NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cmentarz Záběhlicki

Cmentarz Záběhlicki (czes. Záběhlický hřbitov) – cmentarz położony w stolicy Czech w dzielnicy Praga 10 Záběhlice pomiędzy ulicami Břečťanová i Jabloňová. Cmentarz powstał w połowie XIX wieku jako nowy obszar grzebalny, który miał zastąpić likwidowaną nekropolię sąsiadującą z kościołem Narodzenia Panny Marii w Záběhlicach. Najstarsze nagrobki pochodzą z okresu bezpośrednio po otwarciu cmentarza, do największych należy grobowiec rodziny miejscowego posiadacza ziemskiego Václava Černego. Ok. 1970 ze względów sanitarnych władze przestały wydawać pozwolenia na pochówki, w związku z czym cmentarz został uznany za zamknięty i przeznaczony do likwidacji. W 2001 ostatecznie zaniechano realizacji tych planów i dopuszczono pochówki urnowe. Obecnie na cmentarzu znajdują się cztery kwatery grobów całkowitych oraz 31 242 groby urnowe. Przypisy Bibliografia Petr Kovařík "Klíč k pražským hřbitovům" Wydawnictwo Lidové noviny, Praha 2001. s. 369. ISBN 80-7106-486-6.
Újezdský hřbitov

Újezdský hřbitov se nachází v Praze 9 v městské čtvrti Újezd nad Lesy v ulici Zaříčanská. Má rozlohu menší než 0,3 hektaru a leží jižně od obce v poli po pravé straně silnice z Újezda do Sibřiny. Historie Původní hřbitov v Újezdě byl při zaniklém kostele svatého Bartoloměje (zbořen roku 1807). Současný hřbitov byl založen roku 1940, což dosvědčuje nápis na vstupní bráně. Vstupní brána se nachází v severní části, od ní vede jižním směrem hlavní cesta. Uprostřed této cesty stojí dřevěný kříž, vpravo od něj je pomník obětem obou světových válek. Nejstarší hroby jsou v pravé přední části hřbitova, v levé části hřbitova vzadu jsou hroby urnové, kolumbárium bylo založeno při zadní jižní a levé východní zdi. Kostel svatého Bartoloměje Kostel je připomínán již ve 14. století. Po třicetileté válce ves zcela zanikla a osidlována byla pomalu. Nejstarší domky nového osídlení stavěli domkaři podél ulice Staroújezdská, která směřuje do obce Koloděje. Po zániku farnosti byl Újezd přifařen k Uhříněvsi. Kostel byl roku 1807 zbořen a hřbitov zrušen poté, kdy v Kolodějích téhož roku postavili kostel Povýšení svatého Kříže, kam se po obnovení vsi pohřbívalo. Pozemky pod zrušeným kostelem a hřbitovem byly odprodány domkařům, pozemek zaniklého hřbitova připadl domu čp. 22. Nalezené ostatky jsou pohřbené na kolodějském hřbitově. Údajně byl na stavbu kolodějského kostela použit materiál ze zbořeného újezdského kostela. Dochoval se zde též obraz svatého Bartoloměje a zvon z roku 1486 (jeden ze tří převezených). Odkazy Reference Literatura KOVAŘÍK, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. S. 196 – 197. PODLAHA, Antonín. Posvátná místa Království českého: dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katolické víry a nábožnosti v Království českém. Řada první, Arcidiecese Pražská. V Praze: Nákladem dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1907. Knih Dědictví Svatojanského číslo 97. Podíl údů Dědictví Svatojanského na rok 1907. Díl 1. S. 169. Dostupné z WWW. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Újezdský hřbitov na Wikimedia Commons Spolek pro vojenská pietní místa: Praha 21, Zaříčanská. Marek Skýpala, 18. 10. 2012.
Cmentarz Újezdski

