NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Цветочный сад в Кромержиже

Цветочный сад в Кромержиже, в южной части Чешской Республики — это первоначально парк раннего барокко в геометрическом стиле французского сада с характерными чертами. В 1998 году сад был включен в список памятников ЮНЕСКО вместе с Замковым садом (Архиепископские сады) и Архиепископским дворцом. Цветочный сад является имуществом Оломоуцкого Архиепископства. История Цветочный сад возник благодаря строительному рвению епископа Карла II фон Лихтенштейн-Кастелькорна во второй половине 17-го века. По-чешски это место называется ещё и Либосад, в русском языке есть аналог – Любосад. Сад выполнен в стиле барокко, в котором прослеживается влияние итальянцев и голландцев. Авторы-архитекторы этой достопримечательности – итальянцы Филиберто Луккезе и Джованни Пьетро Тенкалла. Описание сада Центральное здание северной части цветочного сада в Кромержиже – восьмиугольная ротонда (круглая постройка, увенчанная куполом и опирающаяся на колонны), возведенная в 1671 году. Ее украшением являются уникальные фрески на мифологические темы и богатая лепнина. Внутри ротонды на двадцатипятиметровом тросе подвешен маятник Фуко, единственный в стране. Его соорудил в конце XIX века Франтишек Набелек – профессор городской гимназии. Он представляет собой точную копию французского маятника, подвешенного в парижском Пантеономе (усыпальнице многих выдающихся людей Франции). Во время Второй мировой войны маятник был поврежден. И хотя после и его, и ротонду отреставрировали, сегодня маятник висит неподвижно. Южная часть цветочного сада разделена на два прямоугольника, в ней расположены фонтаны, пруды и два искусственных холма. Однако главным украшением парка служит длинная колоннада, протяженность которой составляет 244 м. Она украшена великолепными статуями античных богов. В парке также есть пальмовая оранжерея и два лабиринта. Реконструкция В 2012 году в саду произошла в этом парке реконструкция и появились новые насаждения. Специалистами очищены пруды и обновлен Павильон птиц. Благодаря их усилиям обновился внешний облик Апельсинового и Голландского садов. Общим итогом реставрационных работ стало то, что для туристов открыли даже те места, которые раньше для посещения были закрыты. Мероприятия в саду В Цветочном саду проходить ежегодно множество разных мероприятий. Выставка Camellie dell´arte проходит с февраля по март. Выставка камелий связана с театральной средой. Посетитель пальмовой теплицы оказывается посреди сцены, окруженной серией картин из Commedie dell'arte. Садоводческие мероприятия будут изобиловать романтическими уголками и неожиданными сюрпризами. Флора и фауна В саду выращивает множество различных видов цветов и растений. В Голландском саду тюльпаны, нарциссы и другие цветы соединены в разные формы. В Апельсиновом саду растут цитрусы. В научном саду выращивают вьющиеся растения, а также например розы. Что касается фауны, так на Кроличем холме живёт несколько кроликов. Там также растут яблони. Примечания
Městské divadlo v Mostě

