NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Čtrnácti svatých pomocníků (Abertamy)

Kostel Čtrnácti svatých pomocníků je římskokatolický filiální kostel (do roku 2005 farní) ve městě Abertamy. Renesanční sakrální stavba pochází z roku 1534, v letech 1735–1738 prošla barokní přestavbou. Od roku 1958 je kostel chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Původně raně renesanční farní kostel byl postaven v roce 1534 na bývalé návsi uprostřed nově založené hornické vsi Abertamy (německy Abertham). V letech 1735–1738 prošel barokní přestavbou. Po nuceném vysídlení německého obyvatelstva po skončení druhé světové války přestal být udržován a postupně chátral. V letech 1993–1996 a 2003 proběhla díky iniciativě německých rodáků nákladná rekonstrukce zchátralého kostela. Popis Jednolodní chrámovou stavbu uzavírá pětiboký neodsazený presbytář. Severní stranu doplňuje sakristie, ze západního průčelí vystupuje hranolová věž. Vnější omítky jsou hladké, členěné pouze nárožními bosážemi, nečleněný interiér zakrývá dřevěný kazetový strop. Barokně klasicistní zařízení pochází z konce 18. století. Výrazná je trojramenná kruchta a portálový hlavní oltář se sochami Čtrnácti svatých pomocníků. Při jižní stěně stojí boční oltář Panny Marie, při severní oltář Ukřižování. Na bočních oltářích jsou umístěné pozdně gotické sochy svatého Mikuláše a svatého Šebestiána, dále v kostele stojí sochy svaté Anny Samotřetí, svaté Barbory, Madona a světice bez atributů. Kazatelnu zdobí medailóny a malované výplně. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Čtrnácti svatých pomocníků na Wikimedia Commons Památky a příroda Karlovarska
Chýnovská jeskyně

Die Chýnovská jeskyně (Chejnower Höhle) ist eine Karsthöhle in Okres Tábor in Tschechien. Sie befindet sich im Chýnovský kras (Chejnower Karst) nordöstlich der Stadt Chýnov zwischen den Dörfern Velmovice und Dolní Hořice im Hügel Pacova hora. Die Chejnower Höhle war die erste in Böhmen eröffnete Schauhöhle. Geschichte Seit dem 15. Jahrhundert lässt sich die Chýnover Kalkbrennerei nachweisen. An der Westseite des Pacova hora werden seit 1747 Kalksteinbrüche betrieben, weitere liegen östlich auf dem Kladrubská hora. Der Steinbrecher Vojtěch Rytíř stieß 1863 auf eine Kluft im Pacova hora, in die sein Hammer gefallen war. Die Höhle wurde über eine steinerne Treppe öffentlich zugänglich gemacht und im Jahre 1868 für den Besucherverkehr freigegeben. Die Chýnovská jeskyně hat eine Höhe von 42 m und ist auf einer Länge von 220 m begehbar. Sie wird von verschiedenen hellen Kalkschichten in weißer, gelblicher und bräunlicher Tönung sowie dunklem Amphibolit umschlossen, die in den Wänden Augen bilden. Siehe auch Liste der Naturschutzgebiete im Jihočeský kraj Weblinks www.hrady.cz www.caves.cz Einzelnachweise
Caverne de Chýnov

La caverne de Chýnov, système karstique considéré comme un monument naturel national, est la plus grande grotte de Bohême du Sud. Elle se trouve dans la zone cadastrale du village de Dolní Hořice, à l'est de Tábor. Il s'y trouve une grande alternance d'amphibolites et de calcaires colorés mais ses formations stalactites ne sortent pas de l'ordinaire. Découverte en 1863, elle est rendue accessible au public en 1868. Les galeries totalisent entre 1200 et 1400 mètres de longueur, sa surface actuelle n'étant pas encore déterminée avec précision. Des recherches menées au cours des années 1980 et 1990 ont révélé de grands espaces inondés en permanence et un gisement de quartz. La zone de la grotte est également un important site minéralogique avec la réserve naturelle voisine Pacova hora, où plus de 60 espèces de minéraux ont été découvertes et décrites. La grotte est fermée au public en hiver. Le circuit des visiteurs mesure 220 m de long, le point le plus bas du chemin étant situé à 42 m de profondeur. La visite, payante, dure environ 40 minutes. Le complexe de grottes représente un lieu majeur d'hivernage des chauves-souris Myotis nattereri, l'un des plus grands en Europe. Liens externes (cs) Site officiel Références Portail de la géologie Portail de la Tchéquie
Chýnovi-barlang