Cmentarz Újezdski (czes. Újezdský hřbitov) – cmentarz położony w stolicy Czech w dzielnicy Praga 21 (Újezd nad Lesy) przy ulicy Zaříčanskiej. Historia Dawny Cmentarz Újezdski otaczał nieistniejący obecnie kościół św. Bartłomieja, który został zburzony w 1807. Obecna nekropolia powstała w 1940, upamiętnia to napis na budynku bramnym. W środkowej części cmentarza znajduje się drewniany krzyż, a na prawo od niego pomnik poświęcony ofiarom obu wojen światowych. Po przeciwnej stronie znajduje się najstarsza część grzebalna, a w południowej i wschodniej części wybudowano kolumbaria. Historia kościoła św. Bartłomieja Świątynia była wymieniana w kronikach z XIV wieku, podczas wojny trzydziestoletniej wieś została całkowicie zniszczona i ponownie skolonizowana. Powstała wówczas zabudowa zlokalizowana wzdłuż drogi do wsi Koloděje, pod koniec XVIII wieku parafię przeniesiono do wsi Uhříněves. Niszczejący kościół rozebrano w 1807, zaprzestano wówczas pochówków. Funkcję grzebalną przejął cmentarz, który powstał wokół kościoła Krzyża Świętego w Kolodějach. Teren po dawnej świątyni został sprzedany, a wiele lat później wybudowano w tym miejscu dom. Znalezione szczątki i pozostałości pomników przeniesiono na Cmentarz Kolodějski. Podobno część materiałów budowlanych z rozbieranej świątyni użyto do budowy kościoła w Kolodějach, znajduje się tam przeniesiony podczas rozbiórki obraz św. Bartłomieja z 1486. Bibliografia Petr Kovařík "Klíč k pražským hřbitovům". Wydawnictwo Lidové noviny, Praha 2001. s. 196-197. ISBN 80-7106-486-6. Mapy ÚAZK: Koloděje: CPO evid. č: 3287-1. Mapový list č. VII. archivnimapy.cuzk.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-06-03)].
Evangelický kostel (Střešovice)

Evangelický kostel ve Střešovicích je modlitebna a sborový dům Farního sboru Českobratrské církve evangelické v Praze 6 – Střešovice. Budova z let 1937–1939 je dílem architekta Bohumíra Kozáka, člena zdejšího sboru, stojí na adrese náměstí Před bateriemi 950/22 na pozemku parcelního čísla 177 v katastrálním území Střešovice. Stavba byla v roce 1977 zapsána jako kulturní památka České republiky. Historie Výstavba kostela byla zahájena 7. června 1938. Kostel byl slavnostně otevřen dne 18. května 1939. Nicméně historie sboru ČCE v této části Prahy 6 sahá již do roku 1932, kdy byl založen v Břevnově a bohoslužby se konaly ve škole Na Marjánce. Pro potřeby nedělních biblických hodin a setkávání mládeže si sbor pronajímal třídu ve škole nebo prostory tělocvičny. Po zakoupení pozemku a výstavbě evangelického kostela v roce 1939 se centrum sboru přesunulo do Střešovic. Popis stavby Autor návrhu kostela, architekt Bohumír Kozák, byl členem sboru a v konstrukci kostela je patrná jeho inspirace tolerančními modlitebnami, které měly tvar stodoly. Zároveň se jedná o novodobou variaci na starokřesťanskou baziliku včetně zlaceného stropu a modré mozaiky v apsidě. V průčelí kostela s hlavním vchodem mírně předstupuje hranolovitá věž s hodinami a prosklenou zvonicí, zakončenou plechovou stanovou stříškou s evangelickým motivem kalichu a slunce. Půdorys kostela je obdélný, jednolodní se dvěma mělkými bočními loděmi, zakončený obdélnou apsidou se zlatavým prosklením. K jižní stěně boční lodi přiléhá budova fary se sborovou místností, kanceláří a bytem faráře. Stavba je kombinací železobetonových sloupů a pilířů věže s cihelným zdivem. Vnitřní vybavení navrhl architekt Kozák a zhotovil Jaroslav Dušek z Ruzyně. Studii na rozšíření kostela o severní křídlo hmotově shodné s farou vypracoval B. Kozák v letech 1946–1947. V roce 2005 návrh rozpracoval Josef Mareš a je stále aktuální. Evangelický kostel spolu s poblíž stojícím kostelem sv. Norberta tvoří výškové dominanty této části Střešovic. Odkazy Reference Literatura ŠKODA, Eduard. Pražské svatyně. Praha: Libri, 2002. 288 s. ISBN 80-7277-098-5. NEŠPOR, Zdeněk R. Encyklopedie moderních evangelických (a starokatolických) kostelů Čech, Moravy a českého Slezska. 1. vyd. Praha: Kalich, 2009. 561 s. ISBN 978-80-7017-129-5. Související články Bohumír Kozák Farní sbor Českobratrské církve evangelické v Praze 6 – Střešovice Střešovice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický kostel ve Střešovicích na Wikimedia Commons Farní sbor Českobratrské církve evangelické [online]. Foibos [cit. 2016-06-01]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-05-19. na stránkách Slavné stavby Prahy 6
Hamrníky (zámek)