Městské divadlo v Mostě datuje svou historii již od založení první budovy v roce 1911 a jejího slavnostního otevření 30. září téhož roku. Ovšem vzhledem k demolici celého města byla v osmdesátých letech postavena budova nová, moderní a s mnohými originálními prvky jak v architektuře tak scéně. Divadlo má také na starost druhou budovu – tj. budovu Divadlo rozmanitostí určenou převážně pro dětská a loutková představení. V rámci obou budov divadel je možné navštívit hned několik scén: Velkou scénu, Malou scénu, Komorní scénu, dále Divadlo na točně a samozřejmě Divadlo Rozmanitostí. Historie První budova vznikla na popud dřívějšího německého obyvatelstava v Mostě. Její zprovoznění v roce 1911 však nemělo to správné načasování kvůli I. světové válce a tak chod divadla byl značně omezen. Po vzniku první republiky se českým divadelníkům naskytla dobrá příležitost předvést se. Dne 4. dubna 1919 se odehrálo první ochotnické české představení, ovšem stále v němčině. Rok 1934 sebou krom hospodářské krize přináší i krizi v divadelnictví a z důvodu nedostatku financí je mostecké divadlo před uzavřením. Následující rok však přináší výrazné změny, vysokou návštěvnost a již většinu her hraných v českém jazyce. Druhý útlum nastal vinou II. světové války a obrození přichází až po jejím konci, kdy se v divadle usídluje stálý činoherní soubor a zpěvohra. Události roku 1948 se pochopitelně podepsaly i na mosteckém divadle, to se přejmenovává na Divadlo pracujících a slaví úspěchy ve vysoké návštěvnosti, která se ho drží dodnes. Po rozhodnutí o likvidaci starého Mostu kvůli těžbě hnědého uhlí bylo nutné postavit v novém městě i novou budovu divadla, stará byla demolována roku 1982. V mezidobí stavby se umělecký soubor přesunul na pět a půl roku do kulturního střediska Máj. Od té doby sídlí divadlo na Prvním náměstí v centru města. Jeviště šířka 21,5 m hloubka 27 m mimostředná jevištní točna o průměru 11 m mimostředná jevištní točna o průměru 18 m pohyblivé portálové věže kapacita 500 míst Současnost Divadlo se nachází v ulici Divadelní 15. Divadlo má stálý soubor. Na jevišti potkáte Jana Beneše, Zitu Benešovou, Jana Burdu, Jakuba Dostála, Víta Herzinu, Karolínu Herzinovou, Tadeáše Horehledě, Lukáše Kofroně, Jiřího Krause, Michaelu Krausovou, Otto Lišku, Elišku Matzkeovou, Reginu Razovovou, Marcela Rošetzkého, Jiřího Rumpíka, Veroniku Týcovou, Ivanu Zajáčkovou a mnoho hostů. Do roku 2016 zde do konce svého života účinkoval i Stanislav Oubram, jeho poslední rolí byl řidič Hoke Coleburn ve hře Řidič paní Daisy. Specialitou Městského divadla v Mostě je, že jeho sezóna je od ledna do prosince – tak je tedy tvořen i dramaturgický plán. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Městské divadlo v Mostě na Wikimedia Commons Městské divadlo v Mostě Divadlo rozmanitostí Městské divadlo v Mostě v databázi divadel
Théâtre des travailleurs

Le Théâtre des travailleurs ou Théâtre municipal de Most (en tchèque Městské divadlo v Mostě) est un théâtre situé à Most en Tchéquie. Il est inauguré le 30 septembre 1911 mais en raison de la démolition de toute la ville, un nouveau bâtiment moderne est construit dans les années 1980. Le théâtre gère aussi un deuxième établissement, le Théâtre de la Diversité (Divadlo rozmanitostí), destiné principalement aux spectacles pour enfants et aux spectacles de marionnettes. Histoire Le premier bâtiment est construit à l'instigation de l'ancienne population allemande de Most. Cependant, son ouverture en 1911 n'a pas lieu au même moment en raison de la Première Guerre mondiale, et les opérations du théâtre sont ainsi considérablement limitées. Après l'instauration de la Première République, les artistes tchèques ont une nouvelle occasion de se faire connaître. Le 4 avril 1919, la première représentation amateur tchèque y a lieu, mais toujours en langue allemande. En plus de la crise économique, l'année 1934 apporte également une crise dans l'industrie théâtrale et, en raison d'un manque de fonds, le théâtre de Most est sur le point de fermer. Cependant, l'année suivante apporte des changements importants, une forte affluence et la plupart des pièces se déroulent en langue tchèque. Le deuxième déclin est dû à la Seconde Guerre mondiale. Les événements de 1948 ont naturellement laissé des traces sur le théâtre de Most, qui est rebaptisé Théâtre des Travailleurs. Après la décision de liquider l'ancien Théâtre de Most en raison de l'exploitation du lignite, il a fallu construire un nouveau bâtiment de théâtre dans la nouvelle ville ; l'ancien est démoli en 1982. Pendant la période de construction, l'ensemble artistique déménage au centre culturel Máj pendant cinq ans et demi. Depuis lors, le théâtre est situé sur První náměstí, dans le centre-ville de Most. Notes et références Liens externes Site officiel Ressources relatives au spectacle : Carthalia European Theatre Architecture Portail du théâtre Portail de la Tchéquie
Міський театр (Мост)

