NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fontanna Ariona w Ołomuńcu

Fontanna Ariona (cz. Ariónova kašna) – współczesna fontanna w południowo-zachodnim narożniku Górnego Rynku (cz. Horní náměstí) w Ołomuńcu na Morawach w Czechach. Pierwotnie planowana była jako kolejna barokowa fontanna, mająca w pierwszej połowie XVIII w. upiększyć centrum Ołomuńca, lecz jej budowa nie doszła do skutku. Pomysł odżył jeszcze raz w XIX w., jednak również nie doczekał się realizacji. W 1995 r. budowa fontanny znalazła się w programie rekonstrukcji Górnego Rynku, lecz przeszkodziła temu wielka powódź w 1997 r. Ostatecznie fontanna powstała kilka lat później, a jej uroczyste oddanie do użytku miało miejsce 27 września 2002 r. Jej autorem jest pochodzący z Ołomuńca znany rzeźbiarz, mieszkający obecnie we Francji, Ivan Theimer. Tematem grupy rzeźb jest opowieść o na wpół mitycznym poecie i kitarzyście greckim Arionie. Według niej po napaści piratów na statek, którym płynął z Sycylii do Koryntu, Arion został cudownie ocalony przez delfiny, które ukochały sobie jego śpiew. Owalny basen fontanny, wykonany z takiego samego piaskowca jak starsze fontanny barokowe, jest wgłębiony w podłoże. Na nim rozmieszczone są trzy grupy rzeźb: centralna – alegoryczny obelisk posadowiony na skorupie wielkiego żółwia, boczne – postaci dwójki dzieci, stojących na mniejszych żółwiach oraz postać Ariona z delfinem. Woda tryska do basenu z szeregu otworów w obelisku, z pyska delfina oraz z pyszczka ryby i z muszli, trzymanych przez dzieci. Wszystkie elementy są pokryte drobnym, dekoracyjnym ornamentem w formie detali figuralnych lub napisów, sławiących Ołomuniec i jego mieszkańców. Pojedyncze rzeźby, pokryte zielonkawą patyną, wykonało włoskie Studio di Archittetura w Lukce i Pietrasante. Koszt fontanny wyniósł ok. 20 mln koron czeskich. Czwarty żółw - "spacerujący" - znajduje się poza fontanną, kilka metrów poza jej obrysem i jest ulubionym miejscem fotografowania się turystów. Cała fontanna jest zwykle tłem dla fotografujących się par, nowo zaślubionych w mieszczącym się po sąsiedzku w Ratuszu Urzędzie Stanu Cywilnego. W 2005 r. instytucje sanitarno-epidemiologiczne oficjalnie zezwoliły na kąpanie się w basenie fontanny. Dzięki temu w upalne dni jest ona ulubionym miejscem zabaw dzieci, a Ołomuniec – jedynym miastem Czech z publicznym kąpieliskiem na Rynku. Bibliografia Schindler Antonín: Tajemná Olomouc III. aneb Olomouc jak ji neznáte, wyd. Votobia, s. r. o., Olomouc 2003, s. 63-72, ISBN 80-7220-147-6; Zatloukal Pavel: Sedmá olomoucká kašna, wyd. Olomouc 2000, ISBN 978-80-85227-43-6.
