NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Schloss Kopaniny

Das Schloss Kopaniny steht im Ortsteil Kopaniny der tschechischen Stadt Aš. Die Familie von Zedtwitz, die im Ascher Ländchen umfangreich begütert war, gilt als Erbauer des Schlosses, der erste Bau wurde erstmals 1537 erwähnt. In der Kirche von Podhradí u Aše ist das ursprüngliche Gebäude abgebildet. 1678 wurde das Schloss weiter ausgebaut. Ein Stein mit einem Familienwappen wurde im Schloss Doubrava verbaut. Letzte Besitzer der Familie waren Franz Josef Zedtwitz (1873–1954), Kommandeur des Dragonerregiments Prinz Windischgrätz im Ersten Weltkrieg und sein Sohn Franz Xaver Zedtwitz (1906–1942), der als Schriftsteller auch zoologische Abhandlungen geschrieben hat. Im Jahr 1945 ging der enteignete Besitz in die Verwaltung des Staatsgutes über und war seitdem dem Verfall preisgegeben. Im Jahr 2013 begannen die Restaurierungsarbeiten an der Ruine. Literatur Magdalena Šmrhová: Asch und Umgebung in alten Ansichten. Hostivice 2011, S. 178f., ISBN 978-80-86914-34-3. Weblinks
Krnov (zámek)

Zámek Krnov se nachází v centru města Krnova na severu Moravskoslezského kraje, nedaleko hranic s Polskem. Interiér zámku není veřejnosti běžně přístupný, ale v jeho prostorách se nachází kavárna a restaurace. Nádvoří je volně přístupné a slouží jako prostor pro veřejnost. Zámek je zapsán na seznam nemovitých památek České republiky. Historie První kamenný zámek vznikl na začátku šestnáctého století. Původně zde stála dřevěná stavba z éry Přemyslovců. Až v první polovině 16. století kníže Jiří Hohenzollern, který koupil Krnovské knížectví, nechal původní zámek zbourat a vystavěl nový, inspirovaný severskou renesancí. Stavba probíhala mezi lety 1531 a 1535, částečně ji financovali i krnovští měšťané. Historie zámku byla silně ovlivněna třicetiletou válkou. V roce 1620 jej navštívil český král Fridrich Falcký. Za války byl zámek vyrabován jak švédskými, tak i dánskými vojsky. Hohenzollernové zde sídlili až do roku 1622, kdy byl zámek v rámci pobělohorských konfiskací zabaven, a pak jej společně s celým knížectvím odkoupil Karel I. z Lichtenštejna. Rod Lichtenštejnů jej poté vlastnil až do konce druhé světové války. Na jaře roku 1779 postihl Krnov velký požár, který zachvátil i zámek. Už v létě téhož roku byla započata obnova objektu. Přestavba podle návrhů architekta Jana Kryštofa Fabicha probíhala až do 18. století. V roce 1945 byl zámek rodu Lichtenštejnů zabaven. Dále byl používán pro administrativní účely, sídlil zde Lesní závod Krnov. V roce 2022 prošlo nádvoří zámku významnou proměnou. Prostranství bylo znovu vydlážděno a přestalo se využívat jako parkoviště. Rekonstrukce také umožnila propojení areálu zámku s okolními ulicemi a novou Zahradou smyslů, která vznikla v areálu bývalé textilky. Byly též obnoveny trávníky a opravena jižní část nádvoří. Stavba Zámek se nachází v historickém jádru Krnova na Zámeckém náměstí. Je součástí městského opevnění. Je opevněn ze všech stran, tedy i směrem k centru města. Na nádvoří se vstupuje branou z náměstí. Samotný zámek tvoří dvoupatrová hlavní budova, na kterou navazuje krátké jednopatrové křídlo. Mezi sebou uzavírají nádvoří nepravidelného půdorysu. Nádvoří zdobí arkádová chodba s bohatou sgrafitovou výzdobou, která byla v roce 1964 zrestaurována. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Krnov na Wikimedia Commons
Schloss Krnov

