NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Loreta (Podhradí)

Barokní kaple Loreta z roku 1694 stojí na zalesněném stejnojmenném čedičovém suku (415 m), který je součástí Velišského hřbetu. Jedná se sice o území katastru Hlásná Lhota, nejblíže k ní je však ze Křeliny. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Podle novodobých výzkumů věnovaných Mariánské zahradě jde o průsečík krajinných os a zřejmě centrální bod schlikovské barokní kompozice. Historie Loretánskou kapli založil František Josef hrabě Šlik. Autor stavebních plánů Jan Baptista Mathey potlačil vnější zdobnost kaple, ale umístil ji na zalesněný vrch, z něhož je možnost přehlédnout panorama celých severovýchodních Čech. Proto její střechu opatřil vyhlídkovou terasou, z níž lze navíc přehlédnout i dvě části schlikovského panství na Jičínsku, které Velišský hřbet odděluje. Loreta je tak považována i za jakousi sponu schlikovské krajiny, neboť v minulosti od ní vedly do okolí čtyři lesní průseky ve tvaru kříže a směřovaly k dalším bodům této kompozice: ke kapli sv. Anny u Dolního Lochova, ke kapli sv. Anděla Strážného nad Hlásnou Lhotou, k schlikovskému zámku ve Vokšicích a na opačné, jižní, straně hřbetu k Holému vrchu pod Křelinou a dále na jihovýchod ke kosteleckému kostelu Nanebevzetí Panny Marie a zámku rodu Schliků v Jičíněvsi. Na Loretu chodívala procesí ze širokého okolí. V současné době se tu od května do října vždy první sobotu v měsíci slouží mše svatá a svazek obcí Mariánská zahrada pořádá každoročně procesí. Odkazy Externí odkazy www.loreta-podhradi.cz Obrázky, zvuky či videa k tématu Loreta na Wikimedia Commons Reference Literatura BUKOVSKÝ, Jan. Loretánské kaple v Čechách a na Moravě. 1. vyd. Praha: Libri, 2000. s. 145. ISBN 80-7277-015-2.
Loreta (přírodní památka)

Loreta je přírodní památka v katastrálním území Týnec u Janovic nad Úhlavou v okrese Klatovy. Chráněné území spravuje Krajský úřad Plzeňského kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je zachování bývalého vápencového dolu, který je zcela ojedinělou přírodovědeckou lokalitou, shrnující význam geologický, speleologický a zoologický, a je dále významnou báňskou památkou. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Klatovy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Loreta na Wikimedia Commons Tajemné podzemí: Štola Loreta (video)
Louka u Brodských

Louka u Brodských je přírodní památka v severní části obce Chřibská v okrese Děčín. Oblast spravuje CHKO Lužické hory. Důvodem ochrany je jedinečné naleziště prstnatce májového. Nalézají se zde i další ohrožené druhy rostlin. Území má rovněž velký význam estetický a výchovný. V neposlední řadě je význačné i jako refugium pro řadu ohrožených živočišných druhů. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Děčín Seznam památných stromů v okrese Děčín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Louka u Brodských na Wikimedia Commons
Louky v Jeníkově

Přírodní památka Louky v Jeníkově zahrnuje vlhké rašelinné louky jihovýchodně od obce Jeníkov asi pět kilometrů jihovýchodně od města Hlinsko. Oblast spravuje AOPK ČR – RP SCHKO Žďárské vrchy. Předmět ochrany Předmětem ochrany je zachovalý komplex rostlinných společenstev vlhkých rašelinných luk, mokřadů a rákosin na místě bývalých rybníků pod obcí Jeníkov. Na území PP provádějí ochránci přírody ze Sdružení krajina v posledních letech pravidelné ruční kosení. Flóra Na území PP se vyskytují mokřadní ostřicová společenstva rašelinných luk s rákosinami. Z chráněných rostlin se zde vyskytuje prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata), ostřice Davallova (Carex davalliana), rosnatka okrouhlolistá (Drosera rotundifolia), suchopýrek alpský (Trichophorum alpinum) a další. V rezervaci se vyskytuje také několik ohrožených mechů, například je zde jedna z největších populací druhu Paludella squarrosa v ČR, evropsky významný druh Hamatocaulis vernicosus a řada dalších vzácných mechů (např. Calliergon giganteum, Scorpidium cossonii). Fauna Území PP je významným útočištěm obojživelníků, zejména žab. Z plazů se zde vyskytuje ještěrka živorodá (Zootoca vivipara) a zmije obecná (Vipera berus). Z ptáků zde hnízdí bekasina otavní (Gallinago gallinago), linduška luční (Anthus pratensis), hýl rudý (Carpodacus erythrinus), ťuhýk obecný (Lanius collurio) a v minulosti se v okolí vyskytoval i tetřívek obecný (Tetrao tetrix). Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Louky v Jeníkově na Wikimedia Commons PP Louky v Jeníkově Archivováno 9. 6. 2007 na Wayback Machine.
Loupensko