Hamrnický zámeček, dříve Hamrnický dvůr (německy Hammerhof), je jedna z nejstarších staveb v blízkosti Mariánských Lázní. Nachází se mezi nádražím Mariánské Lázně a sídlem Hamrníky, v dnešním katastrálním území Úšovice. Objekt je památkově chráněn jako zámek Hammerhof, v současnosti je však v dezolátním stavu. Hamerský dvůr Záznam z roku 1657 uvádí existenci svobodného dvora na Kosím potoce, zvaného Froschhammer. Toto jméno bylo nejspíše převzato podle mlýna, který stál u Kosího potoka ještě před dvorem, resp. podle hamru, který zde byl ještě před ním. 22. března 1665 dvůr odkoupil tepelský klášter a po požáru jej dal opat kláštera Raymund I. Wilfert znovu vystavět jako Hammerhof, tj. Hamerský dvůr, Když v roce 1706 stavba znovu vyhořela, stavitel Kryštof Dientzenhofer nechal postavit v jihovýchodním cípu dvora zámeček a po dokončení stavby v roce 1708 získal přední trakt dvora název Villa Hammerhoviana. Stavbu vedl jeho polír Johann Wolfgang Braunbock. Zámeček po přestavbě v roce 1708 Nově vystavěný zámeček byl určen k rekreaci tepelských premonstrátů a byly zde prováděny i léčebné kúry. K tomuto léčení však byly využívány prameny z Františkových Lázní. Po otevření klášterních lázní přímo u pramenů, se zámeček stal častým místem výletů lázeňských hostů. Byl zde hostinec, kavárny a od lázní sem vedla silnice lemovaná kaštanovou alejí. V roce 1832 byl v okolí zámečku vybudován park, v němž byly pěšiny a lavičky. Do dnešních dnů z parku přetrval pouze Dub u Hamrnického zámečku, který je chráněn jako památný. Po vybudování železnice přes Mariánské Lázně ve druhé polovině 19. století byla silnice odkloněna k nádraží a zámeček začal být opět využíván převážně jako hospodářské stavení. Klášter zde choval skot a počátkem 20. století zde vznikla klášterní mlékárna, která dodávala mléko do lázní. Po první světové válce v roce 1920 byl Hamrnický dvůr převzat pozemkovým úřadem v Praze a správcem se stal Ing. Dr. Rudolf Procházka, starosta místní obce Sokolské. V roce 1938 byl dvůr připraven k prodeji, ale německé vojsko obsadilo pohraničí dříve, než k prodeji došlo a statek převzala saská společnost Sächsische-Bauernsiedlung. Během války ve dvoře pracovaly ženy a služba s pracovní povinností. Po roce 1948 se majitelem zámečku staly Státní statky. V roce 1970 je zde uváděno 66 dojnic a v přilehlém zahradnictví pracovalo 15 zaměstnanců. Po sametové revoluci byl dvůr nevyužitý, v 90. letech 20. století přešel zámeček s dvorem do soukromých rukou a chátral. Postupně se přilehlé stavby začaly bortit a 30. července 2007 zámeček, opuštěný a obývaný pouze bezdomovci, vyhořel. Během požáru a jeho hašení došlo k definitivnímu zániku stropních maleb. Odkazy Reference Literatura Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Západní Čechy. Příprava vydání Miloslav Bělohlávek. Svazek IV. Praha: Nakladatelství Svoboda, 1985. 528 s. Kapitola Hamrníky – zámek, s. 77–78. BUCHTELE, Zdeněk; SLAVÍK, Jiří. Historie zámku a vznik obce Hamrníky. Cheb: HB Print, 2019. 228 s. ISBN 978-80-87252-21-5. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hamrnický zámeček na Wikimedia Commons
Anglikánský kostel (Mariánské Lázně)

