NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kantorova vila

Kantorova vila je památkově chráněný funkcionalistický rodinný dům v Jablonci nad Nisou. Historie Byla postavena v letech 1933–1934 pro rodinu chirurga Alfreda Kantora. Jejím autorem byl architekt Heinrich Kulka, žák, spolupracovník a blízký přítel Adolfa Loose. Podle Jana Sapáka je nejvýraznějším Kulkovým počinem po Loosově smrti. Rodina Alfreda Kantora musela po válce vilu opustit a odstěhovala se do Německa. Vila byla v roce 1960 přestavěna na bytový dům, což dosti podstatně zasáhlo do původních dispozic Kulkova díla. Podle Jana Sapáka i přes další přestavbu v 80. letech zůstalo ve vile zachováno asi 65 procent z nejcennější podstaty domu. Vila je od roku 1958 kulturní památkou. V roce 2024 připravuje město opravu památky; práce na projektu by měly probíhat do jara 2025. Popis Čtyřpodlažní vila stojí na křižovatce ulic Palackého a U Přehrady a připomíná Müllerovu vilu v Praze. Dům zvenčí působí velmi prostě a neutrálně. Stavba má krychlový tvar s plochou střechou, kompozice fasády je střídmá, žádné rafinované detaily nebo kontrastní prvky. Nejvýraznějším prvkem bíle omítnutých fasád je vstup s travertinovým obkladem a prosklenými dveřmi s mříží. Do napůl zapuštěného suterénu byla původně umístěna soukromá lékařská ordinace, místnost pro domovníka, garáž a další zázemí domu. Přízemí vily bylo prostřednictvím terasy propojeno se zahradou. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kantorova vila na Wikimedia Commons
Kaple svatého Prokopa (Praskolesy)

Kaple sv. Prokopa je gotická památka v obci Praskolesy. Po r. 2005 došlo zásluhou praskoleské společnosti sv. Prokopa a za vydatné pomoci obecního úřadu Praskolesy k postupné rekonstrukci této památky. Rekonstrukce, při které byly objeveny původní fresky ze 14. století, byla ukončena v r. 2014. Historie Kaple byla postavena v druhé polovině 14. století, pravděpodobně pro potřeby Karlštejnské kapituly, které věnoval ves Praskolesy císař Karel IV. Zakládací listina se bohužel nedochovala, takže existuje i teorie, že kapli založil některý z místních farářů 14. století. Exteriér Kaple je jednoduchá nevelká stavba s trojbokým závěrem a zachovalými třemi gotickými okny s kružbami. Do kaple vede původní sedlový gotický portál ze severní strany. Kaple se nachází na místě bývalého hřbitova v těsné blízkosti kostela sv. Mikuláše. Interiér V letech 2005–2008 odkryl a zrestauroval Miroslav Slavík gotické fresky, které představují ve čtrnácti obrazech scény z legendy o sv. Prokopovi, dále pak fresky představující postavy archanděla Michaela, světců Jana Křtitele, Apoleny, Markéty a Anežky Římské. Na dřevěném parapetu kůru je olejomalba dvanácti apoštolů, pocházející pravděpodobně ze 17. století, s pozdější renovací v r. 1743, jak uvádí letopočet nad obrazy apoštolů. Při renovaci kaple byla odkryta pod úrovní podlahy část gotického oltáře, dnes překrytá skleněnou deskou. Prostor před oltářem byl osazen kopiemi původních dlaždic. V kapli se nacházela gotická soška sv. Prokopa, která byla nahrazena kopií a originál ze 14. století je uložen v depozitáři pražského arcibiskupství. V kapli sv. Prokopa je umístěna hrobka karlštejnských děkanů, kteří od roku 1671 pobývali na zámečku v Praskolesích. Současnost Památka dnes slouží k pořádání kulturních akcí, např. koncertů, výstav. Tradicí se staly výstavy vždy o víkendu kolem svátku sv. Prokopa. Kapli lze navštívit po předchozí domluvě na obecním úřadě. Reference Literatura Všetečková Zuzana, Prix Dalibor: Nástěnné malby v kapli sv. Prokopa u Hořovic, Umění 4, 2009, str. 326–347 Všetečková Zuzana: Středověká nástěnná malba ve středních Čechách, NPÚ, 2011, str. 235–242 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Prokopa na Wikimedia Commons
Museu Leoš Janáček (Brno)

