NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Plzeň hlavní nádraží

Plzeň hlavní nádraží (abbreviated Plzeň hl.n.; English: Plzeň main railway station) is the central station in Plzeň in the Czech Republic. It is located in the Slovany district near the city centre. The station was opened in 1862, together with the Czech Western Railway from Prague to Plzeň. The station has six platforms for train transport and one platform for buses. There are also tram and trolleybus stops. The station is electrified. As of 8 March 2023, the station is undergoing major reconstruction. History The current building of the Plzeň main railway station was opened in 1907. It is an Art Nouveau building designed by Rudolf Štech. Rudolf Štech also co-financed construction of the railway building and due to debt, he committed suicide in 1908. On 17 April 1945, the building was heavily damaged during the bombing of Plzeň by the US Army Air Forces. The bombing killed 347 people inside the station building. After World War II the building was reconstructed to its original state. In the 1950s the building was renamed as Plzeň Gottwaldovo nádraží (English: "Plzeň Gottwald's station") in honour of the first Czechoslovak communist president Klement Gottwald. In the 1960s, the station was electrified as part of line electrification to České Budějovice. After the Velvet Revolution the station regained its original name. Since 2000 the building has been protected as a Czech cultural monument. In 2012, the interiors of the station building were partially reconstructed. In 2013 the first underpass for pedestrians was extended to connect Železniční street and Šumavská street with the station building. In the years 2016–2018, the platforms were reconstructed to height of 550 mm (21.7 in). In December 2018, a bus terminal was opened next to the train station. There is a newly built second underpass, which connects the bus terminal with platforms. In the years 2021–2023, a major reconstruction of the station building is planned. Train services Plzeň is an important centre of Czech railway transport, with the crossing of five main railway lines: line Nr. 170: Prague – Beroun – Plzeň – Cheb line Nr. 180: Plzeň – Domažlice – Furth im Wald (Germany) line Nr. 183: Plzeň – Klatovy – Železná Ruda line Nr. 160: Plzeň – Žatec line Nr. 190: Plzeň – České Budějovice Local transport The station is served by tram lines 1 and 2. There are also numerous trolleybus lines. References
Plzeň hlavní nádraží

Plzeň hlavní nádraží a csehországi Plzeň város vasútállomása. Fontos vasúti csomópont, öt vasúti vonal (160, 170, 180, 183, 190) találkozik itt. A vonatok innen továbbközlekedhetnek München vagy Prága felé. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Prága–Plzeň-vasútvonal Furth im Wald–Plzeň-vasútvonal Plzeň–Žatec-vasútvonal Plzeň–Železná Ruda-vasútvonal České Budějovice–Plzeň-vasútvonal Kapcsolódó állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Plzeň-Jižní Předměstí (Cheb, Plzeň–Cheb-vasútvonal) Plzeň zastávka (Klatovy (train station), Plzeň–Železná Ruda-vasútvonal) Plzeň-Jižní Předměstí (Furth im Wald, Furth im Wald–Plzeň-vasútvonal) Nevezetes vonatok Albert Einstein EuroCity - München-Prága viszonylaton, napi két járatpár. További információk Balogh Zsolt (2014). "Plzeň vasútállomása - Vonattal? Természetesen!". vonattal-termeszetesen.blog.hu. Hozzáférés: 2014. december 15..
Station Plzeň hlavní nádraží

Station Plzeň hlavní nádraží (Pilsen hoofdstation) is het belangrijkste spoorwegstation van de Tsjechische stad Pilsen. Onder andere de spoorverbinding van Praag met Neurenberg verloopt via het hoofdstation van Pilsen. Treinverkeer De volgende spoorverbindingen gaan vanaf/naar het station Plzeň hlavní nádraží: lijn 160: Pilsen - Station Žatec západ (verder naar Žatec) lijn 170: Pilsen - Beroun (verder naar Praag) lijn 170: Pilsen - Cheb (verder naar Neurenberg) lijn 180: Pilsen - Domažlice - Česká Kubice (verder naar Regensburg) lijn 183: Pilsen - Klatovy - Železná Ruda (verder naar Deggendorf) lijn 190: Pilsen - České Budějovice (verder naar Linz)
Plzeň hlavní nádraží