Buližníkový hřbet Loupensko (nejvyšší bod 568 m n. m.) je přírodní památka, registrovaná v seznamu chráněných území pod ev. č. 666. Nachází se jihovýchodně od obce Nezdice nad Úhlavou na stejnojmenném katastrálním území, přináležejícím do okresu Plzeň-jih v Plzeňském kraji. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Předmět ochrany Ochrana buližníkového hřbetu na vrcholu a svazích lokality Velký les jako chráněného přírodního výtvoru byla vyhlášena ONV Klatovy v roce 1976. Důvodem ochrany bylo zachování bizarní skupiny buližníkových skal s typickým porostem skalních společenstev. Geologie a geomorfologie Loupensko je rozsáhlý strukturní buližníkový hřbet, protažený v délce téměř 2 km ve směru severovýchod – jihozápad na území geomorfologické jednotky Švihovská vrchovina mezi obcemi Nezdice a Vlčí. Vrcholová skála v severovýchodní části hřbetu tvoří cca 500 metrů dlouhou skalní hradbu, která je místy až 20 m vysoká. V chráněném geotopu lze spatřit různé skalní tvary – jehly, věže a plotny. Ve vrcholových partiích jsou zřetelné tektonické ohlazy, na svazích hřbetu se vyskytují balvanité sutě. Zdejší buližníky, zbarvené šedě až černě díky příměsi grafitu v hornině, jsou protkány sítí jemných křemenných žilek. Odolnost buližníkových skal vůči zvětrávání se projevuje výraznými elevacemi v krajině. Často vystupují na povrch jako výrazná skaliska – skalní suky. Podloží tvoří břidlice a droby svrchního proterozoika. Galerie Horolezectví Skály na území přírodní památky Loupensko jsou využívány též pro horolezecké aktivity. Z důvodu ochrany přírody a zde žijících druhů je zde lezení povoleno pouze v druhé polovině roku, tj. od 1. července do 31. prosince. Přístup Vrcholovými partiemi hřbetu Loupensko v celé délce prochází červeně značená turistická cesta. Na jihozápadním konci hřbetu u rozcestí Pískovce se kříží se zeleně značenou cestou, spojující obce Nezdice a Vlčí. Na severovýchodě se červené značka napojuje na naučnou stezku Se sv. Vojtěchem okolím Přeštic a na cyklotrasu č. 2188. Nejbližší vlakové zastávky na železniční trati z Plzně do Klatov – Borovy, případně Lužany – jsou od rozcestí turistických cest na obou koncích skalního hřbetu vzdáleny cca 4,5 km. Pokud jde o veřejnou dopravu z Přeštic, nejblíže ke skalám je autobusová zastávka Příchovice, Loupensko, háj. na severovýchodním úpatí hřbetu. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Plzeň-jih Andrejšky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Loupensko na Wikimedia Commons Okolí Nezdic na leteckých snímcích a starých mapách Archivováno 22. 12. 2015 na Wayback Machine.
Loupežnická jeskyně

Loupežnická jeskyně je přírodní památka na východním okraji města Ústí nad Labem v okrese Ústí nad Labem. Oblast spravuje Správa CHKO České středohoří. Důvodem ochrany je rozsáhlá puklinová jeskyně v neovulkanickém masivu, vzniklá posunem jednotlivých bloků rozpukané horniny (fonolit) ve strmém svahu Zámeckého vrchu, ochrana populací letounů a mloka skvrnitého (Salamandra salamandra). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Ústí nad Labem Seznam památných stromů v okrese Ústí nad Labem Varta (hrad) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Loupežnická jeskyně na Wikimedia Commons
Slot Loučeň

