NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kachlička

Kachlička je rybník v okrese Havlíčkův Brod. Nachází se asi 700 metrů jihozápadně od obce Skála a zhruba 1 km od Boňkova. V minulosti se Kachlička jmenovala "Nový rybník". Rozloha rybníka je 18 ha a leží v nadmořské výšce 538,8 m. Ze severozápadní strany rybník obklopují lesy. Po hrázi vede silnice, která spojuje Boňkov se silnicí I/34. V roce 2015 proběhla oprava hráze. Vodní režim Rybník je napájen od západu malým bezejmenným tokem a Perlovým potokem a od jihu dalším malým bezejmenným tokem. Na severovýchodní straně Perlový potok rybník opouští dvěma toky, ale asi po 70 metrech se slévají do jednoho toku. Specifický odtok je qa=7,39 l·s−1km−2 a dlouhodobý průměrný průtok Qa=0,105 m3·s−1. Celkový objem rybníka Vc je 200 000 m3 a retenční objem pak Vr je 90 000 m3. Využití Rybník slouží k rekreačním účelům. Je zařazen do seznamu ploch ke koupání (identifikátor KO610201). Na jihovýchodním břehu se rozprostírá asi 100metrová travnatá pláž. U rybníka se nachází kemp a chatová osada. V letních měsících mívá Kachlička zhoršenou kvalitu vody. Dále je rybník využíván k chovu ryb. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kachlička na Wikimedia Commons KHS Kraje Vysočina – kvalita vody v rybníce Kachlička Archivováno 13. 10. 2016 na Wayback Machine.
Černý rybník (Smrčná)

Černý rybník je rybník mezi obcemi Smrčná a Větrný Jeníkov v okrese Jihlava. Nachází se 1,8 km na západ od Smrčné a 1,7 km od Větrného Jeníkova. Rozloha rybníka je 14,1 ha a leží v nadmořské výšce 653,6 m n. m. Hráz se nachází na východní straně rybníka. Jeho břehy jsou z velké části obklopeny lesními porosty. V roce 2013 proběhla oprava výpustného zařízení. Vodní režim Rybník je napájen dvěma rameny Smrčenského potoka, který nedaleko pramení. Na východní straně z rybníka vytéká na dvou místech a směřuje k obci Smrčná. Využití Rybník je využíván k rekreačním účelům. V okolí se nachází chatová osada a travnatá pláž. Je na seznamu ploch ke koupání (identifikátor KO610501) a jeho voda je pravidelně kontrolována. Kvalita vody je dlouhodobě dobrá. Rybník je také využíván pro chov ryb. Zajímavosti Studánka Pod Černým rybníkem. Cyklotrasy a turistické trasy. Odkazy Reference Externí odkazy KHS Kraje Vysočina - kvalita vody v rybníku Černý Archivováno 23. 8. 2016 na Wayback Machine.
Zdislavický rybník

Zdislavický rybník je rybník u Splavu, základní sídelní jednotky obce Herálec v okrese Havlíčkův Brod. Leží v katastrálním území Zdislavice. Nachází se asi 600 metrů severně od Zdislavic a přibližně 2,5 km severozápadně od Herálce. Ze severozápadní strany je obklopen lesním porostem. Po hrázi vede komunikace, která spojuje Splav se silnicí I/34. Rozloha rybníka je 7,42 ha. V přítokové oblasti se nacházejí mokřiny. Vodní režim Rybník je napájen z Perlového potoka od jihozápadu, jedná se o obtokový rybník. A dále jedním menším bezejmenným tokem, který pramení v blízkém lese. Z rybníka vede odtok hrází na severovýchodě, odkud směřuje k blízkému rybníku Kachlička. Celkový objem rybníka Vc je 70 000 m3 a retenční objem pak Vr je 36 500 m3. Příroda Zdislavský rybník s blízkým okolím je významná ornitologická lokalita, kde byly zaznamenány výskyty vzácných druhů jako jsou orel mořský, čáp černý, čírka modrá, strnad luční a další. Odkazy Reference
Sázavan (rybník)

