NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nový Smíchov

OC Nový Smíchov je nákupní centrum západně od centra Prahy na Smíchově v České republice, stojí nedaleko křižovatky Anděl. Bylo otevřeno v roce 2001. Obchodní centrum má maloobchodní plochu 60 000 m² a řadí se tak mezi největší nákupní centra v České republice. Historie a popis Středisko bylo vybudováno francouzskou společnosti Delcis v oblasti popisované jako „nehostinná a neperspektivní.“ Obchodní centrum pak bylo otevřeno v roce 2001 a stalo se největší budovou ve střední Evropě. To bylo při prvním výročí otevření oceněno v Construction Journal. V roce 2006 došlo v obchodním centrum k požáru, konkrétně začalo hořet v prodejně společnosti Vodafone. Obchodní centrum Nový Smíchov prošlo v roce 2011 rekonstrukci a byly mu přidány nové možnosti, jako jsou relaxační zóny. V roce 2016 se Tesco v prvním patře zrušilo a místo toho jsou obchody, takže Tesco je pouze v přízemí. V roce 2020 prošel rekonstrukcí food court ve druhém patře a toalety. V obchodním centru se nachází 3 veřejné toalety. V roce 2024 prošly rekonstrukcí toalety v 1. patře a v roce 2025 prošly rekonstrukcí toalety u podzemních garáží. V přízemí se veřejné toalety nenachází. Nájemci Obchodní centrum Nový Smíchov bylo otevřeno s několika hlavními nájemci včetně vlajkového obchodu společnosti Carrefour. Společnost Carrefour však v Česku v roce 2006 ukončila svoji činnost a hypermarket byl převzat společností Tesco. Mezi další nájemce třípatrového obchodního centra patří multikino, v současné době pod značkou Cinema City. Kromě prostor pro velké nájemce nabízí centrum také mnoho menších specializovaných obchodů. V centru se také nachází food court s restauracemi, které nabízejí různé druhy kuchyně a oddělené posezení. Události Obchodní centrum Nový Smíchov hostilo řadu akcí včetně hudebních vystoupení, módní přehlídky a prezentace horolezectví. Centrum také v roce 2008 hostilo výstavu černobílých fotografií Františka Dostála. V roce 2016 zde došlo k vraždě, kdy psychicky nemocná žena zabila 54letou ženu. Doprava Obchodní centrum Nový Smíchov nabízí parkovací místa pro 2000 automobilů. Budova centra se nachází v blízkosti severního východu ze stanice metra Anděl na lince B pražského metra. Obchodní centrum je také obsluhováno tramvajovou a autobusovou zastávkou Anděl. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku OC Nový Smíchov na anglické Wikipedii. Související články Seznam nákupních center v Praze Vražda v obchodním centru na Smíchově Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nový Smíchov na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Nový Smíchov

Nový Smíchov is a shopping mall located west of the centre of Prague in the Czech Republic. It opened in 2001. The mall has a retail area of 60,000 square metres (650,000 sq ft). It is one of the biggest shopping centres in the Czech Republic. History The centre was developed by French firm Delcis, in an area previously described as "bleak and unpromising." It opened in 2001, becoming the largest such building in central Europe. It was soon given recognition in The Construction Journal's first annual property awards. In 2006 there was a fire in the mall, specifically in the Vodafone store. Nový Smíchov underwent some redevelopment in 2011, with features such as relaxation zones being added. Tenants Nový Smíchov opened with main tenants including Carrefour's flagship store. However Carrefour ceased operations in Prague in 2006 and the hypermarket was taken over by Tesco. Other tenants, spanning the three floors of the centre, include a multiplex cinema, currently branded as Cinema City. In addition to the big name tenants, the centre also features smaller, niche shops. There is a food court with restaurants offering various types of cuisine, with segregated seating. Events Nový Smíchov has hosted numerous events including music performances, fashion shows and rock climbing. Additionally the centre hosted an exhibition of monochrome photographs by František Dostál in 2008. Transport Nový Smíchov houses parking for 2,000 vehicles. The building is located close to the northern exit of the Anděl metro station on Prague Metro's Line B. The mall is also served by the tram stop Anděl for overground public transport. See also List of shopping malls in the Czech Republic References External links Official website
Nový Smíchov