Het slot Loučeň (Tsjechisch: Zámek Loučeň en Duits: Schloss Lautschin) is een barok slot in de Tsjechische vlek (městys) Loučeň. Het slot is gebouwd in 1704-1713 door de architect Frantisek Maxmilián Kanka, op de plek waar eerder een versterkte woning (tvrz) heeft gestaan. Het is een U-vormig gebouw met drie vleugels en een verdieping. Aan het slot is een kerk gebouwd. Rond 1828 werd rond het slot een Engelse landschapstuin aangelegd. Slot Loučeň is een Tsjechisch cultureel monument (kulturní památka České republiky). Het slot was aanvankelijk eigendom van het geslacht Waldstein. In 1809 werd het eigendom van de Boheemse tak van het geslacht Thurn und Taxis, en het bleef in het bezit daarvan tot aan de Tweede Wereldoorlog. De laatste bewoners waren Alexander en Marie von Thurn und Taxis. Marie was een kunstminnares en zij ontving op het slot onder meer Mark Twain en zijn familie in mei 1899. In 1910 en 1911 logeerde Rainer Maria Rilke er op uitnodiging van de vorstin. Tijdens de Koude Oorlog werd het slot als kazerne gebruikt; in de kelder bevond zich een afluisterpost van het Warschaupact dat de manoeuvres van de NATO van nabij volgde. De oorspronkelijke inboedel werd zo goed als volledig vernield of geplunderd. Sedert 2007 is het slot aan de buitenkant gerestaureerd en weer voor het publiek toegankelijk. In de tuin zijn verschillende doolhoven. Externe link Foto's van het slot
Loužek (přírodní rezervace)

Loužek je přírodní rezervace na jižním okraji obce Doksany v okrese Litoměřice. Chráněné území spravuje Krajský úřad Ústeckého kraje. Rezervace byla zařazena na seznam evropsky významných lokalit Natura 2000. Předmět ochrany Důvodem ochrany je zachování typického smíšeného lužního porostu v údolní nivě řeky Ohře. Mezi dřevinami jsou zastoupeny dub letní (Quercus robur), jilm vaz (Ulmus laevis), jilm habrolistý (Ulmus minor), jasan ztepilý (Fraxinus excelsior) a jasan úzkolistý (Fraxinus angustifolia). V bylinném patře chráněného území se vyskytuje bleduje jarní (Leucojum vernum), ladoňka dvoulistá (Scilla bifolia) a lilie zlatohlávek (Lilium martagon). Z evropsky významných druhů živočichů je zastoupen brouk z čeledi lesákovitých lesák rumělkový (Cucujus cinnaberinus), který v České republice patří mezi silně ohrožené druhy. Z měkkýšů byl v mokřadních biotopech uvnitř lužního lesa zaznamenán údolníček rýhovaný (Vallonia enniensis) a v řece Ohři i v jejím mrtvém rameni velevrub tupý (Unio crassus). Pokud jde o ptáky, na území rezervace se vyskytuje slavík obecný (Luscinia megarhynchos), žluva hajní (Oriolus oriolus), kavka obecná (Coloeus monedula) a hojně též havran polní (Corvus frugilegus). Z chráněných druhů savců byla na březích Ohře zaregistrována vydra říční (Lutra lutra). Historie Lokalita se nachází v nadmořské výšce 150–154 m. Rezervace je složena ze dvou oddělených částí: z lesních porostů na pravém břehu Ohře u Doksan (Havraníky) a lesa na levém břehu (Loužek, ostrov svatého Klimenta). V minulosti tvořily obě části rezervace jeden velký ostrov – ostrov sv. Klimenta, obtékaný dvěma rameny Ohře. Původně byly zdejší lesy vlastnictvím doksanského kláštera, založeného v roce 1142. Klášter byl zrušen za vlády císaře Josefa II. v roce 1782 a panství bylo spojeno s majetky na Hrubé Skále. V roce 1786 provedena první hospodářská úprava zdejších lesů, později se však hospodařilo bez lesního hospodářského plánu. Poprvé byla ochrana lužního lesa o rozloze 20,4690 ha u Doksan vyhlášena tzv. silvestrovským výnosem československého Ministerstva školství a národní osvěty z 31. prosince 1933. Předmětem ochrany, uvedeným ve výnosu, byl „Listnatý háj podél toku Ohře (jilm, javor, dub, topol, osika, bříza, habr, olše, buk s hojným podrostem), ptačí útulna drobného ptactva, hnízdiště slavíků a kolonie havranů.“ Výnosem ministerstva kultury ČSSR ze dne 10. února 1977 byla nad územím v údolní nivě Ohře znovu ustanovena ochrana, a to formou vyhlášení státní přírodní rezervace. Přístup Území přírodní rezervace se nachází v těsném sousedství zástavby při jižním okraji Doksan. S druhou částí, oddělenou hlavním korytem Ohře, na severozápadě sousedí autokempink v Brozanech. Odkazy Reference Související články Pístecký les Myslivna (přírodní rezervace) Seznam chráněných území v okrese Litoměřice Seznam památných stromů v okrese Litoměřice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Loužek na Wikimedia Commons
Lovecký zámeček (Lednicko-valtický areál)