Das Schloss Krnov (deutsch Jägerndorf) befindet sich in Krnov, Tschechien. Geschichte Es wurde unter Markgraf Georg von Brandenburg-Ansbach errichtet, der das schlesische Herzogtum Jägerndorf durch Kauf erwarb. Mit dem Bau beauftragte er Hans Beheim. Das Schloss diente als Residenz der Herzöge und wurde durch weitere zeitgleiche Baumaßnahmen in der Stadt in den Verteidigungsring der Stadtmauer integriert. Literatur Karl August Müller: Vaterländische Bilder, oder Geschichte und Beschreibung sämmtlicher Burgen und Ritterschlösser Schlesiens beider Antheile und der Grafschaft Glatz. Zweite Auflage, Glogau 1844, S. 178–181. Gottlieb Biermann: Geschichte der Herzogthümer Troppau und Jägerndorf. Teschen 1874. Norbert Sack, Harald Stark u. a.: Drei Hochzeiten… und eine Kirchenspaltung – Markgraf Georg der Fromme und seine Zeit. Schrift zur Sonderausstellung auf der Plassenburg (17. Mai – 4. Oktober 2009). Weblinks
Lešná (zámek, okres Vsetín)

Zámek Lešná je zámek v obci Lešná v okrese Vsetín z 1. poloviny 17. století, který byl postaven na místě středověké tvrze ze 14. století. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Roku 1355 je ves připomínána jako majetek vladyků z Perné, 1415 se uvádí tvrz Hanuše z Pržna. Po roce 1481 za Pražmů z Bílkova vznikla stavba kosodélného půdorysu o rozměrech cca 33 x 25,5 m. Pozůstatky zdiva a gotické tvrze jsou z velké části dochovány ve zdivu současného zámku. V polovině 16. století přebudována na renesanční čtyřkřídlý zámek. Další přestavba následovala v polovině 17. století. Rudolf Magnus Podstatský z Prusinovic, majitel Lešné v letech 1710–1740, provedl barokní úpravy. Na začátku 19. století byla Jiřím Beesem založena zámecká zahrada, která se rozkládá na ploše 7 ha. Poslední majitelé zámku byli Kinští. Ti objektu vtiskli klasicizující ráz s novogotickými detaily. Roku 1945 byli Kinští přinuceni zámek opustit; posledním majitelem z tohoto rodu byl Bedřich Adolf Kinský (1885–1956). V letech 1948–1975 v budově zámku sídlila škola. Od roku 2011 je zámek přístupný veřejnosti. Je v něm mj. pozoruhodné balustrádové zábradlí nebo pokoje s malovanými stropy a původní barokní podlahou. Místnosti jsou vybaveny mobiliářem hrabat Kinských z přelomu 19. a 20. století. Zajímavosti Zámek použil režisér Filip Renč ve filmu Requiem pro panenku, v němž ztvárnil Ústav sociální péče v Měděnci, kde roku 1984 došlo k největší žhářské katastrofě v historii Československa a České republiky. Při požáru, jenž založila jedna z chovanek ústavu Eva Kováčová (později pod mužským jménem René), tehdy zahynulo 26 osob. Zámecký park - Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Lešná na Wikimedia Commons Zámek Lešná u Valaškého Meziříčí
Schloss Lešná (Lešná)

Das Schloss Lešná (deutsch Schloss Löschna) befindet sich in der Gemeinde Lešná, Okres Vsetín in Tschechien. Geschichte Seit dem 14. Jahrhundert ist in Lešná eine steinerne Feste als Sitz des gleichnamigen Landadelsgeschlechts nachweisbar. Martin Půhonč von Přednost ließ die Feste nach 1628 zu einem Renaissanceschloss mit dem Grundriss eines unregelmäßigen Fünfeckes und einem Arkadenhof im Innern umbauen. Umgeben war es von einem Wassergraben. Unter den Grafen Lažanský wurde das aus 13 herrschaftlichen Zimmern bestehende Schloss instand gesetzt. Die zugehörigen wirtschaftlichen Anlagen umfassten eine Brauerei mit Hopfengarten, einen Weinberg, eine Branntweinbrennerei, einen Garten und eine Orangerie. Josef Graf Beess-Chrostin ließ zwischen 1820 und 1840 die Wirtschaftsgebäude