Bulovka (Košíře)

Usedlost Bulovka je starý hospodářský dvůr ležící v pražských Košířích poblíž areálu rezidence Waltrovka a Business parku Košíře. Svou současnou pozdně barokní podobu získala přestavbou na konci 18. století. Popis a poloha Usedlost se rozkládá v blízkosti rozhraní Jinonic, Košíř, Radlic a Smíchova. Jde o poměrně rozlehlý, původně zemědělský areál sestávající z několika stavení kolem obdélníkového, skoro čtvercového dvora vystavěný na kopci s dominantní polohou, svou mohutností připomíná spíše tvrz než usedlost. Obytná patrová budova stojí na severní straně dvora, má mansardovou střechou a stlačené valené klenby. Dnes je citlivě opravena a doplněna o výtvarně zajímavé sluneční hodiny. Z hospodářských budov jsou zachovány a slouží doposud stodola, bývalé sýpky i chlévy. Za dvorem je rozsáhlá zahrada se zbytky původního sadu, ve kterém byly v 19. století skleníky. Opraven je i novogotický gloriet s lomenými okny sloužící v minulosti k odpočinku na malé vyvýšenině vzadu v zahradě. Tento fakt nasvědčuje tomu, že usedlost měla v už minulosti i charakter oddechového místa, neplnila jen ryze ekonomickou funkci tím, že zajišťovala zemědělskou činnost. Podobně tomu bylo i u mnohých jiných usedlostí na Smíchově. V případě Bulovky je velmi zajímavé i posazení ve volné krajině, které je dosud nedotčené. Při pohledu od západu terénní vlna připomíná val a umocňuje pohled na celý statek. Historie Obdobně jako stejnojmenná libeňská usedlost, po níž nese jméno Fakultní nemocnice Bulovka, má i tato usedlost jméno odvozeno od rodiny Bullů z Bullenau, kteří ji od 18. století vlastnili a zásadně přestavěli. Již ve 14. století se na místě usedlosti rozkládala vinice známá pod jménem Pavlačka či Pavláčka. K vinnému lisu byly postupně přistavovány další hospodářské objekty a určovaly stavební dispozici usedlosti zachovanou dodnes. Vinice zanikly v průběhu 19. století. Na konci 18. století usedlost zakoupil Ferdinand Bulla, člen bohaté úřednické rodiny. V průběhu 19. století se usedlost začala nazývat Bulová, později Bulovka. V letech 1874–1904 ji vlastnil Josef Barth. Ještě za jeho vlastnictví stál západně od usedlosti mezi Jinonickou ulicí a Vidoulí areál malé cihelny s kruhovou pecí a komínem. Barth roku 1898 žádal o svolení suchého lisu na cihly a zprovoznění strojovny s kotelnou. Od roku 1902 ji měl pronajatu Josef Schmidt. K roku 1913 vlastnil dvůr s kruhovou cihelnou Václav Procházka, který přistoupil do Jednoty pro zvelebení průmyslu cihlářského. Leopold a Václav Procházkovi přestavěli roku 1923 cihelnu na strojovou výrobu, dali postavit komín vysoký 25 metrů a kruhovou pec rozšířili na 20 komor (pro 8 tisíc kusů cihel na jednu komoru). Své výrobky dodávali do společné Prodejní kanceláře cihel ve Spálené čp. 2. Cihelna měla jeden šnekový lis Raupach, dva kolové mlýny a odřezávač a s hliništěm ji spojovala polní dráha. Ročně vyráběla 3–4 miliony cihel. V roce 1942 ukončila provoz a po znárodnění po roce 1948 byla zařazena mezi cihelny k likvidaci. Bývalé hliniště je zarostlé a sousedí s přírodní památkou Vidoule. V odkrývkách cihlářské hlíny byly nalezeny vzácné fosilie savců, včetně mamuta, nosorožce, pravěkého obrovského jelena, tura a drobnějších druhů koní. Na místě bývalé cihelny je od 90. let 20. století Business park Košíře. Kromě cihelny zde bývala i provaznická a soustružnická dílna. Usedlost ale sloužila hlavně zemědělské činnosti, je typickým příkladem starého hospodářského dvora, který svému účelu slouží již od středověku do současnosti. Tuto funkci dokonce plnila i v období po kolektivizaci zemědělství, kdy tu hospodařil Státní statek hl. města Praha a od roku 1977 ČSTV, když správu vykonával jezdecký klub. Původně byl zdejší areál využíván Jezdeckým klubem československého filmu Praha, z.s., který po revoluci vznikl v roce 1990 avšak v roce 2017 zanikl. Jako sportovní oddíl pod ČSTV tento klub existoval již v 80. letech a pořádal u Bulovky parkurové závody. V roce 1984 zde bylo natočeno několik záběrů filmu S čerty nejsou žerty. Současným majitelem usedlosti (Jinonická 204/59) je rodina Procházkova a hospodářské budovy jsou využívány jezdeckým spolkem Pony Club (Jinonická 1307/59a). Galerie Odkazy Poznámky Reference Literatura POCHE, Emanuel. Prahou krok za krokem. Praha: Paseka, 2001. 469 s. ISBN 9788071853732. LAŠŤOVKOVÁ, Barbora. Pražské usedlosti. Praha: Nakladatelství Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 47–48. HÁJEK, Josef a kol. Cihly v historické architektuře Prahy: o výrobě a využití zdicích cihel: seznam pražských cihelen. Vydání první. Praha: Národní památkový ústav, územní odborné pracoviště v Praze, 2017. 238 stran. ISBN 978-80-87220-16-0. Související články Bulovka (usedlost v Libni) – stejnojmenná zaniklá pražská usedlost, která dala jméno nemocnici Na Bulovce seznam pražských usedlostí Kolonie U Bulovky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dvůr Bulovka na Wikimedia Commons Orientační plán hlavního města Prahy s okolím (1938), list č. 47. Městská knihovna v Praze.