NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
České Budějovice

České Budějovice (németül Budweis) Csehország déli részén épült. Gyakran nevezik „Dél-Csehország fővárosának”. Fekvése Csehország déli részén, a Moldva folyó egyik völgyének a központjában van, ahol a Moldva találkozik a Malše folyóval. Története A várost II. Ottokár cseh király egyik lovagja, Hirzo alapította Csehországban 1265-ben. Az Ausztriába való visszavonulást követően egyes magyar katonai egységek ellenálltak a német lefegyverzésnek. A komáromi 52-es határvadászok előbb České Budějovice térségébe, majd a magyar hegyidandár híradózászlóaljának megerősítésére Týn nad Vltavou településre mentek. Mindkét egység együttműködött a helyi ellenállókkal, s a prágai felkelést követően a visszavonuló német egységektől védték a környéket, lefegyverezve és hadifogságba ejtve őket. Hagyományosan főleg katolikusok lakják. Az eredetileg szinte tisztán németek lakta városban az iparosítása alatt a cseh etnikum került többségbe. A német kisebbség a második világháború utáni kitelepítés után is jelentős maradt.[forrás?] 1946-ra nem maradt német a városban. Minden német feliratot, emléket eltüntettek. A temető egy része, illetve az építészet idézi a régmúltat. Sörgyártása České Budějovice régóta ismert a jó söréről, amit a 13. század óta főznek. Az új településnek a király már 1265-ben megadta a polgári sörfőzés jogát. A következő évszázadokban fokozatosan növelte hírnevét; termékeit messze földre szállították. I. Ferdinánd a városi tanács tiltakozásának fittyet hányva az augsburgi császári udvar serfőzdéjébe rendelte a leghíresebb budéjovicei mestert, hogy ott folytassa pályafutását. A korszerű, a korábbinál jóval nagyobb kapacitású sörgyárban 1885. október 7-én csapolták az első sört; az üzem első évében összesen több mint 51 000 hektoliterrel. Az első főzőmester, a Budweiser Budvar márka megalapozója Antonín Holaček volt.A legnagyobb serfőzde, amit 1895-ben alapítottak: a Budějovický Pivovar (Budvar). Fő termékei: Az eredeti Budweiser Budvar egy 5 % alkoholtartalmú cseh lager típusú sör. A barna Budweiser Budvar egy 4,7 % alkoholtartalmú barna lager típusú sör (tmavý ležak, „dark lager”). A vállalat a cseh állami függetlenség egyfajta jelképe, és ezért nem privatizálták: máig állami tulajdon. Látnivalói Szent Miklós-székesegyház, a České Budějovice-i egyházmegye székesegyháza; Fekete torony, Sámson-kút Híres szülöttei Jan Palouš (1888. október 25-én) olimpiai bronzérmes, többszörös Európa-bajnok cseh nemzetiségű csehszlovák jégkorongozó Vladimír Remek (1948. szeptember 26-án) csehszlovák űrhajós Vladimíra Uhlířová (1978. május 4-én) cseh hivatásos teniszezőnő David Lafata (1981. szeptember 18-án) cseh válogatott labdarúgó Népessége A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Testvérvárosai Jegyzetek Források ↑ Sörmentén: Szokolay Zoltán et al., 2002: Sörmentén Prága. Sörmentén útikalauz. Hibernia Nova Kiadó, p. 10. További információk
České Budějovice

České Budějovice é uma cidade checa localizada na região da Boêmia do Sul, distrito de České Budějovice. České Budějovice (também conhecida por seu antigo nome em alemão - Böhmisch Budweis -, da época em que pertencia ao Império Austríaco) é uma cidade da República Checa. Com seus 97.231 habitantes é a cidade mais povoada da Boêmia do Sul (região), tem uma superfície de 55,71 km² e também sua capital. A cidade é conhecida sobre todo o mundo pela cerveja Budweiser Budvar, mas também como uma importante cidade universitária. A primera parte do nome, České, (checa) serve para diferenciar da cidade de Moravské Budějovice (em alemão Mährisch Budwitz). História A cidade foi fundada por Hirzo, no ano de 1265. Geografia A cidade está no centro do vale do Rio Vltava Economia A cidade é sede de uma importante cervejaria, Budweiser, que exporta para o mundo inteiro. A Universidade da Boêmia do Sul (Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích, abreviada em JU ČB, lat. Universitas Bohemiae Meridionalis) foi fundada em 1991. Comprende uma faculdade de agronomia, de biologia, de economia e de pedagogia. Filhos ilustres Ver Categoria:Naturais de České Budějovice Cidades-irmãs Linz ( Áustria) (1987) Passau ( Alemanha) (1993) Suhl ( Alemanha) (1979) Lorient ( França) (1997) Nitra ( Eslováquia) (1994) Referências Ligações externas «Budejovice.com» «Passeio virtual por České Budějovice» «Universidade da Boêmia do Sul» «Região de České Budějovice» «České Budějovice». - turismo Virtual show
České Budějovice