Lovecký zámeček je jednou z drobných staveb (saletů) Lednicko-valtického areálu v okrese Břeclav. Klasicistní zámeček stojí při cestě z Lednice k Janohradu a do Kančí obory asi 2 km východně od Lednice. Zámeček je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je v soukromém vlastnictví a přístupná je jen vedlejší asfaltová cesta. Historie Zámeček byl postaven v letech 1805–1806 podle návrhu Josefa Hardmutha. Jedná se o volně stojící dvoupodlažní budovu, v prvním patře se nachází portikus vymezený šesti toskánskými sloupy na hranolových podstavcích spojených kuželovou balustrádou, na nichž spočívá nízká střecha. Pod ním je v přízemí trojosé půlkruhově zaklenuté podloubí. Stavba sloužila jako hájovna s bytem lovčího v přízemí a z terasy umožňovala panstvu sledovat parforsní hony konané na louce před hájovnou. Navazující osmiboký salon přístupný francouzským oknem poskytoval příležitostný útulek účastníkům honu k podávání občerstvení. Budova náležela po roce 1945 Krajskému středisku státní památkové péče v Brně a sloužila jako ornitologická pozorovatelna. Po roce 1990 byla prodána soukromému vlastníkovi. Odkazy Reference Literatura KORDIOVSKÝ, Emil. Lednicko-valtický areál a jeho památky. Praha: Europrinty, 2003. 73 s. S. 38-39. ŠABATOVÁ, Lenka. Lovecký zámeček v Lednici - architektonická a funkční proměna volupuární stavby. Průzkumy památek. 2014, roč. XXI, čís. 1, s. 130–136. ISSN 1212-1487. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lovecký zámeček na Wikimedia Commons Zámek Lednice – oficiální stránky Lovecký zámeček – na stránkách Národního památkového ústavu Lovecký zámeček – na stránkách obce Lednice
Jagdhaus Lednice

Das Jagdhaus Lednice (Lovecký zámeček) im Park des Schlosses Lednice (deutsch: Eisgrub) ist ein Staffagebau im UNESCO-Welterbe Kulturlandschaft Lednice-Valtice in Tschechien. Geografische Lage Das Jagdhaus steht am Weg von Lednice nach Ladná unweit der Hansenburg und dem alten Verlauf der Thaya. In der Nachbarschaft steht ein Hegerhaus, wie es um 1900 durch den Architekten Carl Weinbrenner mehrfach in den Anlagen der Fürsten von Liechtenstein errichtet wurde. Bauwerk Architekt des 1805/06 errichteten Jagdhauses war Joseph Hardtmuth. Es ist zweistöckig. Im Erdgeschoss befand sich die Wohnung des Revierjägers. Das Obergeschoss diente dem Amüsement der Herrschaft. Zentraler Raum ist hier ein achteckiger Salon. Von hier können Besucher auf eine Loggia heraustreten von der aus die Damen der Tierhatz zusehen konnten, die auf der vor dem Gebäude liegenden Wiese stattfanden. Die Loggia ruht im Erdgeschoss auf einer Arkade aus drei Bögen. Darauf stehen toskanische Säulen, die einen Spitzgiebel tragen, einen dreiachsigen Portikus bilden und so einen antiken Tempel imitieren. Literatur Pavel Zatloukal (Hg.), Přemysl Krejčiřík und Ondřej Zatloukal: Die Kulturlandschaft Lednice-Valtice. Foibos Books, Prag 2012. Weblinks Einzelnachweise
Švédské šance u Ludéřova