Plzeň hlavní nádraží – główna stacja kolejowa w Pilźnie, w kraju pilzneńskim, w Czechach. Znajduje się we wschodniej części śródmieścia, w dzielnicy Slovany, przy ul. Nádražní 102/9. Historia Stacja powstała w 1862 r. Neobarokowy budynek dworca zbudowano w 1906 r. Perony umieszczone są po obu jego stronach. Wejście znajduje się od strony dużego placu przy ul. Sirkovej. W 2014 roku zakończono budowę przejścia podziemnego łączącego perony w stronę browaru. Budynek i jego otoczenie zostały uznane za zabytek kultury 15 maja 2000 roku. Jako zabytek chroniony jest przede wszystkim sam budynek wystawowy, ale także zadaszenia peronów, tarasy przed fasadą główną, plac przed budynkiem (jest tam pomnik czechosłowackich legionistów z tablicą TG Masaryka) i murami oporowymi w kierunku wiaduktów. Budynek charakteryzuje się także wspaniałą kopułą, która osiąga wysokość 40 m. 9 grudnia 2018 roku uroczyście otwarto nowy terminal autobusowy na głównym dworcu kolejowym przy ulicy Šumavskiej, na którym znajduje się 10 przystanków autobusowych i jeden budynek odpraw z toaletami publicznymi. Projekt budowy był współfinansowany ze środków Unii Europejskiej oraz Ministerstwa Rozwoju Regionalnego Republiki Czeskiej. Terminal ma 134 metry długości zadaszenia. Nowo powstałe przystanki autobusowe są bez barierowo połączone z dworcem kolejowym. Od maja 2021 roku trwa całkowita przebudowa budynku dyspozytorni, która prowadzona jest z myślą o większym połączeniu stacji z miastem. Nazwa Stacja kilkakrotnie zmieniała nazwę. W momencie powstania nazywano go czasem dworcem centralnym, w okresie I Republiki Czechosłowackiej używano nazwy Plzeň hlavní nádraží. W 1949 roku nazwę stacji zmieniono na Plzeň Gottwaldovo nádraží na cześć pierwszego komunistycznego prezydenta Klementa Gottwalda. W 1971 roku przed budynkiem odsłonięto pomnik Klementa Gottwalda, który po 1989 roku został usunięty. Po aksamitnej rewolucji stacja powróciła do nazwy Plzeň hlavní nádraží. Węzeł kolejowy Plzeň hlavní nádraží jest jednym z największych czeskich dworców kolejowych. Krzyżują się tu linie: nr 160 (Pilzno – Žatec) nr 170 (Cheb – Beroun; część III korytarza kolejowego z Żyliny do Norymbergi) nr 180 (Pilzno – Domažlice; ma przedłużenie do Ratyzbony i Monachium) nr 183 (Pilzno – Klatovy) nr 190 (Pilzno – Czeskie Budziejowice) Linia Praga – Pilzno – Cheb wchodzi w skład III. korytarza kolejowego, czyli linii przystosowanej do prędkości do 160 km/h. Na terenie miasta znajdują się także stacje i przystanki kolejowe: Plzeň-Křimice , Plzeň-Orlík , Plzeň-Doubravka , Plzeň-Jižní Předměstí , Plzeň-Slovany , Plzeň-Bolevec, Plzeň-Bílá Hora, Plzeň-Doudlevce, Plze ň- Koterov, Pilzno-Skvrňany, Pilsen-Zadní Skvrňany, przystanek Pilzno i ​​Pilzno-Valcha . Przypisy
Muzeum vesnice jihovýchodní Moravy

Das Freilichtmuseum Muzeum vesnice jihovýchodní Moravy (Museum für Südmähren) in Strážnice ist das Museum der Mährischen Slowakei, einer Region im Süden von Tschechien an der Grenze zur Slowakei. Das Museum zeigt die Kultur und die traditionelle Architektur der Regionen von Moravské Kopanice, Luhačovické Zálesí und Horňácko. Ein Schwerpunkt liegt dabei auf dem Weinbau. In der Sommersaison veranstaltet das Museum mehrere folkloristische Feste, thematische Veranstaltungen über traditionelle Handwerke und regionale Bräuche. Siehe auch Liste von Freilichtmuseen Weblinks Website des Museums
Svákov (rozhledna)