A Chýnovi-barlang (csehül Chýnovská jeskyně) karsztbarlang a Cseh–Morva-dombság nyugati vidékén, Csehországban, a Tábori kerületben, Chýnov városkától északkeletre. A chýnovi volt az első, a turisták számára megnyitott csehországi barlang. A Chýnov környéki erdőkben a 15. századtól folyt mészégetés, a barlanghoz közeli Pacova Hora nevű domb nyugati oldalában pedig 1747-ben létesítettek mészégető telepet. 1863-ban egy a Pacova Horán dolgozó kővágó munkás, Vojtěch Rytíř fedezte fel a barlang bejáratát, miután kőfejtő kalapácsa a földön húzódó hasadékba esett. Az elkövetkezendő öt évben, 1868-ig a bejáratot szabaddá tették, a barlang felső szakasza pedig a látogatók fogadására is alkalmas. Az 534 méteres tengerszint feletti magasságban nyíló Chýnovi-barlang ismert hossza meghaladja az 1200 métert, ennek egy része víz alatt áll. A turisták által is biztonságosan bejárható szakasz mintegy 220 méteres. A kristályos mészkőben kialakult barlang legnagyobb magassága eléri a 42 métert. Nem elsősorban cseppköveiről – sztalaktitjairól és sztalagmitjairól – nevezetes, hanem fehér, sárga és barna színekben tarkálló márványfaláról, amelynek repedéseiben és üregeiben sötét színű amfibolitfoltok találhatóak. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Chýnovská jeskyně című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források Magyar nagylexikon V. (C–Csem). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Magyar Nagylexikon. 1997. 365. o. ISBN 963-85773-0-4 További információk A Chýnovi-barlang hivatalos honlapja (csehül) A Chýnovi-barlang leírása (angolul)
Chýnovská jeskyně

De Chýnovská jeskyně ("grot van Chýnov") is een karstgrot in de Tsjechische okres Tábor. De grot bevindt zich in de Chýnovský kras ("karst van Chýnov") ten noordoosten van het stadje Chýnov, tussen de dorpen Velmovice en Dolní Hořice in de heuvel Pacova hora. De grot van Chýnov was de eerste toeristische grot die werd opengesteld in Bohemen. Geschiedenis Sinds de 15e eeuw bevond zich hier een kalkoven. Aan de westzijde van de Pacova hora bevindt zich sinds 1747 een kalksteengroeve. Meer kalksteengroeven bevinden zich ten oosten van de Kladrubská hora. De steenhouwer Vojtěch Rytíř stootte in 1863 op de grot nadat zijn houweel erin was gevallen. De grot werd publiekelijk toegankelijk gemaakt door middel van een stenen trap en in 1868 opengesteld voor bezoekers. De Chýnovská jeskyně heeft een hoogte van 42 meter en is tot 220 meter begaanbaar. De grot wordt omsloten door marmerlagen met witte, gele en bruinachtige kleuren, alsook door donker amfiboliet, die ogen vormt in de wanden.
Jaskinia Chynowska

Jaskinia Chynowska (czes. Chýnovská jeskyně) – jaskinia w Czechach (kraj południowoczeski) położona na północny wschód od miasta Chýnov. Jaskinia była pierwszą udostępnioną turystycznie na terenie Czech. Otwarto ją w 1868. System korytarzy i szczelin inkrustowany jest pasami marmurów oraz amfibolitów, co nadaje ścianom nietypowy i atrakcyjny dla turystów wygląd. W jaskini zachowano pierwotny charakter trasy dla zwiedzających, bez modernizacji. Galeria Przypisy
Kostel svaté Alžběty (Znojmo)

Kostel svaté Alžběty je kostel ve Znojmě. Je součástí bývalého kláštera františkánů (kteří areál v roce 1534), z nějž se posléze stal měšťanský špitál. Kostel je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel byl postaven po roce 1470 v době, kdy se na Dolním Předměstí, mimo znojemské městské hradby, usadili františkáni. Kostel, jenž postavili, byl zasvěcen sv. Bernardinovi a jeho gotické pozůstatky jsou stále patrny v kněžišti kostela. Areál byl řeholníky opuštěn v roce 1534, v tuto dobu probíhaly nájezdy Turků na město a františkánům bylo umožněno usídlit se v bývalém minoritském klášteře. Po této době byl klášter upraven na druhý měšťanský špitál a takto fungoval až do obléhání města Švédy. Po obléhání byl kostel opraven, přestavěn barokně a zasvěcen sv. Alžbětě. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Alžběty na Wikimedia Commons Kostel sv. Alžběty a bývalý františkánský klášter, PhDr. Jiří Kacetl Pravidelné bohoslužby v kostele
Sankt-Elisabeth-Kirche (Znojmo)