Sázavan je rybník s rozlohou 2,22 ha. Nachází se ve Světlé nad Sázavou nad zámeckým parkem asi 800 metrů jihovýchodně od centra města. Je v pořadí čtvrtým rybníkem světelské kaskády. Rybník byl vybudován v roce 1952 v místě, kde se nacházel rybník zaniklý v roce 1945. Vodní režim Sázavan je nápájen od jihovýchodu Závidkovickým potokem, který vytéká z rybníka Světelák. Jedná se o průtočné rybníky. Potok z nádrže vytéká na severozápadní straně a směřuje k dalším rybníkům v parku. Celkový objem rybníka Vc je 30 000 m3 a retenční objem pak Vr je 11 500 m3. Využití Rybník slouží k chovu ryb. Kromě toho je také využíván k rekreačním účelům. V roce 1999 byl pro tyto účely upraven. Jednalo se o upravení hráze, vybudování mělkého dětského koupaliště, upravení břehů a osazení mobiliáře. Zajímavosti v okolí Zámecký park. Zámek. Památník J. Wolkera a A. B. Svojsíka. Turistická trasa. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sázavan na Wikimedia Commons
Cihlářský rybník (Tisá)

Cihlářský rybník je vodní plocha s rozlohou téměř 3,8 ha zhruba 1,5 km jihozápadně od Tisé poblíž města Libouchec v Ústeckém kraji. Napájí ho dva potůčky, odtok je přítokem potoka Tisá. Rybník náleží do povodí Jílovského potoka, který se v Děčíně vlévá do Labe. Historie Rybník údajně vznikl někdy v 16. století, kdy oblast spravovali rytíři z Bünau (Bynova), tím, že došlo k zaplavení jámy, která sloužila k vykopávání jílu na cihly.[zdroj?] Ty se použily k výstavbě tiského zámku Schönstein, který pak byl v roce 1631 vypálen. Roku 1924 se u břehů postavila rekreační zařízení a restaurace, po hladině se jezdilo na lodičkách a rybník byl oblíbené místo pro odpočinek. Vše bylo v roce 1945 zničeno sovětskou armádou a dodnes se žádná budova nedochovala. Po velkých povodních v povodí Jílovského potoka roku 1987, kdy zde byly nejvyšší srážkové úhrny (195 mm) se v okolí, zejména u odtokového potoka, nesměl nikdo pohybovat kvůli nebezpečí sesuvu naplavenin.[zdroj?] Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cihlářský rybník na Wikimedia Commons
Mezholezský rybník

Mezholezský rybník se nachází severozápadně od obce Mezholezy, v okrese Domažlice v Plzeňském kraji v České republice, asi 12 km jihozápadně od Stříbra v nadmořské výšce 436 m n. m. Rybník má rozlohu 39 hektarů a je tak 11. největší rybník v Plzeňském kraji a největší rybník v okruhu 17 kilometrů.
Mariánské sousoší (České Budějovice)

Mariánské sousoší neboli sousoší Panny Marie Budějovické umístěné na Mariánském náměstí vzniklo v roce 1716 jakožto poděkování Panně Marii za ochranu města Českých Budějovic před morovou epidemií roku 1713. Autorem je český barokní sochař Josef Dietrich, kamenické práce měl na starosti Kristián Horn. Na vrcholu stojí Panna Maria Budějovická, od ní nalevo svatý Mikuláš, napravo svatý Auracián (patroni města) a dole zleva svatý Šebestián, svatá Rozálie a svatý Roch, ochránci před morem. Sochy doplňuje znak města Českých Budějovic a nápis: Sousoší bylo původně umístěné před bývalou Pražskou branou (v hlavním prostoru Mariánského náměstí). V roce 1953 bylo rozebráno a jeho části skladovány na různých místech. Kamenné bloky byly deponovány do zahrady špitálu sv. Trojice a sochy na biskupství. Roku 1991 došlo na rekonstrukci, kterou provedl sochař Ivan Tlášek. Sousoší nebylo sestaveno na původním místě, ale v současném prostoru dříve zvaném Lobkowiczovo náměstí (podle krajského hejtmana Augusta Longina Josefa Lobkowicze, který v těchto místech nechal roku 1823 vystavět kašnu zásobovanou čistou vodou; v době cholerové epidemie, kdy byla voda v městských studních kontaminována). Ze sousoší zůstal na náměstí původní sokl, originály soch byly uložené do lapidária (křížové chodby) kláštera v Borovanech a jejich místo nahradily repliky. Ke kolaudaci došlo 1. července 1993. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mariánské sousoší (České Budějovice) na Wikimedia Commons
Prostřední rybník (Písek)