Kamienica pod Złotym Jeleniem w Ołomuńcu

Kamienica „Pod Złotym Jeleniem” (czes. měšťanský dům U Zlatého jelena) – zabytkowa kamienica w Ołomuńcu, zajmująca narożnik wydłużonej, północnej części Dolnego Rynku (czes. Dolní náměstí nr 1) oraz Górnego Rynku (czes. Horní náměstí). Znajduje się w kompleksie dawnych 15 uprzywilejowanych domów kupieckich, nazywanych Pod Bohatými krámy (Pod Bogatymi Kramami), wzmiankowanych już w 1362 r. Dzisiejsza duża, narożna kamienica powstała na terenie dwóch połączonych, średniowiecznych parcel. Pozostałością dawnej zabudowy są gotyckie i renesansowe piwnice, a także pomieszczenia parteru, nakryte późnogotyckimi sklepieniami sieciowymi z XV w. z jednym polem późnogotyckiego, ceglanego sklepienia żebrowego. Renesansowa przebudowa w końcu XVI w. wzbogaciła obiekt o otwarte podcienia i narożny, półokrągły wykusz obejmujący drugą i trzecią kondygnację budynku. Późnobarokowa fasada z XVIII w. została częściowo przebudowana w stylu klasycystycznym przy okazji nadbudowy trzeciego piętra w XIX w. Domowy znak („Złoty jeleń”) na wykuszu pojawił się po roku 1739, kiedy właścicielem posesji był Tobiasz Hirsch (niem. hirsch = jeleń). Bibliografia Olomouc. Turistický průvodce. Ediční rada Městského národního vẏboru v Olomouci, Olomouc 1974.
Lesní hřbitov (Zlín)

Lesní hřbitov ve Zlíně je ústředním zlínským hřbitovem a nachází se 3 kilometry jižně od zlínského zámku, v ulici Filmová v lese mezi místními částmi U Majáku a Kudlov. Byl založen na ploše 20 hektarů. Historie Návrh na založení Lesního hřbitova podal 20. června 1930 městskému zastupitelstvu zlínský starosta Tomáš Baťa. Jeho založení bylo povoleno následující rok Okresním úřadem v Uherském Hradišti. Projekt vyšel z ateliéru architekta Františka Gahury, veden Tomášem Baťou, který se inspiroval podobnými hřbitovy ve Spojených státech amerických a také lesním hřbitovem v Boru u České Lípy (1909). Hřbitov byl vysvěcen roku 1932 Janem Hejčlem. Prvním pochovaným byl Rudolf Gerbec, syn Rudolfa Gerbeca, lékaře rodiny Baťů. Tomáš Baťa zde byl pohřben již 14. července téhož roku. O dva roky později byla vybudována nová přístupová cesta. Les na hřbitově je smíšený ve stáří 80 až 100 let a je veden jako les zvláštního určení. Na hřbitově je evidováno 11583 hrobových míst, z toho do země 2733, urnových 3365 a vsypových 4464. Krematorium Krematorium ve Zlíně bylo otevřeno v dubnu 1978. Projekt zpracoval akademický architekt Jiří Čančík, vedoucím stavby byl ing. Petr Pinkava, dodavatelem národní podnik Průmyslové stavby Gottwaldov. Budova je umístěna v severozápadní části hřbitova u hlavního vchodu a má tři objekty – obřadní síň se skleněnými obvodovými zdmi a dvě provozní budovy. Osobnosti Na lesním hřbitově jsou pohřbeny tyto osobnosti: Antonín Baťa starší (1844 – 1905) – podnikatel (ostatky přeneseny) Antonín Baťa (1874 – 1908) – podnikatel (ostatky přeneseny) Tomáš Baťa (1876 – 1932) – podnikatel Marie Baťová (1893 – 1954) – manželka T. Bati Luděk Čajka (1963 – 1990) – hokejista Miroslav Drofa (1908 – 1984) – zlínský architekt František Lýdie Gahura (1891 – 1958) – architekt a sochař Josef Hlavnička (1897 – 1943) – manažer, ředitel Baťových závodů Ivan Kolařík (1920 – 1942) – voják, příslušník výsadku Out Distance František Králík (1942 – 1974) – házenkář Jaroslav Novotný (1903 – 1976) – filmový režisér Karel Rachůnek (1979 – 2011) – hokejista Anna Štěpánková–Železníková (1915 – 1983) – sportovní a akrobatická pilotka Hermína Týrlová (1900 – 1993) – scenáristka, režisérka a animátorka Karel Zeman (1910 – 1989) – filmový režisér, výtvarník, loutkář, animátor a reklamní grafik Miroslav Zikmund (1919 – 2021) – cestovatel, spisovatel, novinář, fotograf, kameraman Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lesní hřbitov ve Zlíně na Wikimedia Commons
