NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Židovský hřbitov v Dobrušce

Židovský hřbitov v Dobrušce se nachází v severní části města Dobruška směrem na Křovice, asi 500 m severovýchodně od náměstí na konci Křovické ulice. Má rozlohu 2399 m2 a je chráněn jako kulturní památka České republiky. Popis a historie Židovský hřbitov byl založen již v roce 1675 na severovýchodním okraji města. Své dnešní rozlohy dosáhl po rozšíření roku 1881. Do dnešních dnů se zde dochovalo 246 náhrobků neboli macev. Nejstarší z nich pocházejí z roku 1688, nejmladší z roku 1942. Je mezi nimi řada cenných barokních stél. Nacházejí se tu i čtyři hroby židovských vojáků, kteří padli roku 1866 v bitvě u Náchoda, jež byla první velkou bitvou prusko-rakouské války. Jsou zde pohřbeni i Židé z okolí, z obcí, které neměly vlastní hřbitovy, například z Nového Města nad Metují, případně z míst, kde nebyla ani náboženská obec. Vstup do areálu hřbitova obehnaného vysokou zděnou ohradní zdí je umožněn zastřešeným průchozím objektem márnice a obřadní síně. V jednoduché márnici z 19. století je umístěn památník obětem nacismu. Zdejší židovská komunita sice přestala existovat v roce 1941, nicméně hřbitov sloužil svému účelu až do následujícího roku, kdy byli dobrušští Židé 18. prosince odvlečeni do koncentračního tábora v Terezíně. Další fotografie Odkazy Reference Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek v Královéhradeckém kraji Seznam kulturních památek v Dobrušce Synagoga v Dobrušce Mikve v Dobrušce Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Dobrušce na Wikimedia Commons Památkový katalog NPÚ Hřbitov na www.hrady.cz Hřbitov na www.hkregion.cz
Jüdischer Friedhof (Dobruška)

Der Jüdische Friedhof in Dobruška (deutsch Gutenfeld), einer tschechischen Stadt im Bezirk Rychnov nad Kněžnou in der Region Královéhradecký kraj, wurde Ende des 17. Jahrhunderts errichtet. Der jüdische Friedhof an der Křovická-Straße ist seit 1958 ein geschütztes Kulturdenkmal. Heute sind noch circa 250 Grabsteine auf dem Friedhof vorhanden. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Ausgabe). Weblinks Einzelnachweise
Kostel svatého Michaela archanděla (Podolí)

Kostel svatého Michala resp. svatého Michaela archanděla v Podolí je římskokatolický farní kostel, původně pozdně románská stavba z počátku 13. století s dřevěnou barokní zvonicí stojící opodál. Svou pseudorománskou podobu získal na konci 19. století. Nachází se v ulici Pod Vyšehradem v Praze 4-Podolí. Dějiny kostela Kostel sv. Michaela archanděla v Podolí stával již na počátku 13. století. První zmínka o kapli pochází z roku 1222, kdy je uváděna jako majetek královské kapituly na Vyšehradě. Do roku 1360 zde byl duchovním správcem pražský kanovník Mikuláš Holubec.Kostel býval obklopený hřbitovem, který dnes již neexistuje, na pozemku kostela se však dodnes dochovalo několik náhrobků. Hřbitov u kostela je později uváděn také v letech 1683 až 1885. V roce 1856 získal kostel status farní. Po roce 1945 byl zdejším farářem architekt Jan Rosůlek, člen skupiny Devětsil a bratr herečky Marie Rosůlkové, jenž bydlel v nedalekém kubistickém trojdomě na dnešním Rašínově nábřeží. Popis kostela Kostel je poměrně prostá jednolodní stavba. Dominantou interiéru kostela je obraz archanděla Michaela, bojujícího s padlým andělem, nad barokním oltářem. Nad vstupem kostela je mozaika od Bohumila Jaroše. Zvonice Při kostele stojí barokní dřevěná zvonice ze 17. století se šindelovou střechou zakončenou dřevěnou lucernou s pozlaceným křížem na vrcholu. Ve zvonici visí zvon Matky Boží a Všech svatých z roku 1482 vytvořený neznámým zvonařem. V roce 1993 přibyly nové dva zvony "Michael" a "Jan Nepomucký", dílo z dílny Tomášková-Dytrychová z Brodku u Přerova. Při stavebních úpravách z roku 1887 získal svůj nynější novorománský vzhled. Nový hřbitov pro obyvatele Podolí a Dvorců byl založen roku 1885 mezi ulicemi Doudova a Na Klaudiánce. Odkazy Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská.. Svazek Díl I. Vikariát Českobrodský, Černokostelecký, Mnichovický a Prosecký. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1907. 319 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola Podol, Podolí, fara, s. 279 – 281. PODLAHA, Antonín. Soupis památek historických a uměleckých v království Českém. Svazek XXVIII. Politický okres Vinohradský. Praha: Archaelogická komise při České akademii císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1908. 176 s. (Soupis památek). Dostupné online. Kapitola Podol, s. 119 – 121. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Michaela archanděla na Wikimedia Commons Základní informace o kostele na mapy.cz Dějiny kostela na hrady.cz
Kostel Nejsvětější Trojice (Havlíčkův Brod)