El Museu Leoš Janáček és una exposició a Brno dedicada a la vida i l'obra del compositor Leoš Janáček. El monument, que forma part del Museu Regional de Moràvia, es troba a la casa del jardí de la vil·la Chleborád al carrer Smetanov al barri de Veveří de Brno. Exposició L'exposició es troba en una casa de jardí prop de l'antiga escola d'orgue. Té dues parts. Una inclou l'estudi original de Janáček amb un piano fet per Friedrich Ehrbar, un fabricant de pianos vienès. El 31 de maig de 2011, l'alcalde de Brno, Roman Onderka, va fer un obsequi personal al Museu Regional de Moràvia: quatre cadires originals amb un motiu de lira tallat de la llar del compositor. En una altra part de la casa hi ha una exposició moderna sobre l'obra de Janáček. Es poden verue documents, llibres i manuscrits, escoltar mostres de música o veure documentals en vídeo. Història El museu es troba a la casa del jardí on Janáček va viure amb la seva família des de 1910 fins a la seva mort el 1928. Aquí va compondre les seves obres més famoses, inclosa l'obra orquestral Sinfonietta. Quan Janáček va morir el 1928, la seva dona Zdeňka va decidir donar el mobiliari de l'oficina a l'aleshores Museu Estatal de Brno. Zdenka va viure a la casa fins a la seva mort el 1938. El 1956, es va establir un museu a la casa del jardí. L'edifici de l'antiga escola d'orgue és ara la seu del Departament d'Història de la Música del Museu Regional de Moràvia, Des de l'estiu de 2002 fins a principis de 2004, el museu va estar tancat per reformes. Referències
Památník Leoše Janáčka (Brno)

Památník Leoše Janáčka je expozice v Brně, věnovaná životu a dílu skladatele Leoše Janáčka. Památník, který je součástí Moravského zemského muzea, se nachází v zahradním domku Chleborádovy vily v ulici Smetanově v brněnské čtvrti Veveří. Expozice Expozice je umístěna v zahradním domku u někdejší varhanické školy. Má dvě části. Jedna zahrnuje původní Janáčkovu pracovnu s klavírem, který vyrobil Friedrich Ehrbar, vídeňský výrobce klavírů. Primátor Brna Roman Onderka věnoval 31. května 2011 Moravskému zemskému muzeu osobní dar – čtyři původní židle s vyřezávaným motivem lyry z domácnosti skladatele. V další části domku se nachází moderní expozice o Janáčkově díle. Lze si prohlížet dokumenty, knihy a rukopisy, poslouchat hudební ukázky, případně zhlédnout videodokumenty. V domku jsou též pořádány výstavy soudobého výtvarného umění. Historie Muzeum se nachází v zahradním domku, kde Janáček žil se svoji rodinou od roku 1910 až do své smrti v roce 1928. Zde složil svá nejslavnější díla, včetně orchestrálního díla Sinfonietta. Když v roce 1928 Janáček zemřel, jeho žena Zdeňka se rozhodla věnovat zařízení pracovny tehdejšímu Zemskému muzeu v Brně. Zdeňka žila v domě až do své smrti v roce 1938. V roce 1956 bylo v zahradním domku zřízeno muzeum. V budově někdejší varhanické školy má dnes své sídlo oddělení dějin hudby Moravského zemského muzea, Od léta 2002 do začátku roku 2004 bylo muzeum kvůli rekonstrukcím uzavřeno. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Leoš Janáček Museum (Brno) na nizozemské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Památník Leoše Janáčka na Wikimedia Commons Památník Leoše Janáčka: Moravské zemské muzeum (mzm.cz)
Leoš Janáček Museum (Brno)