Waldfriedhof Zlín

Der Waldfriedhof Zlín (tschechisch: Lesní hřbitov ve Zlíně) ist der Zentralfriedhof der Stadt Zlín in Tschechien. Er hat eine Ausdehnung von 21 ha und liegt drei Kilometer südlich des Stadtzentrums von Zlín. Geographie Der Friedhof befindet sich zwischen Zlín und Březnice auf einer Kuppe im Wisowitzer Bergland. Westlich führt die Straße II/497 von Zlín nach Uherské Hradiště vorbei. Nördlich erhebt sich der Barabaš (410 m), im Osten der Záhumenní (462 m), südwestlich der Balaš (386 m) und im Nordwesten die Tlustá horá (458 m). Umliegende Ortschaften sind Zlín im Norden, Kudlov im Nordosten, Fabiánka im Osten, Březnice im Süden, Záhutí im Südwesten und U Majáku im Westen. Geschichte Auf Initiative des Stadtarztes Rudolf Gerbec legte der Zlíner Unternehmer und Bürgermeister Tomáš Baťa am 20. Juni 1930 den Stadtverordneten einen von František Lydie Gahura entworfenen Plan zur Errichtung eines Zentralfriedhofes für die stark prosperierende Industriestadt vor. Dieser sollte außerhalb der Stadt in einer ruhigen Lage entstehen und für die Bestattungen der nächsten hundert Jahre ausreichend Platz bieten. Die Anlage mit rostförmigem Grundriss wurde für 30.000 Grabstätten in Erdbestattung konzipiert, wobei eine Liegezeit von 15 Jahren bis zur vollständigen Verwesung der Leichen angesetzt wurde. Inspiriert wurde der Architekt dabei durch den Waldfriedhof im nordböhmischen Haida und durch amerikanische Friedhöfe. Nach der Genehmigung des Vorhabens durch die Bezirksverwaltung Uherské Hradiště wurde 1931 mit der Anlegung begonnen. Am Schnittpunkt der Achsen entstand ein Steinkreuz mit einer Figur des Gekreuzigten. Zu Allerseelen 1932 wurde der Friedhof feierlich geweiht. Zuvor erfolgten bereits die ersten Bestattungen. Der erste Beigesetzte war der Sohn des Stadtarztes Rudolf Gerbec. Am 14. Juli 1932 wurden nach einem tödlichen Absturz Tomáš Baťa und sein Pilot Jindřich Brouček beigesetzt. Ihre nebeneinander liegenden Grabstätten mit schlichten Grabplatten aus schwarzem Granit wurden von František Lydie Gahura gestaltet. Im Jahre 1934 wurde von der Bezirksstraße zum Friedhof ein Fahrweg angelegt. Nach Plänen des Architekten Jiři Čančík entstand 1978 auf dem Friedhof das Krematorium der Stadt Gottwaldov – heute wieder Zlín. Heute ist der Friedhof mit einem 80–100-jährigen Mischwald bestanden, der außerhalb der durch Grabstätten genutzten Flächen als städtischer Wirtschaftswald dient. Von den derzeit 11.500 Grabstätten sind 4600 Erdbestattungsgräber, 2500 Urnengräber und 4500 Gemeinschaftsplätze. Gräber Folgende bekannte Persönlichkeiten liegen auf dem Friedhof begraben: Tomáš Baťa (1876–1932), Unternehmer und Gründer des Baťa-Konzern Rudolf Gerbec (1871–1935), Arzt und Sozialreformer, Leiter des Sozialwerkes des Baťa-Konzerns František Lydie Gahura (1891–1958), Architekt Karel Zeman (1910–1989), Filmregisseur Hermína Týrlová (1900–1993), Regisseurin und Trickfilmproduzentin Karel Rachůnek (1979–2011), Eishockeyspieler Weblinks Website (tschechisch)