Švédské šance u Ludéřova jsou první zjištěnou keltskou viereckschanzí na Moravě. Bývají také dávány do souvislosti s možným polním opevněním z roku 1748. Areál valů je chráněn jako kulturní památka. Nachází se severozápadně od Ludéřova u Drahanovic v okrese Olomouc. Popis Švédská šance u Ludéřova je čtvercové opevnění na zalesněném mírném severovýchodním svahu západně obce orientované svými stranami zhruba ve směru světových stran. Valy uzavírají plochu o rozloze 12 560 m². Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Švédské šance u Ludéřova na Wikimedia Commons
Luftova zahrada

Luftova zahrada je dvouhektarová zahrada v Plzni-Doudlevcích, která je umístěna nad řekou Radbuzou, nedaleko Památníku obětem zla. Nese status významného krajinné prvku a je součástí regionálního biokoridoru ÚSES. Zahradu založili v letech 1886–1909 manželé Burgerovi. V roce 1912 vdova Burgerová odkázala zahradu synovci právníku Vilému Luftovi, který ji začal upravovat do podoby rezidenční zahrady. Chtěl zde postavit i vilu, ale na tu nikdy nedostal od stavebního úřadu povolení. Po smrti Viléma Lufta ji od roku 1920 spravovala vdova Marie Luftová a zahradní rybníky začal využívat Stanislav Luft (bratr Viléma Lufta) jako mezisklad ryb. Po válce chtěla Marie zahradu věnovat příbuzným, ale pod hrozbou vyvlastnění ji byla nakonec v roce 1959 donucena prodat státu. Zahrada poté začala pustnout a teprve od roku 1996 ji Správa městského statku města Plzně postupně obnovuje. Zahrada je volně přístupná pouze každou první středu v měsíci. Na zahradě se nachází dvě jezírka, řada vzácných a exotických dřevin (např. cypřišek Lawsonův či metasekvoje čínská), altánek a sochařská výzdoba od plzeňského sochaře Otokara Waltra. Vlhké prostředí zahrady dává vyniknout vlhkomilné vegetaci, vodním a obojživelným živočichům (např. užovka podplamatá), ptákům (ledňáček, volavka apod.) a savcům. Jedná se o příklad zahradního umění z období První republiky v plzeňském regionu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Luftova zahrada na Wikimedia Commons Popis zahrady na webu Správy městského statku města Plzeň Galerie
Luh u Telče

Luh u Telče je přírodní rezervace poblíž města Telč v okrese Jihlava v nadmořské výšce 523–554 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je zachování jedinečné ukázky lužního lesa v jedlobukovém stupni v drsnější poloze Českomoravské vysočiny důležité i z hlediska ornitologického. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Jihlava Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Luh u Telče na Wikimedia Commons
Villa Lumbeho

La Villa Lumbeho ou Villa Lumbe est un bâtiment de style classiciste tardif situé dans la partie nord-ouest de Hradčany à Prague, à l'ouest de l'école d'équitation du château de Hradčany, au nord de l'extrémité supérieure du Fossé aux Cerfs, non loin du quartier de Nový Svět. Depuis 2005, il est utilisé par le président de la République tchèque, Václav Klaus, qui vivait ici avec son épouse, Livia Klausová. Depuis 2013, il est utilisé par son successeur, le président Milos Zeman. Histoire C'est un endroit qui servait autrefois de lieu de sépulture. Les recherches archéologiques ont confirmé que les tombes remontent au Xe siècle et qu'elles appartenaient probablement à la cour princière du haut Moyen Âge. Dans le passé, il y avait une faisanderie impériale et d'autres bâtiments agricoles auxiliaires, construits par Rodolphe II, ils étaient adjacents à la ferme voisine, située près de l’école d’équitation du château de Prague. Le numéro 188 a été acheté par Heliodor Heindl en 1852 à Karl Lumbe, homme politique et médecin de Prague, et l'a reconstruite en style Empire. Au début du XXe siècle, y a vécu le peintre Miloš Jiránek, qui a peint des vues remarquables à proximité du château de Prague. Les terres environnantes sont encore connues sous le nom de Jardins Lumbe, appartenant au frère du professeur Joseph, Karel Lumbe. En 1925 l'État tchécoslovaque a acheté la maison et les terres des héritiers de Karel Lumbe. Le bâtiment a ensuite été utilisé à diverses fins pendant de nombreuses années. À un moment donné, le bâtiment était tellement délabré que sa démolition était envisagée. Dans les années 1990, lorsque le président Václav Havel était en poste au château de Prague, l'édifice a été reconstruit comme lieu d'hébergement représentatif pour les visites officielles. Usage actuel Au début du XXIe siècle, le bâtiment a été choisi en 2004 par le président de la République tchèque, Václav Klaus, comme résidence. L’État tchèque a fait reconstruire l’édifice délabré pour en faire un siège représentatif du chef de l’État, pour un coût de 52 millions de couronnes. Depuis lors, la maison a été qualifiée de villa. Depuis 2013, elle est utilisée par ses successeurs, le président Miloš Zeman, puis après lui, le président Petr Pavel. Liens Références Liens externes Villa Lumbeho, siège du président - description et galerie de photos Message à iDnes.cz Fossé aux Cerfs, déplacement d'un sentier, réparation d'une clôture et de la chaussée Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Lusthaus (Čížov)