El Nový Smíchov​ es un centro comercial ubicado al oeste del centro de Praga en la República Checa. Abrió sus puertas en 2001. El centro comercial tiene una superficie comercial de 60.000 metros cuadrados (650.000 pies cuadrados). Es uno de los mayores centros comerciales de la República Checa. El centro fue desarrollado por la firma francesa Delcis, en una zona descrita anteriormente como "sombría y poca prometedora". Se inauguró en 2001, convirtiéndose en el más grande edificio en el centro de Europa. Véase también Centro comercial Economía Empresa Referencias
Nový Smíchov

Nový Smíchov est un centre commercial de Prague, en République tchèque. Ouvert en 2001 par Klépierre, ce centre sur trois niveaux, qui abrite 166 enseignes, est situé dans le quartier de Smíchov. Liens externes (cs) Site officiel. (fr) « Nový Smíchov » sur le site Internet de Klépierre. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du commerce Portail de Prague
Starý špitál (Přibyslav)

Starý špitál v Přibyslavi nechal v roce 1692 vystavět kníže Ferdinand z Ditrichštejna. Stalo se tak na žádost přibyslavských konšelů, neboť město se po třicetileté válce jen s velkými obtížemi zvládalo starat o chudé, které válka připravila o domov. Město z tohoto důvodu pro stavbu poskytlo pozemek. Na štítě špitálu, který byl v dané době chápán spíše jako chudobinec než jako nemocnice, je proto dodnes zobrazen znak Ditrichštejnů. Svou funkci plnil zhruba 250 let. Špitál je chráněn jako kulturní památka. Historie Původní špitál, který vzal zasvé při obrovském požáru města v roce 1767, byl dvouštítový gotický dům s vysokými střechami, pokrytými šindelem. Poté byl opraven již pouze jako jednoštítový. Podle zakládací listiny byl určen pro 7 starých žen z Přibyslavi a Polné (kde vznikl obdobný útulek pro muže) na počest Panny Marie Sedmibolestné. Jejich chudobu musel potvrdit vrchnostenský úřad a ještě i přibyslavský farář. Tzv. panský chudobinec fungoval ještě ve 30. letech 20. st., např. v říjnu 1932 v něm bylo ubytováno 11 žen. Práva a povinnosti špitálnic K posluze a vaření měly ubytované špitálnice hospodyni. Týdně měly nárok na 1,5 funtu (asi 0,84 kg) masa. Čtrnáctkrát do roka o svátcích jim byl příděl ještě zvýšen. Byly rovněž stanoveny normy ročního přídělu sýra, tuku, soli, mléka, zelí, mrkve, ale i mýdla, svíček nebo dřeva na vaření. Každá přitom měla denně nárok na 2 žejdlíky piva, což zhruba odpovídá dvěma dnešním malým pivům. Jednou za tři roky měly nárok na nové šaty a jednou za 6 let nový plášť. K jejich povinnostem patřila každodenní účast na mši a odpoledním požehnání. Špitál mohly opouštět pouze ve dvojicích a musely jej hlásit hospodyni. „Do výčepních místností měly vstup zakázán pod hrozbou vyloučení ze špitálu," uvádí Oldřich Málek v publikaci Přibyslavského městského muzea. Po rekonstrukci v roce 1998 Po rekonstrukci v roce 1998 byl objekt využíván jako městské muzeum a informační centrum. Poté se stal prostorem pro pořádání výstav a koncertů. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Starý špitál na Wikimedia Commons
Nowy most graniczny w Starym Boguminie

