NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dlaskův statek

Dlaskův statek je historický statek v Dolánkách, městské části Turnova. Leží mezi zastávkou Dolánky na trati Liberec – Pardubice a řekou Jizerou. Je jedním z nejlépe dochovaných roubených statků pojizerského typu. Od roku 2010 je chráněn jako národní kulturní památka. Historie Statek byl založen jako svobodnická usedlost roku 1716, významněji přestavován byl za Josefa Dlaska (1782–1853) v letech 1794 a 1841. Roku 1784 byla před statkem na náklady majitelů vystavěna socha Panny Marie. V roce 1883 byl statek prodán v exekuční dražbě a přestal být majetkem rodiny Dlasků. Celonárodní známost mu přinesla Národopisná výstava českoslovanská v Praze roku 1895, kde ho prezentoval akademický malíř Jan Prousek ve svých malbách a ve své publikaci O dřevěných stavbách ze severních Čech. Dnes je statek součástí turnovského Muzea Českého ráje. Součástí expozice je i roubený špejchar (Rakoušův sroubek) z roku 1807, který sem byl přenesen z Malého Rohozce. Galerie Odkazy Reference Literatura PROUSEK, Jan. Dřevěné stavby starobylé roubené a lidový nábytek v severo-východních Čechách. Praha: Šimáček, 1895. DLASK, Josef. Paměti sedláka Josefa Dlaska. Úvodní studie Josef Pekař; poznámky a doslov František Kutnar. Praha: Melantrich, 1941. KULÍŠKOVÁ, Alžběta. Zápisky sedláka Josefa Dlaska. Měl jsem nestálé štěstí. Turnov: Muzeum Českého ráje, 2015. JAKOUBĚOVÁ, Vladimíra, MAREK, David. 300 let Dlaskova statku v Dolánkách. Turnov: Muzeum Českého ráje, 2016. Kol. autorů. Lidové stavby Libereckého kraje. Turnov: Muzeum Českého ráje, 2016. DVOŘÁČEK, Petr. Skanzeny. Muzea lidové architektury v přírodě v České republice a Slovenské republice. Olomouc: ANAG, 2019. Související články Kopicův statek Seznam národních kulturních památek České republiky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dlaskův statek na Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je Dlaskův statek Dlaskův statek na stránkách města Turnova Dlaskův statek na hrady.cz Archivováno 6. 8. 2007 na Wayback Machine. Příběhy předmětů – Deník sedláka Dlaska – dokument České televize (2011), dostupné on-line
Dlouhá hora

Dlouhá hora (německy Langeberg) je vrchol dosahující výšky 748 m n. m. a přírodní rezervace poblíž obce Bílý Kostel nad Nisou v okrese Liberec. Oblast spravuje Krajský úřad Libereckého kraje. Území je součástí Přírodního parku Ještěd. Popis hory Je to úzká vrcholová část severního hřbetu Kryštofových hřbetů na kambrických chlorit-sericitických fylitech a kvarcitických fylitech až kvarcitech, s vyššími severovýchodními svahy (s objekty bývalého vojenského opevnění z první republiky), stupňovitě klesajícími k údolí Lužické Nisy. Hora je zalesněná smrčinami, komplexy bučin až suťových lesů s javorem a jilmem a s bohatým podrostem. Geomorfologické zařazení Hora náleží do celku Ještědsko-kozákovský hřbet, podcelku Ještědský hřbet, okrsku Kryštofovy hřbety, podokrsku Rozsošský hřbet a části Dlouhohorský hřbet. Přírodní rezervace Důvodem ochrany je zachování komplexu přirozených společenstev bučin s výskytem chráněných a ohrožených druhů rostlin. Přírodní rezervace se nachází na východním svahu stejnojmenné hory. Samotný vrchol se na území rezervace nenachází. Přístup Automobilem lze nejblíže dojet do Panenské Hůrky, Andělské Hory či Kryštofova Údolí. Sedlem mezi Dlouhou horou a Vápenným na západě vedou turistické značky modrá, zelená a žlutá. Na Dlouhou horu vede síť neznačených lesních cest. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dlouhá hora na Wikimedia Commons
Dlouhé stráně (dolní nádrž)