Міський театр у Мості (чеськ. Městské divadlo v Mostě) — міський театр у чеському місті Мості Устецького краю, головна театральна сцена й значний культурний осередок міста й району. Загальна інформація Мостський міський театр міститься у спеціально зведеній сучасній функціональній будівлі в Новому центрі Мосту, й розташований за адресою: вул. Театральна (Divadelní), буд. 15, м. Мост—434 01 (Устецький край, Чехія). Театр має друге приміщення, фактично другий міський театр — Театр розмаїття (чеськ. Divadlo rozmanitostí), призначений переважно для дитячих і лялькових вистав. У обох приміщеннях є можливість відвідати велику й малу сцени. Технічні характеристики Великої сцени головної будівлі: ширина — 21,5 м; глибина — 27 м; місткість глядацької зали — 500 місць. Нині директором і художнім керівником закладу є Їржі Румпік (Jiří Rumpík). З історії театру Муніципальний театр у Мості бере свій початок від часу зведення першої будівлі театру 1911 року й урочистого відкриття закладу 30 вересня того ж року. Тоді це було здійснено з ініціативи німецької громади міста. Але через наближення І Світової війни театр у місті виявився не на часі, й успіху не мав. Після проголошення незалежості Чехословаччини (1918) з'явились передумови для розвитку театру в Мості. Відтак, 4 квітня 1919 року артисти чеської самодіяльності показали першу виставу в Мостському театрі, але грали все-таки німецькою мовою. Економічна й соціально-політична криза в 1934 році поставила театр у Мості перед загрозою закриття, та вже наступного року (1935) у театрі зросла відвідуваність, а вистави гралися чеською. Другого значного занепаду заклад зазнав під час II світової війни, коли не мав ані сталого колективу, ні постійної трупи. У повоєнний час театр у Мості відновлено, а від 1948 року він у дусі часу дістав назву Театр трудящих (чеськ. Divadlo pracujících). З цим же періодом водночас пов'язані найбільші творчі успіхи колективу, й висока відвідуваність закладу культуру — показник, який театр зберігає і в наш час. Після прийняття рішення про ліквідацію Старого Мосту (1970-ті) з причини розвитку видобутку бурого вугілля постала необхідність зведення численних новобудов, зокрема і приміщення нового міського театру. На час будівництва на 5 з половиною років заклад розмістився у культурному центрі «Травень» (Máj), а переїхавши до новобудови на Првній площі (První náměstí) у новому центрі Мосту функціонує там дотепер. Виноски Джерела і посилання Офіційна вебсторінка театру [Архівовано 2 травня 2010 у Wayback Machine.] (чеськ.) стаття про Міський театр (Мост) у Чеській Вікіпедії
Schwarzův mlýn

Schwarzův mlýn (německy Schwarz Mühle) je zaniklý vodní obilný mlýn patřící k zaniklé vesnici Varhošť ve vojenském újezdu Libavá. Samota čp. 40 se nacházela na levém břehu řeky Odry jako třetí vodní dílo a první obilný mlýn od pramene řeky, jihovýchodně od kopce Strážný a zaniklé vesnice Nová Ves nad Odrou v Oderských vrších v okrese Olomouc v Olomouckém kraji. Historie V r. 1775 měl mlýn dědičný rychtář Antonín Beuer, mlýn měl 2 chody. Před válkou měl vodní mlýn 1 vodní kolo na svrchní vodu a přívod vody přes náhon a lednici, hltnost: 135 l/s, využitelný spád: 4,20 m a výkon: 3,63 kW. Posledním mlynářem byl Josef Schwarz. Samota zanikla s vysídlením německého obyvatelstva z Československa v roce 1946 a následným vznikem vojenského prostoru. Na místě lze nalézt jen trosky staveb. Další informace Vzhledem k tomu, že místo se nachází ve vojenském újezdu, je přístupné jen s povolením. I když je vstup do vojenského újezdu obvykle jedenkrát ročně umožněn v rámci cyklo-turistické akce Bílý kámen, Schwarzův mlýn neleží na žádné z aktuálně povolených tras a je tedy veřejnosti bez povolení celoročně nepřístupný. Galerie Reference Související články Vojenský újezd Libavá Šindelná pila Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Schwarzův mlýn na Wikimedia Commons
Réserve naturelle des rochers de Barrande