Prostřední rybník je vodní plocha typu rybník v katastru města Písek. Leží na bezejmenném pravostranném přítoku Jiheru, jako jeden ze soustavy rybníků. Je napájen potokem z Topěleckého rybníka. Voda z něj odchází přepadem v severní části hráze a stavidlem uprostřed hráze do Nádvorného rybníka. Měří asi 170 m a hráz je široká 140 m. Rybník vznikl před rokem 1885. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prostřední rybník na Wikimedia Commons
Zamek w Tovačovie

Zamek w Tovačovie (cz. Zámek Tovačov) – zabytkowy zamek w mieście Tovačov (Czechy). Właścicielami zamku w Tovačovie byli od 1321 Jindřich z Lipy (1275–1329); Bernard z Lipnic (1280–1351), następnie Cimburkowie (1349–1502); dwaj Janowie ze Šelemberku (1502–1503); Pernsteinowie (1503–1597), m.in. Jan IV (1487–1548), hrabia kłodzki; Stefan Illyeshaz (1597–1600); Salmowie (1600–1715); Petřvaldowie (1715–1763); Kuenburgowie (1763–1887) i Gutmannowie (1887–1939). Nad bramą znajdują się herby małżeństwa Jana IV z Pernsteinu (1487–1548) i jego żony Anny Kostkovej z Postupic oraz von Gutmanna. Przypisy
Morzin Palace, Dolní Lukavice

The Morzin Palace (Czech: Morzinský palác) is a country estate in Dolní Lukavice, Czech Republic. History It was the hereditary estate of Count Karl Joseph Morzin, an aristocrat of the Austrian Empire during the 18th century. Morzin is remembered today as the first person to employ the composer Joseph Haydn as his Kapellmeister, or music director. The location of the Count's estate has been specified by Robbins Landon as Unter-Lukawitz (Dolní Lukavice), sometimes referred to as Lukavec. The chateau was bought by Czechoslovak diplomat Ferdinand Veverka. In 1945 Veverka was accused of wartime collaboration with the Nazis and his estate was confiscated by the state. In the 1990s the roof was partially repaired. In 2000 the estate was returned to the Veverka family. Veverka's great grandson Zoltan Duphenieux later sought financing for more repairs. See also Morzin Palace in Prague Notes References Kapsa, Vaclav (2012) Account books, names and music: Count Wenzel von Morzin's Virtuosissima Orchestra. Early music 40, 2012, p. 605–620, doi:10.1093/em/cas130. Dies, Albert Christoph (1810) Biographical Accounts of Joseph Haydn, Vienna. English translation by Vernon Gotwals, in Gotwals (1968). Gotwals, Vernon (1968) Haydn: Two Contemporary Portraits, Milwaukee: University of Wisconsin Press. Griesinger, Georg August (1810) Biographical Notes Concerning Joseph Haydn. Leipzig: Breitkopf und Härtel. English translation by Vernon Gotwals, in Gotwals (1968). Jones, David Wyn (2009) Oxford Composer Companions: Haydn. Oxford: Oxford University Press. Robbins Landon, H.C. and David Wyn Jones (1988) Haydn: His Life and Music, Thames and Hudson. Biography chapters by Robbins Landon, analysis and appreciation of the works by Jones. Webster, James, and Georg Feder (2001), "Joseph Haydn", article in The New Grove Dictionary of Music and Musicians (New York: Grove, 2001). Published separately as a book: The New Grove Haydn (New York: Macmillan 2002, ISBN 0-19-516904-2). Webster is the author of the biographical section and Feder the compiler of the catalog of works. Webster, James. Program notes to the series of Haydn symphonies conducted by Christopher Hogwood, issued on Oiseau-Lyre; Volumes 1 and 2. External links Website of the village of Dolni-Lukavice
Vojenský hřbitov (Milovice)