Kostel Nejsvětější Trojice v Havlíčkově Brodě stojí poblíž centra města na kraji městského parku Budoucnost v ulici U Trojice. Je chráněn od roku 1963 jako kulturní památka České republiky. Spolu s kostelem je chráněna i kaple svatého Kříže v jeho sousedství, známá i pod (v českých zemích netypickým) názvem kaple svatého Grálu. Historie a popis Kostel vznikl na místě kaple ze 17. století. Podle pověsti tu kdysi u zázračné studánky se třemi prameny vyrostl na svátek sv. Trojice tulipán se třemi květy, voda ze studánky uzdravila slepou mlynářku a místo se pak stalo vyhlášeným poutním místem se zázračnou vodou. Pramen byl v roce 1716 ohrazen a v letech 1719–1720 se pak místní děkan Jan Křtitel Seidl zasloužil o založení kostela, jehož stavba byla dokončena v roce 1734. Ze statických důvodů došlo v roce 1761 k rozšíření kostela o dvě boční křídla. Byla také postavena i jihovýchodně pod kostelem stojící trojboká kaple. Kostel i kaple upraveny a znovu vysvěceny v roce 1887. Půdorys obou staveb je netypický: kostel tvoří šestiboká centrální loď s přilehlými bočními křídly, půdorys kaple je trojúhelníkový. Štuková omítka kostela je světle okrová s cihlově červenými prvky, omítka kaple má přírodní barvu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Kaple svatého Jana Nepomuckého (Domamyslice)

Kaple svatého Jana Nepomuckého je katolická sakrální stavba v Domamyslicích, části města Prostějova. Kaple pochází z roku 1815. V roce 1834 ji postihl požár, ale záhy byla opravena. Při opravě se v báni našla listina o založení kaple a kronika obce Domamyslic. Před vstupem stojí kříž a socha Panny Marie s růžencem (r. 1899). Místo spravuje Římskokatolická farnost Mostkovice. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons
Kostel svatého Floriána (Držovice)

Kostel svatého Floriána je římskokatolický filiální kostel v Držovicích v okrese Prostějov. Historie V roce 1901 vznikla Jednota pro vystavění kaple v Držovicích. V letech 1914–1916 vystavěla kapli. Plán vypracovala stavební firma Konečný a Nedělník, která budovu i postavila a věnovala na její stavbu 10 000 cihel. Kostel byl vysvěcen v roce 1919 na svátek sv. Floriána, kterému byl zasvěcen. V roce 2004 prošel rekonstrukcí. Reference Literatura HLEBOVÁ, Jana; DOČEKALOVÁ, Anežka; FOJTÍK, Petr; VÝMOLA, Miroslav. Filiální kostel sv. Floriana v Držovicích (1915–2015). Držovice: [s.n.], 2015. S. 29–31. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Floriána na Wikimedia Commons
St. Florian (Držovice)

Die römisch-katholische Kirche St. Florian in Držovice in Tschechien ist eine während des Ersten Weltkriegs 1914 bis 1916 erbaute neuromanische Kirche. Geschichte Im 1901 wurde der Verein gegründet, der eine Kirche in Držovice erbauen möchte und dafür das Geld sammeln anfing. Die Kirche wurde zwischen den Jahren 1914–1916 von der Firma Konečný & Nedělník erbaut. Sie wurde 1919 geweiht und nach dem Schutzpatron St. Florian ernannt. Im Jahre 2004 wurde die Kirche rekonstruiert. Einzelnachweise
Veselí (zámek)