verlegen und um das Schloss durch italienische Gärtner einen repräsentativen englischen Park von 7,22 ha Ausdehnung anlegen. Dieser umfasste auch einen Tiergarten mit Muffel- und Damwildbestand. Nachdem August Graf Kinsky 1887 das Schloss erworben hatte, ließ er es nach Plänen Wiener Architekten im Stile des Klassizismus umgestalten und den Wintergarten anlegen. Um die Jahrhundertwende ließ Philipp Kinsky im Park eine Vielzahl von Stauden anpflanzen, dadurch wurde der Schlosspark Lešná zu einem der reichhaltigsten Parks des Landes. 1945 wurden die Grafen Kinsky enteignet. Nutzung Seit 1975 gehören das Schloss und der Park zum Bezirksmuseum Vsetín, dem heutigen Walachischen Regionalmuseum. Der Schlosspark besitzt einen reichhaltigen und wertvollen Bestand. In ihm befindet sich u. a. eine der größten Hagebuchen in Mitteleuropa. Das aus sieben miteinander verwachsenen Stämmen bestehende Exemplar hat einen Stammumfang von 8,25 m. Weblinks Schloss und Park Lešná auf muzeumvalassko.cz Beschreibung auf hrady.cz
Libá (zámek)

Zámek Libá (dříve též Liebenstein) je hrad přestavěný na zámek na vyvýšenině nad Libským potokem v jihovýchodní části obce Libá v okrese Cheb, nedaleko Františkových Lázní v západních Čechách. Zámek je od roku 1963 chráněn jako kulturní památka. Historie Hrad a obec vznikly okolo poloviny 13. století. Roku 1264 je zmiňován Ruprecht z Nového Liebensteina, čímž je doložena existence hradu. Na sklonku 13. století rod Liebensteinů vymřel a hrad byl pobořen. Roku 1346 panství i se zničeným hradem získal jako české korunní léno chebský měšťan František Gosswein a v roce 1355 jej se svolením Karla IV. obnovil. Později Václav IV. Gossweinům kvůli četným loupežím hrad odňal a propůjčil jej v roce 1381 Johannu I. z Leuchtenberka. Ten jej roku 1400 prodal chebskému měšťanu Erhardu Rudischovi. Po jeho smrti v roce 1406 zdědili Libou rytíři ze Sparnaku, od kterých koupili panství po roce 1425 Zedtwitzové, který ho i s hradem vlastnil až do začátku 20. století. V roce 1945 bylo celé panství zkonfiskované státem. Při požáru v roce 1985 utrpěl zámek značné škody. Od roku 1991 je zámek v soukromém vlastnictví a probíhá jeho celková rekonstrukce. Část památky je od roku 2014 otevřena veřejnosti. Stavební podoba Původní nevelký hrad patřil mezi hrady bergfritového typu, byť není jasné, zda byl okrouhlý bergfrit součástí nejstarší stavební fáze. Tvořilo jej předhradí a stísněné hradní jádro, na jehož jihozápadní straně stál malý, snad věžovitý, palác postavený z kvádrového zdiva. V průběhu čtrnáctého století obytné možnosti vylepšil nově postavený výstavný palác a nejspíše bylo upraveno také komunikační schéma hradu. Opevnění předhradí zesilovaly čtverhranné věže nebo bašty. Od roku 1406 býval součástí předhradí také hradní kostel, který se nejspíše nacházel v místech barokního kostela svaté Kateřiny. Původní hrad byl po jeho zpustošení v roce 1719 během v třicetileté války opraven a okolo roku 1770 přestavěn na rokokový zámek. Na vyobrazení zámku z poloviny 18. století však na místě tehdy neexistujícího kostela byla zakreslena okrouhlá nárožní věž. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam hradů v Karlovarském kraji Seznam zámků v Karlovarském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Libá na Wikimedia Commons Oficiální stránky Libá – hrad a zámek Liebenstein Libá – Noví majitelé chtějí hrad zachránit. Chebský deník.cz [online]. 2007-04-11 [cit. 2021-06-12]. Dostupné online.