Vojenský hřbitov v Milovicích na Nymbursku se nachází na jihu místní části Mladá v ulici Italská. Má rozlohu přibližně 7500 m². Historie Během první světové války bylo v zajateckém táboře v Milovicích internováno téměř 20 000 mužů. Mnozí z nich zemřeli na následky tyfové epidemie a hladu. Původně byli zemřelí pohřbíváni jednotlivě na milovickém obecním hřbitově, který brzy přestal dostačovat. Na novém hřbitově založeném pro potřeby tábora byli již zemřelí vojáci pohřbíváni do hromadných šachet. Hřbitov byl mnohonárodnostní a multináboženský. Pohřbeni jsou zde zajatí Italové, Rusové, Srbové, Rakušané, Češi a vojáci dalších národností, vojáci vyznání římsko-katolického, pravoslavného, židovského i muslimského. Pohřbeno je zde přes 6 000 vojáků, údajně je více než 5 000 osob italské národnosti (odtud označení italský hřbitov). Z dalších národností je zde 323 rakousko-uherských občanů, z toho 224 Čechů, 49 Maďarů, 40 Poláků, 6 Rumunů, 4 Rakušani a 2 české ošetřovatelky. Mezi první a druhou světovou válkou zde bylo pohřbeno 49 československých vojáků, v průběhu druhé světové války pak 61 německých a 12 ruských vojáků. Uložené ostatky příslušníků Wehrmachtu byly později exhumovány a převezeny na německý hřbitov v Mariánských Lázních. V budově při hřbitovu je malé muzeum, které provozuje italská ambasáda. Každý rok v listopadu se zde konají vzpomínkové slavnosti. Prostor vojenského hřbitova má status území Italské republiky, stejně jako italské velvyslanectví a budova italského kulturního institutu. Odkazy Reference Související články Milovice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vojenský hřbitov na Wikimedia Commons
Kaple svatého Josefa (Drahotice)

Obecní kaple svatého Josefa v Drahoticích je empírová sakrální stavba. Duchovní správou patří do Římskokatolické farnosti Loukov u Mnichova Hradiště. Architektura Jedná se o čtvercovou stavbu s polygonálním závěrem. Je členěná lizénami. Na střeše se nachází zvonička. Uvnitř je sklenuta plackou. Zařízení kaple není umělecky příliš významné. Okolí kaple Poblíž kaple v jihovýchodní části návsi stojí na kamenném podstavci litinový kříž. Podstavec je klasicistní z období kolem roku 1820 a nacházejí se na něm reliéfy sv. Anny a sv. Barbory. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Josefa na Wikimedia Commons
Kaple svatého Jana Křtitele (Rožany)

Kaple svatého Jana Křtitele, často nesprávně označovaná jako kostel, je římskokatolická kaple v Rožanech (místní část města Šluknov). Novorománská stavba pochází z roku 1936. Historie Přestože byly Rožany ve svých počátcích přidělené k arcikněžskému stolci v Bischofswerdě, patřily do šluknovského farního okrsku. Mezi farníky se těšil zvláštní úctě svatý Jan Křtitel, proto pořádali každoročně v neděli po jeho svátku slavnostní procesí do šluknovského kostela svatého Václava. Zatímco všechny okolní obce měly na svém území kostel nebo alespoň kapli, Rožany začaly s přípravami výstavby vlastního svatostánku až ve 30. letech 20. století. Prostorná kaple, zasvěcená příznačně svatému Janu Křtiteli, byla dokončena roku 1936. Sloužila k pravidelným nedělním bohoslužbám nejen pro samotné Rožany, ale také pro Královku a Harrachov. Vzhledem ke svému stáří se dochovala v původní podobě bez pozdějších stavebních úprav. Kaple svatého Jana Křtitele je ve vlastnictví Římskokatolické farnosti – arciděkanství Šluknov a není památkově chráněna. Bohoslužby slouží šluknovský arciděkan P. Pavel Procházka. Konají se poslední neděli v měsíci v období od června do září. Popis Jednolodní neorientovaná kaple na obdélníkovém půdorysu je zakončená odsazeným presbytářem, na který navazuje sakristie. Z průčelí vystupuje hranolová věž, která vytváří středový rizalit. Původní novorománskou fasádu zdobí bosované lizény a obloučkové vlysy. Vnitřek kaple kryje plochý trámový strop. Dřevěná kruchta je usazena na zděné podezdívce. Hlavní oltář zdobí sochy svatého Jana Křtitele a Ježíše Krista. Vlevo od vítězného oblouku je umístěna dřevěná kazatelna, vpravo oltář se sochou Panny Marie. Sochu anděla s dítětem zhotovil místní řezbář Franz Rosche (1885–1944). Varhany z roku 1941 vyrobila firma Hermann Eule ze saského Budyšína. Mají jeden manuál a sedm rejstříků. Okolí kaple Nedaleko kaple roste Javorová brána, která je od roku 1997 zařazená mezi památné stromy. Galerie Odkazy Poznámky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kapli sv. Jana Křtitele, Rožany (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby v kapli sv. Jana Křtitele, Rožany na webu církev.cz/bohoslužby
Kostel svatého Bartoloměje (Pecka)