Dolní nádrž PVE Dlouhé stráně je přehrada v Jeseníkách v okrese Šumperk v Olomouckém kraji. Má rozlohu 16,3 ha. Leží v nadmořské výšce 825 m. Pobřeží, dno Přehradní hráz je dlouhá 306 m a vysoká 58 m. Na březích vodní plochy trojúhelníkového tvaru rostou převážně stromy. Vodní režim Přehradou protéká řeka Divoká Desná. Kromě toho je voda přiváděna a odváděna dvěma přivaděči pod povrchem, které jsou 1,5 km dlouhé a mají 3,6 m v průměru a propojují ji s horní nádrží. V nádrži žijí lososi a kapři. Využití Přečerpávací vodní elektrárna Slouží jako dolní nádrž pro Přečerpávací vodní elektrárnu Dlouhé stráně. Literatura Petr David, Vladimír Soukup, 999 turistických zajímavostí České republiky, Dlouhé stráně, Euromedia Group, Praha 1999, ISBN 80-242-0183-6 Štefáček Stanislav, Encyklopedie vodních ploch Čech, Moravy a Slezska, Dlouhé stráně (s. 48), Nakladatelství Libri, Praha, 2010, ISBN 978-80-7277-440-1 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu dolní nádrž Dlouhé Stráně na Wikimedia Commons Informační centrum vodní elektrárny Dlouhé Stráně, web Skupiny ČEZ Podzemí PVE Dlouhé stráně, reportáž, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, 2005–2006 Jeseníky - letecké fotografie, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, Tomáš Gangur, Petr Kňazovčík a další Jan Hlinák: Jeseníky, PVO (přečerpávací vodní elektrárna) Dlouhé stráně Archivováno 8. 10. 2007 na Wayback Machine., Paladix foto-on-line, rubrika Tipy na výlet, 14. 12. 2001 Dlouhé stráně - oprava horní nádrže PVE, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, Tisková zpráva společnosti ČEZ, 21. 6. 2007 Rostislav Jančar: Dlouhé Stráně skrz naskrz. Reportáž z míst, kam se nepodíváte, technet.idnes.cz, 6. 8. 2007, reportáž z rekonstrukce PVE
Dolní nádrž Dlouhé Stráně

Dolní nádrž Dlouhé Stráně är en reservoar i Tjeckien. Den ligger i regionen Olomouc, i den östra delen av landet, 200 km öster om huvudstaden Prag. Dolní nádrž Dlouhé Stráně ligger 810 meter över havet.I omgivningarna runt Dolní nádrž Dlouhé Stráně växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
Dlouhé stráně (horní nádrž)

Horní nádrž PVE Dlouhé stráně je člověkem vytvořené jezero, které je nejvýše položenou vodní plochou v České republice. Nachází se v Jeseníkách v okrese Šumperk v Olomouckém kraji. Má rozlohu 15,4 ha. Leží v nadmořské výšce 1350 m. Dosahuje maximální hloubky 26 m. Pobřeží, dno Jezero obdélníkového tvaru leží na zarovnaném vrcholu hory Dlouhé stráně ve vyhloubené jámě se stěnami vysokými až 60 m. Obvodová sypaná hráz je dlouhá 1750 m. Stěny byly utěsněny přírodním asfaltem z Albánie. Vodní režim Voda je přiváděna a odváděna dvěma přivaděči pod povrchem, které jsou 1,5 km dlouhé a mají 3,6 m v průměru. Přístup Je volně přístupné pro pěší a cyklisty po 8 km dlouhé asfaltové silnici. Automobilem je možný příjezd na zvláštní povolení. Využití Přečerpávací vodní elektrárna Slouží jako horní nádrž pro Přečerpávací vodní elektrárnu Dlouhé stráně. Poznámky Literatura Petr David, Vladimír Soukup, 999 turistických zajímavostí České republiky, Dlouhé stráně, Euromedia Group, Praha 1999, ISBN 80-242-0183-6 Štefáček Stanislav, Encyklopedie vodních ploch Čech, Moravy a Slezska, Dlouhé stráně (s. 48), Nakladatelství Libri, Praha, 2010 ISBN 978-80-7277-440-1 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horní nádrž Dlouhé Stráně na Wikimedia Commons Informační centrum vodní elektrárny Dlouhé Stráně, web Skupiny ČEZ Podzemí PVE Dlouhé stráně, reportáž, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, 2005–2006 Jeseníky - letecké fotografie, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, Tomáš Gangur, Petr Kňazovčík a další Jan Hlinák: Jeseníky, PVO (přečerpávací vodní elektrárna) Dlouhé stráně Archivováno 8. 10. 2007 na Wayback Machine., Paladix foto-on-line, rubrika Tipy na výlet, 14. 12. 2001 Dlouhé stráně - oprava horní nádrže PVE, ejeseniky.com, Jan Heřmanský, Tisková zpráva společnosti ČEZ, 21. 6. 2007 Rostislav Jančar: Dlouhé Stráně skrz naskrz. Reportáž z míst, kam se nepodíváte, technet.idnes.cz, 6. 8. 2007, reportáž z rekonstrukce PVE
Horní nádrž Dlouhé Stráně