Het Leoš Janáček Museum is een biografisch museum in Brno, Tsjechië, dat gewijd is aan de componist Leoš Janáček (1854-1928). Collectie In het museum wordt zijn vleugel getoond die werd gemaakt door de Weense bouwer Friedrich Ehrbar. Andere voorwerpen uit zijn leven die in het museum te zien zijn, zijn bijvoorbeeld allerlei meubilair, schilderijen, foto's, beeldjes en zijn buste. Ook wordt er ingegaan op zijn studie en de werken die hij componeerde. Er kunnen documenten, boeken en manuscripten ingezien worden en er kan zijn muziek beluisterd worden. Verder zijn er enkele documentaires over hem te zien. Geschiedenis Het museum is gevestigd in het tuinhuis waar hij woonde. Het staat naast de orgelschool die hij in Brno-Veveří oprichtte. Hij woonde hier van 1910 tot aan zijn dood in 1928 en componeerde er zijn bekendste werken, waaronder zijn orkestwerk Sinfonietta. Na zijn dood woonde zijn vrouw Zdenka hier nog tot haar dood in 1938. De orgelschool werd later een conservatorium en werd de vestiging van het Moravisch museum in de jaren vijftig. In 1956 werd er een museum ter herinnering aan zijn leven in het tuinhuis gevestigd. In de voormalige orgelschool is sinds 1990 weer een muziekschool gevestigd. Van de zomer van 2002 tot het begin van 2004 was het museum gesloten vanwege renovatiewerkzaamheden. Zie ook Lijst van muziekmusea Lijst van musea in Tsjechië
Josefova věž

Josefova věž (německy Fürst-Joseph-Turm) je 20 m vysoká kamenná rozhledna na vrcholu hory Kleť (1084 m) v Šumavském podhůří nad městem Český Krumlov. V blízkosti rozhledny stojí Tereziina chata. Historie Stavba věže probíhala v letech 1821 až 1825 a jednalo se o první kamennou vyhlídkovou věž v Českých zemích Rakouska-Uherska. Její stavbu zorganizoval vévoda Josef Johann Nepomuk ze Schwarzenbergu a nese jméno stavitele. Technické parametry Rozhledna má válcovitý tvar a výšku 20 metrů. Jediná vyhlídková plošina se nachází ve výšce 18 metrů a vede k ní 110 schodů. Výhled Z rozhledny lze spatřit např. zámek Hluboká nad Vltavou, Český Krumlov, České Budějovice, Třeboňskou pánev, Blanský les, Lipenskou přehradní nádrž, Jadernou elektrárnu Temelín. Za dobré viditelnosti je možné dohlédnout dokonce i na Alpy. Televizní vysílání z rozhledny Rozhledna slouží zároveň jako televizní vysílač multiplexu 24 v DVB-T2. Reference Související články Seznam rozhleden v Jihočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Josefova věž na Wikimedia Commons Rozhledna Josefova věž - Kleť
Tschechische Poststelle auf der Schneekoppe