La réserve naturelle des rochers de Barrande est une réserve naturelle protégée située sur la rive gauche de la Vltava, dans la banlieue sud de Prague. Le principal objectif de cette protection est le profil géologique international remarquable du Paléozoïque à la limite entre le Silurien et le Dévonien, documentant l'évolution du bassin de Prague au cours de l'Ère primaire. Généralités Le site d'une surface totale de 11,57 ha a été classé réserve naturelle le 1er février 1982. Le territoire est divisé en deux zones reliées entre elles par une ceinture de protection et dépendant des quartiers de Hlubocepy et Mala Chuchle. L'altitude se situe entre 195 et 280 m. Le profil géologique actuel est le stratotype de l'étage tchèque zlichov. Les autres motifs de protection sont les stratotypes régionaux du Praguien et du Zlichovien et le profil reconnu internationalement de la limite Silurien-Dévonien en Bohême. De plus, cette zone est célèbre d'un point de vue paléontologique, on y trouve un nombre important de fossiles et des restes de steppe à flore thermophile. Localisation La réserve naturelle des rochers de Barrande est située dans la vallée de la Vltava en banlieue de Prague. Elle commence sous le pont routier de Barrandov, à l'est de la rue Hlubocepska, et s'étend vers le sud-ouest le long de la rue Zbraslavska jusqu'au quartier de Mala Chuchle, où elle finit au nord de la rue V Laznich (sur le côté nord de la vallée Certova strouha). Il s'agit d'une paroi rocheuse abrupte que la rivière Vltava a modelée par érosion. Dans le passé, les rochers ont été abattus pour la construction d'une route de Smichov à Zbraslav et plus tard par la construction d'une voie ferrée. De plus, l'environnement naturel a aussi été bouleversé par plusieurs carrières. Grâce à ces bouleversements, le plus précieux a été mis au jour, le profil géologique du Silurien inférieur au Dévonien inférieur ainsi que beaucoup de sites paléontologiques, dont les découvertes les plus célèbres appartiennent au site U Kaplicky. Les sédiments les plus anciens se trouvent dans la partie la plus méridionale de la zone. Les couches sont progressivement de plus en plus jeunes lorsqu'on se dirige vers le nord. On peut donc suivre facilement l'évolution au cours du temps. Il y a plusieurs sites remarquables dans la zone protégée comme Vyskocilka, le rocher de Barrande, la carrière Pod terasami (sous les terrasses) et la carrière U Kaplicky (de la petite chapelle). À part les rochers de Barrande, les autres structures géologiques sont très peu affectées par la tectonique, et fournissent pour cela un enregistrement historique unique et précis du déroulement du Silurien et du Dévonien de cette zone et permet ainsi son étude scientifique de haute qualité. Nom Le parc porte le nom du géologue français Joachim Barrande, qui étudia la région au XIXe siècle. Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas World Database on Protected Areas Portail de la Tchéquie Portail de l’environnement
Batelov (nový zámek)

Nový batelovský zámek stojí v městysi Batelov v bezprostřední blízkosti starého zámku. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Existenci obou batelovských zámků předcházela tvrz, kterou vlastnili páni z Batelova. Ta stála na vyvýšenině nad potokem, jihozápadně od dnešního kostela. Nová tvrz byla postavena okolo roku 1400 při levém břehu řeky Jihlavy. Jejím úkolem bylo pravděpodobně střežit přechod přes tento vodní tok.Vzhledem k blízkosti obou staveb (Starého a Nového zámku) dnes však není zcela jasné, na místě kterého z nich tvrz stála. Předpokládat lze, že tvrz byla přestavěna ve Starý zámek. Tvrz Zmíněná druhá tvrz v pozdější době přešla do držení pánů z Lipé, od nichž ji v polovině 14. století získali Pacovští. Na konci husitských válek mění majitele znovu, když ji získali Batelovští z Prostného a následně Mikuláš Radkovec z Mirovic. V letech 1546–1626 je Batelov uváděn jako majetek Čížovských z Čížova. Zámek V roce 1586 nechává Jiří Čížovský z Čížova tvrz přestavět na renesanční zámek, dnes Starý zámek, naproti němu vzniká nová budova. Sídliště v té době v kontrastu k do té doby existující tvrzi dostává název Nový Batelov. Roku 1626 mění panství majitele znovu, tentokrát jimi jsou Krabicové z Weitmile. Kolem roku 1681 pak za Odkolků z Újezdce prochází zámek barokní úpravou, bylo dostavěno nové, delší křídlo. Roku 1731 panství kupuje Jan Kryštof Burkhardt de Klee který po roce 1755 zahájil v Batelově výstavbu velkého kostela a zámek v roce 1755 klasicistně přestavěl a rozšířil. V roce 1806 byl zámek pro dluhy prodán v dražbě hraběti Janu Swéerts-Sporckovi, v té době dochází k menším stavením úpravám. Od roku 1839 byli majiteli Blankensteinové, za nichž roku 1893 prošel dalšími úpravami. Poslední úpravy jsou z 2. poloviny 20. století, kdy byl necitlivě přestavěn. V 80. letech bylo v zámku umístěno odborné učiliště. Popis Jedná se o dvoupatrovou dvoukřídlou budovu okolo níž najdeme zbytky zámeckého parku vytvořeného v 19. století. Původní tvrz pravděpodobně stála v místě dnešního západního křídla. Z renesanční stavby se dochovala přízemní klenutá síň s renesančním portálem. U vchodu jsou vsazeny erby Jiřího Čížovského z Čížova s letopočtem 1586 a Viléma Oldřicha Odkolka z Újezdce. V přízemí se dochovaly valené klenby. Dostupnost Okolo zámku vede silnice II/134, která se nedaleko odpojuje od silnice II/639 a následně pokračuje na Novou Ves, zeleně značená turistická stezka od batelovského náměstí Míru na Těšenov a cyklotrasa Greenway řemesel a vyznání od Bezděčína na Lovětín. Zámek není veřejnosti přístupný. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nový zámek Batelov na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Archivováno 7. 5. 2012 na Wayback Machine. Zámek na castles.cz Archivováno 9. 1. 2014 na Wayback Machine.
Batelov (starý zámek)

