NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Všech svatých (Hředle)

Kostel Všech svatých ve Hředlích je římskokatolický filiální kostel postavený v barokním slohu zřejmě podle návrhu architekta Františka Ignáce Préeho v letech 1758-1773. Nachází na návsi ve středu obce Hředle na Rakovnicku. Historie V místě současného barokního kostela stával starší kostel obklopený hřbitovem. Přesná doba založení hředelského kostela není známa, původní dřevěný kostel s dřevěnou zvonicí je prvně je poprvé zmiňován roku 1315 jako farní. Po roce 1705 však vyhořel. Poté byl vystavěn kostel nový a mobiliář pochází převážně z tohoto období. Další zmínka o kostele je až ze 17. století, kdy již byl zřejmě filiálním. V letech 1697-1705 byl původní kostelík ještě naposledy opraven. Současná barokní podoba hředelského kostela je z let 1758-1773, kdy byl zcela nově vystavěn. Autorem architektonického návrhu byl zřejmě český stavitel František Ignác Prée. V roce 1882 kostel opět získal status farní. Současnost V roce 1994 byly opraveny zdi a fasády a střecha kostela. Od roku 2004 je hředeslký kostel filiálním a je jím až do současné doby. Spadá do správy novostrašecké farnosti. Neslouží se pravidelně. Kostel je využíván několikrát v roce pro pořádání kulturních akcí. Jejich konání je uváděno na stránkách obce http://www.hredle.cz Archivováno 18. 7. 2018 na Wayback Machine. . O většíně proběhlých akcích je obrazová dokumentace na https://www.facebook.com/groups/hredle Literatura Jaroslav Valečka, http://www.hredle.cz, http://www.nove-straseci.eu Archivováno 18. 7. 2018 na Wayback Machine., Umělecké památky Čech 1., Emanuel Poche a kol., Academia 1977, 13.5. 2013 E. Poche a kol.: Umělecké památky Čech 1., Academia 1977, Soupis památek historických a uměleckých v Království Českém 39. Politický okres rakovnický II. (1913), 13.5. 2013 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Všech svatých na Wikimedia Commons
Hrobka hrabat d’Harnoncourt-Unverzagt (Hajany)

Hrobka hrabat d’Harnoncourt-Unverzagt a Deymů ze Stříteže se nachází u obce Hajany v okrese Brno-venkov. Byla vybudována jako rodinná hrobka Harnoncourtů, tehdejších majitelů hajanského velkostatku. Stavba v pseudoklasicistním stylu vznikla v poslední čtvrtině 19. století. Hrobka je chráněna jako kulturní památka. Historie V roce 1877 dostala hajanský velkostatek darem Josefína Julie d’Harnoncourt-Unverzagt, rozená Mitrovská (1852–1885). Spolu se svým manželem Hubertem d’Harnoncourt-Unverzagt (1850–1920) do Hajan přesídlili a nechali zde vybudovat rodinnou hrobku. Stavba v klasicizujícím stylu byla situována v jihozápadní části zámeckého parku, měla sloužit jako pohřebiště členů hajanské větve rodu. Po Josefínině úmrtí zdědila statek její dcera Marie Ludmila (1881–1949), která se roku 1902 provdala za Františka Ferdinanda Deyma ze Stříteže (1871–1925). Deymové hrobku také využívali a pravděpodobně ji stavebně upravovali. Poslední zaznamenané uložení ostatků proběhlo v roce 1935. Roku 1948 byl hajanský velkostatek zkonfiskován státem a dědicové odešli do emigrace. Neudržovaná hrobka začala chátrat, interiér byl poškozen vandaly. Podle šetření z roku 1984 se v hrobce nacházely zbytky devíti rakví, z toho šesti dospělých a tří dětských. Vybavení hrobky bylo převážně rozkradeno nebo zničeno. Následně došlo k zazdění obou vchodů, od té doby je interiér nepřístupný. Hrobka zůstávala k počátku 3. desetiletí 21. století v havarijním stavu, okolí zarostlé náletovými dřevinami. Popis Hrobka se nachází v zalesněné části bývalého zámeckého parku zhruba 200 m jihozápadně od zámku, přes silnici směrem do Ořechova. Jedná se o malou pseudoklasicistní stavbu obdélného půdorysu se sedlovou střechou. V severním i jižním průčelí jsou vstupy zdobené šambránou, v současnosti zazděné. Vchody rámuje dvojice pilastrů. Nad vstupem v hlavním průčelí je dělené okno. Fasády s bosáží mají na třech stranách dvojice pilastrů na profilovaných soklech, nesoucí prázdné kladí budovy. Průčelí jsou završena trojúhelníkovými štíty. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu hrobka hrabat d’Harnoncourt-Unverzagt a Deymů ze Stříteže na Wikimedia Commons
Kostel svatého Václava (Harrachov)