Anglikánský kostel v Mariánských Lázních je památkově chráněný objekt, vedený v Okresním seznamu památek okresu Cheb. Nachází se ve svahu pod dnešní Ruskou ulicí. Historie Kostel byl postaven za darovanou částku 12 000 zlatých od paní Ann Scott of Rondono. Chtěla tak uctít památku svého zesnulého manžela Johna Scotta of Rondono. Pro stavbu kostela bezplatně poskytl pozemek tepelský klášter. Stavební práce vedl stavitel Friedrich Zickler podle plánů architekta Williama Burghese. Budova novogotického kostela ve stylu anglického venkova byla zasvěcena Ježíši Kristu roku 1879. Vlastníkem kostela byl zapsán tehdejší starosta August Herzig a působil zde i jako správce. Věhlasu se kostel dočkal při pobytech anglického krále Edwarda VII. (1897–1909). Po První světové válce byl znovu nainstalován sejmutý bronzový zvon a zrenovován interiér kostela. Oficiálním vlastníkem kostela byla londýnská Společnost pro šíření anglikánské víry v cizině (S.P.G.), správcovstvím byl po smrti Dr. Herziga pověřen jeho syn JUDr. August Herzig. Po 2. světové válce se pro dlouhodobě nevyjasněné majetnické vztahy o kostel nikdo nestaral a v roce 1973 došlo k jeho uzavření. Kostel byl pak postupně vykrádán a jeho plenění pokračovalo až do 90. let. Popis stavby Anglikánský kostel v Mariánských Lázních v románsko-novogotickém slohu je typickou ukázkou anglické venkovské sakrální architektury druhé poloviny 19. a počátku 20. století. Obdobný kostel navrhl architekt Wiliam Burghes ve městě Fleet v hrabství Hampshire (v roce 2015 byl z velké části poničen požárem). Jednolodní stavba je postavena z neomítnutých, červených, ostře pálených, dutinových cihel. Presbytář s půlkruhovým ukončením je od lodi výrazně oddělen obloukem z kamenných článků. Okna lodi i presbytáře mají gotikou inspirovaný lomený oblouk sdružený s jednoduchou rozetou. Vchod do kostela s členěným kamenným portálem je kryt dřevěným pavlánem. V průčelí kostela je umístěna velká osmidílná rozeta. Strmá sedlová střecha je pokrytá taškami. Na obou protilehlých koncích střechy jsou umístěny kulaté kříže. Loď je zaklenutá dřevěnou klenbou ve tvaru lomeného oblouku. Původní okenní výplně z barevné mozaiky zobrazovaly výjevy ze života Ježíše Krista a byly opatřeny jmény donátorů stavby. Z původního vybavení kostela se zachovala pouze cihlová půlkruhová kazatelna a mramorová pamětní deska z roku 1911, připomínající časté návštěvy britského panovníka, krále Edwarda VII. Rekonstrukce a současné využití V letech 1993–1994 byla provedena komplexní stavební úprava exteriéru i interiéru kostela (včetně nového přístřešku před vchodem). V současné době je majitelem Anglikánského kostela v Mariánských Lázních město Mariánské Lázně a je využíván jako koncertní a výstavní síň. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Anglikánský kostel na Wikimedia Commons Anglikánský kostel [online]. Mariánské Lázně: Hamelika [cit. 2016-06-04]. Dostupné online.
Evangelický kostel (Mariánské Lázně)