Die Tschechische Poststelle auf der Schneekoppe ist ein 2007 erbautes neues Gebäude auf dem Gipfel der Schneekoppe im Riesengebirge in einer Höhe von 1600 m n.m. und ist somit das höchstgelegene Gebäude der Tschechischen Republik. Geschichte der Poststellen auf der Schneekoppe Ebenfalls auf der Schneekoppe befand sich eine alte k.u.k. telegraphische Station, die vermutlich aus der ersten Hälfte des 19. Jahrhunderts stammte und 1875 das erste Mal erwähnt wurde. Ab 1899 bis 1938 diente sie als eine Poststelle. Nach 1948 diente sie als ein Kiosk einer nahen Baude „Česká bouda“ (Böhmische Baude) beziehungsweise als Lagerraum. Zwischen 1993 und 1995 wurde sie rekonstruiert und diente wieder als eine Poststelle kombiniert mit einem Kiosk. Nachdem 2007 die neue Poststelle geöffnet wurde, wurde die alte Poststelle abgebaut und südlich von Prag wieder hergestellt. Neues Gebäude Die neue Poststelle steht an der Stelle, wo sich früher die Böhmische Baude befand. Sie wurde 1868 erbaut, 1990 wegen Hausschwammbefall geschlossen und 2004 – bis auf den Keller – abgebaut. Es handelt sich um ein zweigeschossiges Gebäude aus Holz, Stahl und Glas, das auf zwölf Stahlfüßen ruht. Die Bauweise ohne eigentliches Fundament besitzt den Vorteil einer leichten Konstruktion, die ohne Beton, Mörtel oder andere zementhaltige Stoffe auskommt und insbesondere auch den Anforderungen des Naturschutzes Rechnung trägt. Das Obergeschoss besitzt ringsum verglaste Außenwände, die von hydraulisch betätigten Holzfensterläden geschützt sind. Je nach Wetterlage kann mit diesem Jalousiensystem das Aussehen des Gebäudes völlig verändert werden. Über dem Obergeschoss befindet sich ein Flachdach mit einem Grundriss von 17 × 4,5 Metern, das als eine Aussichtsplattform benutzt werden kann. Das Untergeschoss, in dem sich Versorgungseinrichtungen befinden, ist im früheren Keller der Böhmischen Baude untergebracht. Weblinks postovnasnezka.cz – offizielle Webseite der Poststelle Einzelnachweise
Modlitebna Církve adventistů sedmého dne (Smíchov)

Modlitebna Církve adventistů sedmého dne v Praze na Malvazinkách je budova postavená mezi roky 1982 a 1985 podle návrhu brněnského architekta Václava Třísky. Nachází se na adrese Peroutkova 2482/57 v městské části Praha 5-Smíchov v těsném sousedství Nového židovského hřbitova. Kazatelem sboru je br. Václav Vondrášek a s. Soňa Sílová. Sbor se schází na pravidelné bohoslužby vždy v sobotu v 9:30. Nejdříve se studuje Písmo svaté a poté se v 10:45 pokračuje chválami a kázáním. Druhou část bohoslužeb je možné sledovat online na sborovém YouTube kanále. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Modlitebna Církve adventistů sedmého dne na Wikimedia Commons Oficiální webové stránky sboru YouTube kanál sboru
Dům U zlaté hvězdy (Olomouc)