Horní nádrž Dlouhé Stráně är en reservoar i Tjeckien. Den ligger i regionen Olomouc, i den östra delen av landet, 200 km öster om huvudstaden Prag. Horní nádrž Dlouhé Stráně ligger 1 341 meter över havet.I omgivningarna runt Horní nádrž Dlouhé Stráně växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
Dobrá Voda (přírodní památka)

Dobrá Voda je přírodní památka východně od obce Vídeň a západně od obce Dobrá Voda v okrese Žďár nad Sázavou. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany jsou mokřadní louky s četnými vstavači. V oblasti se nachází ohrožené druhy rostlin jako suchopýr úzkolistý (Eriophorum angustifolium), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata) či přeslička poříční (Equisetum fluviatile) a šípatka střelolistá (Sagittaria sagittifolia). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dobrá Voda na Wikimedia Commons
Zámek Chałupki

Zámek Chałupki (polsky Pałac w Chałupkach, Zamek Bogumiński nebo Zamek w Chałupkach, německy Schloss Preußisch Oderberg nebo Schloss Chałupki) je zámek, který se nachází ve vesnici Chałupki, na levém břehu řeky Odry u česko-polské státní hranice, ve gmině Krzyżanowice v okrese Ratiboř (powiat Raciborski) ve Slezském vojvodství (województwo śląskie) v Polsku. Historie Nejstarší písemné zmínky o tvrzi nebo hrádku, tehdy nazývaného Novumm Castrum (česky Nový hrad), se datují k rokům 1248 a 1282. Ve starých pramenech je nazýván jako Bohumínský hrad, Barut či Barutswerde. Tvrz byla mocenskou oporou Těšínského knížectví patřícího k Zemím Koruny české. V 15. století byla tvrz poničena česko – uherskými válkami. V roce 1509 byla tvrz dobyta a zničena. Později zde byl postaven zámek, který svůj „současný“ vzhled získal na přelomu 17. a 18. stol., kdy byl v držení šlechtického rodu Henckel von Donersmarck. Rakouská monarchie v roce 1742 prohrála válku o Slezsko a místo připadlo Prusku. Sídlily zde známé evropské šlechtické rody Hohenzollernové, Donrsmarckové, Lichnovští. V roce 1846 se zámek stal majetkem vídeňského židovského bankéřského rodu Rothschildů, kteří jej vlastnili až do roku 1936, kdy nacisté zámek zabavili. Po druhé světové válce místo připadlo Polsku. Původní hrad připomíná jen vnější obvodové zdivo zámku, přestavěná kruhová bašta, dochovaný čelní příkop a náznaky opevnění, které rozměrově přesahují obvod zámku. Další informace V zámku se v současné době nachází restaurace a hotel. Kolem zámku je vybudován veřejný park s maketami dvou zámků z blízkého okolí, altánem, kašnou a lavičkami. Související články Hraniční přechod Chałupki – blízký hraniční přechod. Hraniční přechod Starý Bohumín – blízký hraniční přechod. Vodácký úsek Starý Bohumín – Zabełków – úsek vodácké trasy na řece Odře začínající poblíž zámku. Starý Bohumín – České město na opačné straně řeky Odry. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Chałupki na Wikimedia Commons Galerie Reference
Schloss Preußisch Oderberg