Evangelický kostel je kulturní památka České republiky na Mírovém náměstí v Mariánských Lázních. Byl postaven mezi roky 1853–57, přičemž část nákladů hradil pruský král Fridrich Vilém III. a zbytek němečtí evangelíci. Vysvěcen byl 27. června 1857. Po roce 1945 převzala kostel do opatrování Českobratrská církev evangelická, která zde od té doby pořádá bohoslužby střídavě s Církví československou husitskou. Ač byl stavební pozemek zakoupen již v roce 1852, stavět se začalo až o rok později kvůli tomu, že hejtmanství v Plané, a následně i místodržitelství v Praze, odmítlo udělit stavební povolení, neboť považovalo nekatolický kostel za nežádoucí. Až poté, co se podařilo zemskému radovi W. von Kröcherovi díky podpoře Fridricha Viléma III. získat povolení ve Vídni, vydaly místní úřady souhlas se stavbou. Autorem projektu kostela byl architekt a dvorní stavební rada Christian Gottlieb Cantian z Berlína. Stavitelem, který kostel podle Cantianova projektu postavil, byl mariánskolázeňský architekt Friedrich Zickler. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický kostel na Wikimedia Commons Reference Související články Farní sbor Českobratrské církve evangelické v Mariánských Lázních Seznam kulturních památek v Mariánských Lázních
Corpus-Christi-Kirche (Mariánské Lázně)

Die Corpus-Christi-Kirche ist die evangelische Gemeindekirche von Marienbad in Tschechien. Geschichte Die Entstehung der evangelischen Corpus-Christi-Kirche von Marienbad hängt eng mit der Entwicklung des Ortes als prominenter Badeort im 19. Jahrhundert zusammen. Zunächst als Diasporagemeinde der Friedenskirche von Eger gegründet, wurde sie 1881 zur selbständigen Pfarre erhoben. Finanziert wurde der namentlich für die evangelischen Kurgäste gedachte Kirchenbau durch eine öffentliche Sammlung unter den deutschen Protestanten. Nachdem zunächst 1852 seitens der österreichischen Behörden eine Baugenehmigung verweigert worden war, konnte der Kirchenbau im folgenden Jahr nach Intervention des preußischen Königs Friedrich Wilhelm IV. begonnen werden, der die Schirmherrschaft und Förderung des Projekts übernahm und selbst auch bei der Einweihungsfeier der Kirche am 27. Juni 1857 anwesend war. Architekt des Baues war der Berliner Architekt Christian Gottlieb Cantian, dessen Gedenktafel im Eingangsbereich der Kirche angebracht ist. Seit 1945 dient die Kirche der Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder als Gotteshaus. 1999 fand eine durchgreifende Restaurierung der Kirche statt. Architektur Der Marienbader Kirchenbau präsentiert sich als ein im Rundbogenstil errichtetes, im Verband mit der Platzbebauung traufständig stehendes Bauwerk von fünf Achsen, deren jeweils äußere risalitartig akzentuiert ist und ein rundbogig abgeschlossenes Portal enthält. Die Fassade ist zweigeschossig mit Lisenen und Rundbogenfries gegliedert und enthält Biforienfenster. Im Innern ist der flachgedeckte Kirchenraum mit seitlichen Emporen ausgestattet und endet in einer halbrunden Apsis. Anstelle eines Achsfensters besitzt die Apsis ein überlebensgroßes Gemälde, das Jesus Christus zeigt, der mit der Rechten den Segensgestus vollzieht und in der Linken einen goldenen Kelch hält. Die figürliche Verglasung der Seitenfenster aus dem Jahr 1907 stellt eine Stiftung Kaiser Wilhelms II. dar. Der First trägt mittig einen Dachreiter mit dem Geläut. Literatur Ludolf Staab: Geschichte Marienbads von der ältesten Zeit bis zur Gegenwart. Erste Wiener Vereins-Buchdruckerei, Wien 1972, S. 70 digitalisat Weblinks Die Kirche auf dem offiziellen Tourismusportal von Marienbad
Kostel svatého Antonína Paduánského (Úšovice)