Die Sankt-Elisabeth-Kirche wurde ursprünglich als Kirche für das Franziskanerkloster in Znojmo (Znaim) in Tschechien errichtet. Geschichte Das vermutlich erste Spital Znaims befand sich um 1363 vor dem Oberen Tor der Stadt und um 1380 wird ein Sankt-Elisabeth-Hofspital erwähnt. Eine Kirche im Spital wird anlässlich einer Stiftung erstmals 1457 genannt. Die nächste bekannte urkundliche Erwähnung folgt aus dem gleichen Anlass im Jahr 1463. Nach der Verlegung der Franziskaner aus der ungeschützten unteren Vorstadt in das verlassene ehemalige Minoritenkloster im Jahr 1534 ordnete der böhmische und römisch-deutsche König Ferdinand I. an, dass die Stadt das nunmehr leerstehende Franziskanerkloster in der unteren Vorstadt für einen gemeinnützigen Zweck zu erwerben habe. Die Stadt Znaim leistete dieser Anordnung folge, indem sie hier ein zweites Hofspital einrichtete. In der Reformationszeit nahm der in der Sankt-Michaels-Kirche tätige Prediger auch die ehemalige, dem heiligen Bernhard geweihte Klosterkirche in Besitz, um hier ebenfalls zu predigen. Außerdem wurde hier ein Friedhof eingerichtet. Gegen dieses Vorgehen legte Abt Sebastian I. von Klosterbruck zwar Protest ein, doch dieser blieb ohne Erfolg. Gegen Ende des 16. Jahrhunderts wurde das in der oberen Vorstadt befindliche Spital geschlossen und seine Insassen in die untere Vorstadt verlegt. Zu einem unbekannten Zeitpunkt wurde das Patronat des heiligen Bernhard über die Kirche im ehemaligen Franziskanerkloster aufgelassen und jenes der heiligen Elisabeth von der Kirche des Spitals in der oberen Vorstadt hierher übertragen. Möglicherweise geschah dies im Zusammenhang mit einem Neu- oder Umbau der nunmehrigen Elisabethkirche. 1614 wurde durch die Stadt Znaim das Dach der Sankt-Elisabeth-Kirche erneuert. Johann Georg Weindl gründete eine Stiftung, die am 12. November 1743 in Znaim veröffentlicht wurde, welche einen Weltpriester für die Sankt-Elisabeth-Kirche finanzierte. Am 13. Mai 1752 wurde der betreffende Stiftsbrief genehmigt. Die Aufhebung des Prämonstratenserchorherrenstifts Klosterbruck im Jahr 1784 hatte 1786 auch eine neue Einteilung der Pfarren in Znaim zur Folge. In diesem Jahr wurde auch bei der Elisabethkirche der neue Friedhof der Stadt errichtet. Die Elisabethkirche selbst wurde zur Pfarrkirche erhoben und erhielt von der alten Pfarrkirche Sankt Barbara in Klosterbruck Kirchenstühle und die Orgel sowie aus dem Stift mehrere Kirchenparamente. In den Kriegsjahren 1762, 1805 und 1809 wurde die Sankt-Elisabeth-Kirche als Vorratslager benutzt. 1824 wurde die Aufhebung der Pfarre Sankt Elisabeth beschlossen, womit auch die Pfarreinteilung in diesem Gebiet neu geordnet werden musste. Um das Jahr 2009 wurde die Sankt-Elisabeth-Kirche renoviert. Literatur Anton Hübner, Viktor Hübner, Michael Netoliczka: Denkwürdigkeiten der königl. Stadt Znaim. Nach den hinterlassenen Manuskripten des k.k. pens. Bezirkshauptmannes Herrn Anton Hübner, herausgegeben von Viktor Hübner und Michael Netoliczka. VIII. Lieferung
Židovský hřbitov v Dřevíkově