Zámek ve Veselí na Klatovsku se nachází na místě, kde dříve stávala tvrz. Ve 2. polovině 19. století byla přestavěna na zámek. Zcela zchátral, ale z iniciativy spolku Tvrz Veselí od roku 2014 prochází opravami. Je chráněn jako kulturní památka České republiky, zároveň je zařazen na seznam ohrožených památek. Historie Ves Veselí je připomínána roku 1379, kdy ji držel Stach, roku 1404 potom Jan z Veselí. Kolem přelomu 15. a 16. století koupil Veselí Petr Suda z Řeneč a připojil ho k sousednímu janovickému statku. Kvůli jeho loupežné činnosti mu byl majetek konfiskován a dostal se v držení Janovických z Janovic. Samotné Veselí pak získal roku 1581 rod Fremutů ze Stropčic, později Čejků z Olbramovic, kteří ho v roce 1669 prodali Vilému Albrechtovi z Kolovrat. V roce 1757 patřily oba statky hraběti Karlu Josefu Palmovi. V závěru 18. století ztratila veselská tvrz pro bystřické panství význam a byla ponechána zkáze. V letech 1863 až 1885 se majitelem tvrze ve Veselí stal Fridrich Stadion-Thannhausen, který ji nechal přestavět na zámek. Přestavby se ujal klatovský stavitel Josef Mayer, přičemž se zřejmě nechal inspirovat zámkem v blízkém Bezděkově. R. 1885 koupil Veselí se zámkem Bedřich Matzenauer, jehož potomkům byl kvůli židovskému původu za 2. světové války zkonfiskován Němci. Po roce 1948 se stal majetkem státu. Zemědělské podniky (mj. Státní statek Luby) si v něm zřídily kanceláře, po dalších stavebních úpravách v něm vznikly byty. Zámek patří Andreasu Oliverovi Bechinie z Berlína, který je potomkem rodu Jana Bechyně z Lažan. V roce 2014 byl založen spolek Tvrz Veselí. Spolek chce zámek obnovit, otevřít veřejnosti a využívat ke kulturním, společenským a vzdělávacím aktivitám. S majitelem má na 30 let uzavřenu smlouvu na užívání prostor zámku za jednu korunu ročně. Spolek na obnovu zámku vypsal veřejnou sbírku. Určitou částkou na rekonstrukci má na základě smlouvy každý rok přispět také německý majitel. Byla opravena plochá střecha nad jednou z částí zámku a střecha na věži. Odkazy Reference Literatura KUČA, Karel. Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku /. Svazek II. H - Kole. Praha: Libri, 1997. 938 s. ISBN 80-85983-14-1. Kapitola Janovice nad Úhlavou, s. 567. Veselí - zámek. In: Miloslav Bělohlávek a kol. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Praha: Svoboda, 1985. Svazek 4, Západní Čechy. S. 382. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Veselí na Wikimedia Commons Tvrz a zámek Veselí Fotogalerie dokumentující postup rozpadu stavby do podoby zříceniny (rajce.net; červen 2016).
U Medvídků

U Medvídků (formerly U Nedwidku or U černého medvěda, transl. At the Little Bears) is a historical brewery house located in Prague's Old Town. The pub and the brewery ranks among the oldest in Europe. History Archaeologists trace the house's history back at least to the second half of the 13th century, to which time period certain barrel vaults connected to the central pillar can be dated. The house has been documented by written sources since 1404. In 1433, it was bought by Mikuláš sladovník, who acquired the brewing right for beer, and after him the beer was brewed by Jakub Starostka since 1438. The house was named after later owner Jan Nedwídek, who in 1466 founded a brewery, continuously producing beer until 1898. On the stone portal of the house is preserved the house sign: two black bears, and between them the inscription Zde slowe od starodawna u Nedwidku, with the year 1614, when the house was rebuilt into Renaissance style. After 1898, the owners were no longer able to compete with the emerging industrial breweries and therefore closed their small breweries and founded a municipal Brewery in Holešovice. At the beginning of the 20th century the first Prague cabaret Tingl-Tangl performed at the house. Since the 1950s, the national enterprise RaJ1 has run the pub. After 1989, the house was returned to its owners, the pub was extended, a new hotel was created, and beer production resumed. The hotel is notable for its preserved Gothic roof trusses and Renaissance painted ceilings. Budweiser Budvar is served in the pub, as well as unfiltered beers of local production: 1466 (light lager), Medvídkovské bílé (12° wheat beer), Oldgott (13° semi-dark lager), Blackgott (14° dark special), Medvídek (15° light special) and X-BEER 33 (claimed the strongest beer in the world). Originals are also the Beer ice cream and the Pivovice X40 (beer liqueur). See also Beer in the Czech Republic References External links Official website
Liliový rybník (Velký Šenov)