Nowy most graniczny w Starym Boguminie – graniczny most drogowy na rzece Odrze, łączący Chałupki (po stronie polskiej) i Stary Bogumin – dzielnicę Bogumina (w Czechach). Został wybudowany w latach 2004–2005, a otwarty 19 stycznia 2007 roku. Na moście łączy się polska droga krajowa nr 78 i czeska droga I/67. Droga biegnąca przez most posiada dwa pasy ruchu prowadzące w kierunku Polski i jeden pas ruchu w kierunku Czech. Po północnej stronie mostu biegnie również chodnik. Most powstał tuż obok istniejącego w tym miejscu mostu kolejowego i w dużej mierze zastąpił most graniczny z 1899 roku, który dotąd stanowił dla pojazdów jedyną możliwość przeprawy przez Odrę w Chałupkach. W trakcie powodzi z 1997 roku stary most z 1899 roku pomiędzy Chałupkami i Boguminem został uszkodzony, w związku z czym musiał zostać zamknięty dla ruchu ciężarowego (ten został przejęty przez przejścia graniczne w Cieszynie i Pietraszynie). Aby udrożnić przejście graniczne (stary most z powodu ograniczonej szerokości pozwala jedynie na ruch wahadłowy) i przywrócić ruch ciężarowy, postanowiono wybudować nową przeprawę przez Odrę. Przetargi na budowę mostu i dróg dojazdowych ruszyły w 2003 roku. Pierwotnie po stronie polskiej zamierzano także wykonać terminal odpraw, ale w związku z planowanym wejściem Polski i Czech do Unii Europejskiej zrezygnowano z tej inwestycji. Pierwszy przetarg na budowę mostu został jednak unieważniony. Ostatecznie wykonawcą mostu został Budimex Dromex S.A. Prace rozpoczęły się w maju 2004 roku. Most praktycznie był gotowy już w listopadzie 2005 roku, jednak z powodu drobnych problemów technicznych i proceduralnych został otwarty dopiero 19 stycznia 2007 roku. Koszt budowy wyniósł 20,83 mln zł. Wraz z otwarciem mostu uruchomiono nowe przejście graniczne Nowe Chałupki-Bogumin z punktem kontrolnym po stronie polskiej. Przejście to zlikwidowano 21 grudnia 2007 roku na mocy układu z Schengen. Po otwarciu nowej przeprawy stary most tymczasowo zamknięto dla ruchu kołowego (był on otwarty jedynie dla pieszych i rowerzystów). Ponownie dopuszczono na nim ruch pojazdów 23 listopada 2009 roku, po remoncie dróg dojazdowych do mostu po stronie czeskiej, jednak to nowy most jest głównym punktem przekraczania granicy w Chałupkach. Przypisy
Most graniczny w Starym Boguminie