Kostel svatého Antonína Paduánského v Úšovicích je filiální kostel Římskokatolické farnosti Mariánské Lázně. Kostel je spolu se sousedící farou od roku 2007 chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel vznikl na místě starší kaple, která snad byla rovněž zasvěcená svatému Antonínu z Padovy. Stavba byla dokončena v roce 1790. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Antonína Paduánského na Wikimedia Commons Dějiny a popis kostela bohoslužby
Kaplička Lasky

Kaplička Lasky či také kaple Panny Marie Bolestné je památkově chráněný objekt, vedený v Okresním seznamu památek okresu Cheb. Nachází se ve svahu nad Lesním pramenem a Chopinovou ulicí v Mariánských Lázních. Kaplička je pojmenovaná po řediteli místního divadla Juliovi Laskovi, který se na toto místo chodíval modlit za uzdravení své matky. Ač matka zemřela, kapli stejně nechal postavit, podle pamětní desky „jako následek slibu, poděkování a úcty k Panně Marii a na památku své, nyní v Pánu odpočívající matky“. Kapli projektoval Josef Forberich ve pseudogotickém stylu. Postavena byla v roce 1909. Po roce 1945 byla kaplička známá jako „Kaplička lásky“. Kaple prošla v roce 2024 rekonstrukcí za 450 tisíc korun; část prostředků byla zajištěna díky spolufinancování od Ministerstva kultury ČR. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie Bolestné na Wikimedia Commons Kaplička Lasky [online]. Mariánské Lázně: Hamelika [cit. 2016-06-04]. Dostupné online.
Kostel svatého Jiljí (Teplá)

Děkanský kostel svatého Jiljí v Teplé je farní kostel, postavený v letech 1762–1765 tepelským stavitel Wenzlem Hausmannem. Kostel je chráněn jako kulturní památka. Historie Na místě dnešního kostela je zmiňován kostel již v roce 1384. Ten byl přestavěn v letech 1667–1694. Nový kostel zachovává dispozici původního. Výstavba nového kostela proběhla v letech 1762–1765. Kostel byl poškozen požárem v roce 1794. Ambity byly vystavěny v letech 1808–1838. V letech 1850–1853 proběhla oprava, během které byla dokončena věž. V roce 1896 byly opraveny fresky. Popis Kostel je jednolodní a má polokruhově ukončený presbytář. Po straně přiléhají sakristie, na něž navazují nízké ambity. Střecha lodi je valbová, ambity jsou zastřešeny pultovou střechou. Průčelí jsou členěna lizénami. Nástropní malby s výjevy ze života svatého Jiljí jsou dílem Elliase Dollhopffa z roku 1765. Hlavní oltář pochází ze zrušeného klášterního kostela v Chotěšově z dílny Matěje V. Jäckela a Fratiška I. Weisse. Fresky svaté Cecílie, krále Davida a trůnící Madony vypracoval A. Waller v roce 1896. Odkazy Reference Literatura GNIRS, Anton. Topographie der historischen und kunstgeschichtlichen Denkmale in den Bezirken Tepl und Marienbad. 1. vyd. Augsburg: Benno Filser Verlag, 1932. Kapitola Tepl. Dekanalkirche zu s. Ägidius., s. 156–163. (německy) KUČA, Karel. Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1. vyd. Svazek 7. Str-U. Praha: Libri, 2008. 991 s. ISBN 978-80-7277-041-0. Kapitola Teplá, s. 474–484. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jiljí na Wikimedia Commons Dílo Topographie der historischen und kunstgeschichtlichen Denkmale in den Bezirken Tepl und Marienbad/Tepl, Pfarrkirche zu S. Ägidius ve Wikizdrojích (německy)
Budova Tokovo