Rozhledna Svákov je dřevěná rozhledna, která se nachází asi 630 m západně od Soběslavi v okrese Tábor. Byla vybudována na východním svahu vrchu Svákov nad levým břehem řeky Lužnice, v těsné blízkosti hradiště Svákov. Přímo k rozhledně vede žlutá turistická značka od železniční stanice Soběslav. Rozhledna je přístupná zdarma a celoročně. Konstrukce a stavba rozhledny Rozhledna je třípatrová se čtvercovým půdorysem o rozměrech 4×4 metry. Na vyhlídkovou plošinu ve výšce 10 metrů vede lomené schodiště s 45 stupni. Střecha je stanová s krytinou z dřevěných šindelů. Stavba rozhledny probíhala od dubna do července 2014, k slavnostnímu otevření došlo 31. července téhož roku. Vyhlídka Z rozhledny je dobrý výhled směrem na východ – na údolí řeky Lužnice, město Soběslav a obec Klenovice. Dobře zřetelné jsou na obzoru vrchy Choustník (689 m n. m. – vzdálený 13 km) a Najdecké čihadlo (692 m n. m. – vzdálený 20 km). Odkazy Reference Související články Seznam rozhleden v Jihočeském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Svákov na Wikimedia Commons Rozhledna na Mapy.cz
Dům Diamant

Palác, resp. činžovní dům Diamant je kubistická budova z let 1912–1913. Nachází se na adrese Lazarská 82/1, na nároží ulic Spálená, Lazarská a Magdaleny Rettigové na Novém Městě, Praha 1. V domě sídlí galerie Spolku umělců „Mánes“ a některé další instituce. Dějiny Autorem kubistického domu na rohu ulic Spálená a Lazarská je Emil Králíček, autor i některých dalších zajímavých kubistických staveb v Praze, např. jediné (známé) kubistické pouliční lampě na světě. (Stojí za zmínku, že autorství "Diamantového domu" zpochybňuje v knize Prahou krok za krokem Emanuel Poche, který ho přisuzuje architektu Skřivánkovi.) V letech 1912–1913 stavbu provedla firma Matěje Blechy (stavitel některých dalších kubistických i secesních staveb v Praze). Ačkoli původní návrh domu Friedricha Ohmanna počítal s fasádami ve stylu klasicizující secese a v roce 1912 byla skutečně zahájena stavba podle Ohmannova projektu, ještě v létě téhož roku byl projekt přepracován Emilem Králíčkem. Ten vytvořil celkový návrh ve stylu kubismu, společně s ostatními výtvarnými prvky, včetně tehdy kontroverzní edikuly nad barokní sochou sv. Jana Nepomuckého. Dům nechal postavit jeho vlastník JUDr Adolf Hoffmeister, otec ilustrátora, překladatele, divadelního dramaturga a scenáristy, spisovatele a diplomata Adolfa Hoffmeistra, který zde prožil většinu svého života. Během svého pobytu v Praze zde u něj bydlel např. Vladimir Vladimirovič Majakovskij, zde ho navštívil také Le Corbusier (v r. 1928) nebo Philippe Soupault při jejich návštěvách Prahy. Současnost V současné době v domě sídlí pobočka UniCredit Bank Czech Republic and Slovakia, a.s. a Galerie Spolku výtvarných umělců (S.V.U.) Mánes – Diamant (obě instituce na adrese Spálená č. 82/4, na rohu ulic Magdaleny Rettigové a Lazarská). Zajímavosti V interiérech domu, na chodbě a na schodišti k bytům se zachovaly kubistické prvky vybavení, jako lustry, lampy, schodišťová zábradlí, dveře či leptaná okenní skla. V těsném sousedství Diamantu stojí barokní kostel Nejsvětější Trojice, jehož autorem byl Kilián Ignác Dientzenhofer. Ke kostelu náleží také barokní socha sv. Jana Nepomuckého z roku 1717 (zřejmě dílo Michala Jana Josefa Brokoffa), na samé hranici mezi oběma stavbami, jejíž architektonické včlenění pomocí rámovaného kubistického oblouku z roku 1913, představuje vynikající způsob propojení architektonických stylů obou budov – moderního Diamantu s barokním kostelem, ačkoli toto řešení ve své době vzbudilo odpor Klubu Za starou Prahu. Literatura CAHA, Milan. In: BAŤKOVÁ, Růžena a kol. Umělecké památky Prahy, Nové Město a Vyšehrad. Praha: Academia, 1998. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům Diamant na Wikimedia Commons http://www.hrady.cz/?OID=8180 http://praga-magica.blog.cz/1106/dum-diamant Archivováno 19. 4. 2015 na Wayback Machine.
Maison Diamant