Liliový rybník je název nevelkého rybníka na zalesněném kopci asi 500 m západně od Černého rybníka v místní části Velkého Šenova zvané Leopoldka. V minulosti byl tento rybník s blízkým okolím známým výletním místem. Pramenem je kamenná studánka a pod ní je rybník, u kterého stával výletní hostinec Waldidylle Lilienteich (Lesní idyla Liliový rybník). Liliový rybník stéká potůčkem do Vilémovského potoka, který pokračuje pod hrází Černého rybníka. Toto místo je po roce 1945 v mapách označováno jako Liliové údolí. Historie Známé výletní středisko nazývané Lilienteich (Liliový rybník) nebo Waldidylle (Lesní idyla) bylo založeno na počátku 20. století. Jeho zakladatelem se stal Josef Strobach (1870–1947), syn a dědic Franze Strobacha (1837–1919), zakladatele šenovských tiskáren Franz Strobach und Sohn. Výletní místo bylo hojně navštěvované až do druhé světové války, a to jak místními, tak i turisty ze vzdálenějších míst. Lilienteich nabízel kromě hostince také plavbu na lodičkách, lyžování či kuželkářskou dráhu. Konaly se zde koncerty místních i přespolních hudebníků a slavnosti velkošenovských spolků. Do roku 1945 vedli hostinec manželé Pettersovi.Po skončení druhé světové války byl výletní areál konfiskován a stalo se z něj podnikové rekreační středisko. Restaurační budova kvůli zanedbané údržbě byla stržena na konci 20. století. Dříve sem vedla odbočka ze zelené turistické trasy, dnes místem žádná trasa neprochází. Galerie Odkazy Reference Související články Karlovo údolí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Liliový rybník na Wikimedia Commons Národní registr pramenů a studánek: Studánka Liliový pramen (1829) Černý rybník a Liliové údolí u Velkého Šenova na Turistika.cz
Židovský hřbitov v Heřmanově Městci

Areál jednoho z nejzachovalejších židovských hřbitovů v Česku se nalézá v Havlíčkově ulici ve městě Heřmanův Městec v okrese Chrudim. Židovský hřbitov je od 10. října 1991 chráněn jako nemovitá kulturní památka ČR. Historie Židovský hřbitov v Heřmanově Městci byl založen údajně v 16. století a představuje doklad početného židovského osídlení ve městě přetrvávajícího až do 1. poloviny 20. století. V literatuře se udává, že nejstarší, do současnosti nedochovaný náhrobek pocházel z roku 1430. Nejstarší dochovaný náhrobek na hřbitově pochází z roku 1647. Poslední pohřeb se tu konal v roce 1940. Náhrobní kameny, zvláště starší, jsou většinou pískovcové, novější mramorové. Nápisy se na hrobech objevují v hebrejštině, němčině, češtině a někdy v kombinaci těchto jazyků. Hřbitov byl opraven v roce 1989 a v roce 2007 proběhlo restaurování významných mramorových náhrobků. Popis Areál židovského hřbitova se nachází na protáhlém, zhruba lichoběžníkovém pozemku ohrazeném zdí, do níž je v jihozápadním rohu vložen domek hrobníka a zhruba uprostřed východní strany se u ulice nachází vstup na hřbitov s márnicí. Na hřbitově se nalézá zhruba tisíc dochovaných historicky cenných kamenných náhrobků. Galerie Odkazy Reference Literatura Umělecké památky Čech 1, Emanuel POCHE (ed.). Praha 1978, strana 377. Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek v Pardubickém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu židovský hřbitov v Heřmanově Městci na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Heřmanův Městec)