Židovský hřbitov v Dřevíkově se nachází asi 500 m severozápadně od dřevíkovské návsi na kraji lesa. Založen zřejmě v polovině 18. století, po roce 1886 rozšířen, veden jako kulturní památka České republiky. Současná rozloha hřbitova činí 1777 m2, na ploše asi 300 náhrobků (macev) barokního a klasicistního typu, mnohdy velmi cenné. Nejstarší dochovaný náhrobek pochází z roku 1748, rok 1762 uvádějí shodně Jan Heřman a Jiří Fiedler. Jedná se zřejmě o náhrobek Ašera ben Jicchaka. Na hřbitově se pohřbívalo až do první třetiny 20. století, od té doby pustl. V 70. letech minulého století restaurován místními obyvateli pod vedením okresního památkáře Luďka Štěpána (1932 – 2017), zakladatele expozice lidové architektury a technického stavitelství na Veselém Kopci (součást Muzea v přírodě Vysočina). V bývalé márnici-vozovně upevněny fragmenty poškozených barokních náhrobních kamenů. Do roku 1985 stál na hřbitově jeden z posledních dřevěných náhrobků v českých zemích, pocházel z období 1. světové války, následně přemístěn do depozitáře bývalého Souboru lidových staveb Vysočina (v současnosti Muzeum v přírodě Vysočina). Dřevíkovská židovská komunita doložena od počátku 18. století, přestala existovat podle zákona z roku 1890. Do německé okupace se o hřbitov starala židovská obec v Heřmanově Městci, v současnosti v majetku pražské židovské obce. Odkazy Reference Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek v Pardubickém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu židovský hřbitov v Dřevíkově na Wikimedia Commons Hřbitov na www.holocaust.cz
Jüdischer Friedhof (Dřevíkov)

Der Jüdische Friedhof in Dřevíkov (deutsch Drschewikau), einem Ortsteil der Gemeinde Vysočina im ostböhmischen Pardubický kraj an der Chrudimka (Tschechien), wurde Mitte des 18. Jahrhunderts angelegt. Der jüdische Friedhof befindet sich 500 Meter nordwestlich des Ortes in einem Wald. Er ist seit 1988 ein geschütztes Kulturdenkmal. Der älteste Grabstein (Mazewa) stammt aus dem Jahr 1762. Im Jahr 1876 wurde der Friedhof vergrößert. Weblinks Beschreibung Einzelnachweise
Loretánská kaple v Praze

Kaple Panny Marie Loretánské či loretánská kaple v Praze nebo Pražská Loreta je kopie známé svaté chýše nacházející se v Loretu v Itálii. Nachází se uprostřed areálu Pražské Lorety v těsném sousedství kostela Narození Páně na Loretánském náměstí v Praze 1 – Hradčanech. Dějiny Budova Loretánské kaple na Hradčanech vznikala vedle nového kláštera kapucínů – tomu pak byla později svěřena do duchovní správy. Výstavba této loretánské kaple započala dne 3. června 1626. Stavbu iniciovala a financovala hraběnka Benigna Kateřina z Lobkowicz. Ta, po bitvě na Bílé hoře, skoupila zkonfiskované majetky pražských obyvatel podobojí. Jednalo se o celou hradčanskou ulici od domu U zlaté koule (ten byl zbořen a nahradila ho kaple sv. Matouše, z níž se zachovaly jen základy pod dlažbou nádvoří Černínského paláce) až po domy (získala vše včetně pozemků) na okraji Nového Světa. Kaple byla vysvěcena 25. března 1631 kardinálem Arnoštem Vojtěchem z Harrachu. Pražské Loretě byla zasvěcena 20. kaple Svaté cesty z Prahy do Staré Boleslavi, založené roku 1674, kterou financoval vnuk hraběnky Kateřiny, Ferdinand August z Lobkovic. Druhý hraběnčin vnuk Václav z Lobkovic byl donátorem 21. kaple této poutní cesty. Popis Kaple je věrnou kopií italského vzoru, stavba byla svěřena vlašskému staviteli Giovannimu Baptistovi Orsi, původem z Coma u Milána. Uvnitř kaple jsou na dvou místech zapuštěny dva trámy, dále pak jedna cihla, které pocházejí z posvátného domku v Loretu. Na hlavním oltáři stojí poutní soška madony tmavé tváře z cedrového dřeva, oltář zdobí stříbrné reliéfy. Fragmenty na stěnách byly malovány přesně podle italského originálu, zhotoveny byly v r. 1795 umělcem F. Kunzem. Pod svatou chýší je krypta rodiny Lobkoviců, v níž byla zakladatelka Lorety v roce 1654 pochována. Vnější výzdoba svaté chýše byla zhotovena místními umělci podle italského originálu Santa Casa v Loretu (od renesančního umělce Jacopa Sansovina). Fasáda italské i pražské kaple je bohatě zdobena sochami starozákonních proroků a pohanských věštkyň, majících vztah k Panně Marii. Reliéfy znázorňují scény ze života Panny Marie. Severní strana 6 soch: Hellespontská Sibyla, Izajáš, frýgitská Sibyla, Daniel, tiburská Sibyla, prorok Amos. Dva reliéfy: Narození a Zasnoubení Panny Marie. Jižní strana 6 soch: Perská Sibyla, Ezechiel, Kumská Sibyla, král David, Erythrejská Sibyla a Zachariáš. Dva reliéfy: Narození Páně a Klanění tří králů. Východní strana 4 sochy: Sámská Sibyla, prorok Mojžíš, Sibyla Kumana a prorok Bileán. Dva reliéfy: Smrt Panny Marie a Přenesení nazaretské chýše do Dalmacie. Západní strana 4 sochy: Delfská a libyjská Sibyla, prorok Jeremjáš a Ezechjáš. Reliéfy: Zvěstování a Navštívení Panny Marie. Galerie – Santa Casa (Loreto), originály na italské Loretě Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Loretánská kaple v Praze na Wikimedia Commons Reference
Ústav teorie informace a automatizace Akademie věd České republiky