Most graniczny w Starym Boguminie – graniczny most drogowy nad rzeką Odrą, łączący Chałupki (po stronie polskiej) i Stary Bogumin – dzielnicę Bogumina (w Czechach). Obecny most został otwarty w 1899 roku, choć wcześniej istniały już w tym miejscu drewniane przeprawy. Przez most mogą przejeżdżać samochody (ruch wahadłowy), jest on także otwarty dla pieszych i rowerzystów. Pierwszy znany z kronik drewniany most w tym miejscu ufundował książę Jan z Weimaru. W 1626 roku most ten został jednak zniszczony. Kolejny drewniany most został zamknięty w 1833 roku z powodu złego stanu technicznego, a pięć lat później rozebrany i zastąpiony przez przewóz. Budowę kolejnego mostu, istniejącego do dzisiaj, rozpoczęto 1 września 1898 roku. Oddanie go do użytku nastąpiło 4 października 1899 roku, w dzień imienin cesarza Franciszka Józefa I. Most został wówczas nazwany Mostem Jubileuszowym Cesarza Franciszka Józefa (nazwę tę zniesiono w 1923 roku). Pod koniec II wojny światowej, w nocy z 30 kwietnia na 1 maja 1945 roku most został wysadzony przez wycofujących się niemieckich żołnierzy. Po wojnie przeprawę odbudowano. W momencie powstania most znajdował się na granicy Cesarstwa Niemieckiego z Austro-Węgrami. Po zakończeniu I wojny światowej w 1918 roku biegła tędy granica niemiecko-czechosłowacka, a po zajęciu w 1938 roku Zaolzia przez Polskę granica niemiecko-polska. W trakcie II wojny światowej tereny po obu stronach rzeki zostały wcielone do Niemiec. Po II wojnie światowej Zaolzie powróciło do Czechosłowacji, a tereny należące do Niemiec przeszły w ręce Polaków. Po rozpadzie Czechosłowacji 1 stycznia 1993 roku granica polsko-czechosłowacka przeszła w granicę polsko-czeską. Punkt kontrolny na przejściu granicznym znajdował się po stronie polskiej. 21 grudnia 2007 roku na mocy układu z Schengen zniesiono w tym miejscu kontrolę graniczną. W trakcie powodzi w 1997 roku most został uszkodzony, w związku z czym zamknięto go dla ruchu ciężarowego. Po otwarciu 19 stycznia 2007 roku nowego mostu drogowego położonego nieco na południowy zachód od starego, przy moście kolejowym, na starym moście wstrzymano całkowicie ruch pojazdów. Po remoncie dróg dojazdowych do mostu po stronie czeskiej 23 listopada 2009 roku ponownie otwarto go dla ruchu kołowego (prowadzony jest on wahadłowo). Most ma 142 m długości i 6 m szerokości. Rzędna spodu sięga 200,60 m n.p.m. Posiada cztery przęsła, z których dwa dłuższe wspierane są stalowymi, kratowymi, parabolicznymi dźwigarami. Przypisy
Прикордонний міст у Старому Богуміні

Прикордонний міст у Старому Богуміні з'єднує польські Халупкі та Старий Богумін у Чехії. У сучасному вигляді міст був відкритий 1899 року, раніше на тому місці існували дерев’яні переправи. Мост відкритий для автомобілістів, пішоходів та велосипедистів. Перший дерев'яний варіант мосту, відомий з літопису, був збудований за кошт веймарського князя Яна. Однак 1626 року цей міст був зруйнований. Ще один дерев'яний міст був закритий 1833 року через поганий технічний стан; п'ять років потому його знесли. Будівництво мосту, що існує й досі, розпочалося 1 вересня 1898 року. Він був відкритий 4 жовтня 1899, в день народження імператора Франца Йосифа I. Тоді міст дістав назву Ювілейного мосту імператора Франца Йосифа (цю назву було скасовано 1923 року). Наприкінці Другої світової війни в ніч з 30 на 1 травня 1945 р. міст був підірваний німецькими вояками. Після війни його відбудували. На момент створення, міст було розташовано на кордоні Німецької імперії з Австро-Угорщиною. 1918 року, після закінчення Першої світової війни, він з'єднував німецький і чехословацький кордони, а після окупації Заолжя 1938 року, німецький і польський кордони. Під час Другої світової війни райони по обидва боки річки були приєднані до складу Німеччини. Після закінчення війни Заолжя повернулося до Чехословаччини, а райони, що належали Німеччині, перейшли до поляків. Після розпаду Чехословаччини 1 січня 1993 року, польсько-чехословацький кордон став польсько-чеським. Пункт пропуску на прикордонному переході розташовувався з польської сторони. 21 грудня 2007 року прикордонний контроль було скасовано відповідно до Шенгенської угоди. Під час повеней 1997 року міст був пошкоджений, і закритий для великого руху. Після відкриття нового дорожнього мосту 19 січня 2007 року, рух старим мостом повністю припинився. Після лагодження під'їзних шляхів до мосту на чеській стороні 23 листопада 2009, він був знову відкритий для руху автомобільного транспорту. Міст завдовжки 142 м і завширшки 6 м. Висота дна сягає 200,60 м над рівнем моря. Він має чотири прогони, два з яких підтримуються сталевими, ґратовими балками. Примітки
Židovský hřbitov v Drmouli