Wallfahrtskirche Křtiny

Die Wallfahrtskirche der Jungfrau Maria in Křtiny (tschechisch Poutní kostel Jména Panny Marie ve Křtinách) ist eine Wallfahrtskirche in Křtiny bei Brünn in Tschechien. Beschreibung Křtiny ist eine stark besuchte Wallfahrtsstätte, die sich in einem bewaldeten Tal in der Nähe von Blansko befindet. Der mächtige Kirchenbau hat einen kreuzförmigen Grundriss mit einer monumentalen Kuppel. Er wurde 1712 bis 1750 von Franz Ritz aus Brünn erbaut. Entworfen wurde der Bau vom Architekten Jan Blažej Santini-Aichel. Das Kirchenschiff ist 65 Meter lang, 35 Meter hoch und breit. Die Kirche hat einen 73 Meter hohen Kirchturm und erhält Licht durch mehr als 30 Fenster. Im Mittelpunkt der Kirche steht der freistehende Hauptaltar umgeben von Pfeilern. Das Gnadenbild der Gottesgebärerin wird von Pilgern verehrt. Diese Marienstatue mit Jesuskind stammt aus dem 14. Jahrhundert und wurde später mit Barockornamenten ergänzt. Die Kirche ist mit einem Kuppelfresko des Johann Georg Etgens ausgestaltet. Als Bildhauer fungierte Andreas Schweigel. Das Hochaltarbild stammt von Josef Winterhalder der Jüngere, der Kreuzweg vom Jesuitenmaler Ignaz Raab. An der rechten Seite der Kirche befindet sich ein Umgang mit einer Kapelle der hl. Anna, der Schutzpatronin der Familie. Bilder Weblinks Homepage (cz)
Church of the Name of the Virgin Mary (Křtiny)

Church of the Name of the Virgin Mary (Czech: Kostel Jména Panny Marie) is a Roman Catholic church in Křtiny, South Moravian Region, Czech Republic. It is an important pilgrimage destination in Moravia and one of the most celebrated shrines in Central Europe. The church was designed by the famous architect Jan Santini Aichel and it was one of the last commissioned by him. It is an iconic masterpiece of so-called radical Baroque of Bohemia and Moravia, built as part of a complex of monastic buildings and summer residences of the Premonstratensian Zábrdovice Abbey, an order dedicated to the preaching and the exercising of pastoral ministry. Santini received the commission in 1711, under the patronage of bishop of Olomouc Maxmilian Hamilton and abbot Hugo Bartlicius, whose palace was behind in the slope. The temple was constructed in time of the rule of abbot Krištof Matuška. Gallery References Further reading Young, Michael. Santini-Aichel'S Design for the Baroque Convent at the Cistercian... New York: Columbia University Press, 1994. Kavička, Karel. Poutní a farní chrám Páně Jména Panny Marie ve Křtinách wit English Summary: Pilgrimageand Parish Temple of the name of The Blessed Virgin Mary in Křtiny. Brno, Kartuziánské nakladatelství 2014.ISBN 978-80-87864-17-3 Krsek, Ivo; Kudělka, Zdeněk; Stehlík, Miloš; Válka, Josef, Umění Baroka na Moravě a ve Slezsku (English abstract: Society and Baroque culture in Moravia p. 695). Prague, Academia 1996. ISBN 80-200-0540-4 Royt, Jan; Horyna, Mojmír; Hylík, Vladimír. Křtiny – Poutní kostel Jména Panny Marie. Historická společnost Starý Velehrad 1994 Kalina, Pavel. In opere gotico unicus: The Hybrid Architecture of Jan Blazej Santini-Aichel and Patterns of Memory in Post-Reformation Bohemia.Praha: UMENI-ART 58.1 (2010): 42-+. Horyna, Mojmír, J. B. Santini-Aichel – Život a dílo. Karolinum, Praha 1998, ISBN 80-7184-664-3 External links PEŃÁZ, Jan, Křtiny for foreigners - English Santini tour - English Křtiny u Brna Fotografie kostnice pod chrámem Jména Panny Marie ve Křtinách