Starý batelovský zámek stojí v městysi Batelov v bezprostřední blízkosti nového zámku. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Tvrz Existenci obou batelovských zámků předcházela tvrz, kterou vlastnili páni z Batelova. Ta stála na vyvýšenině nad potokem, jihozápadně od dnešního kostela. Nová tvrz byla postavena okolo roku 1400 při levém břehu řeky Jihlavy. Jejím úkolem bylo pravděpodobně střežit přechod přes tento vodní tok.Vzhledem k blízkosti obou staveb (Starého a Nového zámku) dnes však není zcela jasné, na místě kterého z nich tvrz stála. Předpokládat lze, že tvrz byla přestavěna ve Starý zámek. Zámek Zámek nechal ve 2. polovině 16. století Jiří Čížovský z Čížova přestavět v renesančním slohu. Jako šlechtické sídlo však nesloužil dlouho; již na přelomu 16. a 17. století došlo k úpravě na budovu pro úřednictvo batelovského panství. Jeho původní funkci převzal nový zámek. Později prošel přestavbami v duchu baroka. Poslední přestavbou prošel v roce 1880. V současné době je po rekonstrukci a pro veřejnost nepřístupný. Popis Jedná se o jednopatrovou budovu o půdorysu obdélníka se středovou vížkou. Budova je součástí dvora na severním okraji obce. Kolmo na ní navazuje budova Nového zámku. Budova má bílou fasádu se zbytky sgrafit, okna rámuje kámen. Dostupnost Okolo zámku vede silnice II/134, která se nedaleko odpojuje od silnice II/639 a následně pokračuje na Novou Ves, zeleně značená turistická stezka od batelovského náměstí Míru na Těšenov a cyklotrasa Greenway řemesel a vyznání od Bezděčína na Lovětín. Za zámkem také prochází trasa NS Po stopách Karla Havlíčka Borovského. Interiér zámku není veřejnosti přístupný. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Starý zámek Batelov na Wikimedia Commons Zámek na hrady.cz Archivováno 7. 5. 2012 na Wayback Machine. Zámek na castles.cz Archivováno 12. 8. 2010 na Wayback Machine.
Bayerova

Bayerova je přírodní rezervace severně od obce Křtiny v okrese Blansko. Pár desítek metrů od rezervace se nachází Arboretum Křtiny. Účelem vyhlášení byla ochrana přirozených smíšených porostů na kulmské drobě. Předmět ochrany Důvodem ochrany je zachování ojedinělého biotopu zvláště chráněných druhů rostlin v sinusii podrostu přírodě blízkého až přirozeného porostu Querceto-fageta, Querceto-fageta tiliosa a Fageta quercina. Na území rezervace se nachází památník Augusta Bayera, profesora tehdejší lesnické fakulty Vysoké školy zemědělské v Brně. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Blansko Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bayerova na Wikimedia Commons
Basílica de l'Assumpció de Maria (Brno)