Kostel svatého Václava, mučedníka je empírový farní kostel v Harrachově. Stavba je kulturní památkou. Historie Na místě současného kostela byla v roce 1730 postavena dřevěná kaple. V roce 1788 místo ní vznikl dřevěný kostel. Kvůli rozvíjejícímu se městu, sklářské výrobě a patronátu hrabat Harrachů se brzy objevily myšlenky na stavbu nového, kamenného kostela. Současný kamenný kostel byl postaven v letech 1822 až 1828. V roce 1864 zde byl instalován empírový oltář. Během první světové války byly původní tři zvony zrekvírovány pro válečné účely. V roce 1922 byl kostel osazen novými zvony, avšak roku 1942 byly tyto zvony opět zrekvírovány. Dalších 80 let zůstal chrám bez zvonů. V květnu 2022 byly do kostela instalovány tři nové zvony z dílny Petra Rudolfa Manouška, na které přispěli i lidé ve sbírce. Popis Empírovému kostelu dominuje hranolová hodinová věž se zvonicí. Kostel však není v současnosti osazen zvony. Fasádu kostela zdobí širší lizény, mezi nimiž jsou půlkruhově zakončená okna. Na loď zaklenutou plackami navazuje presbytář, který je také zaklenut plackou. Významnou součástí interiéru je velký skleněný lustr z roku 1828 a částečně skleněný oltář z roku 1864. Obě součásti byly vyrobeny v harrachovských sklárnách. Dvoumanuálové mechanické varhany postavil Johann Anton Barth z Dolní Olešnice v roce 1826. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Václava na Wikimedia Commons Kostel svatého Václava v Památkovém katalogu
St. Wenzel (Harrachov)

St. Wenzel ist eine römisch-katholische Pfarrkirche in Harrachov (deutsch Harrachsdorf) im Okres Jablonec nad Nisou in Tschechien. Das Kirchenpatronat wurde dem Landesheiligen Wenzel von Böhmen gewidmet. Geschichte Im Jahre 1788 wurde auf Kosten des böhmischen Landesherrn Joseph II. mit Hofdekret vom 27. Februar 1782 geschaffenen Religionsfonds eine Holzkirche errichtet. In den Jahren 1822–1824 entstand an der gleichen Stelle ein neues, steinernes Gotteshaus. 1825–1826 wurde die Orgel eingebaut, und am 17. August 1828 wurde das Gotteshaus eingeweiht. 1839 schlug ein Blitz ein, ohne zu zünden; 1859 wurde die Turmuhr eingebaut. 1850 riss ein Sturm Knopf und Kreuz vom Turm. Eine Erweiterung des Friedhofs erfolgte 1854. Die Kirche gehörte zum Vikariat Hohenelbe. Bauwerk Die Kirche auf einer Anhöhe besteht aus dem in den Bau einbezogenen Turm mit Haubendach, dem Schiff sowie dem Chor, dessen Dach ein Dachreiter krönt. Das Schiff hat je drei, der Chor zwei oben halbrunde Fenster. Im Innern sind der Hochaltar mit dem Tabernakel und die seitlichen Säulen aus Glas bemerkenswert. Darüber erhebt sich ein hohes Kruzifix. Der oben im Halbkreis gewölbte Triumphbogen schließt den gewölbten, fensterlosen Altarraum halbrund ab. Auch das Schiff ist gewölbt. Auf der rechten Seite steht der Marienaltar, links gegenüber befindet sich die Kanzel, die aus der alten Kirche stammt. Ein kostbarer Glasluster hängt von der Decke herab. Ebenfalls erwähnenswert sind das Bild der Maria mit dem Kind vom Kunstmaler August Frind aus Schönlinde und ein Bild des Schmerzensmanns von Josef Enge mit einer lateinischen Schrifttafel. Literatur Franz Schöbel, Beda Menzel: Gotteshäuser der Heimat: ein Heimatbuch des Riesengebirges und Braunauer Ländchens. Riesengebirgs-Heimatverlag Renner, Kempten 1970, S. 62 Weblinks Webseite der Kirche im Webportal des Bistums Königgrätz
Kościół św. Wacława w Harrachovie