Kostel Zvěstování Panny Marie (Beroun)

Kostel Zvěstování Panny Marie (či Zvěstování Přesvaté Bohorodice) je barokní sakrální stavba v Berouně. Jedná se o filiální kostel berounské římskokatolické farnosti, používaný ve 21. století k bohoslužbám české pravoslavné církve. Je chráněn jako kulturní památka České republiky.. Historie Kostel Zvěstování Panny Marie (titul je možno číst také christologicky jako Zvěstování Páně) byl vystavěn v roce 1525. Za třicetileté války byl těžce poškozen a v letech 1738–1744 barokně přestavěn. Dále byl opravován v 19. století a následně v 70. letech 20. století. Současnost Začátkem 21. století byl kostel propůjčen k bohoslužbám pravoslavné církvi. Na rozhraní lódě a presbytáře byl instalován ikonostas. Architektura Kostel je jednolodní obdélná stavba se skosenými nárožími a zúženým, trojboce uzavřeným presbytářem. Po stranách presbytáře je dvojice sakristií s oratořemi v patře. Lóď je sklenuta dvěma poli plackové klenby. Presbytář je sklenut českou plackou a konchou. Fasády kostela mají pseudobarokní podobu z 19. století. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost Beroun Pravoslavná církev v českých zemích a na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Zvěstování Panny Marie na Wikimedia Commons
Evangelický hřbitov v Karviné

Evangelický hřbitov v Karviné se nachází 6,5 kilometru jihozápadně od centra města v místní části Doly. Historie Evangelický (luterský) hřbitov byl založen roku 1903, kdy Evangelický hřbitovní spolek pro Karvinou a Solcu koupil od Józefa Krainy (1850–1934) a jeho manželky Evy pozemek mezi koloniemi Báňské a hutní společnosti Nový Jork a Mexiko. Hřbitov se následně neformálně označoval jako hřbitov »na Krainówce«. Hřbitovní kaple se zvonovou věží byla postavena stavitelem Hugo Königsbergrem roku 1906. Zvony byly pořízeny u firmy Schwalbe v Bílsku. Roku 1923 byl hřbitov rozšířen; rozšířená část hřbitova byla posvěcena 22. července 1923. V důsledku poddolování přestal být hřbitov ve druhé polovině 70. let 20. století užíván. Hřbitov i kaple jsou neudržovány a jsou v havarijním stavu. Koncem roku 2014 se horní dřevěná část věže zřítila do lodi kaple. V roce 2017 začali hřbitov dobrovolnicky udržovat členové Beerclubu. Roku 2021 byla na hřbitově odhalena rekonstruovaná pamětní tabule. Od téhož roku se o hřbitov stará spolek Olza Pro, který zahájil renovaci hřbitova. 8. června 2022 byla vytažena zřícená věž, která je nyní postavená vedle kaple a začala rekonstrukce základů a zdí. Tři bronzové zvony byly z věže kaple přeneseny do nově postavené zvonice vedle evangelické modlitebny v Karviné roku 1983. Vlastníkem hřbitova je Farní sbor Slezské církve evangelické augsburského vyznání v Karviné. Odkazy Reference Související články Seznam protestantských hřbitovů v Česku Evangelický hřbitov v Orlové Evangelický hřbitov ve Stonavě Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický hřbitov v Karviné na Wikimedia Commons Zaniklé obce a objekty: Karvinná 2 – Doly. ID 62072, ID 62077. Jan Kucharczyk, 8. 5. 2003. Zapomenuto.cz: Hřbitov Karviná-Doly. 23. 8. 2015. Novinky.cz: Lidé zapomněli na evangelický hřbitov v Karviné – Dolech. Pavel Jaňurek, 7. června 2011. Foto Ostrava: Zapomenutý hřbitov. ostravafoto.cz, 2016. TN Nova: Tajemná místa: K zapomenutému hřbitovu u Karviné nevede cesta iROZHLAS: "Díky uhlí vznikl, kvůli uhlí zanikl." Evangelický hřbitov v Karviné je v zapomnění už desítky let. 13. srpna 2018 Hřbitov na Billiongraves.com Galerie