Ústav teorie informace a automatizace AV ČR, v. v. i. (ÚTIA), je veřejná výzkumná instituce, součást Akademie věd České republiky. Zaměření ÚTIA provádí základní a aplikovaný výzkum na poli informatiky, zpracování signálů a obrazu, rozpoznávání obrazu, teorie systémů a teorie řízení. Kromě výzkumu je ústav široce zapojen do pregraduálního i postgradualního vzdělávání, vydává časopis Kybernetika a je soudně-znaleckým ústavem v oboru Kybernetika a výpočetní technika. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ústav teorie informace a automatizace Akademie věd České republiky na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Institute of Information Theory and Automation of the CAS

The Institute of Information Theory and Automation (UTIA) (Czech: Ústav teorie informace a automatizace) is a public research institution in Prague administered by the Czech Academy of Sciences. It was established in 1959, and conducts research in, and offers undergraduate, graduate, and postgraduate degrees, in the fields of computer science, signal and image processing, pattern recognition, system science, and control theory. The institute publishes a journal, Kybernetika. References External links Official website Kybernetika
Hostivařský hřbitov

Hostivařský hřbitov se nachází v Praze 10 v městské čtvrti Hostivař v ulici K Jezeru. Na rozloze 0,44 ha bylo v roce 1999 evidováno 151 hrobek, 474 hroby a 237 urnových hrobů. Dějiny V Hostivaři byl původně hřbitov u tamního kostela. Ten byl však zrušen dekretem Josefa II. Na počátku 19. století byl vybudován hřbitov nový. Ten je rozdělen na dvě části, v obou se nacházejí secesní plastiky pocházející z přelomu 19. a 20. století. Do starší části byly od kostela přeneseny některé náhrobky, v parku jsou hroby obětí Květnového povstání v roce 1945 a pomník padlým během války, jehož autorem je hostivařský sochař Vendelín Zdrůbecký. Součástí hřbitova je márnice, na které je nápis „MDCCCLXXIX – PODN. A. Š. STV. J.Č.“ Hostivařský hřbitov spravuje příspěvková organizace Hřbitovy a pohřební služby hl. m. Prahy, Hřbitovní správa Vinohrady. Pochované osobnosti Ze známých osobností jsou na hřbitově pohřbeni československý politik Antonín Švehla, plukovník Bohuslav Mráz, kněz Xaver Dvořák a básník F. X. Šalda. Reference Literatura KOVAŘÍK, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. S. 200 – 203. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hostivařský hřbitov na Wikimedia Commons Spolek pro vojenská pietní místa: Praha 15 - K Jezeru. Milan Lašťovka.
Cmentarz Hostivařski