České Budějovice (în germană Budweis), este un oraș cu circa 95.000 de locuitori pe malul râului Vltava, fiind cel mai mare oraș din regiunea Boemia de Sud, Cehia. Orașul a devenit renumit prin berea Budweiser produsă în localitate. Pe lângă aceasta, este un oraș universitar. Personalități născute aici Vladimír Remek (n. 1948), astronaut, Erou al Uniunii Sovietice; Barbora Hrzánová (n. 1964), actriță; Miloslav Rozner (n. 1977), politician, om de afaceri; David Lafata (n. 1981), fotbalist. Note Vezi și Virtual show Lista orașelor din Republica Cehă
České Budějovice

České Budějovice (tyska: Budweis) är en stad i Böhmen i södra Tjeckien med 93 513 invånare (2016). Staden är huvudstad i Södra Böhmen och grundades 1265. Staden är känd i ölbranschen, dels för sina bryggerier och ölet Budweiser Budvar, och dels som namngivare till det amerikanska ölet Budweiser, som har tillverkats i USA sedan 1875. Bildgalleri Referenser Se även 2524 Budovicium Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör České Budějovice. České Budějovice stads officiella webbplats (engelska)
Bezno (zámek)

Zámek Bezno stojí na okraji Bezna, v okrese Mladá Boleslav. Od roku 1967 je chráněn jako kulturní památka. Historie Velkodvorská tvrz První písemná zmínka o Bezně pochází z let 1050 a 1088, ovšem panské sídlo je poprvé zmiňováno až k roku 1369, když se objevuje v predikátu Bohuňka z Libiše a Bezna. Ten je o dva roky později zmiňován jako majitel tvrze zvané Velký dvůr. Majetkové poměry v Bezně ve 14. století jsou ovšem velmi složité a kromě vladyků z Bezna zde měli svoje majetky i zemané z Libiše, Kováně, Haček a páni ze Zvířetic. Je tedy zřejmé, že v obci stávalo vícero vladyckých dvorů, z nichž některé mohly obsahoval tvrz. V souvislosti s Beznem se však nejvíce objevují Bzenští z Prorubě a to především v období od poloviny 15. století do roku 1694. Písemné zprávy pak v tomto období uvádějí v obci minimálně tři tvrze (i s Velkodvorskou) a k roku 1694 hovoří o dvou dosud blíže neznámých tvrzích a třech dvorech. Zámek je starý takže se oněm není mnoho známo. Zámek V roce 1724 zakoupil statek Jan Jáchym Pachta z Rájova a jeho syn František Josef nechal v letech 1742–1750 na místě původní Velkodvorské tvrze postavit zámek. Tvrz byla zbořena a dnes ji připomíná pouze sklepení s pilíři pod hlavní zámeckou budovou. V roce 1770 pak k této budově podle plánů F. Hegera přibyla boční křídla. Po požáru v roce 1817 byl obnoven ve stejné podobě. V roce 1881 jej od Pachtů z Rájova odkoupil císař František Josef I. a v roce 1918 přešel do vlastnictví státu. Ve 2. polovině 20. století prošel několikrát drobnými úpravami; nejprve jej využíval státní statek, později ředitelství Osevy. Novodobá historie K roku 2002 byl v soukromém vlastnictví a postupně byl rekonstruován. Nejpozději od roku 2012 je na prodej, protože s jeho majitelem, firmou ZÁMEK BEZNO, s.r.o, bylo v roce 2010 zahájeno insolvenční řízení a v roce 2011 na ni byl prohlášen konkurs. V roce 2020 se stal vlastníkem svěřenský fond rodiny De Bären, který zámek zakoupil v rámci insolvenčního řízení v dražbě.[1] Ihned po vydražení začaly postupné opravy budovy č.p. 141 (bývalá kasárna), havarijní části střechy zámku a úpravy zámeckých zahrad s předpokládaným termínem dokončení do roku 2030. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Bezno na Wikimedia Commons Bezno, hrady.cz Bezno, turistika.cz ZÁMEK BEZNO, infocesko.cz
Borek (Kamenný Újezd)

