Kostel Všech svatých (Sedlec)

Kostel Všech svatých byl původně součástí cisterciáckého kláštera v Sedlci u Kutné Hory. Areál hřbitova s kostelem ve stylu vrcholné gotiky z doby kolem roku 1400, upraveným architektem Janem Blažejem Santinim ve formách barokní gotiky na počátku 18. století, je zapsán na seznamu kulturních památek. V podzemní části se nachází kostnice (ossuarium), která je přístupná veřejnosti. Od roku 2026 má status národní kulturní památky. Historie S budováním hřbitovní kaple Všech svatých se začalo na počátku 14. století. Dvouvěžová hřbitovní kaple s kostnicí měla dvě podlaží. Nahoře se nacházela kaple a ve spodním patře kostnice. V roce 1421 byla stavba zasažena ničivým požárem založeným husity. Po zrušení hřbitova na konci 15. století byly exhumované kosti uloženy vně i uvnitř podzemní kaple, kde je poloslepý sedlecký mnich v roce 1511 seskládal do velkých pyramid. Kaple byly znovu obnoveny mezi lety 1703–1710 v souvislosti s celkovou obnovou kláštera podle koncepce opata Snopka a architekta Jana Blažeje Santiniho - Aichela. Autorem sochařské výzdoby z této doby je Matěj Václav Jäckel, který vytvořil sochu Panny Marie Immaculaty na štítu kostela a samostatně stojící sochu Jana Nepomuckého před kostnicí. Významným mezníkem v historii kaple se stal letopočet 1784. V tomto roce Josef II. zrušil kromě jiných také sedlecký klášter a klášterní majetek odkoupili Schwarzenbergové z Orlíka. Ti nechali kostnici upravit do nynější podoby. Autorem světově unikátní výzdoby z lidských kostí se stal řezbář František Rint z České Skalice. Smyslem kosterní výzdoby je Memento mori – pamatuj na smrt. Jedná se o křesťanskou výzvu k pamatování na poslední věci člověka. Kostnice je místem naděje, že mrtví budou vzkříšeni k věčnému životu. V průběhu let se objekt v důsledku statické poruchy vychýlil od svislé osy o téměř 0,5 metru. Dalším problémem byla extrémní vlhkost dolní kaple, v jejímž důsledku trpěla nejen kosterní výzdoba, ale i zdivo, omítky a štuková výzdoba. V roce 2014 byla zahájena etapová rekonstrukce památky včetně přístavby obchodně provozních prostor a zázemí pro zaměstnance. Santiniho přestavby Santiniho úpravy zde nebyly tak velké jako v klášteře. Stavbu bylo nutné staticky zajistit, proto Santini vestavěl štít mezi věže západního průčelí a přístavbou západní předsíně. Věže jsou rozdělené vodorovnými římsami a vrchol je zakončen arkádami s lucernou. Vertikalitu kostela Santini zdůraznil odstupňovaným opěrným gotickým systémem a umístěním vertikálních okenních otvorů. Okna jsou zakončena lomeným obloukem a jejich výplň je tvořena trojicí jeptišek s kružbou. Některé otvory jsou zazděné. Na detailu kružeb si můžeme všimnout trojlístků. Na štítu je vidět opět odstupňovaný opěrný systém s oknem zakončeným lomným obloukem. Více než exteriéru stavby se Santiniho úpravy dotkly kostnice, v níž ve formě štukových žeber vytvořil devět klenebních polí včetně malého presbytáře. Ve stylu svého specifického architektonického projevu, barokní gotiky upravil i interiér, včetně návrhu výzdoby z kostí a dalších doplňků jako např. řezaných korun nad pyramidami, svícnů (fiál) aj. Z kostí je zde vyobrazený znak knížecího rodu Schwarzenbergů, který se nachází u hlavního vchodu nad vstupním portálem. Dále mu lze připsat nástupní schodiště vedoucí do prostoru kostnice a dekoraci kleneb, včetně dvou polí zachované gotické klenby. Zde se také nachází vstupní lomený oblouk, který je zakončen do konzol. Změnil tak orientaci vstupu do obou podlaží. Sedlecká kostnice Sedlecká kostnice má zajímavou historii. Původně to byl hřbitovní kostel zdejšího cisterciáckého kláštera. Podle pověsti přinesl opat sedleckého kláštera Heidenreich hrst země z Božího hrobu v Jeruzalémě a rozesel ji po hřbitově. Hřbitovní půda se tak stala součástí Svaté země a proto se sem pohřbívalo nejen z Čech, ale i z okolních zemí. Tisíce lidí zde našly poslední odpočinek také v dobách epidemií. Podle dochovaných pramenů sedlecký hřbitov zabíral plochu 3,5 hektaru a bylo zde pochováno na 40 tisíc křesťanů. Na konci 15. století byla většina hrobů zrušena a kosterní ostatky zemřelých byly uloženy do spodní kaple kostela. Návštěvnost Od roku 2022 se data návštěvnosti počítají pro celý areál sedleckého kláštera, včetně kostela Nanebevzetí Panny Marie a sv. Jana Křtitele. Galerie Odkazy Poznámky Reference Literatura Umělecké památky Čech. Příprava vydání Emanuel Poche. Svazek III. P/Š. Praha: Academia, 1980. 540 s. S. 300–303. HORYNA, Mojmír. Jan Blažej Santini-Aichel. Praha: Karolinum, 1998. 487 s. ISBN 80-7184-664-3. Sedlec. Historie, architektura a umělecká tvorba sedleckého kláštera ve středoevropském kontextu kolem roku 1300 a 1700 (sympozium). Praha: Togga, 2009. 586 s. ISBN 978-80-87258-22-4. POSPÍŠIL, Aleš. Sedlec příběh podivuhodného místa Kutné Hory. Kutná Hora: Nadace Kutná Hora – památka UNESCO, 2015. 180 s. ISBN 978-80-906297-0-7. RŮŽIČKA, Stanislav; KUNC, Vladimír. Jan Blažej Santini Aichel. Stručný průvodce životem a dílem génia barokní gotiky. Havlíčkův Brod: Video-foto-Kunc, 2014. 167 s. ISBN 978-80-905429-5-2. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Všech svatých na Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je Kostel Všech svatých (Sedlec) Oficiální stránky