Cmentarz Hostivařski (cz. Hostivařský hřbitov) – cmentarz położony w stolicy Czech w dzielnicy Praga 15 (Hostivař) przy ulicy K Jezeru. Historia Pierwszy cmentarz w dzielnicy Hostivař znajdował się przy kościele św. Jana Chrzciciela, ale został zlikwidowany na podstawie dekretu cesarza Józefa II Habsburga. Na początku XIX w. powstał nowy cmentarz, który obecnie jest podzielony na dwie części, starszą i nową. W starszej części znajdują się m.in. secesyjne nagrobki z przełomu XIX i XX w. oraz groby powstania majowego z 1945 i pomnik upamiętniających poległych podczas II wojny światowej (proj. arch. Vendelin Zdrubecký). W nowej części wybudowano kostnicę, na której froncie jest oznaczony rok budowy "MDCCCLXXIX". Wśród pochowany znajduje się polityk Antonín Švehla oraz poeta František Xaver Šalda. Bibliografia Kovařík, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. s. 200-203.
Ruzyňský toleranční hřbitov

Ruzyňský toleranční hřbitov se nachází v Praze v městské čtvrti Ruzyně, v Huberově ulici. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Jde o hřbitov evangelický, jeden z mnoha evangelických hřbitovů založených po roce 1784 po vyhlášení tzv. tolerančního patentu Josefem II. a jeden ze dvou na území Prahy. V revolučním roce 1848 zde uctili památku bojovníků padlých v Bitvě na Bílé hoře pražští studenti, kteří byli nuceni kvůli policii přehodnotit svůj původní záměr vykonat tento akt na jediném (a ilegálním) pietním místě zvaným Světluška, jež se nacházela nedaleko u zdi obory Hvězda. Poslední pohřeb se zde konal roku 1945. V roce 2000 byla obnovena zeď kolem hřbitova. Hřbitov byl dlouho veřejnosti volně přístupný, ale v roce 2022 se už zamykal. Někdy je uváděn jako nejmenší hřbitov v Praze. Avšak nejmenším je Benický hřbitov. Druhý evangelický hřbitov se nachází ve Strašnicích. Galerie Odkazy Reference Literatura Kovařík, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. ISBN 80-7106-486-6. S. 287. Související články Seznam protestantských hřbitovů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ruzyňský toleranční hřbitov na Wikimedia Commons
Monastero dei Carmelitani Scalzi di Slaný

Il monastero dei Carmelitani Scalzi di Slaný, o semplicemente monastero di Slaný, (in ceco Klášter Slaný) è una struttura conventuale che si trova a Slaný, comune del Distretto di Kladno, Boemia Centrale in Repubblica Ceca. Appartiene all'arcidiocesi di Praga ed è un edificio di grande pregio storico e architettonico risalente al XVII secolo ed è considerato monumento culturale nazionale. Storia L'edificio del primo barocco fu realizzata negli anni tra il 1655 e il 1662 su progetto di Giovanni Domenico Orsi de Orsini. Il convento fu annesso ad una chiesa rinascimentale più piccola in seguito dedicata alla Santissima Trinità. In origine il convento appartenne all'ordine francescano e solo in seguito passò all'ordine dei carmelitani scalzi. Descrizione L'area del monastero si trova a Slaný, comune della Boemia Centrale in Repubblica Ceca. Si tratta di una grande struttura barocca con annessa la chiesa della Santissima Trinità, un giardino recintato con numerose statue raffiguranti santi e il cimitero. L'ex monastero francescano si trova in posizione elevata su una collina a nord-est della città, precedentemente chiamata Na Golgota. L'intera area è circondata da un muro e resa accessibile da diversi cancelli. Si tratta del monumento barocco più prezioso della città. Monumento culturale della Repubblica Ceca La tutela dei monumenti della Repubblica Ceca considera monastero dei Carmelitani Scalzi di Slaný un monumento culturale nazionale col numero di catalogo 1000144032. Oggetto di tutela sono l'edificio conventuale, la chiesa della Santissima Trinità con la cappella di Loreto, il muro del monastero, il giardino del monastero con il muro e le terrazze, le numerose statue, il cimitero e diverse lapidi presenti. Note Voci correlate Slaný Distretto di Kladno Boemia Centrale Arcidiocesi di Praga Chiesa di San Gottardo (Slaný) Ordine dei carmelitani scalzi Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Monastero dei Carmelitani Scalzi di Slaný Collegamenti esterni (CS) Klášter bosých karmelitánů (Slaný, Česko), su provenio.cz. URL consultato il 21 giugno 2024. (EN) Monastery in Slaný - Monastery, su en.mapy.cz. URL consultato il 21 giugno 2024.