Kostel svatého Martina (Lipany)

Kostel svatého Martina v Lipanech byl původně raně gotický nebo pozdně románský. Pochází nejspíše ze začátku 14. století. Původní kostel se nezachoval a v 19. Století byl na jeho místě postaven novorománský kostelík zasvěcen sv. Martinu. Historie 14. století Kostel sv. Martina v Lipanech sloužil už v roce 1352. Až do 15. století patřila vesnice johanitské komendě v Uhříněvsi. Podací právo měl generální převor. Od roku 1364 připadala ves částečně Uhříněvsi a částečně nejvyššímu purkrabství. 15. století V roce 1421, tedy během husitských válek, se část Lipan dostala do vlastnictví Tatkům z Kuří. Původně johanitské části teď spravoval měšťan Jan Kbelský. Po smrti Kbelského statek získal jeho zeť Jan z Kunvaldu. Poté co se v husitské době rozpadla Lipanská farnost, převzali správu kostela utrakvističtí knězové. V roce 1448 vdova Jana z Kunvaldu byla nucena přijmout začlenění uhříněveského panství pod Staré Město pražské. Tomu předcházel úprk původního spolumajitele Lipan, Pešíka z Kunvaldu, a to kvůli obléhání Prahy Jiřím z Poděbrad. 16. století Starému městu bylo však o sto let později v roce 1547 zkonfiskováno, a to za jeho účast ve stavovském odboji. Tři roky poté je koupil rytíř Hanuš Reinšperger. Roku 1579 koupil Jaroslav Smiřický celé panství Uhříněvěs. Po bitvě na bílé hoře, v roce 1621, se majitelem stal Albrecht z Valdštejna. Dva roky poté, je získal kníže z Lichtenštejna, Karel I. 17. století V letech 1639–1643, během třicetileté války, byly Lipany pleněny. Kostel byl poničen, zvony byly ukradeny a fara vypálená. Kostel byl přiřazen Uhříněveské farnosti a po válce opraven. 18. století Roku 1751 odkoupila Marie Terezie část Lipan náležející purkrabství a připojila ji k Uhříněvsi. O sedm let později založila finanční nadaci pro kostely uhříněveského panství. Lipanský kostel obdržel 300 zlatých. Od roku 1787 spadaly Lipany pod říčanskou farnost. Ke kostelu byla přistavěna dřevěná zvonice. V roce 1796 byla ke kostelu postavena nová věž a hřbitov. 19. století Původní kostel, který byl velmi zchátralý, byl roku 1863 zbořen. Zůstala jen poměrně nová věž, ke které se přistavěl nový novorománský kostelík. 20. století Během 60. let 20. století se v kostel nekonaly bohoslužby, kvůli tomu chrám opět chátral. Obnovil se v roce 1970, kdy začali probíhat bohoslužby. Dnes je filiálním kostelem římskokatolické farnosti Říčany u Prahy. Konají se zde pravidelné bohoslužby jednou měsíčně. Architektura Vývoj stavby Původní kostel byl postaven nejspíš na začátku 14. století. Existuje možnost, že je kostel ještě starší. Byla to nejspíš menší orientovaná stavba. Během třicetileté války byl poničen a po válce opraven. V roce 1787 byla ke kostelu přistavěna malá dřevěná zvonice, která byla o devět let později nahrazena zděnou věží. Kvůli stále se zhoršujícímu stavu lodi kostela, byl v roce 1863 stržen. K zachovalé věži byl nově postaven novorománský kostel nasměrovaný na severovýchod. Novou stavbu tvoří jedna obdélná loď zastřešená sedlovou střechou, na východě půlkruhová apsida s půl kuželovitou střechou a na západě stojí věž z 18. století s valbovou střechou. Exteriér Ve východní straně apsidy je malé kruhové okno. Nad apsidou je malé obdélníkové okénko s trojúhelným zakončením. Na jižní straně v ose lodi je další kruhové okno, které je o něco větší než okno v apsidě. Další okna jsou jsou na severní, západní a jižní straně věže, v úrovni zvonice. Tato okna jsou větší, obdélná s půlkruhovým závěrem. Na rozdíl od kruhových oken jsou orámovaná zapadlými ústupkovými šambránami. Hlavní portál je na severní straně kostela, a vede přímo do lodě. Mírně ústupkový portál je obdélníkový s půlkruhovým zakončením. Nad ním ze zdi vystupuje profilovaná archivolta. Druhý portál je na západní straně věže. Ten je o něco menší a také obdélný. Okolo portálu vystupuje jednoduchá edikula s půlkruhovým zakončením a sedlovým zastřešení, směrem k portálu ustupuje. Celý kostel je postaven na soklu, který je zvnějšku patrný ze všech stran. Loď je ze severu a jihu lemována lizenami, tvořena obloučkovým podřímsím. Střecha je také lemována profilovanou římsou. Na vrcholu věže je malý kříž. Interiér Vstup do kostela vede přímo přímo do lodi, která je zaklenutá subtilní křížovou klenbou zakončenou kružnicovým svorníkem. Po levici je je presbytář, který je vyvýšený a zapadá do apsidy. Ta je zakončena konchou. Po pravici k lodi přiléhá věž, ty však nejsou spojeny žádným průchodem. Do věže se dá vstoupit pouze ze západního portálu. Vybavení kostela Oltář Hlavní oltář byl do nového kostela pořízen roku 1887. Jeho tumba pocházela z chrámu v Říčanech, zatímco barokní tabernákl se sochami andělů byl převezen z kostela v Nížebozích u Budyně nad Ohří. Ze stejného místa pocházel také obraz sv. Martina. Součástí oltáře byly rovněž postranní branky. Oltářní obraz vyobrazoval sv. Martina v biskupském oděvu při žehnání liturgických předmětů. Když byly v roce 1970 v kostele znovu obnoveny bohoslužby, chrám postrádal základní liturgické vybavení. Metropolitní kapitula u sv. Víta v Praze proto darovala dřevěnou oltářní mensu. Výzdoba presbytáře V presbytáři je na zadní stěně umístěna dřevořezba mrtvého Kristova těla bez kříže. Na jižní straně závěru kostela visí obraz Ukřižování, který roku 1914 vytvořil Jaromír Seidl. Po obou stranách vítězného oblouku stojí novodobé plastiky – na evangelijní straně socha Nejsvětějšího Srdce Ježíšova a na epištolní straně plastika Neposkvrněného srdce Panny Marie. Zvony Do roku 1639 měl kostel nejméně tři zvony. Ty však během třicetileté války zabralo švédské vojsko pro válečné účely. Nové zvony byly později odlity firmou Perner v Českých Budějovicích – první v roce 1887 a druhý o dva roky později. Ani ty se však nedochovaly, protože byly během světových válek zrekvírovány. Reference