Budova Tokovo (dříve KOVO) je kancelářská výšková budova v Praze 7 – Holešovicích, ulice Jankovcova 1518/2. Devatenáctipatrová, 68 metrů vysoká budova, dříve byla sídlem NKÚ – Nejvyššího kontrolního úřadu. Byla postavena mezi lety 1974–1977, rozsáhlá rekonstrukce této budovy proběhla v roce 2004. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Nejvyšší kontrolní úřad Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Budova TOKOVO na Wikimedia Commons
Dětský dům (Praha)

Dětský dům je obchodní a kancelářská nárožní budova s adresami Na příkopě 583/15, Havířská 583/5 na Starém Městě, Praha 1. Historie Dům byl postaven na místě dvou zbořených domů z období baroka a klasicismu na základě vypsané architektonické soutěže. Vyhrál projekt ve stylu konstruktivismu z roku 1925 a stavba pod vedením firmy Václava Nekvasila se uskutečnila v letech 1927–1929 jako Palác vzájemné pojišťovny Praha a Penzijního ústavu čs. peněžnictví. Autorem projektu byl architekt Ludvík Kysela. Kromě pojišťovny v něm sídlily další obchody: luxusní parfumerie Josefa Kammela, pro niž interiér se sochou jezdce navrhl architekt Adolf Loos, a Velká kavárna Praha Bruno Arnošta. Po druhé světové válce byl přestavěn a v květnu 1950 slavnostně otevřen jako Dětský dům. Název Dětský dům zůstal objektu zachován, i když v období okolo roku 2000 byl dlouhodobě nepronajat a na zboží pro děti se již nespecializuje. Popis budovy Výrazný je parter budovy s výkladci a vstupem do pasáže, která byla později zrušena. Uvnitř se rozkládá hala na výšku několika pater s ochozy. Kanceláře horních pater jsou opatřeny americkými výsuvnými okny. V roce 1950 byl dům adaptován. Budovu vlastní OLREDO spol. s r. o., cílovým vlastníkem je švýcarská společnost Immo-Hold AG. Využití V budově sídlí konfekční obchod Zara a STORM, kancelářské prostory v horních patrech pak využívají zejména advokátní kanceláře. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dětský dům na Wikimedia Commons
Hotel Vítkov

Hotel Vítkov v Praze je ubytovací zařízení, které bylo vystavěno ve 30. letech 20. století. Nachází se na jihovýchodním nároží rušné křižovatky ulic Hartigova a Jana Želivského v místě zvaném Ohrada ve čtvrti Žižkov na Praze 3. Vstup do objektu je v ulici Hartigova č. 114. Historie Architektonický návrh hotelu ze 30. let 20. století je kombinací prvků Bauhausu, modernismu a stylu art deco. Autorem byl Václav Drnec. Obdobná budova je i na protějším jihozápadním nároží křižovatky. V roce 2007 byla provedena celková rekonstrukce hotelu. Hotel nabízel celkem 96 jedno a dvoulůžkových pokojů. Od roku 2024 byl objekt přeměněn z hotelu na tzv. colivingové byblení (s nabídkou asi 100 nájemních jednotek). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hotel Vítkov na Wikimedia Commons