Židovský hřbitov v Drmoulu se nachází ve svahu Panského vrchu, asi 400 m severně od osady Panský Vrch, jež leží cca 1,5 km západně od obce Drmoul v okrese Cheb v Karlovarském kraji. Tento lesní židovský hřbitov, jehož rozloha činí asi 1511 m2, byl založen nejpozději v 17. století. První písemná zmínka o něm pochází z roku 1676. Původní hřbitov byl obehnán zdí, která později byla nahrazena dřevěným plotem. V roce 1947 bylo na hřbitově celkem 690 náhrobků ve 30 řadách po 30 náhrobcích. Celkem se zde dochovalo asi 360 náhrobních kamenů z období let 1673–1936. Zdejší barokní a klasicistní žulové náhrobky neboli macevy jsou velmi cenné, jejich převážná část je zdobena lidovými květinovými motivy. Židovská komunita v Drmoulu přestala existovat v roce 1938. K obnovení hřbitova došlo po roce 1989. Reference Související články Seznam židovských památek v Karlovarském kraji Seznam židovských hřbitovů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Drmouli na Wikimedia Commons www.atlasceska.cz
Jüdischer Friedhof (Drmoul)

Der Jüdische Friedhof Drmoul ist ein jüdischer Friedhof in der tschechischen Gemeinde Drmoul (deutsch Dürrmaul) im Okres Cheb in Karlovarský kraj (Region Karlsbad). Auf dem Waldfriedhof stehen barocke und klassizistische Grabsteine aus Granit. Die ältesten vorhandenen Grabsteine stammen aus dem Jahr 1683. Weblinks Židovský hřbitov Drmoul (mit 12 Fotos) Einzelnachweise
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Kojetín)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je římskokatolický chrám v městě Kojetín v okrese Přerov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Jde o farní kostel farnosti Kojetín. Historie Původní kostel v Kojetíně byl postaven zřejmě již v 11. století, na dnešním místě vznikl kostel v závěru století třináctého. Tento kostel byl silně poškozen roku 1643 při vpádu švédských vojsk. Poněvadž se obnova kostela protahovala, požádal patron kostela, tovačovský pán hrabě Ferdinand Julius ze Salm-Neubergu, v lednu 1687 olomouckého biskupa Karla II. z Liechtensteinu o povolení ke stavbě nového kostela. Stavba byla dokončena roku 1692. Popis Kostel je dlouhý 41,7 metrů a široký i s kaplemi 24,6 metrů. Výška kostela je 18 metrů, výška dvou věží s kříži je 50 metrů. Průčelí kostela je ozdobeno barokním portálem s renesančními prvky, nad ním je umístěno osm výklenků se sochami světců. Kostel má jednu loď hlavní a dvě vedlejší. Interiér kostela je zařízen ve stylu vídeňského klasicismu poloviny 18. století. Nachází se zde také obraz sv. Jana Křtitele z roku 1739 od neznámého italského umělce. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Stadtpfarrkirche Hustopeče