Kościół św. Wacława w Harrachovie – rzymskokatolicki kościół znajdujący się w Harrachovie. Historia Od 1730 roku w miejscu budowli znajdowała się drewniana kaplica, na której miejscu w 1788 roku wzniesiono drewniany kościół. Istniejącą murowaną świątynię wybudowano w latach 1822-1828. W 1864 w kościele zamontowano nowy ołtarz. 26 marca 1964 roku obiekt wpisano do rejestru zabytków kultury Czech pod numerem 29609/6-2528. Architektura i wnętrze Kościół w stylu empire. Posiada dach czterospadowy i górującą nad nim wieżę zegarową. Elewacje kościoła zdobią lizeny, pomiędzy którymi znajdują się łukowate okna. Wewnątrz kościoła znajduje się szklany żyrandol pochodzący z 1828 roku i częściowo szklany ołtarz. Przypisy
Kostel svaté Kateřiny (Hartmanice)

Kostel svaté Kateřiny Alexandrijské v Hartmanicích je jednolodní gotický kostel v někdejším horním městečku na severním úbočí Šumavy. Vznikl pravděpodobně v 15. století, nelze ale vyloučit i starší původ. Od roku 1964 je kostel chráněn jako kulturní památka. Historie Vznik pozdně gotického jednolodního kostela je datován do 15. století, nelze však vyloučit jeho starší původ, který se dá odvodit od některých stavebních prvků nebo prvních upomínek na Hartmanice v roce 1320 nebo na farnost v roce 1332. Považuje se za nejstarší kostel v oblasti Šumavy, včetně jeho podhůří. Svaté Kateřině byl kostel zasvěcen v roce 1644, viz stříbrný mešní kalich s nápisem "Tento Kalich Nalezi S. Katerzinie Do Hartmanic Anno 1644". V dobách solných karavan si v něm soumaři vyprošovali boží požehnání před další cestou přes hvozd. Kostel byl upravován v 17., 18. a 19. století. Nejdůležitější byla barokní úprava z 18. století. Po roce 1945 se využíval jenom omezeně. Dlouho nebyl opravován a chátral. Dnes má nové zastřešení a v roce 2021 byly do věže nainstalovány nově opravené tři zvony. Kostel přináleží římskokatolické farnosti ze správou ze Sušice. Samostatná farnost je v Hartmanicích od roku 1856. Bohoslužby se konají v neděli v 10:30 nebo v 11.30 hod. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Kateřiny na Wikimedia Commons
Kostel svaté Markéty (Havířov)

Kostel svaté Markéty v Havířově-Bludovicích se nachází v okrese Karviná. Je farním kostelem farnosti Havířov v karvinském děkanátu ostravsko-opavské diecéze. Kostel byl zapsán do státního seznamu památek v roce 1974. Historie Farnost uvedená v dokumentu svatopetrského haléře v roce 1335, další zmínka pochází z roku 1447. V době reformace byl v držení evangelíků do roku 1654. Zděný kostel byl postaven v blízkosti původního dřevěného kostela. Základní kámen byl položen 13. července 1786. Zasvěcen byl 18. listopadu 1792 sv. Markétě a sv. Michalu. Stavbu kostela provedl stavitel Krečmer z Frýdku a po jeho smrti stavitel Reinoch z Paskova. Tesařem byl Josef Dlouhý ze Staré Vsi na Moravě. V roce 2006 byla opravena věž, v roce 2008 plechová střecha. Architektura Jednolodní pozdně barokní zděná stavba s půlkulatým závěrem. Střecha sedlová krytá plechem se sanktusníkem. Osově v průčelí vsazená hranolová věž se zaoblenými rohy je zakončená bání s lucernou. Věž v průčelí vystupuje v mělký rizalit. Po obou stranách kněžiště jsou přistaveny sakristie. Fasáda hladká, v průčelí pilastry a lizenové rámy, vysoká okna s půlkruhovými záklenky. Ve spodní části věže je vchod do kostela. Portál má půklruhový uzávěr. Nad vchodem se nachází nika se sochou Krista. Interiér Strop lodi je plochý s výmalbou. Kněžiště zaklenuto pruskou klenbou, v sakristii je valená klenba s lunetami. Vnitřní zařízení je částečně obnoveno. Z roku 1849 je obraz Panny Marie Růžencové od malíře Meinholda ze Šenova. Z roku 1800 jsou obrazy sv. Antonína a sv. Jana Nepomuckého od opavského malíře Ignaze Guenthera. Zvony Z dřevěného kostela je zachován zvon s reliéfy Matky Boží s Ježíšem Kristem. Latinský nápis na zvonu: I.N.R.I. A.D. MCCCCXC. Ave regina coelorum, mater regis Angelorum, o Maria (Ježíš Nazaretský, král židovský. Léta páně 1490. Buď pozdravena, královno nebes, matko krále andělů, ó Marie). Druhý zachovaný zvon z dřevěného kostela z roku 1617 s českými nápisy a třemi erby jeho fundátorů je v současnosti uložen v muzeu v Šenově. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Markéty na Wikimedia Commons
Propadlina Žebračka

