Kostel svatého Petra (Amalín)

Kostel svatého Petra je římskokatolický filiální, do 12. ledna 2004 farní kostel ležící v Amalíně, místní části městyse Křivoklát v okrese Rakovník ve Středočeském kraji. Jedná se o pozdně gotickou sakrální stavbu z první třetiny 16. století, která tvoří významnou architektonickou a urbanistickou dominantu nad údolím Rakovnického potoka v předpolí hradu Křivoklát. Během 19. století prošel objekt výraznou puristickou přestavbou pod vedením významného českého architekta Josefa Mockera. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Původ a založení Vznik kostela je úzce spjat s historií královského hradu Křivoklát a přilehlého osídlení. V místě dnešního Amalína (historicky nazývaného Čamrdoves) se začala rozrůstat zástavba určená pro hradní čeleď, řemeslníky a úředníky křivoklátského panství. Samotný kostel zasvěcený svatému Petru byl založen v roce 1522 v období pozdní jagellonské gotiky. Původně sloužil jako filiální kostel pro rostoucí podhradí, aby obyvatelé nemuseli docházet do vzdálenějších farností.[zdroj?] Základní kámen a prvotní fáze stavby odrážejí pozdně gotické stavební postupy typické pro středočeský region. Stavba byla dokončena pravděpodobně v průběhu 20. let 16. století, přičemž z této nejstarší stavební fáze se dochovalo základní hmotové uspořádání lodi, obvodové zdivo presbytáře a část okenních kružeb.[zdroj?] Období baroka a úpravy V průběhu 17. a 18. století kostel neprošel radikálními přestavbami, které by změnily jeho gotický charakter, nicméně byl postupně doplňován o barokní mobiliář. Drobné opravy exteriéru probíhaly převážně v utilitárním duchu. Po třicetileté válce, kdy panství utrpělo značné škody, byl kostel udržován péčí majitelů panství z rodu Valdštejnů a později Fürstenberků. Během 18. století byla pravděpodobně upravena kruchta a pořízeny nové varhany.[zdroj?] Puristická přestavba (19. století) Zásadním zlomem v architektonickém vývoji objektu byla druhá polovina 19. století. Celé křivoklátské panství tehdy vzkvétalo pod správou rodu Fürstenberků, kteří se rozhodli pro rozsáhlou obnovu hradu i přilehlých staveb. V letech 1881–1885 proběhla generální rekonstrukce kostela v duchu tehdy módního purismu. Tuto přestavbu vedl architekt Josef Mocker, který ve stejné době pracoval i na záchraně samotného hradu Křivoklátu a na dostavbě katedrály sv. Víta v Praze. Mockerův přístup spočíval v odstranění pozdějších barokních a klasicistních přístaveb a v navrácení budovy do její „ideální“ gotické podoby. V rámci těchto úprav byla snesena starší střecha a nahrazena novou s výrazným sanktusníkem, byly zrekonstruovány opěrné pilíře, obnoveny či zcela nově vytesány kružby oken a interiér byl opatřen novogotickým mobiliářem, který Mocker sám navrhl. Architektura Exteriér Kostel sv. Petra je orientovaná, jednolodní stavba postavená z lomového zdiva, s architektonickými články (ostění, kružby, portály, římsy) z jemnozrnného pískovce. Půdorysně se skládá z obdélné lodi a užšího, polygonálně (pěti osminami) uzavřeného presbytáře.[zdroj?] Presbytář je z vnější strany zpevněn odstupňovanými opěrnými pilíři. Tyto pilíře jsou zakončeny pultovými stříškami a pomáhají roznášet tlak vnitřní klenby. Mezi pilíři jsou prolomena vysoká, lomená okna. Původní složité gotické kružby oken se nedochovaly a byly odstraněny. Loď má obdélníkový půdorys. Vstupní kamenný portál v západním průčelí je završen lomeným tympanonem, jehož ramena zdobí vytesané kytky. Uvnitř tympanonu je umístěn kamenný fürstenberský znak s knížecí korunkou. Přímo nad ním se nachází vimperk a socha svatého Petra. Nad portálem se nachází kruhové okno, které má v současnosti[kdy?] pouze prostou, nečleněnou kružbu, propouštějící světlo na hudební kruchtu.[zdroj?] Střecha lodi i presbytáře je strmá, sedlová, nad presbytářem zvalbená. V současnosti[kdy?] je kryta střešními taškami (bobrovkami). V místě styku lodi a presbytáře (nad triumfálním obloukem) je osazen štíhlý, dřevem opláštěný sanktusník s jehlancovou stříškou, zakončený makovicí a křížem. Tento prvek dodává stavbě výraznou vertikalitu a je typickým rukopisem Mockerových rekonstrukcí.