La basílica de l'Assumpció de Maria de l'Antiga Abadia de Brno és un temple conventual de l'alt gòtic. Va ser fundada el 980-1020 pel desconegut senyor o monarca de Moràvia. Va ser construït al lloc d'un antic santuari de finals del segle x en un breu temps durant els anys 1323 a 1334 per encàrrec de la reina Elisabet Riquilda de Polònia, vídua del rei txec Wenceslau II de Bohèmia. Al mateix temps, va fundar un claustre cistercenc de dones just al costat de l'església anomenada Aula Sanctae Mariae. Quan va morir, va ser enterrada a la basílica i la seva tomba estava marcada amb una "E" i una corona reial. És el temple més unificat estilísticament conservat a les terres de la corona de Bohèmia. Referències
Basilika Mariä Himmelfahrt (Brünn)

Die römisch-katholische Basilika Mariä Himmelfahrt ist eine gotische Kirche in Brünn und Bestandteil des Altbrünner Klosters St. Thomas. Die Kirche wurde im 14. Jahrhundert bald nach der Klostergründung errichtet und 1987 zur Basilica minor erhoben. Baugeschichte Das erste Kirchengebäude am Ort der heutigen Basilika in Alt Brünn (Staré Brno) war eine um das Jahr 1000 errichtete Rundkapelle. Im Lauf des 12. Jahrhunderts wurde daneben in mehreren nicht näher dokumentierten Baustufen eine einschiffige Kirche errichtet. Anfang des 14. Jahrhunderts gab es hier eine Marienkirche und eine Kapelle des Heiligen Prokop. Das Zisterzienserinnenkloster in Alt Brünn gründete im Jahr 1323 die böhmische Königinwitwe Elisabeth Richza. Wann genau mit dem Bau des heutigen Kirchengebäudes begonnen wurde, ist nicht bekannt. 1333 war der Bau bereits fortgeschritten. Bereits 1329 hatte Heinrich von Leipa kurz vor seinem Tod die Mariä-Himmelfahrts-Kirche zu seiner letzten Ruhestätte bestimmt. Elisabeth Richza lebte ab 1332 im Kloster. Sie starb 1335 und wurde unter der Vierung des Gotteshauses bestattet. Das Bauwerk wurde größtenteils aus Backstein errichtet. Für die Statik besonders sensible Teile wurden aus Haustein gemauert, die Säulen und ebenso die Gewölberippen. Architektonisch hat nur der Chor die Form einer Basilika, westlich des Querschiffs ist der Kirchenraum einschiffig. Am 6. Oktober 1987 erhob Papst Johannes Paul II. die Kirche zur Basilica minor. Die Mariä-Himmelfahrts-Basilika ist heute Kloster- und Pfarrkirche. Obwohl sie im Rang unter der Brünner Kathedrale St. Peter und Paul steht, wird sie auch als „chrám“ (Dom) bezeichnet. Galerie Siehe auch Liste der Backsteinbauwerke der Gotik in Tschechien Weblinks Einzelnachweise
Basilique de l'Assomption-de-la-Sainte-Vierge-Marie de Brno

La basilique de l'Assomption-de-la-Sainte-Vierge-Marie de Brno, au sein de l'abbaye Saint-Thomas de Vieux-Brno est un édifice religieux catholique située à Brno, en Moravie (Tchéquie), sur la place Mendelovo (nommée en hommage à Gregor Mendel) dans le quartier de Vieux-Brno, Brno-centre. L'église a été fondée en 1323 par la reine tchèque Eliška Rejčka (Élisabeth Ryksa), princesse de la Maison royale polonaise (petite fille du roi Valdemar Ier de Suède), veuve du roi tchèque (bohémien) Václav II et veuve du Rodolphe Ier de Bohême. L'église du monastère du Vieux-Brno représente, aujourd'hui gothique originaire la mieux conservée que l'on appelle gothique en brique haute-silésienne. L'intérieur de basilique a été restauré en style baroque. Sur le maître-autel il y a une icône de la Sainte Vierge, considérée comme une œuvre d'art de premier ordre. Il s'agit d'un don de l'empereur Charles IV à l'ordre de Saint-Augustin. La reine Élisabeth y avait fondé primitivement un convent de cisterciences. Galerie de photographies Références Portail de la Tchéquie