Propadlina Žebračka byl rudný důl na ložisku Žebračka na katastrálním území Heřmanovice v okrese Bruntál. Důlní dílo je dokladem středověké těžby, které je doloženo zbytky hald, komínů a ústí štol, a propadem komory v roce 1985 po novodobé těžbě v letech 1965–1968. Propadlina na ložisku Žebračka byla 15. srpna 1994 Ministerstvem kultury České republiky prohlášená kulturní památkou Česka. Popis Lokalita se nachází na pravé straně od silnice II/445 Zlaté Hory – Heřmanovice na východním svahu Příčného vrchu. V ložisku Žebračka byly těženy vtroušené rudy metodou komorování na ploše asi 300×200 metrů. V novodobé historii byla součástí rudného revíru Zlaté Hory – jih, kde se těžily v období 1961 až 1968 monometalické rudy. Po opuštění ložiska došlo 3. dubna 1985 k propadu stropu jedné z komor. Oválná propadlina měla rozměr 60×30×50 metrů a hloubku 65 metrů a odhalila zbytky štol a zbytek průzkumného komínu, který propojoval různé podzemní horizonty. Také byla odkryta západní stěna s převisem nad propadlinou. Převis má šířku od 4 do 7 metrů, mocnost asi 12 metrů a délku asi 80 metrů. Po vyhodnocení situace byla východní stěna propadu sestřelena a zahájeno ukládání inertního odpadu (do roku 1994), tím byla snížená hloubka propadliny na asi 40 metrů. V roce 1994 byla propadlina prohlášená kulturní památkou. V roce 2011 Český báňský úřad vydal nařízení k zasypání propadliny a společnost DIAMO s.p. požádalo o zrušení prohlášení. Po intervenci orgánů památkové péče bylo od tohoto nařízení upuštěno. Kulturní památka Propadlina na ložisku Žebračka je estetickým prvkem v krajině, významným dokladem možných následků po těžbě a stala se útočištěm mnoha druhů netopýrů. Propadlina je zabezpečená oplocením a kamerovým systémem. Odkazy Reference Externí odkazy Seznam kulturních památek v Heřmanovicích Literatura VEČEŘA, Josef. VEČEŘOVÁ, Viera. Historie zlatohorských dolů. Jeseník: Pinka, 2010. 98 s., il. ISBN 978-80-903141-2-2
St. Nikolaus (Hladké Životice)