Lovecký letohrádek Lusthaus stojí na území NP Podyjí, nedaleko obce Lesná směrem na hranice s Rakouskem, ovšem spadá pod Čížov, část obce Horní Břečkov. Historie Letohrádek nechal v roce 1780 postavit majitel vranovského panství Michal Josef Althan. Letohrádek se nacházel uprostřed dnes zaniklé Čížovské obory, v centru paprsčitě se sbíhajících cest. Původní podoba objektu se dochovala na vedutě na vranovském zámku. Po požáru ve 2. polovině 19. století prošel přestavbou a dostal dnešní podobu. V roce 2002 byl objekt zrekonstruován a je ve správě Správy Národního parku Podyjí. Popis Jedná se o patrovou stavbu na půdorysu nepravidelného šestiúhelníka, původně vystavěnou v pozdně barokním až klasicizujícím stylu. V přízemí docházelo k přípravě jídel a také sloužilo jako odkladiště zvěřiny a šatstva. Šlechta využívala místnost v patře, kde se pořádaly hostiny a jiné společenské akce. Celé patro obíhal ochoz krytý spolu s centrální částí mansardovou střechou. Tu v nárožích podepírala čtveřice sloupů. Po přestavbě ji nahradila současná jehlancová střecha. Dostupnost Letohrádek je dostupný po žluté turistické značce od obce Lesná, která dále pokračuje k ledovým slujím. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Lusthaus na Wikimedia Commons Letohrádek na hrady.cz Letohrádek na jizni-morava.cz
Luzichová

Luzichová je přírodní památka jižně od obce Lomnice v okrese Brno-venkov. Důvodem ochrany je ojedinělé přirozené společenstvo listnatého lesního porostu na strmých skalnatých svazích do údolí Besénku s výskytem zvláště chráněných druhů rostlin. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Brno-venkov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Luzichová na Wikimedia Commons
Luční potok (přírodní rezervace)

Přírodní rezervace Luční potok byla vyhlášena roku 2000 a nachází se u obce Jesenice u Rakovníka. Důvodem ochrany je krajinářsky hodnotné území s pestrou mozaikou společenstev a s výskytem kriticky ohrožených a ohrožených druhů rostlin a živočichů. Popis oblasti Mezi významné rostliny v oblasti lze počítat např. lilii zlatohlavou (Lilium martagon), hořec křížatý (Gentiana cruciata), chrastavec rolní (Knautia arvensis), vemeník dvoulistý (Platanthera bifolia), zvonečník hlavatý (Phyteuma orbiculare), úpolín evropský (Trollius europaeus), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis) či prvosenku jarní (Primula veris). Z významnějších živočichů žijí v oblasti např. krutihlav obecný (Jynx torquilla), žluva hajní (Oriolus oriolus), mlynařík dvouocasý, ťuhýk obecný (Lanius collurio) či cvrčilka říční (Locustella fluviatilis), z obojživelníků ropucha zelená (Bufotes viridis), z plazů užovka obojková (Natrix natrix) a ze savců netopýr velký (Myotis myotis). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Luční potok na Wikimedia Commons
Luňáky

Luňáky jsou přírodní rezervace poblíž města Janovice nad Úhlavou v okrese Klatovy na katastrálním území Dolní Lhoty a Novákovic. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany jsou poslední zbytky slatinných luk v povodí Úhlavy a ochrana posledních hnízdišť a tahové lokality chráněných a ohrožených druhů živočichů v tomto území. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Klatovy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Luňáky na Wikimedia Commons
Lužany (přírodní památka)

Lužany je přírodní památka ev. č. 231 na východním okraji obce Lužany v okrese Plzeň-jih. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany je zachovalý zbytek meandrujícího řečiště Úhlavy a lužního lesa. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lužany na Wikimedia Commons