Das Schloss Preußisch Oderberg (polnisch Pałac w Chałupkach – Zamek Bogumiński) befindet sich in Chałupki (deutsch Annaberg), im Powiat Raciborski in der Woiwodschaft Schlesien in Polen. Geschichte Im Mittelalter bestand hier ein Burgwall in herzoglichem Besitz, der vermutlich die Grenze zu Böhmen sicherte. Eine Burg ist für 1372 belegt, die jedoch erst im 16. Jahrhundert in Stein ausgebaut wurde. Nach 1682 wurde diese zu einem Schloss ausgebaut. Nach dem Ersten Schlesischen Krieg wurde die Herrschaft im Frieden von Berlin von 1742 zwischen Preußen und Österreich geteilt. Das linksseitig der Oder gelegene Schloss fiel Preußen zu, die Stadt blieb österreichisch. Bis zum Verkauf des österreichischen Teils der Herrschaft durch Johann Erdmann Henckel von Donnersmarck im Jahre 1765 war das Schloss Oderberg weiterhin der Herrschaftssitz. Später entstand der Name Schloss Preußisch Oderberg; die neuen Besitzer der österreichischen Herrschaft ließen im 19. Jahrhundert am Oderberger Ring ein kleines Stadtschloss errichten. Gegenwärtig wird das Schloss als Hotel und Restaurant genutzt. Literatur Günther Grundmann: Burgen, Schlösser und Gutshäuser in Schlesien. Band 1: Die mittelalterlichen Burgruinen, Burgen und Wohntürme. Verlag Wolfgang Weidlich, Frankfurt am Main 1982, ISBN 3-8035-1161-5, S. 159. Lage nach historischer Karte: Meßtischblatt 6075 : Haatsch, 1942 Haatsch. - Aufn. 1882, hrsg. 1883, bericht. 1939, hrsg. 1942. - 1:25000. - [Berlin]: Reichsamt für Landesaufnahme, 1942. Ausschnitt: kartenforum.slub-dresden Weblinks
Dolnoněmčanské louky

Dolnoněmčanské louky jsou přírodní rezervace jižně od obce Slavkov v okrese Uherské Hradiště. Nachází se západně od vrcholu kopce Lesná. Důvodem ochrany je zbytek bělokarpatských luk. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Uherské Hradiště Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolnoněmčanské louky na Wikimedia Commons
Humel

Humel (niem. Hummel) – nazwa niestandaryzowana, część miasta Złoty Stok w województwie dolnośląskim, powiecie ząbkowickim, w gminie Złoty Stok. Pisownia Hummel nadal jest używana. Głównie przez lokalną społeczność. Nazwa Wzgórze Hummel widnieje w dokumentach od XVII wieku. Pochodzenie nazwy nie jest jednoznaczne. Nazwa tego wzgórza może pochodzić od odmiany słowa Himmel oznaczającego niebo. Po drugiej stronie góry, na którym jest wzgórze Humel znajduje się sztolnia, która funkcjonowała pod nazwą Himmelfahrt (po 1945 r. nazwanym Wniebowzięcie). W języku niemieckim słowo Hummel to trzmiel. Nazwa osobowa Hummel pochodzić może od starych niemieckich imion takich jak Humbold, Hugimar lub Hunmar. Niemieckie Hubel oznacza pagórek, wzniesienie. Powojenna Komisja Ustalania Nazw Miejscowości nie uwzględniła tej dzielnicy Złotego Stoku przez co nazwa pozostała. Za czasów niemieckich funkcjonowała również nazwa Villenkolonie czyli kolonia willowa. Używana była zazwyczaj w kontekście północnej i wschodniej części Humla. Położenie Humel znajduje się u podnóży Gór Złotych. Leży na północnym zboczu Góry Krzyżowej. Jest to najwyżej położone zamieszkane miejsce w Złotym Stoku. Historia Hummel był łąką między miastem a kaplicą św. Anny. W 1900 roku Złoty Stok uzyskał połączenie kolejowe z Kamieńcem Ząbkowickim. Skutkiem tego był przypływ turystów chcących zwiedzić miasto. Z czasem zaczęli przybywać zamożni goście, dla których brakowało zakwaterowania. Wtedy zaczęto planować przekształcenie miasta będącego u schyłku wydobywania złota i arsenu na kurort turystyczny. Dobrym miejscem do takiego zagospodarowania nadawało się wtedy niezamieszkane wzgórze Hummel. Przecinała je ścieżka z aleją drzew do kaplicy św. Anny. W północnej części wzgórza znajdował się stary cmentarz ewangelicki podległy kościołowi. Za początek istnienia uznaje się rok 1904. Wtedy postawiono na nim pierwszą willę nazwaną Charlotte. 10 lat później Hummel stał się pełnoprawną dzielnicą z wieloma willami zamieszkiwanymi przez turystów w okresie zimowym, jak i letnim. Dwie wille zaprojektował Ludwig Schneider, znany śląski architekt. Większość budynków posiadała balkony widokowe. Wszystkie domy otaczały duże ogrody. Spora odległość od dróg i otoczenie lasów gwarantowało ciszę i spokój. Wybuch I wojny światowej zahamował rozwój tego miejsca. Zapanowały trudne warunki gospodarcze oraz spadło zainteresowanie inwestorów z powodu recesji. 5 października 1920 roku na terenie Hummla otworzono Śląską Szkołę Leśną. Dyrektorem wtedy został Gustav Rieger z Opolnicy. Funkcję dyrektora sprawował aż do swojej śmierci w 1937 roku. Rekreacja Na Humlu znajdują się 2 place zabaw, boisko do piłki nożnej, koszykówki, siłownia plenerowa oraz skatepark. Galeria Przypisy
Dolní Přím (zámek)