Der Jüdische Friedhof in Heřmanův Městec (deutsch Hermannstädtel), einer tschechischen Stadt im ostböhmischen Okres Chrudim, wurde vermutlich in der ersten Hälfte des 17. Jahrhunderts angelegt. Der Friedhof ist seit 1991 ein geschütztes Kulturdenkmal. Der älteste Grabstein stammt aus dem Jahr 1647. Der Friedhof wurde bis 1940 belegt. Das Taharahaus ist noch vorhanden. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Version). Weblinks Einzelnachweise
Kostel svaté Notburgy (Podbořanský Rohozec)

Kostel svaté Notburgy je římskokatolický filiální kostel zasvěcený svaté Notburce v Podbořanském Rohozci v okrese Louny. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Jednolodní barokní kostel stojí na návsi. Na východě je zakončen trojbokým presbytářem, ke kterému v ose budovy přiléhá obdélná sakristie. Nad presbytářem ční malá sanktusová vížka. V západním průčelí s jednoduše vykrajovaným štítem jsou výklenky se sochami svatého Prokopa a svatého Isidora. Stropy jsou ploché a zdobené štukovými zdrcadly. Vnitřní vybavení tvoří lidový barokní oltář z osmnáctého století. Zdobí ho sochy světců a točené sloupy po stranách. Ve výklencích stojí barokní sochy svatého Judy Tadeáše, svatého Vavřince a svatého Jiljí. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Notburgy na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Notburgy, Podbořanský Rohozec (katalog biskupství litoměřického)
Kaple Panny Marie (Nové Strašecí)

Kaplička Panny Marie v Novém Strašecí se nachází asi dva kilometry od centra města, na východní straně katastru města, nedaleko od hranice s katastrem Stochovským. Postavena byla nákladem manželů Kurzveilových, na ochranu pramene, o kterém se uvádí, že má léčivé účinky na oční neduhy. Vysvěcena byla v roce 1856 nebo 1857. Není veliká. Čtvercový půdorys vnějších rozměrů 3,5 x 3,5 m je na východní straně rozšířen o půlkruhovou apsidu. Oltář kaple byl ozdoben obrazem Panny Marie od akademického malíře Jana Kroupy. Ve dvacátých letech dvacátého století byla výzdoba doplněna o obrázky Panny Marie Lasalletské a Panny Marie Svatoborské. Za první republiky se ke kapličce konala procesí jak z města, tak z okolních obcí. Po válce kaplička chátrala, výzdoba byla zničena a sama kaplička přežila snad jenom proto, že k ní bylo od města poměrně daleko. V devadesátých letech se jí ujala skupina místních občanů a částečně jí opravila. V roce 1993 byla, na závěr procesí k ní konaného, znova vysvěcena. Kolem kapličky byly vysazeny, podle jejich stáří zřejmě ve dvacátých či třicátých letech lípy a kaštany. U nedalekého rybníka Konopas dosud roste vrba, která může být nejstarším stromem na katastru města. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie na Wikimedia Commons
Starý židovský hřbitov v Hořicích

Starý židovský hřbitov se v Hořicích nachází asi 500 metrů severně od náměstí Jiřího z Poděbrad, na rohu ulic Malátova a Škrétova. Jde o cenný, rozsáhlý a zachovalý hřbitov, který byl založen patrně ve 2. polovině 17. století a v průběhu své existence několikrát rozšířen (naposledy v roce 1878). Rozkládá se na celkové ploše 3683 m2 a čítá na 800 náhrobků, z nichž nejstarší pochází z roku 1679. Mnohé z náhrobních kamenů jsou klasicistního a barokního stylu a především nejmladší náhrobky jsou značně poškozené. Na hřbitově je možno nalézt hroby židovských vojáků padlých v napoleonských válkách a prusko-rakouské válce. Poslední pohřeb zde proběhl roku 1902. Součástí hřbitova je hřbitovní dům čp. 359 s výrazným portálem, který byl v minulosti přestavěn k obytným účelům, a márnice z roku 1776, přestavěná na garáž. Hřbitov je uzamčen. Od roku 1991 je chráněn jako kulturní památka České republiky. Reference Související články Nový židovský hřbitov v Hořicích Synagoga v Hořicích Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu starý židovský hřbitov v Hořicích na Wikimedia Commons Město Hořice – Starý židovský hřbitov v Hořicích
Jüdischer Friedhof (Hořice v Podkrkonoší)