Die katholische Stadtpfarrkirche St. Wenzel und Agnes von Böhmen (tschechisch Kostel svatého Václava a svaté Anežky České) in Hustopeče (deutsch Auspitz), einer südmährischen Stadt in Tschechien, wurde zwischen 1990 und 1994 nach den Plänen des Architekten Ludvik Kolek errichtet und 1994 eingeweiht. Der Kirchenbau aus Stahlbeton weist einen 47 m hohen Turm auf, die Höhe bis zur Kreuzspitze beträgt 52 m. Geschichte Der Vorgängerbau der heutigen Stadtpfarrkirche St. Wenzel und St. Agnes wurde in der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts im frühgotischen Stil errichtet und später immer wieder erweitert. Diese Pfarrkirche ist für das Jahr 1303 erstmals urkundlich nachgewiesen. Sie wird in einem Notariatsakt von 1354 erwähnt, der über den in den Jahren zuvor entrichteten päpstlichen Zehent ausgestellt wurde. Die alte Stadtpfarrkirche Im 15. Jahrhundert wurde die Kirche zu einer zweischiffigen Hallenkirche mit Kreuz- und Sternrippengewölbe ausgebaut. Von der künstlerischen Ausstattung sind insbesondere eine Pietà aus dem zweiten Viertel des 15. Jahrhunderts und eine stehende Madonna mit Kind aus der Zeit um 1500 bis heute erhalten geblieben. Sie sind im Neubau der Kirche zu sehen, ebenso ein Teil des barocken Hauptaltars. Der Chor wurde von 1512 bis 1517 erneuert und ein Presbyterium hinzugefügt. Am Seiteneingang befanden sich Grabplatten von Rittern und reichen Bürgern. Nach der Stadterhebung Hustopečes im Jahr 1572 durch Kaiser Maximilian II. wurde die Kirche zur Stadtpfarrkirche. Der Einsturz des Turmes Um 1517 wurde der Turm um ca. 7 Meter erhöht und mit Kupfer gedeckt. Renovierungen fanden in den Jahren 1678, 1745 und 1816 statt. Das Kuppeldach des Turmes wurde 1906 durch ein spitz zulaufendes Dach ersetzt. Von den alten Glocken überstand nur die Median (1501, 900 kg) den Ersten Weltkrieg. Von der Bürgerschaft der Stadt wurden im Jahre 1926 drei neue Glocken finanziert und im selben Jahr geweiht (Urbanus 1560 kg, Venceslaus 419 kg und Theresia 183 kg). Diese drei Glocken wurden im Zweiten Weltkrieg eingeschmolzen. Im Jahre 1961 stürzte der Kirchturm ein und beschädigte dabei die Kirche stark. Die kommunistische Regierung ordnete 1962 den Abriss der Kirche an, 1963 wurden die verbliebenen Reste gesprengt. Einzelnachweise Literatur Franz Machilek: Entwicklungslinien und Höhepunkte in der älteren Geschichte von Hustopeče. In: Jan Libor, Soňa Nezbodová (Hrsg.): Hustopeče. Mesto uprostred jihoromoravsých vinic. Magistrat der Stadt Hustopeče, S. 147–169, 2010, ISBN 978-80-254-8243-8 Weblinks kirche-St. Wenzel und Agnes von Bohmen, bei Südmähren Info, deutsch, abgerufen am 8. Mai 2015
Karlovo náměstí (Polná)