Barokní zámek Dolní Přím se nachází v centru stejnojmenné obce Dolní Přím cca 10 km západně od Hradce Králové. Historie Už v době první písemné zmínky o obci, zvané tehdy Přín, zde bylo vladické sídlo. Zprávy o výstavbě tvrze na místě současného zámku jsou z roku 1547, kdy ji dal vybudovat Jan starší Holec z Nemočic. Roku 1677 tvrz s celým panstvím odkázal bezdětný rytíř Rudolf z Vinoře hradeckým jezuitům. Ti zde v letech 1681–1714 a za účasti italského architekta Carla Antonia Luraga vybudovali barokní zámek sloužící nejen správě panství, ale také jako venkovská jezuitská rezidence. Po zrušení řádu roku 1773 se majitelé střídali. V letech 1842–1843 dal František Riedl zámek přestavět. Za prusko-rakouské války roku 1866 zde byl umístěn lazaret. Roku 1879 zámek a panství koupil hrabě Jan Harrach. Harrachům patřil až do roku 1945, kdy jim byl celý rozsáhlý majetek včetně nedalekého zámku Hrádek u Nechanic na základě Benešových dekretů zabaven. Poté zámek užívala a dodnes užívá obec Dolní Přím. V nedávné době byl opraven a kromě bytového využití slouží také jako sídlo obecního úřadu. V rekonstruované kapli jsou pořádány koncerty vážné hudby a jiné kulturní akce. V současné době na zámku sídlí obecní úřad a místní knihovna, která slouží i jako zasedací místnost místního zastupitelstva. Popis Barokní zámek tvoří patrová budova z jejíž rozlehlé střední části vybíhá dvojice symetrických bočních křídel tvořících náznak čestného dvora. Na zámek z východu bezprostředně navazuje rozsáhlý hospodářský dvůr a částečně jej obklopují zbytky parku. Zde se dochovaly též relikty příkopu někdejší tvrze. V levém bočním křídle je v přízemí dochován pozoruhodný, dnes rekonstruovaný prostor kaple zaklenutý dvěma poli klášterní klenby se štukovou výzdobou. Stavební proměny V jihozápadní části zámku se dochovaly konstrukce středověké tvrze - obvodové zdivo a místnost v přízemí, zaklenutá lomenou klenbou. V období renesance bylo vystavěno západní křídlo. Barokní přestavba rozšířila objekt o dvě boční křídla. Zámek byl řešen jako vznosná, kompletně jednopatrová budova. Po zrušení jezuitského řádu sloužil zámek především správě panství a byl mnohokrát utilitárně upravován. V letech 1842 – 1843 došlo k vybudování patra druhého. V roce 1885 došlo k odstranění druhého patra nad střední částí zámku. Při nedávné rekonstrukci došlo k obnově kaple, na jejímž místě byl před rekonstrukcí jeden z bytů. Externí odkazy Zámek Dolní Přím na serveru Hrady.cz Zámek Dolní Přím na serveru obce Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Dolní Přím na Wikimedia Commons
Dolní brána (Pelhřimov)