Die frühbarocke Pfarrkirche St. Nikolaus (tschechisch Kostel sv. Mikuláše) ist ein dem Patronat des hl. Nikolaus von Myra anvertrautes Kirchengebäude des römisch-katholischen Bistums Ostrau-Troppau in der Gemeinde Hladké Životice (Seitendorf b. Fulnek) im Okres Nový Jičín, Tschechien. Das denkmalgeschützte Bauwerk gehört zur Pfarrei Hladké Životice-Pustějov-Kujavy. Lage Die von einem ummauerten Friedhof umgebene Kirche befindet sich rechtsseitig des Husí potok (Gansbach) auf einem erhöhten Platz im Ortszentrum von Hladké Životice an der Hauptstraße (ul. Hlavní). Nördlich der Kirche liegt das Gemeindeamt, daneben das Kulturhaus. Gegen Osten steht das Spritzenhaus. Beschreibung Das geostete einschiffige Bauwerk hat eine Länge von 17 m und eine Breite von 8,5 m. Es besteht aus einem quadratischen Schiff und einem eingerückten fünfeckigen Presbyterium an der Ostseite. Das Schiff und Presbyterium sind mit einem blechgedeckten Satteldach mit verbundenem Dachstuhl und achteckigem Dachreiter mit Laterne versehen. An der Nord- und Südseite befinden sich je drei Bogenfenster – zwei im Schiff, das dritte im Presbyterium. Den westlichen Abschluss bildet der 36 m hohe Kirchturm mit Uhrwerk und einem schiefergedeckten Spitzdach. Neben dem Hauptaltar des hl. Nikolaus von Myra ist die Kirche mit zwei weiteren Altären, die dem hl. Josef und der Jungfrau Maria gewidmet sind, ausgestattet. Das älteste Inventar ist eine Glocke aus dem 14. Jahrhundert. Die Orgel stammt wahrscheinlich aus den 1870er Jahren; sie wurde von Johann und Karl Neusser aus Neutitschein geschaffen. Am nordwestlichen Fuße des Kirchhügels steht ein steinernes Kreuz neben dem Eingang zum Friedhof. In der kleinen Parkanlage nördlich des Hügels befinden sich zwei Gedenksteine: Der eine erinnert an den Ehrenbürger Heinrich Irmler, der andere (ehemals Kriegerdenkmal) an die Opfer des Zweiten Weltkrieges; das ebenfalls in dem Park gestandene Kudlichdenkmal wurde nach 1945 beseitigt. Geschichte Spätestens seit dem ersten Drittel des 14. Jahrhunderts bestand in Seitendorf eine Pfarrkirche. Im Jahre 1337 wurde ein Pfarrer Albert in Seitendorf urkundlich erwähnt. Ab 1517 verbreiteten sich die Gedanken der Reformation in dem Dorf. Zwischen 1590 und 1620 blieb die katholische Pfarrstelle unbesetzt, da die meisten Bewohner zu den Mährischen Brüdern übergetreten waren; später erlosch sie ganz. Die ersten Kirchenbücher wurden 1636 in Klantendorf geführt. Die alte Holzkirche wurde 1686 abgebrochen und an ihrer Stelle ein neuer – nunmehr steinerner – Kirchenbau, dessen westlichen Abschluss ein mit einem Mauerkranz bekrönter Turmstumpf bildete, errichtet. 1784 stiftete der Religionsfonds eine Lokalie in Seitendorf. Im Jahr darauf wurden die ersten Kirchenbücher angelegt. Die Chorempore wurde 1802 eingebaut. 1870 wurde der Turmstumpf mit einem zwölf Meter hohen sechseckigen Spitzdach versehen. Der ursprünglich mit einem Zwiebelhelm versehene Dachreiter erhielt 1875 seine heutige Gestalt. Im Januar 2011 wurde die Kirche zum Kulturdenkmal erklärt. Einzelnachweise
Kostel svatého Jana Nepomuckého (Hlavňovice)

Kostel svatého Jana Nepomuckého je římskokatolický kostel nacházející se nedaleko jihozápadního okraje obce Hlavňovice. Od roku 1958 je chráněn jako kulturní památka. Historie Obec Hlavňovice je poprvé zmiňována k roku 1428. Před výstavbou kostela se v obci konaly bohoslužby pouze v zámecké kapli. Kostel ve stylu pozdního baroka nechali v letech 1799-1808 vystavět Kocové z Dobrše. Nový kostel přejal původní liturgickou funkci zámecké kaple, která byla po dostavění kostela zrušena. Kostel se až do současnosti dochoval v původním stavu z doby vzniku, tj. z počátku 19. století. Pouze v roce 1894 byla opravována střecha lodi. Stavební podoba Kostel je vystavěn s neobvyklou orientací hlavní podélné osy, a to ve směru sever-jih. Kostel je tvořen lodí podlouhlého obdélníkového půdorysu, ke které na jižní straně přiléhá presbytář s příčně obdélným půdorysem, s otupenými nárožími. Zatímco v lodi je strop plochý, presbytář je zaklenut tzv. pruskou plackou. K východní stěně presbytáře přiléhá obdélná sakristie s oratoří v patře. Kostel je zastřešen sedlovou střechou krytou eternitovými šablonami. Pravoúhlý vstupní portál umístěný ose severního průčelí má obílené žulové ostění, štukovou šambránu a profilovanou supraportu. Nad portálem je oválné okénko pro osvětlení kruchty. Nad severním průčelím se tyčí hranolová kostelní věž s hodinami. Věž je zastřešena čtyřbokou jehlanovou střechou s břidlicovou krytinou. Loď i presbytář osvětlují z východní z západní strany čtyři kasulová okna. Poslední patro věže je z tří stran osvětleno obdélnými okny s půlkruhovým záklenkem; výjimkou je strana jižní, na které je okno pouze naznačeno štukovou šambránou. Použité omítky jsou hladké, štukové, s výrazně odlišným vzhledem západní a východní stěny. Zatímco na západní straně lodi a presbytáře jsou omítky zdobené malovanými pásy vydělujícími 4 pole, východní strana má prostou nečleněnou omítku. Interiér kostela Dominantou interiéru kostela je baldachýnový hlavní oltář pocházející z roku 1806. Zdobí jej sochy světců: Jana Nepomuckého, Prokopa a Ludmily. Po stranách segmentového triumfálního oblouku se nachází dva protějškové novobarokní boční oltáře se sochami z 19. století. Na bočním oltáři sv. Anny se nacházejí dva cínové svícny z roku 1710 s erbem hrabat Maltzanů. Galerie Exteriér Interiér Odkazy Poznámky Reference Související články Římskokatolická farnost Hlavňovice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons
Kostel svatého Jiří (Hněvčeves)