La maison Diamant est un bâtiment cubiste construit entre 1912 et 1913 à Prague, dans le quartier de Nové Město. Elle tire son nom de ses façades qui représenteraient les facettes d'un diamant. Histoire L’auteur de la maison cubiste au coin des rues Spálená et Lazarská était apparemment Emil Králíček, auteur également de quelques autres bâtiments intéressants cubistes et Art nouveau à Prague (voir le seul lampadaire cubiste au monde). Certaines données diffèrent selon les sources. Il est donc difficile de savoir si la maison a été conçue par l'architecte Emil Králicek. En 1912-1913, la construction fut réalisée par Matěj Blecha (constructeur de quelques autres bâtiments cubistes et Art nouveau de Prague). Bien que la conception originale de Friedrich Ohmann s’appuie sur les façades de style néo-classique et Art nouveau et que le projet Ohmann soit effectivement lancé en 1912, le projet a été repris la même année par Emil Králíčko. Il a créé une conception globale dans le style du cubisme, avec d'autres éléments visuels, y compris l'édicule controversé au-dessus de la statue baroque de saint Jean Népomucène. Le propriétaire de la maison était le peintre, diplomate et écrivain Adolf Hoffmeister, qui y vivait — la maison a été construite par son père Adolf Hoffmeister. Pendant son séjour à Prague, le poète et dramaturge Vladimir Maïakovski y venait également. Intérêt À l'intérieur de la maison, dans le couloir et dans les escaliers menant aux appartements, des éléments d'équipement cubistes, tels que des lustres, des lampes, des rampes d'escalier, des portes ou des vitres gravées, ont été conservés. À proximité de la maison Diamant se trouve l'église baroque de la Sainte-Trinité, de Kilian Ignace Dientzenhofer. La statue baroque de saint Jean Népomucène de 1717 est incorporée dans un encadrement en arc cubiste de 1913 : il s'agit d'un moyen de relier les styles architecturaux des deux bâtiments - la maison Diamant moderne à l'église baroque. À l'époque, la construction a soulevé une vive polémique, notamment menée par le Club pour le vieux Prague. Usage actuel Actuellement, le bâtiment abrite une succursale de la banque UniCredit, ainsi que l'association des artistes Manes - Diamant. Articles connexes Prague cubiste Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet http://www.hrady.cz/? OID = 8180 http://praga-magica.blog.cz/1106/dum-diamant Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Prague
Kostel svatého Antonína Paduánského (Heřmanice v Podještědí)

Kostel svatého Antonína Paduánského v Heřmanicích v Podještědí je římskokatolická sakrální stavba z roku 1896. Jedná se o filiální kostel římskokatolické farnosti Jablonné v Podještědí, který se nachází ve středu obce Heřmanice v Podještědí, jihozápadně od hlavní komunikace. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Heřmanický kostel svatého Antonína byl vystavěn pseudogotickém slohu místním převážně německým obyvatelstvem v roce 1896. V současné době prochází postupnou rekonstrukcí, byla opravena střecha a omítnuta věž kostela, další stavební práce probíhají také v interiéru kostela (stav v červnu 2017). Duchovní správci kostela jsou uvedeni na stránce: Římskokatolická farnost – děkanství Jablonné v Podještědí. Architektura Kostel je obdélný, neorientovaný. Stavba je zakončena pětibokým kněžištěm. Střecha kostela je sedlová, krytá tmavě glazovanými taškami. Boční průčelí je rozčleněno třemi gotizujícími okny s lomenými oblouky. Okna mají obloučkový vlys v maltě. Stejná okna jsou i v presbytáři, k němuž po stranách přiléhají přístavby sakristie a předsíně, které mají valbové střechy. V jihozápadním průčelí se vstupem do kostela je předsazená hranolová věž, která je zakončena jehlancovou střechou s lucernou a makovicí. Členění fasády a jednotlivé umělecko-řemeslné prvky ladí s novogotickým slohem stavby. I když omítka je velmi poškozená (až na zdivo), je zřejmé, že původní nátěr kostela byl červený. Zbytky zařízení kostela jsou novogotické, prostého stylu. Před vstupem do kostela se nachází barokní socha sv. Jana Nepomuckého na novém piedestálu. Odkazy Poznámky Reference Literatura KOCH, Daniel. Heimatkunde der Gerichtsbezirke Deutsch-Gabel und Zwickau i. B.. Deutsch-Gabel: Verlag des Freien Lehrer-Vereines, 1925. 207 s. Kapitola Jablonné v Podještědí b. d.. (němčina) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Antonína Paduánského na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb ve filiálním kostele sv. Antonína Paduánského, Heřmanice (katalog biskupství litoměřického) Bohoslužby ve filiálním kostele sv. Antonína Paduánského, Heřmanice na webu církev.cz/bohoslužby Kostel sv. Antonína – Heřmanice v Podještědí na webu Hrady.cz
Wallfahrtskirche Maria Trost (Klášterec nad Ohří)