Dům U zlaté hvězdy v Olomouci se nachází na Horním náměstí čp. 202. Patřil mezi právovárečné domy a uzavíral skupinu 15 domů označovaných „Pod bohatými krámy“. Znamení U zlaté hvězdy je poprvé zmiňováno roku 1807, ovšem později z domu zmizelo a jeho tehdejší přesná podoba není známa. Znovu bylo obnoveno roku 2006, kdy byla na průčelí umístěna keramická hvězda zlaté barvy Jany Bébarové.Dům U zlaté hvězdy patří mezi kulturní památky. Historie Středověký kupecký dům s podloubím je v písemných pramenech poprvé zmiňován roku 1549. Zůstaly zachovány gotické sklepy s valenou klenbou a malým kamenným portálem. V roce 1557 dům koupil Jan Hirsch, senátor a bývalý purkmistr. Někdy po roce 1558 byl dům renesančně přestavěn a rozšířen, o čemž svědčí dochované segmenty ve dvorním traktu. Kamenné konzoly, z nichž jednu podepírá šroubovitě stočený sloupek, byly zřejmě součástí dřevěného ochozu ve dvoře. Jeho majiteli byli významné osobnosti města, jako byl např. královský rychtář Jiří Biretta z Brandenfelsu. V roce 1724 dům koupil obchodník Peter Paul Pino a přistoupil k jeho přestavbě. Další úpravy byly provedeny v polovině 18. století. Překlenutím Školní uličky došlo ke spojení dvou vedlejších budov, bylo upraveno průčelí do náměstí se šesti okenními osami a atikou. Dvoupatrová fasáda byla členěna pilastry zakončenými sedmi kamennými bustami na atice. Strop v jedné z místností v prvním patře byl vyzdoben bohatou štukovou dekorací. Později bylo uzavřeno podloubí v přízemí domu. Od roku 1908 byla majitelem nemovitosti Erste Olmützer Vereinsbuchdruckerei (první olomoucká asociace knihtiskařů). V roce 1928 byl dům zvýšen o třetí patro, nad které byla přenesena atika s bustami. Autorem projektu byl Heinrich Czechner. Přízemí bytového domu bylo upraveno pro obchodní provoz. Popis Dům se nachází na jižní frontě Horního náměstí, jeho boční dlouhé křídlo je orientováno do Školní ulice vedoucí na Michalské návrší. Je dvoupatrové s dvanácti okenními osami a hladkou fasádou. Vchod ze Školní ulice vede do chodby zaklenuté křížovými klenbami k novodobému tříramennému schodišti. V průchodu do ulice Školní jsou ve stěně nalezeny a odkryty detaily původní cihlové gotické klenby loubí a profilované okenní pískovcové ostění. Část směřující do náměstí má tři patra a reprezentativně upravené průčelí se šesti okenními osami. Fasáda v přízemí je členěna pásovou rustikou s částečně přiznanými oblouky původního loubí, v nichž jsou vstupy do prodejních jednotek. Průčelí je členěno pilastry s kompozitními hlavicemi, nad profilovanou korunní římsou je atika s pískovcovými bustami římských vládců. Okna prvního patra jsou orámována členěným štukovým ostěním s profilovanými šambránami a trojúhelnými frontony, v druhém patře římsovými supraportami a v třetím pouze profilovanými šambránami. Odkazy Reference
Brádlerova bouda

Brádlerova bouda (německy Bradlerbaude) je horská bouda v Krkonoších, ležící v nadmořské výšce 1156 m na louce v horní části Medvědího dolu. Náleží k základní sídelní jednotce Brádlerovy boudy v katastru Špindlerův Mlýn obce Špindlerův Mlýn. Ubytovací kapacita je 66 lůžek v pokojích a nocléhárna s dvanácti lůžky. Historie První zmínka o Brádlerových boudách pochází z roku 1637, řadí se tak k nejstarším krkonošským boudám. Od roku 1890 se hlavní budova nazývala Hostinec u Velkého Šišáku (Gasthaus zur Grossen Sturmhaube) a provozoval ji Vinzenz Hollmann. V roce 1912 boudy vyhořely, ovšem ještě ve stejném roce došlo k jejich opětovné výstavbě. Od roku 1914 je vlastnil Johann Hollman a od roku 1925 se hlavní budova opět jmenovala Brádlerova bouda. V letech 1938–1945 byla vlastníkem Kamila Hollmannová. Dne 24. září 1938 byla na střeše vztyčena vlajka s hákovým křížem, což po druhé světové válce vedlo k odsunu rodiny Hollmannů. Poválečným správcem byl sokolský činovník Jos. Richter z Prahy. Poté ji vlastnil Československý svaz tělesné výchovy a na začátku 60. let 20. století byla přejmenována na Fučíkovu boudu. Po revoluci v roce 1989 se vrátila k názvu Brádlerova bouda. Klub českých turistů na svém webu prezentuje Brádlerovy boudy jako svůj majetek a uvádí, že nájemce má nájemní smlouvu do 1. dubna 2035. Dostupnost Motorovým vozidlem je dostupná z údolí Labe po cestě, která v Medvědím kolenu odbočuje ze silnice mezi Špindlerovým Mlýnem a Špindlerovou boudou a pokračuje dále k Martinovce. Pěší přístup je možný po turistických trasách: po modré turistické značce od Petrovy boudy. po modré turistické značce od Martinovky. po žluté turistické značce od Medvědích bud. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Brádlerova bouda na Wikimedia Commons Horská chata Brádlerova bouda (1.156 m), Špindlerův Mlýn - Brádlerovy boudy Oficiální stránky Historie krkonošských bud
Sychrovský viadukt

