdenkmal zusammen mit dem Stříbrný vrch (Silberberg) ausgewiesen, aber noch vor Ende des Zweiten Weltkrieges begann der Steinbruchbetrieb wieder, der auch danach weitergeführt wurde. Endgültig wurde das Brechen der Basaltsäulen am 27. November 1973 beendet. Wege zum Gipfel Der Berg liegt am rot markierten Kammweg (Europäischer Fernwanderweg E3) im Lausitzer Gebirge, eine markierte Abzweigung führt zum ehemaligen Steinbruch an der Ostseite. Der Gipfelbereich steht unter Naturschutz und ist deshalb nicht zugänglich. Weblinks Seite über den Zlatý vrch
Zlatý vrch

Zlatý vrch är en kulle i Tjeckien. Den ligger i regionen Ústí nad Labem, i den norra delen av landet, 80 km norr om huvudstaden Prag. Toppen på Zlatý vrch är 657 meter över havet, eller 79 meter över den omgivande terrängen. Bredden vid basen är 0,48 km. Terrängen runt Zlatý vrch är huvudsakligen lite kuperad.Runt Zlatý vrch är det tätbefolkat, med 459 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Děčín, 18,1 km väster om Zlatý vrch. I omgivningarna runt Zlatý vrch växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
Kostel svaté Anny (Boží Dar)

Kostel svaté Anny (německy Kirche St. Anna) v Božím Daru je barokní církevní budova poblíž centra obce. Je to již třetí církevní stavba v historii tohoto horního města. Dne 17. ledna 1964 byl objekt zapsán na seznam kulturních památek. Dějiny kostela První církevní budovou na místě současného kostela byl dřevěný, raně renesanční kostelík zřejmě ze 30. let 16. století. Drsnému podnebí na hřebeni v nejvyšší části Krušných hor odolávala stavba jen stěží a postupem času zcela zchátrala. Na jejím místě roku 1593 byl postaven kamenný pozdně renesanční kostel neznámého autora. O rok později byl kostel osazen třemi zvony jáchymovského zvonaře Hanse Wildta, které byly přeneseny i do pozdějšího kostela, kde slouží dodnes. V letech 1605 až 1607 byla kostelu přistavěna nová zvonice. Z roku 1612 pochází cenná cínová křtitelnice jáchymovského cínaře Leonharda Dürra. V polovině 18. století kostel do základu vyhořel a zbytky spáleniště byly rozebrány. Současný kostel Podoba současného kostela pochází z roku 1771 a byl vystavěn na místě původního dřevěného svatostánku. Pozdně barokní kostel byl postaven podle návrhu pražského architekta a stavitele Filipa Hegera (ten byl mimo jiné také autorem radnice v nedalekém Jáchymově). Na konci 60. let 20. století byl stav nadále zpustlého kostela tak špatný, že musel být z bezpečnostních důvodů uzavřen pro veřejnost. Uvažovalo se o jeho zbourání, jako tomu bylo v případě kostelů v Ryžovně a Loučné. Proti tomu se však postavilo místní obyvatelstvo na odpor a plánovaná demolice byla odvolána. Později natřel páter František Krásenský z Jáchymova svépomocně střechu zavřeného kostela ochrannou barvou. V roce 2016 vypsalo město Boží Dar za účelem rekonstrukce a oprav kostela sv. Anny veřejnou sbírku. Zajímavosti Díky své poloze v nadmořské výšce asi 1020 m je to nejvýše položený kostel v Krušných horách a od doby, kdy Boží Dar získal městská práva, také jeden z nejvýše položených městských kostelů ve střední Evropě. Po šumavských kostelech sv. Štěpána na Kvildě a Nejsvětějšího Srdce Ježíšova v Nových Hutích je třetím nejvýše položeným kostelem v Česku. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku St. Anna (Boží Dar) na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Anny na Wikimedia Commons Jaroslav Vyčichlo: Boží Dar – kostel sv. Anny
Dolní hřbitov (Žďár nad Sázavou)