Der Jüdische Friedhof in Hořice v Podkrkonoší (deutsch Horschitz), einer tschechischen Stadt im Okres Jičín, wurde um 1750 angelegt. Der jüdische Friedhof ist seit 1991 ein geschütztes Kulturdenkmal. Der Friedhof wurde 1878 erweitert. Die ältesten Grabsteine sind aus dem späten 18. Jahrhundert. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Ausgabe). Weblinks Einzelnachweise
Soos

Soos è un'importante riserva naturale nazionale situata nel bacino del fiume Ohře nella Repubblica Ceca occidentale, al confine con la Germania. La riserva comprende una zona paludosa, che è diventata nota a livello internazionale per le sue mofette naturali e le sorgenti minerali. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Soos Collegamenti esterni (EN) Soos, su Sistema informativo europeo della natura - Common Database on Designated Areas, EEA. (CS) Pagina sulla riserva, su kamennevrchy.cz.
Soos (rezerwat przyrody)

Soos – rezerwat przyrody w Czechach, w kraju karlowarskim, położony ok. 6 km na północny wschód od Franciszkowych Łaźni. Rezerwat utworzony został w 1964 r. i obejmuje powierzchnię ok. 221 ha. Do zwiedzania udostępniony jest fragment rezerwatu wzdłuż ścieżki dydaktycznej o długości ok. 1,2 km. Rezerwat chroni rozległe torfowiska i bagna z ok. 200 źródłami mineralnymi i licznymi ujściami dwutlenku węgla w mofetach. Linki zewnętrzne Horáčková J. (2012). „Měkkýši Národní přírodní rezervace Soos. [Molluscs (Mollusca) of the Soos National Nature Reserve]”. Malacologica Bohemoslovaca 11: 54–57. PDF.
Židovský hřbitov v Mladé Boleslavi

Židovský hřbitov leží v jižní části města Mladá Boleslav a je chráněnou kulturní památkou. Historie a popis Založen byl naproti hradu za řekou Klenicí se vstupem z dnešní Pražské ulice před rokem 1584, ze 16. století pocházejí i nejstarší dochované náhrobky. Přes 2000 dochovaných renesančních, barokních a klasicistních stél z něj činí jednu z nejvýznamnějších židovských památek zemi. Mezi vyhledávané patří hrob Jakoba Baševiho z roku 1634, který byl v roce 1622 jako první Žid v tehdejší habsburské monarchii císařem Ferdinandem II. povýšen do šlechtického stavu a který se finančně podílel na aktivitách Albrechta z Valdštejna. Náhrobek je ozdoben erbem, který tento privilegovaný dvorní Žid získal spolu se šlechtickým přídomkem z Treuenburgu. Baševiho žena Hendl, která zemřela už v roce 1628, však byla pohřbena na Starém židovském hřbitově v Praze stejně jako Baševiho synové Abraham (1639) a Šemuel (1666). Do areálu se vstupuje brankou z Pražské ulice vedle domu hrobníka (čp. 165), v němž býval židovský špitál, anebo vjezdem z ulice Ke hřbitovu. V jižní části hřbitova se nachází osmiboká obřadní síň z roku 1889, v níž je umístěna expozice Dějiny Židů na Mladoboleslavsku, přímo u jižní pohradní zdi se dochovala funkcionalistická márnice z roku 1937. Přes sto padesát dochovaných náhrobků tvoří vnitřní opěrné zdi, součástí hřbitova je také nádrž na vodu a pomník. Hřbitov je v majetku Židovské obce v Praze v něm je včetně budov i náhrobků od roku 1995 postupně rekonstruován, probíhá zde celoroční údržba. Klíče lze zapůjčit v městském informačním středisku, v hradním muzeu či u správce hřbitova. Ve městě stávala v Synagogní ulici také synagoga ze 17. století, která byla v roce 1962 zbořena. Byla součástí židovské čtvrti jižně od radnice, kterou tvořily ulice Starofarní, Synagogní, Bělská, Vodkova a část ulice Krajířovy. Galerie Odkazy Reference Související články Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu židovský hřbitov v Mladé Boleslavi na Wikimedia Commons