Sychrovský viadukt je patrový kamenný železniční viadukt nacházející se poblíž obce Sychrov (asi 18 km na jih od okresního a krajského města Liberce) na Pardubicko-liberecké dráze. Překonává široké údolí Mohelky. Historie Sychrovský viadukt vybudovali bratři Kleinové a Vojtěch Lanna starší v letech 1857–1859 v dobách, kdy České země byly součástí Rakousko-Uherska. Most byl vystavěn jako součást Jihoseveroněmecké spojovací dráhy, která sloužila pro export a import zboží. Účelem dráhy bylo spojit tehdejší pevnosti Hradec Králové a Josefov s městem Olomouc. Most byl tedy využíván k hospodářským také však strategickým účelům. Však také o 7 let později, kdy do Čech i na Moravu během prusko-rakouské války vpadly pruské jednotky, hrála nově postavená železnice důležitou roli při přesunech vojenských útvarů. Charakteristika Most se nachází 132. kilometru na trati přímo ve stanici Sychrov. Na mostě je umístěna poslední výhybka železniční stanice Sychrov. Oblouky jsou uspořádány ve dvou řadách, kdy řada půlkruhových oblouků je vystavěna nad šesti níže položenými oblouky, které ovšem nejsou půlkruhové jako vrchní patro, ale stlačené. Orientace mostu je od jihovýchodu k severozápadu. Technické parametry Kamenný viadukt je 32 metrů vysoký, 11 metrů široký a jeho osm oblouků dosahuje rozpětí 9,5 metru. Poloměr zakřivení půdorysu (mostovky) -R=386 m. Řada půlkruhových oblouků celkově měří 120 metrů. Okolí Most leží na katastru obcí Radostín a Radimovice, nedaleko samotné obce Sychrov. Zde se nachází jeden z našich nejkrásnějších zámků – novogotický zámek Sychrov. Turisticky zajímavá místa v blízkém okolí jsou například městečko Český Dub či obec Třtí. K viaduktu se dá dojít pěší chůzí z vlakové zastávky Sychrov, kam se dostanete přímým spojem z města Turnov či Liberec. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sychrovský viadukt na Wikimedia Commons Obec Sychrov Nejkrásnější viadukty Mosty světa Video: Záběry z dronu
Základní škola nám. Curieových

Základní škola nám. Curieových je základní škola nacházející se na adrese nám. Curieových 2 v Praze 1. Počátky školy O výstavě budovy, kde se dnes škola nachází, bylo rozhodnuto Radou královského hlavního města Prahy v roce 1893, poté co se zjistilo, že obecná škola u sv. Haštala nestačí počtu žáků ve školním obvodu. Do nové budovy se nastěhovaly dvě školy. Škola obecná pro chlapce u sv. Kříže Většího a Škola obecná pro dívky u sv. Haštala. Dále se v budově nacházela mateřská škola s opatrovnou. Historie budovy Od roku 1893 kdy byla budova školy postavena, se v ní vystřídala mnoho různých škol a bylo provedeno mnoho změn, ať už pouze v názvu, či přímo ve změně tříd. Bývalí žáci školy Pavel Toufar – spisovatel, novinář Eva Slámová – překladatelka, divadelní režisérka Jan Stöckl – akademický malíř, restaurátor David Hošek – boxerský reprezentant ČR Alena Ježková – novinářka a spisovatelka Kroužky a další školní akce Škola nabízí velké množství zájmových kroužků, jako např. florbal, řezbářství, vaření, keramika, mažoretky a spousta další. Dále je zde také možnost, pro úspěšné žáky 1. stupně, účasti v tzv. programu mimořádně nadaných žáků, kde se tito žáci budou scházet ve skupinkách a dále, podrobněji probírat látku z běžných hodin, jako např. výuka matematiky na dvou úrovních. Žáci mají také možnost se jednou za dobu jejich studia zúčastnit lyžařského kurzu, na kterém se naučí lyžovat každý. Škola se také pravidelně zúčastňuje různých akcí, podporující žáky ve třídění, jako například sběr papíru, nebo sběr hraček a drobných elektrozařízení, ve kterém se dokonce škola umístila na krásném 3. místě v roce 2007/2008 v soutěži základních školy v Praze. Školu také na začátku každého roku navštíví nějaká významná osoba, například v roce 2015 nové žáky do školy přivítal prezident republiky Miloš Zeman. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Základní škola nám. Curieových na Wikimedia Commons Oficiální stránka školy Rozhovor s ředitelkou školy[nedostupný zdroj] Školní program
Basilique Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Prague