Cmentarz ewangelicki w Karwinie

Cmentarz ewangelicki w Karwinie – nieczynny cmentarz ewangelicki w Karwinie, w dzielnicy Kopalnie (Doły), na Zaolziu w kraju morawsko-śląskim w Czechach. Historia Cmentarz ewangelicki w Karwinie został założony przez ewangelicką gminę cmentarną na potrzeby pochówków wiernych z Karwiny i Solcy w 1903 roku na ziemi podarowanej przez Józefa Krainę, kuratora orłowskiego zboru, oraz jego żonę Ewę. W podziękowaniu zapewniono Krainie bezpłatny pochówek na dowolnie wybranym wcześniej przez niego miejscu na cmentarzu. Na cmentarzu nie wybudowano obszernej kaplicy, ponieważ zborownicy planowali postawienie kościoła. Zdecydowano się na niewielkich rozmiarów marownię z wieżą. Kaplica została wybudowana w 1906 r. i poświęcona przez księdza seniora Andrzeja Krzywonia, księdza Andrzeja Źlika oraz księdza proboszcza Jerzego Rusnoka. W jej wieży zamontowano dzwony wyprodukowane przez przedsiębiorstwo Schwalbe z Bielska. Cmentarz rozszerzono w 1924 roku, osiągnął wtedy ponad 6000 m² powierzchni. Na skutek szkód górniczych cmentarz i kaplicę opuszczono. Urzędowego zamknięcia nekropolii dokonano w latach 60. XX wieku. Apelowano o przenoszenie grobów na pozostałe cmentarze, jednak część opiekunów grobów nie zdecydowała się na przenosiny mogił. Drewniana wieża kaplicy zawaliła się na przełomie lat 2014–2015 do jej wnętrza. Właścicielem cmentarza pozostaje Zbór Śląskiego Kościoła Ewangelickiego Augsburskiego Wyznania w Karwinie. Przypisy Bibliografia jot, Cmentarz "na Krainówce", "Głos Ludu" 14.10.2017, s. 10 Linki zewnętrzne Jarosław jot-Drużycki, Zaolzie: Zapomniany cmentarz ewangelicki w Karwinie www.salon24.pl/u/kurjer/ [dostęp 2018-07-16] Karwina - Opuszczony cmentarz ewangelicki www.eksploratorzy.com.pl [dostęp 2018-07-16] Hřbitov Karviná-Doly www.zapomenuto.cz [dostęp 2018-07-16] Zaolzie: Ostatnie sprzątanie cmentarza ewangelickiego w starej Karwiniewww.ox.pl [dostęp 2018-07-16]
Kostel svatého Matěje (Hruštice)

Římskokatolický filiální kostel svatého Matěje v Hrušticích je sakrální stavba stojící na hřbitově nad městskou částí Turnova. Od roku 1964 je kostel chráněn jako kulturní památka. Historie Původně gotický kostel byl ve střechách zbarokizován v 1. polovině 18. století. V klenbách a přízemí byl zbarokizován po požáru v roce 1894. Architektura Jedná se o jednolodní obdélnou stavbu se čtvercovým presbytářem, při kterém se nachází na severu čtvercová sakristie sklenutá křížovou klenbou. Mohutná západní věž je hranolová, jednopatrová. Zevně se na kostele nacházejí lizény, ve třech osách okna, která jsou segmentově uzavřená. V lodi je kazetový strop. V presbytáři se nachází valená klenba s lunetami. Zařízení Zařízení kostela je novorenesanční. Hlavní oltářní obraz sv. Matěje pochází od Josefa Matthausera z roku 1894. Zařízení bylo pořízené po požáru v roce 1894. Ze starého zařízení, z období před požárem, se zachovaly jen rokokové sochy sv. Petra a sv. Pavla ze 2. poloviny 18. století a volné polychromované plastiky sv. Ludmily a sv. Anežky, které jsou umístěny na konzolách v hlavní lodi. Tyto plastiky pocházejí z 1. poloviny 18. století. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Matěje na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb ve filiálním kostele sv. Matěje, Hruštice (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby ve filiálním kostele sv. Matěje; Hruštice, Turnov na webu církev.cz/bohoslužby