Kostel svatého Bartoloměje je římskokatolický kostel v Pecce. Je farním kostelem farnosti Pecka. Je situován severně od centra a je po hradu druhou dominantou městyse. Kostel je chráněn jako kulturní památka. Historie První písemná zmínka o zřejmě dřevěném kostelu sv. Bartoloměje pochází z roku 1384, v roce 1603 byl nahrazen kostelem kamenným. Dnešní barokní podobu dali kostelu kartuziáni z Valdic. Stavba pochází z let 1748-1758, po vnějším okruhu je kostel zdobený kamennou křížovou cestou od Jana Josefa Lederera. Původně byla tato křížová cesta zasazena do hřbitovní zdi, ale po zrušení hřbitova byla vsazena do kostelní zdi. Kostel byl restaurován v letech 1936–1939. Roku 1992 byly do věže zavěšeny dva nové zvony, pořízené ze sbírek místních občanů a přátel ze SRN. Architektura Podélná jednolodní stavba s presbytářem na obdélném půdorysu je řešena v duchu Dienzenhoferovy stavitelské školy. Uplatňují se zde vlivy končícího baroka a počínajícího klasicismu. Jméno stavitele chrámu není známé. Po stranách lodi jsou symetricky umístěny sakristie s oratořemi. Ze západního průčelí vystupuje hranolovitá věž. Centrální vstup je v podvěží. Interiér Iluzivní hlavní oltář, ornamentální malby a fresky ze života patrona kostela na klenbách jsou dílem malíře Václava Prokopa Kramolína. Boční oltáře a kazatelna pocházejí z roku 1722. Hlavní oltář s točenými sloupy byl zhotoven pro původní kamenný kostel v roce 1680. Část vnitřního zařízení sem byla přenesena ze zrušeného kartuziánského kláštera ve Valdicích v roce 1782. Vitrážová okna z roku 1895 znázorňují sv. Václava, sv. Ludmilu, sv. Aloise a sv. Filomenu. Okolí kostela U jižní stěny kostela je pomníček na památku zdejšího rodáka P. Josefa Štemberky, lidického faráře umučeného nacisty. Bohoslužby Bohoslužby se konají v neděli v 8.00 hod., ve čtvrtek v 8.00 hod. a v pátek v 18.00 hod. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons Farnost Pecka Archivováno 8. 9. 2016 na Wayback Machine. Královéhradecká diecéze Archivováno 20. 6. 2017 na Wayback Machine. Hrady.cz Turistika.cz HK region Památkový katalog
Vojenský hřbitov (Náchod)

Vojenský hřbitov v Náchodě se nachází 900 metrů západně od náchodského zámku v ulici Alej Kateřiny Zaháňské. Má rozlohu 577 m² a je chráněn jako nemovitá Kulturní památka České republiky. Historie Hřbitov byl založen roku 1867 na západním okraji zámeckého parku v aleji na místě staršího pohřebiště s ostatky vojáků zemřelých roku 1762 za sedmileté války. Založila jej rodina majitele náchodského zámku Viléma prince ze Schaumburg-Lippe (1834–1906) a upravila do podoby romantické zříceniny kostela s použitím kamene ze zbořené zámecké sýpky. Slavnostní vysvěcení proběhlo 26. června 1870. Při Prusko-rakouské válce roku 1866 obsadili Prusové Náchod a zřídili na zámku vojenský lazaret pro zraněné vojáky obou válčících stran. Zemřelí z lazaretu byli pohřbíváni na nově založeném hřbitově – 20 důstojníků, jejichž jména jsou na pomnících a deskách zasazených do hřbitovní zdi, a přibližně 200 vojáků v hromadných hrobech označených litinovými kříži. Hrob vojáků ze sedmileté války označuje pískovcový Bílý kříž s německým a českým nápisem. Zakladatel hřbitova generál jízdy Vilém princ ze Schaumburg-Lippe, jeho manželka Bathildis Amalgunde a syn František Josef byli pohřbeni na hřbitově vedle hromadných hrobů vojáků, další členové rodiny pak v dodatečně přistavěné pravé části. Sto metrů před vojenským hřbitovem byli v průběhu druhé světové války pohřbíváni němečtí vojáci, kteří zemřeli v náchodských lazaretech a v bitvě u Bělovsi 9. května 1945, a německé oběti z náchodského pivovaru z 10. května 1945. Tyto ostatky byly roku 2002 exhumovány a přemístěny na centrální německý vojenský hřbitov v Brně. Kolem hřbitova vede Naučná stezka Náchod – Vysokov – Václavice 1866. Odkazy Reference Související články Hrobka rodu Schaumburg-Lippe (Náchod) Vojenský hřbitov (Josefov) Vojenský hřbitov (Česká Skalice) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vojenský hřbitov Náchod na Wikimedia Commons Spolek pro vojenská pietní místa: Náchod, Alej Kateřiny Zaháňské . Ivo Šťastný, 24. 6. 2005. Dostupné z WWW. Město Náchod: Vojenský hřbitov 1866. Virtuální prohlídka. Hrady.cz: Vojenský hřbitov Náchod. fotografie. Pavel Vlach, 08/2014. Idnes.cz: Válka v Náchodě skončila masakrem Němců po zbytečné přestřelce. Petr Broulík, 7. 5. 2012.
Vojenský hřbitov (Česká Skalice)