Lužany (zámek)

Zámek Lužany leží ve stejnojmenné obci v Plzeňském kraji, asi 3 km jižně od města Přeštice. Zámek leží v rovině, na levém břehu řeky Úhlavy a je ze tří stran obklopen parkem, na nějž navazuje renesanční užitková zahrada. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka ČR. Historie První písemná zmínka o Lužanech pochází z roku 1245. Původním panským sídlem ve vsi byla tvrz, na jejímž místě si pravděpodobně Petr nebo Adam Příchovští z Příchovic postavili v sedmdesátých letech šestnáctého století jednopatrový renesanční zámek s dřevěnou věží. Dokončení jeho stavby datuje letopočet 1583 na klenáku nad hlavním vstupem. Na počátku devatenáctého století proběhly barokní úpravy a dochovaná podoba pochází z přestavby v letech 1886–1887. Josef Hlávka Panství i se zámkem roku 1867 zakoupil přeštický rodák, architekt, stavitel a mecenáš Josef Hlávka, který ho podle vlastních plánů přestavěl. Část původní renesančně-barokní stavby Hlávka zboural a na jejím místě postavil dvoupodlažní objekt, půdorys navrhl do tvaru písmene Y. Jako samostatné křídlo dal přistavět jednopatrovou kapli zasvěcenou Panně Marii, svatému Václavovi a svatému Antonínovi. Pro vysvěcení kaple v roce 1887 složil Antonín Dvořák, který na zámku často pobýval, tzv. Lužanskou mši (Mše D dur, op. 86). Následně se stal zámek místem častých návštěv významných osobností české politiky, vědy a umění. Na zámku byli Hlávkovými hosty např. Antonín Dvořák, Jaroslav Vrchlický, Julius Zeyer, Julius Mařák, Josef Václav Myslbek, Max Švabinský, Josef Suk, Oskar Nedbal a mnohé další významné osobnosti konce 19. století. Současnost Spolu s celým svým majetkem zámek Hlávka v roce 1904 odkázal Nadání Josefa, Marie a Zdenky Hlávkových, kterému patří dodnes. Dnes je zámek a jeho areál široké veřejnosti přístupný jen výjimečně, a to po dohodě s představiteli nadace. Jinak slouží představitelům vědy a kultury, vybraným studentům vysokých škol, vedení vysokých škol, fakult a pracovišť Akademie věd. Hospodářské budovy Zámecký mlýn č.p. 3 Odkazy Reference Související články Josef Hlávka Nadání Josefa, Marie a Zdenky Hlávkových Seznam zámků v Plzeňském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lužany na Wikimedia Commons Zámek Lužany Archivováno 15. 12. 2019 na Wayback Machine.
Schloss Lužany

Das Schloss Lužany befindet sich in Lužany (deutsch Luschan) im Plzeňský kraj (Tschechien) am Westufer des Flusses Úhlava. Geschichte An dessen Stelle stand ursprünglich ein kleines Renaissanceschloss, das wahrscheinlich Friedrich Karl Graf Schönborn Anfang des 19. Jahrhunderts umbauen ließ und das später dann durch den Bauherrn, Architekten und Mäzen Josef Hlávka sein endgültiges Aussehen erhielt. Nach gesundheitlichen Problemen gab Hlávka seine renommierte Wiener Baufirma auf und übersiedelte 1873 auf das Gut Lužany, drei Kilometer südlich seiner Geburtsstadt Přeštice, das er 1867 vom Prager Industriellen Franz von Ringhoffer ursprünglich für seine Mutter Anna Hlávkova gekauft hatte. Lužany wurde von Hlávka nach eigenen Entwürfen und zur privaten Nutzung zwischen 1886 und 1888 als Schloss im Neorenaissancestil umgebaut. Hlávka vermachte 1908 das Schloss und das Gut der Hlávka-Stiftung. Antonín Dvořák komponierte zur Einweihung der von Hlávka entworfenen neuen Schlosskapelle seine D-Dur-Messe (Lužanská mše) und leitete auch die Uraufführung. Hlávkas zweite Gemahlin Zdenka, geborene Havelková, und Dvořáks Gemahlin Anna sangen die Damensoli. Das Schloss dient heute der Hlávka-Stiftung als Treffpunkt für Vertreter des tschechischen künstlerischen und wissenschaftlichen Lebens. Literatur Miloslav Bělohlávek: Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku: Západní Čechy. Svoboda, Praha 1985, S. 202–203 Weblinks