La basilique Saint-Pierre et Saint-Paul est une église néo-gothique de la forteresse de Vyšehrad à Prague, en République tchèque. Fondée en 1070-1080 par le roi tchèque Vratislav II, la basilique romane a subi un incendie en 1249 et a été reconstruite en gothique puis en style néo-gothique. La basilique présente une impressionnante mosaïque de pierre au-dessus de son entrée, et ses tours jumelles de 58 m peuvent être vues au sommet d'une colline au sud depuis le long de la rivière Vltava dans le centre de Prague. Derrière l'église se trouve un grand parc et le cimetière de Vyšehrad, le dernier lieu de repos de nombreux Tchèques célèbres, dont l'auteur Karel Čapek et le compositeur Antonín Dvořák. En 2003, l'église a été élevée au rang de basilique par le pape Jean-Paul II. Extérieur Le bâtiment actuel lui-même est une basilique néo-gothique. Elle a été construite entre 1887 et 1903. Intérieur L'histoire est l'élément thématique dominant du décor intérieur; l'histoire de l'art, le christianisme et les terres tchèques sont autant d'aspects de la décoration. En tant que pièce d'histoire de l'art, l'église est une sorte d'exposition d'œuvres gothiques, art nouveau et même baroques. Références Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Prague
Szent Péter és Pál-bazilika (Vyšehrad)

A Szent Péter és Pál-kisbazilika (Bazilika svatého Petra a Pavla, kapitulni kostel svatého Petra a Pavla, basilica minor) és annak kertje Vyšehrad legfontosabb turisztikai látványossága. Története A bazilika háromhajós, román stílusú elődjét II. Vratiszláv építtette. IV. Károly immár gótikus stílusban teljesen átépíttette, csak egyik oldalhajóját hagyta meg. Ezután még kétszer építették át: előbb reneszánsz, majd barokk stílusban. Jelenlegi, neogótikus arculatát 1885 és 1887 között nyerte el, majd 1902-ben építették hozzá a két csúcsíves tornyot. A templom jelenleg egy monumentális háromhajós, nyugati ikertornyú álbazilika. Belső berendezése Belső terében két jelentős emlék található: szent Longinus maradványai egy román kori kőkorsóban pihennek; az Esős Madonna képét deszkára festette egy ismeretlen művész a 14. század 2. felében. Ez utóbbi II. Rudolf híres képtárából származik; a gyűjtemény széthordása után az egyik főúr ajándékozta a templomnak. Környezete A bazilika előtti kis temetőben építették fel 1889-ben a Slavin nemzeti pantheont. A bazilika és a sírkert a turisták két fő célpontja. A parkká alakított, szabadon látogatható területet 1962-ben nemzeti történelmi emlékhellyé nyilvánították. Jegyzetek Források ↑ Idegenvezető: Jindřich Pokorný et al.: Prága. Idegenvezető. (Sportovní a turistické nakladatelstcí) Praha, 1957. p. 64. ↑ Szombathy: Szombathy Viktor: Prága (Panoráma, Külföldi városkalauz, Franklin Nyomda, Budapest) p. 162. ↑ Barangoló: Prága barangoló útikönyv. Lingea, Berlitz, 2016. p. 41.