Dolní hřbitov ve Žďáru nad Sázavou je unikátně utvářeným barokním morovým hřbitovem vybudovaným roku 1709 podle projektu Jana Santiniho. Nachází se 350 metrů severozápadně od bývalého žďárského kláštera. Areál hřbitova je chráněn jako nemovitá kulturní památka České republiky. Historie V letech 1709–1715 byly východní Čechy postiženy několika vlnami morové epidemie. Opat kláštera Václav Vejmluva proti této hrozící epidemii provedl na klášterním panství řadu opatření, takže její průběh zde byl dosti mírný. Vybudování Dolního hřbitova bylo jedním z těchto opatření, avšak vzhledem k faktu, že nešlo o opatření jediné, nebyl prakticky využit. 25. září 1720 byl opat za příkladnou přípravu proti hrozící morové nákaze odměněn titulem císařského rady. Později byl hřbitov využíván pro běžné pohřby a v polovině 18. století již nedostačoval. Byl proto za opata Bernarda Henneta zvětšen. V nedávném období byl dříve poměrně zchátralý areál hřbitova kompletně rekonstruován. Popis Areál byl, vzhledem ke svému určení, vybudován na samém okraji klášterního komplexu, vzdálen obytné zástavby. Hřbitov byl vybudován jako centrální útvar a to tak, že je v jeho půdorysu zdůrazněno číslo tři jako odkaz na Nejsvětější Trojici. Původně se skládal z trojice shodných oválných kaplí, jejichž středy byly umístěny v rozích pomyslného rovnostranného trojúhelníka. Jižní kaple funguje též jako vstup. Mezi jednotlivými kaplemi probíhá křivkově – konvexně-konkávně tvarovaná hřbitovní zeď. Po pozdějším rozšíření půdorys začal lehce připomínal tvar lebky, což však nebylo původním Santiniho záměrem. Při pozdějším rozšíření hřbitova byl jeden celý úsek zdi odstraněn, byla doplněna čtvrtá, shodně utvářená kaple a dva nové úseky hřbitovní zdi, které jsou pouze konvexně vyduté. Odstraněný úsek zdi je dnes v trávníku náznakově rekonstruován. Doplnění hřbitova sice potlačilo původní symboliku, ale přesto poměrně organicky navázalo na tehdy již více než čtyřicet let staré architektonické řešení Jana Santiniho. Kaple, které jsou situovány příčně ke středu hřbitova jsou do jeho prostoru prolomeny trojicí shodně utvářených oblouků arkády. Zaklenuty jsou báňovými klenbami s trojbokými výsečemi odpovídajícími slepým obloukům členícím stěny. Architektonické tvarosloví kaplí je velmi jednoduché, ale nese typické znaky Santiniho architektonického projevu. Kaple mají mansardové střechy. Uprostřed původní části hřbitova stojí na trojúhelném soklu socha anděla posledního soudu, který je přisuzován Řehoři Thenymu jako dílo z doby kolem roku 1730. Nedávno byla však navržena možnost, že pochází už z roku 1709 a jeho autorem je Matěj Václav Jäckel. Podél obvodní zdi je umístěno 8 barokních soch světců, které do roku 2008 tvořily výzdobu mostu ve Žďáru nad Sázavou. V současné době již není hřbitov využíván k pochovávání a jeho plocha je pokryta trávníkem. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolní hřbitov na Wikimedia Commons Dolní hřbitov na serveru hrady.cz Archivováno 4. 3. 2012 na Wayback Machine.
Pestfriedhof (Žďár nad Sázavou)

Der Pestfriedhof von Žďár nad Sázavou, tschechisch Dolní (=Unterer) hřbitov ve Žďáru nad Sázavou, ist ein einzigartiger barocker Friedhof, angelegt im Jahr 1709 vom böhmischen Architekten Johann Blasius Santini-Aichl. Der Pestfriedhof liegt 350 m nordwestlich des ehemaligen Žďár’schen Zisterzienser-Klosters. Geschichte In den Jahren 1709–1715 wurde Ostböhmen von mehreren Wellen der Pest betroffen. Abt Václav Vejmluva traf Maßnahmen gegen die drohende Epidemie in den klösterlichen Besitzungen in Žďár, die Erfolge waren jedoch bescheiden. Der Bau des Unteren Friedhofs war eine dieser Maßnahmen. Am 25. September 1720 wurde der Friedhof gegen die Pest auf kaiserlichen Rat hin eröffnet. Später war der Friedhof für die Bestattungen im 18. Jahrhundert nicht mehr ausreichend. Er wurde deshalb von Abt Bernhard Hennet erweitert. In jüngster Zeit wurde der zuvor heruntergekommene Friedhof komplett renoviert. Beschreibung Der Standort wurde am Rande der Klosteranlage ausgewählt, in einiger Entfernung von den Wohngebäuden. Der Friedhof wurde als eine zentrale Einheit angelegt, so dass drei Abschnitte als Verweis auf die Dreifaltigkeit und die örtliche Dreifaltigkeitskirche gebaut wurden. Es gab drei identische Kapellen, die in den Ecken vom Zentrum gleich weit entfernt waren. Die südliche Kapelle diente auch als Eingang. Zwischen den verschiedenen Kapellen verlief die gekrümmte Friedhofsmauer in konvex-konkaven Kurven. Bei einer späteren Erweiterung des Friedhofs wurde die vierte Kapelle eingefügt, wozu ein Teil der Mauer entfernt werden musste. Die neue Mauer ist nur noch konkav geformt. Der entfernte Teil der Mauer ist jetzt im Rasen skizzenhaft wiedergegeben. Der Friedhof zeigt nicht mehr die trinitarische Symbolik, sondern eine organische Weiterentwicklung der mehr als vierzig Jahre älteren architektonische Gestaltung von Johann Santini. Die Kapelle liegt in einer Seitenmitte des Friedhofs. Sie ist mit ihrem Mansarddach sehr schlicht gehalten, trägt aber die typischen Merkmale des architektonischen Ausdrucks von Santini. Die Statue des Engels beim Jüngsten Gericht ist zurückzuführen auf Řehoř (Gregor) Theny. Sie dürfte aus der Zeit um 1730 stammen. Nach neueren Feststellungen könnte sie auch im Jahr 1709 von Mathias Wenzel Jäckel errichtet worden sein. Heute finden auf dem Friedhof keine Beerdigungen mehr statt und der Boden ist mit Gras bedeckt. Weblinks Dolní hřbitov, Žďár nad Sázavou de.czech-unesco.org: Stadtbesichtigung Einzelnachweise