Schloss Lysice

Schloss Lysice (deutsch Lissitz) ist eine Schlossanlage in Lysice im Okres Blansko in Tschechien. Besitzer Das ursprüngliche Schloss gehörte der Familie Kunstadt. Belegt ist ein Gerhard von Kunstadt. Im Jahr 1351 folgte sein Sohn Kuno von Lyssecz, dieser war Beisitzer des Olmützer Landrechtes. Um 1370 nahm dieses Geschlecht der Kunstadt von der nahen Rychwald den Namen an. Nachfolgend finden sich verschiedene Namen für die Besitzer: 1397 sind dies Jessek Pusska von Kunstadt, 1392 Proczek von Kunstadt-Lyssecz, nach 1420 Johann Boczek, von 1521 Ludwig Zagimacz von Kunstadt. Nach den Kunstadt folgten von 1521 bis 1529 die Pernstein, dann die Czerncziczky von Kaczow bis 1584. Von nun an kamen rasche Wechsel verschiedener Besitzer durch Kaiser Leopold. Um 1685 erhielten die Serényi von Kis-Serény den Besitz. Drnowitz wurde abgegeben und ging an Alexander Schläger von Schlägern. Im Jahr 1685 wurde der Feldmarschall Johann Karl Serényi (1640–1691) der Besitzer, dann sein Neffe Franz Joseph von Serényi († 1705), dann dessen Bruder Anton († 1738). Dieser kaufte Drnowitz wieder hinzu. Der Besitz Lissitz und der Rittersitz Drnowitz wurden 1739 von den Erben an den Öberstkämmerer von Mähren Graf Leopold von Dietrichstein verkauft. Bereits 1745 verkaufte dieser Lissitz an Johann Piatti, Ritter von Drnowitz. Dessen Nachkomme Antonia Piatti (1773–1843) heiratete 1805 den Grafen Franz Dubsky von Trzebomislitz († 25. August 1812). Bis zum Ende der Monarchie verblieb das Schloss bei der Familie Dubsky. Bauliches Die Festung aus dem 15. Jahrhundert wurde in der ersten Hälfte des 17. Jahrhunderts in ein Renaissanceschloss umgebaut. Nach 1730 erfolgte eine weitere Renovierung im Stil des Hochbarock. Die letzten adligen Besitzer waren im 19. Jahrhundert Mitglieder der Familie Dubský von Třebomyslice, die das Schloss in den 30er Jahren des 19. Jahrhunderts von dem hiesigen Baumeister F. Vašíček nochmals umbauen ließen. Nach dem Entwurf von F. J. Thalher entstand eine Säulen-Pergola, der den östlichen Teil des Schlossgartens abschließt. Das Barock- und Rokokomobiliar wird durch Sammlungen böhmischen Glases und Kollektionen orientalischer Kunstgegenstände ergänzt. Hinzu kommt eine Sammlung von Waffen aus Europa und Japan sowie handgemalter Schießscheiben. Die schönste der drei Schlossbibliotheken ist der bekannten österreichischen Schriftstellerin Marie von Ebner-Eschenbach gewidmet. Literatur August Prokop, Die Markgrafschaft Mähren in kunstgeschichtlicher Beziehung, S. 1120f Weblinks Bericht und Bilder zu Schloss Lysice, im deutschen Programm von Radio Prag (wahlweise Text/Audio) Staatliches Schloss Lysice, Offizielle Webseite Einzelnachweise
Schloss Mělník