Dolní brána (též Jihlavská brána) je jedna z bran bývalého opevnění Pelhřimova. Nachází se v Palackého ulici, nedaleko Karlova náměstí. Uvnitř je umístěno Muzeum rekordů a kuriozit. Historie K vystavění brány jako součásti opevnění města, budovaného od 14. století, došlo v 16. století. V polovině 16. století po požáru města prošla přestavbou do současné podoby. Na konci 17. století byly nainstalovány hodiny. V roce 1774 přibyla na vrcholu střechy věžička. Až do roku 1892 měla také předbraní. V letech 1967–1968 zde fungovalo divadlo Netopýr, které zde pořádalo divadelní představení, ale také setkání se skupinou Olympic. Jako hosté si tu zahráli např. Stella Zázvorková, Josef Zíma, Jaroslav Vojta či Jindřich Plachta. Od 30. června 1994 zde funguje stálá expozice Muzea rekordů a kuriozit provozována agenturou Dobrý den. Popis Jedná se 36 metrů vysokou, pětipatrovou, věžovitou stavbu se střechou v podobě čtyřbokého stanu. Z jejího hřebene pak vystupuje osmiboká lucerna zakončená cibulí a také báň a praporek s hvězdou. Poslední patro je zakončeno renesanční římsou s dvojicí čtyřbokých hodinových ciferníků. Z původní věže se do současnosti dochovaly oblouky portálů a fresky v interiéru. Odkazy Externí odkazy Brána na turistika.cz Brána na hrady.cz Památky Pelhřimova Brána na stránkách Muzea rekordů a kuriozit Historické fotografie Archivováno 5. 3. 2016 na Wayback Machine.
Dolní kokotský rybník

Dolní Kokotský rybník je větším rybníkem z dvojice Kokotských rybníků v okrese Rokycany v Plzeňském kraji. Rybník, který leží na katastrálním území Bušovice, je v majetku města Plzně. Popis Rybník s dnešní katastrální rozlohou 3,5 ha a vodní plochou 3,38 ha byl založen v 16. století na pozemcích zaniklé vsi Kokotsko, jejíž zbytky se rozkládají jižně od rybníka. Původně na území této zaniklé obce byly rybníky čtyři. Je situován do mělkého údolí mezi vrcholy Kokotsko, Hůrka a Ostrý kámen a napájí jej potok Svatka, pravostranný přítok Klabavy. Rybník má zhruba tvar lichoběžníku, kde hráz, orientovaná k severozápadu, tvoří delší základnu. V ploše rybníka je malý ostrůvek. Biotop zarůstajícího lesního rybníka je významným krajinotvorným a retenčním prvkem. V letech 2007–2009 byla provedena revitalizace. Dostupnost Po hrázi prochází modrá turistická trasa 1406 z Plzně do Těškova. Souběžně s ní kolem rybníka vede trasa naučné stezky Kokotské rybníky, která začíná a končí v Dýšině – Nové Huti. Ve vzdálenosti cca 250 m od okraje hráze je místní komunikace, po níž vede trasa cyklostezky č. 2153. Nejbližší autobusové zastávky jsou v 2,5 km vzdálené Dýšině – Nové Huti nebo ve 3 km vzdálených Litohlavech. Nejbližší železniční zastávky jsou vzdušnou čarou vzdáleny zhruba 3 km – na jihu to je Klabava na trati Praha – Plzeň, na severu pak Střapole na regionální trati z Ejpovic do Radnic. Odkazy Reference Související články Horní kokotský rybník Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolní kokotský rybník na Wikimedia Commons
Dolní vinohrádky

Dolní vinohrádky jsou přírodní památka v okrese Prostějov jihovýchodně od části Domamyslice. Oblast spravuje Krajský úřad Olomouckého kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je ostrůvek teplomilné květeny. Fotogalerie Odkazy Reference Literatura KINCL, Lubomír; KINCL, Martin. Chráněná území Prostějovska. Prostějov: Český svaz ochránců přírody, Regionální sdružení Iris, 2012. 111 s. ISBN 978-80-904928-1-3. S. 18–19. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolní vinohrádky na Wikimedia Commons
Domaslavické údolí

Domaslavické údolí je přírodní památka v okrese Teplice, severozápadně od města Hrob. Chráněné území je ve správě Krajského úřadu Ústeckého kraje. Předmět ochrany Důvodem ochrany je část údolí s prudkými skalnatými svahy a suťovými porosty, reliktní bučiny s bohatou květenou. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Teplice Seznam památných stromů v okrese Teplice Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Domaslavické údolí na Wikimedia Commons