Kostel svatého Jiří se nalézá v centru obce Hněvčeves v okrese Hradec Králové. Barokně přestavěný, původně gotický kostel tvoří významnou dominantu obce a celého jejího okolí. Kostel je chráněn jako kulturní památka ČR. Národní památkový ústav tento kostel uvádí v katalogu památek pod rejstříkovým číslem ÚSKP 19075/6-604. Historie Původní farní kostel svatého Jiří byl vystavěn v gotickém stylu koncem 14. století. Roku 1424 jej však zbořila husitská vojska. Na počátku 16. století provedl obnovu kostela Václav Záruba z Hustířan. Nový kostel byl již vystavěn ve slohu renesančním. Současná barokní podoba kostela pochází z přestavby na přelomu 17. a 18. století, kdy byl majitelem panství Adam Záruba z Hustířan. V roce 1992 prošel celý kostel kompletní rekonstrukcí. Do konce roku 2005 byl farním kostelem hněvčevské farnosti, po jejím sloučení s farností Dohalice je kostelem filiálním. Popis Kostel stojí na malé vyvýšenině uprostřed zhruba čtvercové návsi a byl původně obklopen dnes již zrušeným hřbitovem. Vchod do kostela má pozdně gotický profilovaný portál. Kostel je jednolodní sklenutá dřevěnou valenou klenbou s lunetami, s hranolovitou dvoupatrovou věží s barokní cibulí a protáhlou lucernou na západní straně. Původní gotické zdivo tvoří lomový kámen (spravovaný cihlou), novější přestavby jsou cihelné. Kostel je omítnut krémovou štukovou omítkou a fasáda je zakončena podstřešní římsou. Průčelí věže je na rozích zesíleno pilastry. Od roku 1893 je věž kostela osazena hodinami. Ve věži byly původně 4 zvony: 1. Sv. Jiří – 12q (r. 1510), 2. Sv. Václav – 6 q (r. 1500), 3. Sv. Josef – 3 q (r. 1683) a 4. Umíráček 1 q těžký, které byly zrekvírovány za I. světové války. V roce 1929 byly pořízeny zvony nové, z nichž byly dva zvony v roce 1942 opět zabaveny. V roce 2009 byl pořízen nový zvon zasvěcený svaté Anežce České a svaté Ludmile. Kostelní loď osvětlují okna v kamenných ostěních s klenáky a ozdobnými rámci, v oknech jsou bohaté barokní mříže. Sakristie nalézající se na severní straně je čtvercová, vstupuje se do ní oplechovanými dveřmi v pravoúhlém ostění s uchy a lištou a ornamentálním klenákem. Střecha je sedlová s eternitovou krytinou. Současné vybavení kostela pochází z 18. století. Bohatě vyřezanému hlavnímu oltáři dominuje obraz svatého Jiří. Dále jsou v kostele ještě tři postranní oltáře a kazatelna. Dřevěná kruchta spočívá na vyřezávaných sloupech. V roce 1901 byly instalovány na kůru nové varhany. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons kostel na Památkovém katalogu kostel na stánkách obce Hněvčeves info o novém zvonu