Das Schloss Mělník (deutsch: Melnik) in der gleichnamigen Stadt Mělník gehört zur Region Mittelböhmen in Tschechien. Geschichte Über dem Zusammenfluss der Elbe und Moldau befand sich auf einer Anhöhe im 9. Jahrhundert eine slawische Burgstätte der Pschowanen. Der Sage nach soll die später heiliggesprochene Ludmilla auf der Burg geboren sein, die um 880 mit dem christlichen Přemyslidenfürsten Bořiwoj verheiratet wurde. Nach dem Tod von Ludmillas Vater, des Pschowanenfürsten Slavibor, fielen dessen Besitzungen an die Přemysliden. Die hölzerne Veste wurde im Frühmittelalter durch eine Burg aus Stein ersetzt, die 1542 durch Zdislav Berka von Dubá zu einem Renaissanceschloss umgebaut und mit Sgraffito geschmückt wurde. Das im Dreißigjährigen Krieg stark verwahrloste Schloss erwarb 1646 Hermann Czernin von Chudenitz, der wegen seiner Verdienste bei der Schlacht am Weißen Berg 1623 in den Freiherrenstand und 1627 in den Grafenstand erhoben wurde. Unter den Grafen Czernin von und zu Chudenitz wurde das Schloss erneuert und Ende des Jahrhunderts um den barocken Südflügel erweitert. Nachdem 1753 die Czernin-Tochter Maria Ludmilla mit August Anton Lobkowitz verheiratet worden war, ging das Schloss an die Fürsten Lobkowitz über, in deren Besitz es bis zur Enteignung durch den Februarumsturz 1948 blieb. Nach dem politischen Umbruch wurde das Schloss 1992 der Familie Lobkowitz restituiert, die sich um eine Rekonstruierung und Renovierung der Schlossanlage bemüht. Heutiger Besitzer ist Jiří Jan Lobkowicz. Besichtigt werden können die reich ausgestatteten Innenräume des Schlosses mit Wohn-, Schlaf- und Esszimmern, der große und der kleine Salon sowie der Konzertsaal. Den Bau der Schlosskapelle, die dem hl. Ludwig geweiht wurde, veranlasste Kaiser Karls Frau Elisabeth von Pommern. Nach den Zerstörungen des Dreißigjährigen Krieges wurde die Kapelle im 17. Jahrhundert renoviert und der hl. Ludmilla geweiht. Die Gemälde der Apostel schuf Peter Johann Brandl. Literatur Erhard Gorys: DuMont Kunst-Reiseführer Tschechische Republik. Kultur, Landschaft und Geschichte in Böhmen und Mähren. DuMont, Köln 1994, ISBN 3-7701-2844-3, S. 124–126. Weblinks Homepage des Schlosses (tschechisch, englisch)
Zamek Mělník

Zamek Mělník – barokowy zamek stojący na wzgórzu nad rzeką Łabą, jedna z głównych atrakcji miasta Mielnik. Jest on chroniony jako zabytek kultury Republiki Czeskiej. Dzisiejszy zamek stoi w miejscu, gdzie w IX wieku istniała słowiańska osada. W okresie wczesnego średniowiecza, zamek został przebudowany i przeznaczony dla wdów czeskich książąt i królów. W 1274 król Przemysł Ottokar II zmienił mielnickie podzamcze na miasto, a później Karol IV na miasto czeskich królowych. Miasto stało się także ośrodkiem winnym. Stamtąd również przywożono wino dla króla Czech. Mielnicki zamek, pierwotnie romańsko-gotycki, pozostawał w posiadaniu korony królewskiej aż do 1542, kiedy to król Ferdynand I przekazał zamek w ręce Zdzisława Berka. Zamek został przebudowany na renesansową rezydencję. Podczas przebudowy zlikwidowano północne skrzydło z wieżą. Po wojnie trzydziestoletniej, kiedy zamek został opuszczony, zostali zatrzymani w 1646 Černínovie z Chudenic, którzy zarządzali majątkiem Melnik pięćset lat. Następnie zamek od cesarza Leopolda I został odkupiony i w latach 1685-1686 przebudowany na swój obecny barokowy wygląd. W 1753 mielnicki zamek przeszedł do obecnego właściciela zamku, małżeństwa Marii Ludmiły, ostatniej dziedziczki z rodu Černínów z Augustem Antonim z Lobkovic, właścicielem zamku do 1940 roku, gdy po raz pierwszy został skonfiskowany przez nazistów, a po roku 1948 znacjonalizowany przez komunistów. W 1992 roku zamek został zwrócony w rodzinie Lobkovic i przeszedł kolejną przebudowę. Przypisy Linki zewnętrzne www.atlasceska.cz