Die Wallfahrtskirche Maria Trost (tschechisch: Kostel Panny Marie oder Panny Marie Utěšitelky), auch als Maria-Schutz-Kirche (Panny Marie Ochranitelky) oder Friedhofskirche bezeichnet, ist eine Rokoko-Kirche auf dem Friedhof im westlichen Teil der Stadt Klášterec nad Ohří (Klösterle an der Eger). Sie ist eine Filialkirche der barocken Pfarrkirche zur hl. Dreifaltigkeit im Zentrum der Stadt und steht unter Denkmalschutz. Architektur und Baugeschichte Anstelle einer alten Friedhofskapelle (aus der Zeit um 1500) wurde die neue Kirche in den Jahren 1743–1760 von Johann Christoph Kosch aus Kaaden (Kadaň) im Rokokostil erbaut. Als Vorbild diente ihm die Kirche des hl. Johannes von Nepomuk in der Prager Neustadt. Die Kirche wurde am 4. Juli 1750 vom Vikar Wenzel Kirchner aus Deutsch Kralup (Kralupy u Chomutova) geweiht. Der Hauptaltar und die beiden Seitenaltäre wurden 1823 von Andreas Friedrich aus Komotau (Chomutov) mit gemalter Scheinarchitektur versehen. An den Seitenaltären befinden sich die Statuen der hl. Barbara und des hl. Vinzenz (ergänzt durch Statuen von Engeln) und ein Bild der hl. Ottilie. Die Skulpturen aus der Zeit um 1760 stammen vom Bildhauer Karl Waitzmann aus Kaaden. Die Kirche besitzt zwei Seitenkapellen und zwei Sakristeien und ist mit dem beachtenswerten Deckenfresko „Geheimnis des Rosenkranzes“ ausgestattet. Die Fresken zeigen die Wunder der Jungfrau Maria und Mariä Geburt und wurden in den Jahren 1752–1760 vom Maler Josef Hager (1726–1781) aus Preßnitz (Přísečnice) geschaffen. Die Fresken im Chor stellen die vier Evangelisten und die Kirchenväter in illusionistischer Scheinarchitektur dar. Eine Renovierung der Kirche erfolgte in den Jahren 1825 und 1967. Die Türme wurden erst im Jahr 1831 nach den Plänen von Karl Siech fertiggestellt. An der Friedhofsmauer zur Straße hin steht eine achteckige Rokokokapelle mit halbkreisförmigen Nischen, Ecklisenen und einer Laterne, erbaut 1764/65 von J. C. Kosch, die ursprünglich als Leichenhalle gedient hat. Marienverehrung Die Marienverehrung in dieser Kirche zeigt sich in der gotischen Holzstatue der Jungfrau Maria von 1480–1490 in einem Glaskasten über dem Hauptaltar und an einer kleinen Marienstatue von 1765 (Gnadenbild). Die gotische Holzstatue stammt aus dem Augustinerkloster Prag. Die Marienverehrung begann, als diese dann ab 1652 zunächst in der Dreifaltigkeitskirche in Klösterle und danach in der Nikolauskirche in Niklasdorf (Mikulovice) bei Klösterle aufgestellt war, bevor sie 1683 in die Friedhofskirche überführt wurde. Damit begann hier die Wallfahrtstradition, die bis in die Gegenwart anhält. Literatur Sakrale Wanderung durch Klösterle (Klášterec nad Ohří), 2014, Hrsg. Stadt Klášterec nad Ohří Weblinks Webseite der Pfarrei der Filialkirche Maria Trost (tschech.) (abgerufen am 18. Mai 2017) Einzelnachweise
Kostel svatého Mikuláše (Fryšták)