Vojenský hřbitov v České Skalici na Náchodsku se nachází na severovýchodním okraji města v Jiráskově ulici při cestě na Zlíč. Má rozlohu 2033 m² a je zde 33 pomníků a typových křížů. Historie 28. června roku 1866 proběhla u České Skalice jedna z bitev prusko-rakouské války. Padlí vojáci obou válčících stran byli pohřbeni na místě bojiště. Roku 1892 zde založil Spolek pro udržování hrobů a pomníků na bojištích z r. 1866 v Náchodě, Skalici a Svinišťanech vojenský hřbitov a pro tento účel odkoupil pozemek od českoskalické rodiny Steidlerů. K rozsáhlému rozšíření hřbitova došlo roku 1965, kdy sem byly přemístěny pomníky a hroby z různých míst České Skalice, Velkého Třebešova a Zlíče. Na přeneseném hrobě třinácti rakouských a šesti pruských vojáků od přehrady Rozkoš byl roku 2004 vztyčen pomník. Naučná stezka Vojenský hřbitov leží na trase Naučné stezky Česká Skalice – Svinišťany – Josefov 1866. Odkazy Reference Související články Česká Skalice Vojenský hřbitov (Josefov) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vojenský hřbitov na Wikimedia Commons Spolek pro vojenská pietní místa: Česká Skalice, Jiráskova. Ing. Karel Pachovský, 15. 3. 2010. Databáze pohřebišť – vyhledávání. Vojenské hřbitovy: Česká Skalice. pohrebiste.cz, 13. 4. 2016. fotogalerie.
Kostel Nejsvětější Trojice (Nové Sedliště)

Kostel Nejsvětější Trojice v Novém Sedlišti byl vybudován na místě staršího svatostánku v roce 1581 nákladem rytíře J. Tuchera ze Šoberova. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Kostel vznikl na konci 16. století, za třicetileté války byl spolu se vsí vypálen. Kostel byl zrekonstruován do pozdně barokní podoby až na konci 18. století jako stavba bez věže. Kvůli absenci údržby během 2. poloviny 20. století je interiér částečně zdevastovaný, zůstaly zde nicméně heraldické náhrobky rytířské rodiny Tucherů. Kolem roku 2010 dostal kostel novou střechu. Střecha a krovy totiž shořely 18. března 2003, když byly v jeho blízkosti páleny vyřezané náletové dřeviny. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Fakultní nemocnice Olomouc

De Fakultní nemocnice Olomouc (Nederlands: Facultair ziekenhuis Olomouc, vaak afgekort tot FNOL) is een academisch ziekenhuis in de Moravische stad Olomouc. Het ziekenhuis is in 1896 opgericht in de later geannexeerde gemeente Nová Ulice. Het is een van de negen academische ziekenhuizen in Tsjechië en is verbonden aan de Palacký-Universiteit. Naast het Facultair ziekenhuis bevindt zich in Olomouc ook het Vojenská nemocnice Olomouc (Militair ziekenhuis Olomouc). Het ziekenhuis bestaat uit 52 afdelingen en heeft ongeveer 3500 werknemers. Geschiedenis In 1892 gaven Frans Jozef I en de Moravische landsdag in Brno toestemming voor de bouw van de Zemské ústavy (Landsinstituten) in Olomouc. Op de Tafelberg twee jaar later werd begonnen met de bouw van de voorloper van het Facultair ziekenhuis. Het ziekenhuis is op 19 augustus 1896 in gebruik genomen. Eduard Konrád Zirm heeft op 7 december 1905 de eerste succesvolle hoornvliestransplantatie ter wereld uitgevoerd in dit ziekenhuis. Sinds 2006 heeft het ziekenuis een babybox. Externe link (cs) Officiële website