Schloss Měšice (Mittelböhmen)

Das Schloss Měšice (deutsch Schloss Mieschitz) befindet sich 15 Kilometer nordöstlich des Prager Stadtzentrums in der Gemeinde Měšice im Okres Praha-východ. Das von einem 15 ha großen Schlosspark umgebene Gebäude liegt am südlichen Ortsrand von Měšice an der Eisenbahnstrecke Mladá Boleslav–Prag. Geschichte Die Feste Měšice ist seit 1434 nachweisbar. Nachdem Johann Hartwig von Nostitz-Rieneck 1677 die Güter in Měšice erworben hatte, blieben sie mehrere Jahrhunderte im Besitz der Familie. Nach dem Tod seines Vaters Franz Wenzel erbte 1765 Franz Anton von Nostitz-Rieneck die Familiengüter. 1767 ließ er die alte Feste abtragen und durch den Baumeister Anton Haffenecker ein zweigeschossiges Rokokoschloss mit rechteckigem Grundriss errichten. 1775 hat Jan Tadeáš Klinkoš am Schloss den ersten Blitzableiter nach Franklinscher Bauart in Böhmen installiert und das Bauwerk wurde vollendet. Den Hauptsaal im ersten Stock gestaltete der Freskenmaler Josef Hager. Die Schlosskapelle St. Elisabeth wurde von Peter Prachner und Wenzel Ambrozzi mit Kunstwerken versehen. Nach Fertigstellung des repräsentativen Baus verlegte die Linie der Grafen Nostitz-Rieneck ihren Hauptsitz aus dem benachbarten Schloss Pakoměřice nach Měšice. Zwischen 1776 und 1785 lebte Josef Dobrovský als Erzieher und Hauslehrer der Grafen Nostitz im Schloss. Von 1780 bis 1790 wurde das Schloss, wiederum nach Plänen von Haffenecker, um einen eingeschossigen Seitenflügel erweitert. Das Schloss wurde mit einem französischen Landschaftsgarten umgeben, der seit der 1. Hälfte des 19. Jahrhunderts fließend in einen englischen Park übergeht. Am 10. Juli 1855 fand auf dem Schloss die Hochzeit von Maria Mathilde von Nostitz-Rieneck mit Sigmund von Thun-Hohenstein statt. Besitzer des Schlosses waren: 1767–1794: Franz Anton von Nostitz-Rieneck 1794–1819: Friedrich Johann Chrysostom von Nostitz-Rieneck 1819–1872: Erwein Maria von Nostitz-Rieneck 1872–1931: Erwein Felix Maria von Nostitz-Rieneck 1931–1945: Erwein Leopold Maria Alexius von Nostitz-Rieneck Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde die Familie von Nostitz enteignet und nach Österreich abgeschoben. Das Schloss wurde verstaatlicht und zunächst ein Slovanská kolej (Slawisches Kolleg) untergebracht. 1948 wurde die Schlosskapelle in mehrere Räume aufgeteilt. Von 1948 bis 1959 diente es als politische Schule für Gewerkschafter. Anschließend erfolgte der Umbau zu einem Krankenhaus, das 1964 eröffnet wurde. Nach der samtenen Revolution erwarb die Gemeinde 1996 das Schloss und vermietete es an den privaten Krankenhausbetreiber CIOP. Weblinks Zámek Měšice auf den Seiten der Gemeinde (tschechisch) Geschichte des Schlosses auf hrady.cz Geschichte des Schlosses auf den Seiten des CIOP Krankenhauses Měšice