Borek (v 19. století též Bourek, lidově Bůrek) je osada, ležící na jihovýchod od Kamenného Újezda, pod nějž po administrativní stránce spadá v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji. Nedaleko Borku je vybudována část dálnice D3. Borek spadá do krajinné památkové zóny Římovsko. Historie Osada Borek je ukázkou dominikálních osad, vzniklých v průběhu 18. a 19. století na vrchnostenských pozemcích. V tomto případě se jednalo o pozemky Schwarzenbergů, tvořících součást českokrumlovského panství a spravované z nedaleké Plavnice. Dne 6. prosince 1814 podepsal ředitel panství Ernst Mayer (s knížecím svolením) smlouvy s šesticí poddaných, kteří si zde o rok později vystavěli řadu přízemních domků. Zdejší domkáři se zároveň zavázali kromě ročního platu vrchnosti také ke 26 dnům roboty, přičemž se jednalo především o mlácení obilí při žních. V roce 1833 došlo na západním okraji osady k výstavbě výklenkové kapličky. Odkazy Reference Literatura KOVÁŘ, Daniel. Českobudějovicko. Svazek II. Pravý břeh Vltavy. České Budějovice: Veduta, 2008. 344 s. ISBN 978-80-86829-41-8. S. 99–100. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Borek na Wikimedia Commons
Kaple Panny Marie (Hrubšice)

Kaple Panny Marie je sakrální stavba v Hrubšicích, části města Ivančice v okrese Brno-venkov. Stavba je kulturní památkou České republiky. Popis Kaple je obdélná stavba s apsidou, vpředu se zvonicí zakončenou stanovou střechou. Nad vchodem je zasklený výklenek se soškou svatého Floriána. Na dvou stěnách zvonice se nacházejí sluneční hodiny s letopočtem 1832. Před vchodem do kaple stojí děkovný kříž, věnovaný roku 1869 manželi Kocábovými. Historie Kaple je zasvěcená Panně Marii, postavená byla roku 1822. V roce 1832 na ní byla přistavěna zvonice. Původní zvon byl za první světové války zrekvírován. Po válce byl do zvonice umístěn zvon nový, který slouží do dnešní doby. Kaple patří farnosti Řeznovice, starají se o ni místní občané. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie na Wikimedia Commons Odbor kultury a památkové péče JMK. kaple Panny Marie [online]. Jihomoravský kraj [cit. 2014-06-26]. Dostupné online. [nedostupný zdroj]
Kostel Narození svatého Jana Křtitele (Krásná Hora)

Kostel Narození svatého Jana Křtitele je sakrální stavba v Krásné Hoře v okrese Havlíčkův Brod. Stavba je kulturní památkou České republiky. Jde o filiální kostel farnosti Lipnice nad Sázavou. Kostel svatého Jana Křtitele byl postaven asi v 16. století. Je postavený z kamene, pokrytý šindelem a plechem. Má 11 oken a 3 vchody. Uprostřed střechy je malá zvonička a v ní zavěšen zvonek sanktusník. Na obou stranách je kostel rozšířen o dvě kaple. Prostor kolem kostela je obehnán zdí a opatřen dvěma vchody. Od roku 1829 se na hřbitově kolem kostela nepohřbívá. Pod postranní kaplí sv. Václava je umístěna hrobka. Vchod je ze středu kostela a má pět schodů. Popis kostela Hlavní oltář: obraz Křest Kristův v řece Jordáně mnozí odborníci považují za dílo malíře Karla Škréty. Varhany: Kostel byl dlouho bez varhan, bypy pořízeny roku 1715 za 500 zlatých. Kazatelna: původně stála v presbytáři – kněžišti. Protože vše zabralo mnoho místa, byla v roce 1806 postavena kazatelna nová a schodiště k ní vedlo ze sakristie. V roce 1853 byla opravena. Boží hrob v kostele byl obnoven v roce 1847 nákladem 90 zlatých. Postranní oltář P. Marie a Božského Srdce Páně byl opraven roku 1852. V kostele je též pamětní deska na památku Bohumila Víta Tajovského, opata premonstrátského kláštera v Želivě, politického vězně komunistické diktatury (VIZ : Bohumil Vít Tajovský) . Odkazy Reference Literatura Nová pamětní kniha fary Krásnohorské (založena v roce 1836) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Narození svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons
Letiště Liberec

Letiště Liberec (ICAO: LKLB) je neveřejné mezinárodní letiště v okrese Liberec v Libereckém kraji. Leží 2,5 km západně od centra Liberce, mezi jeho částmi Ostašov a Růžodol I, v katastrálním území Růžodolu I. Má jednu travnatou vzletovou a přistávací dráhu. Provozovatelem letiště je statutární město Liberec. Historie V roce 1926 vzniklo letiště ve Starých Pavlovicích, odkud létal letoun s poštou do Prahy; linku provozovala společnost Avia. Jednalo se však o provizorní areál, který po zastavení provozu linky v roce 1927 (kdy asi 2 měsíce též létala s cestujícími) již nebyl využíván. Řádné letiště bylo zřízeno v roce 1930 mezi Růžodolem I a Ostašovem, kromě hangáru však do roku 1938 nemělo žádné zázemí. V roce 1937 zahájily Československé státní aerolinie provoz osobní linky Praha–Liberec. V roce 1992 získalo liberecké letiště status mezinárodního letiště. V souvislosti se zadlužeností města Liberec se v 10. letech 21. století řešil možný prodej letiště. V roce 2013 měli občané Liberce rozhodnout v referendu o možném prodeji letiště. Referendum však bylo prohlášeno za neplatné, neboť se k němu dostavilo pouze 16,9 % oprávněných voličů namísto 35 % požadovaných zákonem. Přes 90 % hlasujících hlasovalo proti prodeji. Popis Letiště Liberec umožňuje pouze let za viditelnosti (VFR) ve dne. Jeho vzletová a přistávací dráha je travnatá, dlouhá 1020 m a široká 50 m. Ke svému provozu letiště využívá Aeroklub Liberec. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam letišť v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Liberec na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Plavnice

Plavnice (dříve Plavnička či Malá Plavnice) je osada Kamenného Újezda, ležící od něho asi 1,5 kilometru jihovýchodním směrem. Historie Ve středověku zde stával dvůr, poprvé zmiňovaný v roce 1401 jako majetek pánů z Pořešína. Ve čtyřicátých letech 15. století zde jeho tehdejší majitel, Jan řečený Bílá hlava, sídlil. Roku 1528 jej odkoupil Jan III. z Rožmberka. V letech 1530–1550 je sice uváděn jako majetek krumlovského kláštera klarisek, ale posléze byl opět v držení Rožmberků. V roce 1563 zde nechal Jakub Krčín z Jelčan postavit ovčín a o rok později přibyl i pivovar, jenž nahradil zrušený vidovský pivovar. Kromě toho nechal provést kompletní přestavbu dvora. Objekt bývalého pivovaru, již silně zchátralý, se dochoval do současnosti. Později přešla Plavnice do majetku Schwarzenbergů. Až do první čtvrtiny 20. století patřil zdejší pivovar k těm nejvýznamnějším, které měli Schwarzenberkové v držení. Po pozemkové reformě, kdy došlo k vyvlastnění osady i dvora a přechodu do soukromého vlastnictví, byl provoz pivovaru ukončen. Roku 1953 zde byla vybudována farma státních statků. Z dalších památek se zde nachází barokní sýpka a rovněž barokní socha svatého Jana Nepomuckého. Pamětihodnosti V kašně pivovaru se v minulosti podařilo najít část náhrobku zvíkovského purkrabího a budějovického lokátora Hirza. Dnes se tato část nachází v klášterním kostele ve Zlaté Koruně. Památné stromy V Plavnici se nachází několik památných dubů: Dub pod Plavnicí Dub za Plavnicí Duby na okraji dvora Plavnice Dub u špýcharu Odkazy Reference Literatura KOVÁŘ, Daniel. Českobudějovicko. Svazek II. Pravý břeh Vltavy. České Budějovice: Veduta, 2008. 344 s. ISBN 978-80-86829-41-8. S. 99. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Plavnice na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Plavnice v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Červenský rybník

Červenský rybník je rybník v okrese okrese Mladá Boleslav v Českém ráji. Leží severně od města Dolní Bousov, na katastrálním území Horní Bousov. Popis Je to druhý největší rybník regionu Mladoboleslavsko s vodní plochou 39 ha. Při jihovýchodním břehu leží tovární kolonie Dolního Bousova s několika menšími (továrními) vodními nádržemi. Dříve, v době rozkvětu rybníkářství, se tento rybník jmenoval Prostředek. Koncem 18. století byl vypuštěný a změněný na louky. Ve 20. století byl obnoven a dnes je znám jako Červenský rybník. Rybník je využíván k chovu kachen a ryb. Je také významným hnízdištěm ptáků a místem opakovaného výskytu slavíků. Vodní režim Rybník je napájen říčkou Klenicí (největší rybník na jejím toku) a několika dalšími menšími přítoky (např. Sobotka). Panorama Galerie Odkazy Poznámky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Červenský rybník na Wikimedia Commons
Vysílač Radhošť

Vysílač Radhošť se nachází na stejnojmenném vrchu o nadmořské výšce 1119 m n. m. mezi Trojanovicemi a Dolní Bečvou, asi 6 km severovýchodně od Rožnova pod Radhoštěm. První televizní vysílač byl na Radhošti v blízkosti cyrilometodějské kaple vystavěn v září 1966. V roce 1985 byl nahrazen výkonnějším vysílačem, který krom rozhlasového a televizního signálu zprostředkovával na frekvenci VKV také telefonní spojení. V roce 1997 byl rekonstruován a zvýšen o 22 metrů na současných 59,3 m. Vysílané stanice Televize Přehled televizních multiplexů vysílaných z Radhoště: Rozhlas Přehled rozhlasových stanic vysílaných z Radhoště: Z Radhoště vysílá i digitální rozhlas DAB+: Odkazy Reference
Židovský hřbitov v Radeníně

Židovský hřbitov v Radeníně se nachází na návrší, 200 m severovýchodně od obce. Založen byl po příchodu židovských rodin do Radenína před rokem 1674, nejstarší dochovaný náhrobek pochází z roku 1699. Před rokem 1866 byl hřbitov rozšířen do dnešní rozlohy 1403 m2. Hřbitov sloužil i pro město Chýnov a řadu okolních vsí, po roce 1900 též pro zbylé příslušníky původně samostatné náboženské obce v Choustníku. Poslední prameny doložený pohřeb zde byl uložen roku 1938. Dochováno je 300 náhrobků barokního, klasicistního a moderního typu. Pozoruhodné jsou náhrobky Samuela Sonna s ojedinělým reliéfem slunce, a rabína Leopolda Franka (1751-1842). Je zde pohřben MUDr. Eduard Beneš (1866–1892), starosta Spolku českých akademiků židů. Několikrát poničený a zpustlý hřbitov, jenž byl v roce 1958 prohlášen kulturní památkou, je postupně opravován z prostředků Židovské obce v Praze. Reference Literatura Fiedler Jiří: Encyklopedie židovských obcí. Heslo Radenín [CD-ROM] Steinová Iva: Židovský náhrobek. Výtvarná podoba symbolů jmen. In: Zprávy památkové péče 2006/3 Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek Jihočeského kraje Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Radeníně na Wikimedia Commons Židé v Radeníně Archivováno 17. 8. 2016 na Wayback Machine.
Jüdischer Friedhof (Radenín)

Der Jüdische Friedhof Radenín ist ein jüdischer Friedhof in dem tschechischen Ort Radenín im Okres Tábor. Der 1403 m² große Friedhof befindet sich 200 Meter nördlich des Dorfes auf einem Hügel. Die erste Erwähnung stammt aus dem Jahr 1723, aus der hervorgeht, dass der Friedhof bereits mehr als 50 Jahre existieren soll. Die ältesten erhaltenen Grabsteine stammen aus den 1830er Jahren. Der Friedhof diente auch als eine Begräbnisstätte für einige Gemeinden in der Umgebung. Insgesamt sind 300 Grabsteine erhalten. Die letzte Bestattung auf dem Friedhof fand 1938 statt. Der Friedhof gehört heute der Jüdischen Gemeinde in Prag. 1958 wurde der Friedhof zum Kulturdenkmal erklärt. Weblinks Židovský hřbitov. In: Židé v Radeníně (tschech.) Fotos vom Jüdischen Friedhof Radenín
Jezernický viadukt

Jezernický viadukt, nebo Jezernické viadukty, je název pro dva železniční mosty na železniční trati Přerov–Bohumín původní dráhy společnosti c.k. privilegované Severní dráhy císaře Ferdinanda v obci Jezernice. Viadukty byly prohlášeny v roce 2007 kulturní památkou České republiky. Historie Jezernický viadukt jsou vlastně dva mosty postavené vedle sebe, které mezi stanicemi Drahotuše a Lipník nad Bečvou překlenují údolí potoka Jezernice, silnici III/4377 a silnici III/4378. Stavba staršího cihelného mostu pro jednu kolej byla dokončena v roce 1842, ale do provozu byl uveden až v roce 1847. Novější kamenný byl zprovozněn roku 1873 při rozšiřování trati na dvoukolejnou. Délka mostu je 426,44 m, je tvořen 35 většími (světlost 7,59 m) a 7 menšími oblouky (světlost 5,69 m), tloušťka kleneb 0,63 m. Celková šíře mostu byla 8,8 m, výška až 10,6 m. V letech 1998–2001 v rámci modernizace II. tranzitního železničního koridoru byl kompletně sanován, klenby byly nově vyzděny, na lícních stěnách byly použity mrazuvzdorné cihly. Hlavní nosnou konstrukci tvoří železobetonové klenby, kotvené do cihelných kleneb kovovou sítí. Čelní zdi byly znovu postaveny z původních kamenů. Při rekonstrukci byla šíře mostovky zvětšena na 10,6 m. Investiční náklady byly stanoveny na 164 milionů korun. V roce 2003 rekonstrukce získala cenu Mostní dílo roku 2001 Ministerstvem dopravy ČR. Turistické značení K Jezernickému viaduktu vede turistická značka z Jezernice a cyklotrasa 6240 od nádraží v Drahotuších. Odkazy Reference Literatura JOSEF, Dušan, Encyklopedie mostů v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, Libri 1999 Související články Hranické viadukty – blízký železniční most podobné konstrukce. Viadukt ve Slavíči – blízký železniční most podobné konstrukce. Jezernice Jezernice (potok) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jezernický viadukt na Wikimedia Commons
Viadukt von Jezernice

Der Viadukt von Jezernice (tschechisch Jezernický viadukt) ist eine Eisenbahnbrücke im Zuge der einstigen Kaiser-Ferdinands-Nordbahn (Wien–Krakau) in Tschechien. Sie führt über das Flüsschen Jezernice südlich des Dorfes Jezernice in Mähren. Geschichte Im Zuge der Errichtung der Kaiser-Ferdinands-Nordbahn, die zwischen Prerau und Mährisch Weißkirchen rechtsseitig dem Tal der Betschwa folgt, musste die Talmulde des Flüsschens Jezernice überwunden werden. Dazu wurde ein Viadukt aus Ziegelmauerwerk errichtet, das 1842 vollendet wurde. Erst mit der Inbetriebnahme des Streckenabschnittes Leipnik–Oderberg im Jahre 1847 erfolgte die Nutzung der Brücke für den Bahnverkehr. Durch den zweigleisigen Ausbau der Bahnstrecke wurde eine Verbreiterung des nur für den eingleisigen Betrieb konstruierten Viaduktes erforderlich. Dazu erfolgte ab 1873 der Anbau einer zweiten identischen Brücke, die jedoch aus Steinen gemauert wurde. Im Zuge des seit den 1990er Jahren begonnenen Ausbaus der Eisenbahnstrecke wurde eine Sanierung der als technisches Denkmal eingestuften Brücke erforderlich. Bei den Bauarbeiten stellte sich heraus, dass die Tragfähigkeit und Statik des Bauwerkes unzureichend war. Entgegen den Angaben in den alten Bauzeichnungen waren die Wände des Ziegelviaduktes zu großen Teilen nicht stabilisiert, und es zeigte sich, dass die Gewölbe der Steinbrücke nur verfüllt waren. Dadurch wurde ein Abbruch des Bauwerkes bis auf die Pfeiler unumgänglich. Die Erneuerung der Gewölbe erfolgte schließlich in Stahlbetonbauweise, und entsprechend der Forderung der Denkmalschutzbehörde wurden sie mit einer weitgehend originalgetreuen Ziegelmauerwerkverblendung aus Hartklinkern versehen. Im Jahre 2002 konnten die Sanierungs- und Rekonstruktionsarbeiten abgeschlossen werden. Ein weiteres technisches Denkmal befindet sich östlich in Slavíč mit dem ehemaligen Tunnel der Kaiser-Ferdinands-Nordbahn, der unter dem Dorf verlief. Der Viadukt besteht aus 42 Bögen, von denen 35 eine Spanne von 7,59 m und die restlichen sieben von 5,69 m haben. Seit Abschluss der Bauarbeiten wird die Brücke nachts angestrahlt. Weblinks http://www.mitteleuropa.de/jezernice01.htm Jezernice Viaduct bei brueckenweb