Kostel svatého Michaela archanděla (Mělnické Vtelno)

Římskokatolický filiální kostel svatého Michaela archanděla v Mělnickém Vtelnu je barokní sakrální stavba stojící ve východní části návse v centru obce. Nachází se uprostřed církevního areálu dohromady s márnicí a ohradní zdí se schodištěm. Spolu s evangelickým kostelem ve východní části obce je dominantou Mělnického Vtelna. Od roku 1966 je kostel chráněn jako kulturní památka. Historie Původní dřevěný kostel je doložen již v roce 1260. Ve 14. století byl kostelem farním. V roce 1760 začal být budován nový zděný barokní kostel. Podle nedoložených zpráv byl novým kostelem obestavěn starý dřevěný kostel, ve kterém i během stavby se konaly bohoslužby. Teprve až po dostavění nového kostela byl dřevěný kostel vybourán. Ze starého kostela do nového byly rovněž přeneseny původní zvony. Ty byly zrekvírovány až během druhé světové války. V druhé polovině 20. století kostel začal chátrat. Po roce 1990 však bylo přikročeno k jeho záchraně a v roce 1995 byla jeho rekonstrukce dokončena. Architektura Jedná se o jednolodní obdélnou stavbu s obdélným presbytářem. Uvnitř je segmentově, vně trojboce ukončen. Po jeho severní straně se nachází obdélná sakristie. Průčelí má zkosená nároží a střední rizalit. Členěno je pilastry a prolomeno obdélným portálem a oknem s polokruhovým záklenkem se supraportou se stříškovou římsou. Průčelí je ukončeno kladím. Římsa kladí vybíhá nad středním rizalitem v trojúhelném štítě. Z nízkého atikového pásma vyrůstá hranolová věž s pilastry. Hranolová věž má polokruhově ukončená okna a mansardovou báň. Boční fasády člení lizény a obdélná okna se segmentovým záklenkem. Presbytář je sklenut plackou a v závěru pak konchou. Loď má valenou klenbu s lunetami. Podvěží je sklenuto valenou klenbou se stýkajícími se lunetami. Sakristie je sklenuta valeně s lunetami. Zařízení Hlavní oltář je barokní z 18. století. Nachází se na něm obraz Oslava Panny Marie z počátku 18. století, predella s rokokovým tabernáklem s barokní soškou Piety. Dva boční rokokové oltáře Krista a Panny Marie jsou doplněny novějšími sochami. Kazatelna je rokoková z 2. poloviny 18. století. Lavice s akantem a stuhou pocházejí ze druhého desetiletí 18. století. Pozdně gotická Madona je ze 16. století. V kostele je reliéf Poslední večeře z počátku 17. století. Pod kruchtou jsou dva rokokové obrazy světců. Cínová křtitelnice ze 16. století je doplněna barokní sochou sv. Jana Křtitele z 18. století. Do kostelní stěny jsou vsazeny dva znakové náhrobníky Mikuláše a Doroty Vtelenských z let 1612 a 1613. Okolí kostela Kolem kostela je hřbitov, na kterém se nachází márnice z roku 1766. Je čtvercová se zkosenými nárožími. Sklenutá je klášterní klenbou. Vedle kostela stojí školní budova z roku 1819, kterou navštěvoval Miroslav Tyrš a v roce 1931 mu zde byla odhalena pamětní deska. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Michaela archanděla na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Michaela archanděla, Mělnické Vtelno (katalog biskupství litoměřického) Kostel sv. Michaela archanděla v Mělnickém Vtelnu na webu Hrady.cz