Karlovo náměstí je tvořeno bývalým židovským městem na jihozápadním okraji centra města Polná v okrese Jihlava. Židovské město bylo založeno roku 1680. Karlovo náměstí tvoří dvě části – horní je bývalé Židovské náměstí, obklopené trojúhelníkovým blokem domů, a dolní je bývalý Rabínský plácek, který vznikl rozšířením ghetta v roce 1740. Obě části propojuje jedna průchod skrz rabínský dům, jednak průchod mezi synagogou a školou. V 18. a 19. století židovské město při několika požárech vyhořelo (v letech 1712, 1734, 1823 a 1863), přesto se dochoval původní gotický půdorys, na něm stojí na 32 většinou patrových domů přestavěných v novodobém stylu. Historický Bělohlávkův dům čp. 538 s rokokovou fasádou se nachází na jižní straně Rabínského plácku. V domě čp. 530 poblíž synagogy se nacházela židovská lázeň mikve. Na náměstí stávala kamenná kašna, která byla odstraněna v polovině 20. století. Hlavní vchod do židovského města je u bývalé východní, Horní brány města Polná, u křižovatky ulic Varhánkova, Palackého, Indusova, Feltlova a Třebízského. Židovské město zde mělo vlastní vstupní bránu. Druhá vstupní brána stávala mezi vinopalnou a obytným domem na přístupové cestě od jihu, z dnešní Indusovy ulice na Rabínský plácek – tato brána je dosud chráněna jako kulturní památka, přestože již neexistuje a v registru kulturních památek má uvedenou chybnou adresu. Rabínský dům a synagoga, o jejichž záchranu usiloval Klub za Historickou Polnou, byly roku 1994 městem věnovány Federaci židovských obcí v Praze. V prostorách zdejší synagogy se nyní nachází Regionální židovské muzeum s expozicemi Historie židovského města a Případ Leopolda Hilsnera. Historie První židovské rodiny se usídlily v polovině 16. století v údolí Šlapanky na Dolním městě, v oblasti dnešního židovského hřbitova. Roku 1682 vrchnost židům povolila postavit si vlastní židovské město, tvořené v první fázi 16 dřevěnými domky, synagoga pak byla postavena na základě smlouvy židovské obce s vrchností ze 14. srpna 1684. Židovské město bylo založeno v roce 1680. Stojí zde i židovský obecní dům tzv. „Rabínský“, v němž během největšího rozmachu židovství v Polné fungovala tzv. zimní modlitebna pro třicet věřících, říkalo se jí též „malá synagoga“. Dochoval se původní trojúhelníkový půdorys gotické zástavby. V dobách největšího rozmachu se zde nacházelo až 32 domů a žilo tu několik set obyvatel. V roce 1830 žilo v Polné židovských 128 rodin, které tvořily 12 % obyvatel města Polné. Již v 19. století začal význam Polné upadat, na konci 19. století postavení Židů zkomplikovala hilsneriáda, roku 1921 odešel poslední rabín a dojížděl sem rabín z Kolína. Holocaust přežili pouze tři židovští obyvatelé Polné, ani jeden se sem však už nevrátil. Kulturní památky Synagoga Židovský obecní dům čp. 541 tzv. Rabínský Bělohlávkův dům čp. 538 s rokokovou fasádou. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Karlovo náměstí na Wikimedia Commons Regionální židovské muzeum – synagoga a rabínský dům Archivováno 5. 2. 2015 na Wayback Machine., na webu města Polná Židé a Polná, Klub ha historickou Polnou Židovské město - Polná, Atlas Česka
Bachmačské náměstí

Bachmačské náměstí je náměstí v Praze, v obvodu a městské části Praha 6 a ve čtvrti Dejvice. Vzniklo v roce 1925. Bylo pojmenováno po ukrajinském městě Bachmač. V letech 1940–1945 se používal název Blüchnerovo náměstí, v letech 1952–1992 náměstí A. V. Suvorova. Náměstí je po obvodu tvořeno obytnými domy a silnicemi. Na jižní straně je vlakové nádraží Praha-Dejvice. Na náměstí se nachází malinký parčík, uprostřed kterého býval záhon s růžemi. Ten byl v roce 2018 nahrazen sochou Tomáše Garrigue Masaryka. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bachmačské náměstí na Wikimedia Commons
Kostel svatého Bartoloměje (Březnice)

Kostel svatého Bartoloměje je římskokatolický chrám v obci Březnice v okrese Zlín. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o kostele pochází z roku 1437 (je uvedeno farní beneficium a patronátní právo – to znamená, že zde stál kostel a fara). Osudy kostela byly značně proměnlivé. Původně katolický kostel přešel v roce 1570 do rukou českých bratří, v roce 1619 je uváděn jako luteránský. Po třicetileté válce znovu přešel do správy katolické církve. Popis Kostel má původně gotické jádro, v 19. století (po obnovení samostatné farní správy v roce 1858) byl přestavěn a rozšířen. Je farním kostelem farnosti Březnice u Zlína. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons