NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sint-Petrus-en-Pauluskerk (Vyšehrad)

Sint-Petrus-en-Pauluskerk (Tsjechisch: Bazilika svatého Petra a Pavla) is een basiliek binnen het historische fort Vyšehrad in Praag, Tsjechië. De basiliek is vooral bekend geworden vanwege het beroemde Vyšehradkerkhof dat zich aan de noord- en oostzijde van het gebouw bevindt. Hier is de laatste rustplaats van vele beroemde Tsjechen zoals: componisten: Bedřich Smetana en Antonín Dvořák; schrijvers: Božena Němcová en Karel Čapek; kunstenaars: Alfons Mucha en Mikoláš Aleš; en de sopraan Ema Destinnová. Geschiedenis In het jaar 1070 stichtte koning Vratislav I een kapittelhuis op de plaats waar tegenwoordig de basiliek staat. De constructie van de kapittelkerk ving ook aan in die periode. Het betrof een drie-gangenkerk met een crypte. Sinds de 11e eeuw werd de kerk ook gebruikt als een begraafplaats voor de Boheemse koningen en hertogen van de Přemysl-lijn. De kerk liep ernstige brandschade op in 1249 maar is hersteld. In 1370 werd de kerk bijna volledig afgebroken en voorzien van drie zijbeuken, met een aantal rechthoekige kapellen lands de zijkanten van de zijbeuken. De kerk werd in 1565 opnieuw gewelfd. Aan het einde van de 16e eeuw werd de kerk uitgebreid met een nieuwe pastorie en aan het begin van de 17e eeuw met een nieuwe consistoriekamer. Van 1723 tot 1729 werd een uitgebreide verbouwing uitgevoerd. De kerk had op dat moment nog geen torens enkel een kleine spits met een bel op het dak. Aan het einde van de 19e eeuw werd besloten dat de kerk een verbouwing moest ondergaan om tot een neogotische stijl te komen. Deze verbouwing heeft geleid tot de huidige constructie van de basiliek. Tussen 1988 en 1994 is het interieur van de kerk gerestaureerd. In 2003 heeft paus Johannes Paulus II de kerk gepromoveerd tot een kleine pauselijke basiliek. De verbouwing 1885-1887 De verbouwing vond plaats van 1885 tot 1887 naar de ontwerpen van architect Josef Mocker. Tijdens deze verbouwing kreeg de kerk een nieuwe gevel en twee torens van elk 58 meter hoog. Deze torens zijn verdeeld in vijf verdiepingen waarvan de torenspits de bovenste is, versierd met kruisbloemen. De torens hebben elk, drie smalle spitsramen aan elke zijde op de 3e verdieping en 2 bredere spitsramen op de 4e verdieping. De torenspitsen zijn versierd met hoekpinakels. Fresco's .
Dubenec (zámek)

Dubenec je zřícenina zámku ve stejnojmenné vesnici v okrese Příbram. Postaven byl po roce 1755 v areálu hospodářského dvora, který ve druhé polovině dvacátého století využívalo jednotné zemědělské družstvo z Dlouhé Lhoty. Zanedbání údržby vedlo k postupnému chátrání zámku. Budova je chráněna jako kulturní památka. K památkově chráněným objektům patří kromě samotného zámku také severní hospodářské křídlo s obytným domem a stájemi, jižní hospodářské křídlo s maštalí a stodolou, dvůr s ohradní zdí a zámecký park se zbytky ohradní zdi a bazénu. Historie Dubenecký zámek byl postaven ve starším poplužním dvoře po roce 1755, kdy panství patřilo Tereziánskému ústavu šlechtičen. V roce 1784 statek přešel do soukromých rukou. Někdy po tomto roce se majitelem stal šlechtic Conwoy, který panství prodal Měsíčkovi z Výškova. Další vlastníci do roku 1834 jsou neznámí. V uvedeném roce statek získal Petr Ludvík de Coninck, od kterého jej roku 1848 koupili manželé Karel a Marie Černí. Za nich se statek zadlužil, ale zůstal manželům až do roku 1868, kdy jeho polovinu dostala od ovdovělého Karla Černého jeho dcera Emílie Říhová. Karel Černý zemřel v roce 1873 a jeho polovina připadla vnukům Hugovi a Quidovi Říhovým. V roce 1879 proběhla veřejná dražba zadluženého statku, ve které Dubenec získal architekt Vojtěch Ignác Ullmann, který v budově nechal provést určité stavební úpravy. V roce 1889 zámek za 55 tisíc zlatých koupili manželé Vilém a Žofie Šmolkovi, ale už o šest let později jej prodali manželům Václavovi a Ludmile Wishatovým, jejichž potomkům zůstal až do roku 1949. Manžel poslední majitelky měl v zámku ještě několik let poté lékařskou ordinaci, ale později celý hospodářský areál i se zámkem získalo jednotné zemědělské družstvo Dlouhá Lhota, které budovu neudržovalo. Na konci osmdesátých let 20. století se zřítila část střechy a došlo k poškození obvodové zdi. Později se propadly stropy a část obvodové zdi se zřítila. Po roce 1989 byl zámek navrácen v restitucích dědicům rodiny Wishatových. Ti se od roku 2008 pokouší o jeho obnovu. Stavební podoba Jednopatrová zámecká budova má půdorys obdélníka se zaoblenými nárožími o rozměrech asi 25 × 20 metrů. Východní průčelí je zdůrazněné mělkým rizalitem s trojúhelníkovým štítem. V jeho středu se nachází vstupní portál s oválnými okny po stranách. Podobný rizalit je také na západní straně obrácené do zanedbaného parku. V severozápadním rohu budovy bývala kaple. Jako většina ostatních místností měla plochý strop se štukovým zrcadlem. Odkazy Reference Literatura Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Příprava vydání Miloslav Bělohlávek. Svazek IV. Západní Čechy. Praha: Nakladatelství Svoboda, 1985. 528 s. Kapitola Dubenec, s. 70. Související články Seznam zaniklých zámků v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Dubenec na Wikimedia Commons
Kaple svaté Anny (Drozdovice)

Kaple svaté Anny je barokní sakrální stavba v Prostějově-Drozdovicích. Kaple svaté Anny v Drozdovicích byla postavena v letech 1743–1745 na místě malého morového hřbitova. Vznikla pravděpodobně z praktických důvodů, aby místní sedlácké rodiny nemusely absolvovat cestu do Mostkovic na každou bohoslužbu. Místo toho dojížděl mostkovický farář do Drozdovic. O 40 let později na základě císařského dekretu byla kaple označena za nepotřebnou a měla být zbourána. Občané se složili a kapli odkoupili za 180 zlatých. V roce 1864 se v ní sloužila slavná mše. Dalšímu ohrožení kaple čelila v 50. letech 20. století, kdy bránila vystavbě sídliště, obyvatelé Drozdovic ale zabránili zbourání kaple. Uvnitř kaple se nachází cenný dřevěný barokní oltář ad orientem s vyřezanými slunečnicemi a obrazem svaté Anny. Kaple je spravována Římskokatolickou farností Povýšení sv. Kříže. Schází se zde růžencové společenství a také jsou zde pravidelně konány bohoslužby. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svaté Anny na Wikimedia Commons
Augustiner-Chorherrenstift Proßnitz

Das ehemalige Augustiner-Chorherrenstift Proßnitz (tschechisch Augustiniánský klášter v Prostějově; lateinisch Conventus S. Augustini Regularium in Prostayns) im mährischen Prostějov wurde im Jahre 1391 gegründet. Es gehörte zum Bistum Olmütz im Olmützer Kreis. Geschichte Das Städtchen «Prosteys» gehörte seit 1372 dem mährischen Adelsgeschlecht der Herren von Krawarn. 1391 gründete der Oberste Kämmerer von Olmütz, Peter (I.) von Krawarn († 1411) am Areal der heutigen Kreuzkirche in Proßnitz ein Augustiner-Chorherrenstift. Die Gründungsurkunde wurde vom Olmützer Bischof Nikolaus von Riesenburg genehmigt und zugleich mit der Bestimmung verbunden, dass im Stift zwölf Kanoniker (einschließlich des Propstes) nach den Regeln des Mutterstifts Raudnitz leben sollten; zudem sollten sie durch beide Elternteile Tschechen sein. Die bisherige Pfarrkirche St. Peter wurde zur Stiftskirche mit dem Patrozinium „Mariä Heimsuchung“ umgewidmet. Zugleich wurde eine Stiftsschule eingerichtet, an der die Artes liberales sowie Liturgische Musik und das Abschreiben von Handschriften gelehrt wurden. In den Hussitenkriegen wurde das Stift 1430 zerstört. Danach beschlagnahmten die Brüder Krawarn den gesamten Stiftsbesitz. Die Kanoniker waren wegen der drohenden Gefahr schon vorher in die Bischofsstadt Olmütz geflohen. 1434 bildeten sie dort mit den aus Landskron geflohenen Chorherren in der Vorstadt einen eigenen Konvent. Diesem übertrug der Olmützer Administrator Johann Filipec die von ihm gegründete Allerheiligenkapelle, die danach als „Allerheiligenstift“ bekannt wurde. Nach Proßnitz konnten die Kanoniker nicht zurückkehren, weil sich die Brüder Krawarn weigerten, den Stiftsbesitz herauszugeben. 1454 ließen sich auf dem von den Hussiten zerstörten Stiftsareal Juden nieder, die aus Olmütz vertrieben wurden. Pröpste (nicht vollständig) in Proßnitz Johann I. (1405) Jakob I. (1406–1412) in Olmütz Nikolaus (1434) Sigmund I. (1437, 1444, 1451) Adam (1459) Sigmund II. (1466) Wenzel de Cracovia (1480, 1486) Jakob II. Wysnar (1486) Johann II. Administrator (1505); gestorben 1540 als Pfarrer von Olschan Literatur Metoděj Zemek: Prossnitz – Prostějov. In: Floridus Röhrig (Hrsg.): Die Stifte der Augustiner-Chorherren in Böhmen, Mähren und Ungarn, ISBN 3901025340; Klosterneuburg 1994, S. 169–175 Joachim Bahlcke, Winfried Eberhard, Miloslav Polívka (Hrsg.): Handbuch der historischen Stätten. Band: Böhmen und Mähren (= Kröners Taschenausgabe. Band 329). Kröner, Stuttgart 1998, ISBN 3-520-32901-8, S. 499–501 Einzelnachweise .
Kaple Nejsvětější Trojice (Prostějov)

Kaple Nejsvětější Trojice je římskokatolická modlitebna v areálu u kostela Povýšení sv. Kříže v Prostějově. Stojí na základech bývalé kapitulní síně augustiniánského kláštera. Jádro stavby je ze 14. století, přestavba z roku 1678. Kaple byla po vpádu švédských vojsk zastřešena a opravena měšťanem Janem Hulíkem, který je zde pochován se svou manželkou. Kapli vysvětil biskup Jan Josef Breuner 1679. Po velkém požáru města 1697 byla konsekrována biskupem Juliánem z Braidy. Nad hlavním oltářem se nacházelo ikonografické znázornění Nejsvětější Trojice. Od roku 1896 se kapli přezdívalo "Lurdská kaple" protože byla uvnitř umístěna socha Panny Marie Lurdské a místo svou výmalbou připomínalo jeskyni. V roce 1912 byl vymalován presbytář a 1923 zbytek kaple. Výmalbu v beuronském stylu provedl benediktin bratr Jaroslav Pantaleon Major. V 90. letech minulého století zde byla objevena freska ukřižovaného Krista. Varhany jsou od Vojtěcha Káše z Brna. V roce 1998 bylo v kapli nalezeno 20 hrobů včetně hrobu třicetiletého muže, jehož ostatky byly poškozeny pověrčivými vandaly, kteří se pravděpodobně domnívali, že šlo o revenanta. Vzhledem k blízkosti farního kostela se v kapli slouží bohoslužby pouze příležitostně, konají se zde kulturní akce, svatby a obřady řeckokatolické církve. Náhrobní kameny Náhrobní kameny v kapli pocházejí ze zrušeného hřbitova v Římském dvoře. Náhrobní kámen Petra Čejky Náhrobní kámen paní Žofky Náhrobní kámen kožešníka Albrechta Reference
Kapucínský klášter (Prostějov)

Kapucínský klášter s kostelem svaté Barbory v Prostějově byl působištěm kapucínského řádu, zrušen za josefínských reforem roku 1785. Kapucínský hospic (tj. malý klášter) byl budován v letech 1759 až 1766 na Brněnském předměstí v Prostějově. 28. července 1759 povolil olomoucký biskup Leopold Bedřich, hrabě z Egkhu a Hungerbachu, vybudovat kapli zasvěcenou svaté Barboře. Základní kámen byl položen 22. srpna 1759 prostějovským knězem Matoušem Koupilem. Stavbu dokončili roku 1762 a téhož roku ji vysvětil Leopold hrabě Podstatzky. Kamenná kaple měla presbytář orientovaný na sever a kryptu, která sloužila pro pohřbívání řeholníků. V roce 1761 obdržel klášter pozemky se zahradami. O tři roky později požádal kvardián P. Firmianus olomouckého biskupa o povolení k přestavění kaple. Biskup souhlasil a základní kámen nového kostela svaté Barbory byl posvěcen 16. května 1765 farářem Františkem z Tannenbergu. Změnila se orientace stavby, presbytář se nyní nacházel místo části zdi na bývalé evangelní straně. Původní presbytář se změnil na boční kapli. Oltářní obraz namaloval František Antonín Sebastini. Kostel měl podle františkánských zásad jen malou věžičku, klenba byla jednoduchá s lunetami nad okny. Podle dobových záznamů se hospici vedlo dobře. Věřící občané vynaložili své prostředky na jeho výbavu, ovšem tento rozvoj netrval příliš dlouho. 26. června 1784 byl klášter zrušen Josefem II. Po sepsání inventáře a provedení jeho odhadu následovaly dražby. Mobiliář kostela, postupně doplňovaný po dvě desetiletí, byl rozprodán. Hospic a kostel připadl rakouské armádě, která budovy využívala jako skladiště. V boční kapli se nacházela kovárna a v hospici nižší vojenská škola. Až roku 1860 věnoval František Josef celý objekt městu Prostějovu. Po převzetí městem sloužil kostel nadále jako skladiště, okna zůstala zazděna. Na začátku 20. století došlo z impulzu městské rady k obnově a přestavbě kostela, který byl nově zasvěcen sv. Cyrilu a Metodějovi. Odkazy Reference Související články Kostel svatého Cyrila a Metoděje (Prostějov)
Synagoga Bet ha-midraš

Synagoga Bet ha-midraš v Prostějově (hebrejsky: בית המדרש, Dům bádání, lidově Židovská radnice) je někdejší židovská modlitebna a studovna v Demelově ulici 33 v Prostějově v Olomouckém kraji. Do roku 2018 sloužila jako pravoslavný chrám, respektive modlitebna svatého Jiří Vítězného. Historie Modlitebna, v pořadí třetí ve městě, vznikla na počátku 19. století přestavbou domu mezi Starou synagogou a židovskou školou. Obdélná stavba s věžičkou byla postavena v klasicistně-empírovém slohu zřejmě v roce 1836. Do počátku 20. století sousedila s původní starší synagogou, která byla v roce 1904 zbořena. Modlitebna a studovna talmudu sloužila svému účelu do roku 1939, od roku 1940 bylo v budově skladiště. Po druhé světové válce V roce 1951 židovská obec prodala budovu pravoslavné církvi, která ji užívala do roku 1966. Od roku 1969 byla v objektu bývalé synagogy muzejní galerie. Od roku 2004 do roku 2018 sloužila pravoslavné církvi jako modlitebna sv. Jiří Vítězného. Místní pravoslavná obec se provedla základní opravy budovy, které zamezily jejímu zřícení. Na jaře roku 2013 byla zahájena rekonstrukce, staticky byla budova zabezpečena stažením ocelovými lany. Město počítalo s tím, že církev si budovu nadále ponechá, církev ji však v roce 2018 prodala. Soukromí vlastníci o ni dle památkářů dostatečně nepečují, a proto proti nim památkáři zahájili správní řízení. Odkazy Reference Literatura KLENOVSKÝ, Jaroslav. Židovské Město v Prostějově. Prostějov 1997, s. 33–39. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga Bet ha-midraš na Wikimedia Commons
Synagoge Beth ha-midrasch

Die Synagoge Beth ha-midrasch ist eine ehemalige Synagoge in Prostějov. Geschichte Die Synagoge wurde im Jahre 1836 erbaut. Sie wurde bis 1939 als Zentrum der jüdischen Gemeinde (neben der anderen Synagoge) in Proßnitz benutzt. Zwischen den Jahren 1951–1963 und 2004–2018 wurde das Gebäude von der orthodoxen Kirche benutzt. Seit 2018 ist es im Privatbesitz. Seit 1998 ist die Synagoge als Kulturdenkmal geschützt. Weblinks Einzelnachweise
Beth ha-midrash synagogue

The Beth ha-midrash synagogue (Hebrew: בית המדרש, Czech: synagoga Bet ha-midraš) is a former Jewish synagogue and bet midrash, located in Prostějov, in the Olomouc Region of the Czech Republic. History The synagogue was built in 1836 and was used by Jewish community in Prostějov to 1939. In 1951–1963 and 2004–2018, the building was used by orthodox Christian community. In some of the intervening years, the building was used as an art gallery. The building was listed as a cultural monument of the Czech Republic in 1998. The building was transferred to private ownership. In March 2024 it was reported that the former synagogue was for sale for approximately € 217,000. See also History of the Jews in the Czech Republic References Further reading Klenovský, Jaroslav (1997). Židovské město v Prostějově (in Czech). Prostějov. pp. 33–39. External links Media related to Synagogue Beth´ha - Midrasch at Wikimedia Commons
Beth ha-midrasj-synagoge (Prostějov)

De Beth ha-midrasj-synagoge (Hebreeuws: בית המדרש, Tsjechisch: synagoga Bet ha-midraš) is een voormalige synagoge in Prostějov, Tsjechië. Geschiedenis De synagoge werd gebouwd in 1836 en werd tot 1939 gebruikt door de joodse gemeenschap in Prostějov. In 1951–1963 en 2004–2018 werd het gebouw gebruikt door de orthodoxe christelijke gemeenschap. Sinds 1998 is het beschermd als cultureel monument van Tsjechië. Literatuur KLENOVSKÝ, Jaroslav. Židovské Město v Prostějově. Prostějov 1997, s. 33–39.
Синагога Бет-га-мідраш

Синагога Бет-га-мідраш (івр. בית המדרש, чеськ. synagoga Bet ha-midraš) — колишня синагога в Простейові, Чехія. Історія Синагога була побудована в 1836 році і використовувалася єврейською громадою Простейова до 1939 року. У 1951—1963 та 2004—2018 роках будівля використовувалася православною християнською громадою. З 1998 року він охороняється як культурний пам'ятник Чеської Республіки. Література Klenovský, Jaroslav. Židovské město v Prostějově. Prostějov 1997, стор. 33–39. Примітки
Kaple svatého Floriána (Držovice)

Kaple svatého Floriána je barokní katolická kaple stojící na kopci za obcí Držovice. Kaple svatého Floriána byla postavena roku 1708, stavební úpravou prošla patrně v roce 1867, tento letopočet je vytesán nad vchodem. Nachází se poblíž cihelny u staré silnice na Olomouc. Uvnitř se nedochovalo žádné původní vybavení, přesto se zde konají mše svaté. Roku 2011 byla obnovena tradice procesí ke kapli na svátek sv. Floriána. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Floriána na Wikimedia Commons
Bratrská škola (Prostějov)

Bratrská škola v Prostějově byla postavena v 16. století Jednotou bratrskou. Působili na ní např. Jan Blahoslav nebo Jan ze Žerotína. Jednota bratrská působila v Prostějově již od konce 15. století. Stavba Bratrské školy s renesančními prvky vznikla v polovině 16. století. Byla uzavřena v období po bitvě na Bílé hoře, roku 1621 odešel z města do exilu poslední evangelický kněz a správci sboru. Budova bývalé školy na dnešní Kostelecké ulici je zděná s přízemní dřevěnou verandou se vstupem na západní straně. Cenný je motiv dvou světců na zdi a zbytky sgrafitové výzdoby z roku 1567. Interiér prošel radikálními změnami v 19. a 20. století. Reference
St. Wenceslas Church (Vršovice)

The Church of Saint Wenceslas (Czech: Kostel sv. Václava) is a Roman Catholic church in Vršovice in Prague 10, Czech Republic. The church was built in 1930 as a commemoration of the 1,000th anniversary of the death of St. Wenceslas. Description This was one of three new buildings constructed in 1929 in Prague inspired by the 1000th anniversary of the death of St. Wenceslas. This is the Saint Wenceslas who features in the Christmas carol "Good King Wenceslas", which was based on a poem written by Václav Alois Svoboda The most expensive construction for Wenceslas's commemoration in Prague was the completion of the medieval cathedral, but the Catholic Church also decided to build two new churches. One church was to be built at Jiřího z Poděbrad - the Church of the Most Sacred Heart of Our Lord by Jože Plečnik and this one, which was to be built on a former cemetery in Svatopluk Čech square in Vršovice. There was already a church in Vršovice dedicated to St. Nicholas whose history went back, via several buildings on the site, to the 11th century, but this was to be a new church. The idea of a new church had started in 1864 but the process was slow and it took until 1902 to establish a committee to create a new church for Vršovice. The design of the new church was settled by competition with over 50 entries being short-listed to three. Czech architect Josef Gočár was the winner with a daring Constructivist design. The foundation stone was laid in May 1929 and the church was consecrated by Francis Kordac, the Archbishop of Prague on 21 September 1930. It is said that the overall plan was made by the architect to have a hall that led to the presbytery to cope with the sloping ground. The building is dominated by the 50-metre tower with a large seven-metre cross as its top. The tower also incorporates a clock and it is possible to climb to this and the top just using a ladder. The tower has five bells and the cross at the top is lighted at night. The windows in the church were replaced in 1998 during a refurbishment Up to that date the glass chosen was Luxfer glass which is a glass covered in small prisms which directed the light in the architect's desired direction. The church was open in September 2012 as part of the European Heritage Days initiative. References
Sint-Wenceslauskerk (Vršovice)

De Sint-Wenceslauskerk (Tsjechisch: Kostel svatého Václava) is een kerk in de wijk Vršovice van de Tsjechische hoofdstad Praag. De kerk staat op het Náměstí Svatopluka Čecha (Svatopluk Čech-plein). De Sint-Wenceslauskerk werd gebouwd tussen 1929 en 1930 onder leiding van architect Josef Gočár. De kerk, die gewijd is aan Wenceslaus de Heilige, is gebouwd in functionalistische stijl.
Kostel svatého Urbana (Nejdek)

Kostel svatého Urbana v Nejdku, části obce Bělotín byl vybudován roku 1752 na místě staršího kostela. Je filiálním kostelem římskokatolické farnosti Bělotín a náleží do děkanátu Hranice. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o Nejdku pochází z roku 1412. V roce 1622 získal panství kardinál František z Dietrichsteina, který ho rekatolizoval. V roce 1637 byl Nejdek přifařem k Bělotínu. V roce 1752 byl na náklady věřících postaven nový kostel na základech původního kostela z 16. století. V roce 1787 byl Nejdek přiškolen k Bělotínu. Architektura Jednolodní orientovaná zděná barokní stavba. Zděná věž je vnořena do západního průčelí. Interiér Kazatelna z 15. století je vyřezávána. Pieta z 15. století byla přenesena a uložena v depozitáři Arcidiecézního muzea v Olomouci. Varhany zhotovil v roce 1890 varhanář František Čápek z Kremže. V období 2009–2014 byly varhany opraveny a přeneseny do nově zrekonstruované obřadní síně v Bělotíně. Okolí Kostel je obklopen hřbitovem. Kolem kostela je zděná ohradní zeď. V jižní části ohrazení se nachází polygonální márnice z 18. století.Před ohradní zdí ve východní straně kostela je kamenný kříž z roku 1864. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Urbana na Wikimedia Commons
Rabensteiner Turm

Der Rabensteiner Turm (tschechisch Rabenštejnská věž) in Budweis (tschechisch České Budějovice), der größten Stadt in Südböhmen und Verwaltungssitz der Südböhmischen Region in Tschechien, wurde im 14./15. Jahrhundert errichtet. Das Stadttor ist seit 1958 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte Der Rabensteiner Turm ist nach einem Subprior des naheliegenden Dominikanerklosters benannt. Der Turm war Bestandteil der mittelalterlichen Budweiser Stadtbefestigung, deren westlicher Teil bis zum Festungsturm Eiserne Jungfrau im Süden großteils erhalten ist. Der Turm diente auch der Stadtwache als ein Gefängnis für kleinere Vergehen. Heute befindet sich im Turm ein Museum. Gebäude Der verputzte Turm am nördlichen Rand der Altstadt ist auf rechteckigem Grundriss erbaut. Das hohe Walmdach ist durch drei Erker unterbrochen. Im ersten Stockwerk sind Reste eines Wehrganges auf Kragsteinen erhalten. Im unteren Teil findet man Reste des früheren Gefängnisses. Literatur Baedeker Tschechien. 6. Auflage, Ostfildern 2014, ISBN 978-3-8297-1474-7, S. 197. Weblinks Juraj Thoma: Rabenštejnská věž. In: encyklopedie.c-budejovice.cz. Stadt Budweis; abgerufen am 1. Januar 1900 (tschechisch, Rabensteiner Turm). Einzelnachweise
Tour Rabensteiner

La tour Rabensteiner (en tchèque Rabštejnská věž) à České Budějovice (en tchèque České Budějovice, en allemand Budweis), la plus grande ville et le siège administratif de la région de Bohême du Sud en République tchèque, a été construite aux XIVe – XVe siècles. Cette porte de ville est un monument culturel protégé depuis 1958. Histoire La tour Rabensteiner porte le nom d'un sous-prieur du monastère dominicain voisin. La tour faisait partie des fortifications médiévales de la ville de Budweis, dont la partie ouest a été largement préservée jusqu'à la tour Festung au sud. La tour était également utilisée par les gardes de la ville comme prison pour les délits mineurs. Aujourd'hui, il y a un musée dans la tour. Les vestiges d'un rempart sur encorbellements ont été conservés au premier étage. Dans la partie inférieure se trouvent les vestiges de l'ancienne prison. Littérature Baedeker République tchèque. 6e édition, Ostfildern 2014 (ISBN 978-3-8297-1474-7), page 197. Liens web Juraj Thoma : Rabenštejnská věž. Dans : Encyclopédie en ligne éditée scientifiquement encyclopédie encyclopédie. c-budejovice.cz sur Budweis (Tour Rabensteiner ; en Tchèque). Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Tchéquie