[zdroj?] Interiér Prostorové uspořádání interiéru si zachovává svou středověkou čistotu a linearitu, umocněnou puristickými úpravami z konce 19. století.[zdroj?] Presbytář (kněžiště) je zaklenut jedním polem křížové žebrové klenby a paprsčitou klenbou v polygonálním závěru. Žebra mají hruškovitý profil a sbíhají se na jehlancovité, geometricky zdobené konzoly zasazené do obvodového zdiva. Ve vrcholu klenby se protínají v kruhových svornících, z nichž jeden nese heraldický štítek. Triumfální oblouk, oddělující presbytář od lodi, je lomený a jeho vnitřní plocha je jemně profilovaná.[zdroj?] Loď kostela má jednoduchý obdélný půdorys, který tvoří znatelný architektonický kontrast k členitějšímu polygonálnímu presbytáři. Hladké stěny lodi jsou prolomeny okny s lomeným obloukem, v jejichž vrcholech se uplatňují kamenné kružby dotvářející pozdně gotický charakter stavby. Zatímco hlavní prostor lodi kryje novodobý krov (plochý strop), průchozí přízemí věže (vstup do lodi) je zaklenuto jedním polem křížové klenby bez žeber. Žebrová klenba se nachází v presbytáři, kde se žebra sbíhají na polygonální jehlancové konzoly. Zvláštností je jedna z konzol na severní stěně presbytáře, která má unikátní figurální podobu vytesané lidské tváře (busty). V západní části interiéru je do prostoru vestavěna zděná hudební kruchta. Ta směrem do lodi ustupuje za širokým nosným obloukem a v úrovni patra je lemována plným parapetem. Vybavení Vnitřní vybavení kostela je poměrně jednotné a pochází převážně z doby Mockerovy přestavby, což z něj činí vynikající příklad uceleného novogotického pojetí (tzv. Gesamtkunstwerk). Samotná vesnice, ve které kostel stojí, nesla původně lidový název Čamrdoves (podle řemeslníků vyrábějících dřevěné knoflíky – čamrdy). Teprve v 19. století, v době rozkvětu panství pod vedením Fürstenberků, byla vesnice přejmenována na počest manželky Karla Egona II. z Fürstenbergu, kněžny Amálie, na vznešenější Amalín, což lépe korespondovalo s puristicky obnovenou architekturou místního kostela.[zdroj?] Hlavní oltář je celodřevěný, architektonicky bohatě členěný v novogotickém stylu. Středobodem oltáře je obraz patrona kostela, svatého Petra. Oltářní nástavec (retabulum) je zdoben fiálami, kraby a křížovými kytkami. V lodi se po stranách triumfálního oblouku nacházejí boční oltáře, které stylově i řezbářským provedením plně odpovídají novogotickému pojetí hlavního oltáře a doplňují jednotný ráz interiéru. Dřevěná novogotická kazatelna přístupná schodištěm z presbytáře. Její řečniště je zdobeno slepými kružbami a reliéfy evangelistů. Varhany na kruchtě pocházejí z konce 19. století a byly postaveny do novogotické skříně, která respektuje celkový architektonický ráz prostoru. Z původního před-puristického vybavení se v hlavní lodi nezachovalo téměř nic. Starší historický mobiliář byl během Mockerovy přestavby z větší části záměrně odstraněn, aby celkový prostor působil vizuálně i slohově jednotným, čistě novogotickým dojmem.[zdroj?] Okolí kostela Kostel je obklopen zrušeným hřbitovem, který byl ohraničen ohradní zdí. Na tomto hřbitově se dříve pohřbívali obyvatelé Amalína i přilehlého okolí. V těsné blízkosti stavby se nachází budova bývalé fary a cenné soubory venkovských usedlostí a roubených chalup, které dokreslují historický ráz Amalína jakožto panského podhradí.[zdroj?] Odkazy Reference Literatura POCHE, Emanuel. Umělecké památky Čech 2 (K/O). 1. vyd. Praha: Academia, 1978. S. 163–164. CECHNER, Antonín. Soupis památek historických a uměleckých v politickém okresu Rakovnickém. Praha: Archeologická komise při České akademii císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1913. Dostupné online. S. 48–53. LÍBAL, Dobroslav. Katalog gotické architektury v České republice do husitských válek. 1. vyd. Praha: Unicornis, 2001. ISBN 80-901587-8-1. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Petra na Wikimedia Commons Pamatkovykatalog.cz Kostel Sv. Petra a Pavla Informace o Amalíně na oficiálních stránkách městyse Křivoklát