Kostel svatého Mikuláše ve Fryštáku patří do římskokatolické farnosti Fryšták, Vizovického děkanátu a Olomoucké arcidiecéze. Kostel se nachází nedaleko horního rohu Náměstí Míru. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Stojí na původních základech ze 14. století. V dávné době na jeho současném místě stávalo pohanské pohřebiště. Později byl kolem kostela původní fryštácký hřbitov do roku 1820. Nejstarší část kostela je postavena v barokním slohu na začátku 18. století. V podzemí kostela se nachází krypta, kde byli pohřbíváni bývalí páni z hradu Lukova. Poslední z nich zde byli pochováni v roce 1715. Traduje se, že z krypty vede podzemní tunel až na několik kilometrů vzdálený hrad Lukov. 1820 byl kostel rozšířen a byla přistavěna vysoká věž s cibulovitou střechou. Před kostelem se nachází kříž z roku 1763 (nově zrestaurovaný v roce 2009). V roce 1841 kostel vyhořel, brzy byl však opraven a vybaven i novými varhanami. V těsné blízkosti kostela stojí fara (z roku 1717), farní dvůr a v sousedství pak salesiánské středisko Dům Ignáce Stuchlého. Přímo na venkovní zdi kostela jsou umístěny nově namalované svislé sluneční hodiny, u kterých ukazuje čas šikmý ukazatel (tzv. polos) Galerie Odkazy Reference Literatura ZAPLETAL, Česlav, a kol. Město Fryšták 1945-1995. Fryšták: RGP - Miroslav Pagáč, 1996. 395 s. S. 354–355. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Mikuláše ve Fryštáku na Wikimedia Commons Fryšták [php]. 2007-04-26. Dostupné online. Stránky Fryštácké farnosti
Sint-Nicolaaskerk (Fryšták)

De Sint-Nicolaaskerk (Tsjechisch: Kostel svatého Mikuláše) is een kerk in de gemeente Fryšták in de Tsjechische regio Zlín. De kerk is gewijd aan de heilige Nicolaas van Myra. De oorsprong van de kerk aan het Náměstí Míru (Vredesplein) ligt in de 14e eeuw. De huidige kerk in barokstijl stamt uit de 18e eeuw. De begraafplaats bij de Sint-Nicolaaskerk werd in 1820 opgericht.
Štěpánský zámeček

Zámeček Na Štěpáně, či jen Štěpánský zámeček je historizující budova z doby kolem roku 1860 stojící na křižovatce ulic Na Štěpáně (Pražská) a Mělnická, v katastru obce Obříství, zhruba na půli cesty mezi obcemi Obříství a Libiš, v okrese Mělník. V těsném sousedství zámečku je silniční Štěpánský most přes Labe, postavený roku 1912. Historie Dříve než byl postaven most přes Labe, býval zde přívoz zvaný Na Štěpáně, stejně jako nejbližší okolí. Zámeček stojí na místě staršího stavení, o němž jsou zmínky z map z roku 1842. Nechal jej vybudovat pražský stavitel Jan Bělský. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Štěpánský zámeček na Wikimedia Commons https://web.archive.org/web/20150504175945/http://www.kultura.cz/profil/5774-stepansky-zamecek-v-obristvi/
Radnice v Hustopečích

Radnice v Hustopečích je sídlem Městského úřadu Hustopeče. Budova stojí na severozápadní straně Dukelského náměstí. Byla postavena v roce 1906 v novorenesančním stylu podle projektu profesora německé techniky v Brně Ferdinanda Hracha. Radnice má tři poschodí a mohutnou věž. Po dostavbě radnice v ní byly umístěny krom obecního úřadu i sekretariát městské policie, městská spořitelna, důchodkový úřad obce a později i četnická stanice a notářství. Radniční věž s hodinami není turisticky přístupná, jelikož v přístupu brání táhla hodin. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Radnice na Wikimedia Commons
Dům U Synků

Dům U Synků je pozdně renesanční měšťanský dům v Hustopečích z roku 1579. Stojí v jihovýchodní části Dukelského náměstí č.23, č.p. 94. Dům byl postaven jako sídlo představitelů kláštera Králové na Starém Brně. Jedná se o jednopatrový dům, s arkýřem v průčelí domu. Ve dvorním traktu se nachází arkádové lodžie. Dnes dům slouží ke kulturně společenským účelům. Je zde Městské muzeum a galerie. Od roku 2020 se pracovalo na projektu hustopečské kavárny Cafe Auspitz. Tato v roce 2021 zahájila svou činnost v domě v místech původního turistického informačního centra, které našlo útočiště v nově opraveném kině. Galerie Reference Literatura JAN, Libor; NEZHODOVÁ, Soňa. Hustopeče: město uprostřed jihomoravských vinic. 1. vyd. [s.l.]: Hustopeče: Město Hustopeče, 2010. 775 s. ISBN 978-80-254-8243-8. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Synků na Wikimedia Commons