NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kleť-observatoriet

Kleť-observatoriet är ett observatorium söder om Kleťs topp strax utanför České Budějovice i Södra Böhmen i Tjeckien. Det ligger på 1 070 meters höjd och har omkring 150 klara nätter per år. År 2013 hade över 1 000 asteroider upptäckts av olika astronomer vid observatoriet. Av dessa saknar 307 känd upptäckare och listas därför som upptäckta av observatoriet. Ytterligare 30 asteroider har upptäckts av projektet Klet Observatory near Earth and other unusual objects observations team and telescope som bedrevs vid observatoriet, mellan 2000 och 2005. Asteroiden 2199 Kleť är uppkallad efter observatoriet. Instrument 1.06-m KLENOT teleskop (sedan 2002) 0.57-m f/5.2 reflektor (sedan 1993) Lista över upptäckta mindre planeter och asteroider Se även Kategori:Astronomiska upptäckter av Klet-observatoriet Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kleť-observatoriet.
Обсерваторія Клеть

Обсерваторія Клеть — астрономічна обсерваторія в Чехії, що належить центру природознавства Південної Богемії в Чехії. Коди обсерваторії — «246» і «046». Заснована в 1957. Обсерваторія розташована на південь від вершини гори Клеть (Kleť) на висоті 1070 м, на північний захід від міста Чеське Будейовіце (České Budějovice), де розташований архів обсерваторії. Завдяки висоті розташування обсерваторії, приблизно на двісті метрів вище рівня шаруватих хмар, для астрономічних спостережень доступно близько ста п'ятдесяти ясних ночей щорічно, що значно вище, ніж середнє для Чехії. З 1992 року по теперішній час директором обсерваторії є Яна Тиха. Посилання Сайт обсерваторії [Архівовано 20 березня 2015 у Wayback Machine.]
Museum voor toegepaste kunst (Praag)

Het Museum voor toegepaste kunst (Praag) (Uměleckoprůmyslové museum v Praze (UPM)) is een in de wijk Josefov gelegen museum voor toegepaste kunst en design in de Tsjechische hoofdstad Praag. Geschiedenis Het museum werd in 1885 gesticht en was tot 1900 gevestigd in het Rudolfinum. In 1900 werd de tussen 1897 en 1899 gebouwde nieuwe huisvesting in de neo-renaissancestijl naar een ontwerp van de architect Josef Schulz geopend. De van 1959 tot 1969 bestaande fusie met de Nationale Galerie (Praag) werd in 1970 opgeheven. Tussen 1970 en 1985 was het museum gesloten voor een jarenlange renovatie. Het museum werd in 1985 heropend en toont Europese en Boheemse toegepaste kunst en kunstnijverheid van de renaissance tot hedendaagse kunst, maar dankt haar bekendheid vooral aan de glascollectie, die in 1932 werd nagelaten door Gustav Pazaurek. Collectie De museumcollectie bestaat uit vier afdelingen: glaskunst, keramiek en porselein grafische kunst en fotografie meubilair textiele kunst, mode en speelgoed Overige vestigingen Josef Sudek-galerie in Praag: collectie fotografie Kasteel Klášterec nad Ohří: collectie porselein Muzeum textilu v Česká Skalice: collectie textiele kunst Kasteel Kamenice nad Lipou: collectie meubilair Huis van de Zwarte Madonna (Dům U Černé Matky Boží) in Praag: collectie Tsjechisch kubisme Fotogalerij Externe link (en) Website Museum of Decorative Arts in Prague
Kostel svaté Barbory (Karviná)

Nový kostel svaté Barbory v Karviné-Loukách byl vystavěn v letech 2000–2001 podle návrhu architekta Ladislava Mirty. Nachází se asi 1,6 km jižně od barokního kostela sv. Barbory, který místním obyvatelům sloužil od roku 1818. Vlivem důlní činnosti však došlo k vylidnění severní části obce, domy zde byly zbourány. Kostel tam sice jako jediný zůstal stát, ale od poslední mše 3. prosince 1995 není využíván. Nový kostel navrhl architekt Ladislav Mirta ve tvaru slzy, která má symbolizovat smutek obyvatel Louk nad devastací místní krajiny a jejich rodné vesnice. V kostele se nachází zvonek z původního kostela sv. Barbory. Nový kostel, který pojme přes 100 věřících, vysvětil 11. listopadu 2001 ostravsko-opavský biskup František Lobkowicz. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Barbory na Wikimedia Commons
Kostel svatého Vavřince (Rakšice)

Kostel svatého Vavřince je římskokatolický chrám v Rakšicích, čtvrti města Moravský Krumlov v okrese Znojmo. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Kostel byl pravděpodobně založen řádem křižovníků s červenou hvězdou ve 13. století, odborná literatura však uvádí původ kostela až kolem roku 1500. Zvláštností kostela je asi 3 m vysoká kamenná schránka na hostie se znakem křižovníků. V roce 2005 prošla stavba rekonstrukcí a bylo zbudováno noční osvětlení. Tvoří přirozený komplex s křížem a sochou sv. Jana Nepomuckého. Kostel představuje archektonicky hodnotnou gotickou stavbu bez výraznějších pozdějších zásahů, která tvoří dominantu obce Jde o filiální kostel farnosti Moravský Krumlov. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vavřince na Wikimedia Commons
Anenský vrch (přírodní památka)

Anenský vrch je přírodní památka u Mikulova v okrese Břeclav v Jihomoravském kraji. Lokalita je ve správě AOPK ČR – Regionálního pracoviště Jižní Morava. Geografie Anenský vrch s nadmořskou výškou 267 metrů se nachází asi dva kilometry severozápadně od Mikulova a je součástí geomorfologického celku Mikulovská vrchovina a podcelku Pavlovské vrchy. Předmět ochrany Důvodem ochrany je stepní lada s výskytem chráněných druhů rostlin. Ze zvláště chráněných rostlin byly na tomto území zaznamenány hvězdnice chlumní (Aster amellus), kosatec nízký (Iris pumila), sasanka lesní (Anemonoides sylvestris), třemdava bílá (Dictamnus albus), violka obojaká (Viola ambigua) a zlatovlásek obecný (Aster linosyris). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Anenský vrch na Wikimedia Commons
Naturdenkmal Anenský vrch

Das Naturdenkmal Anenský vrch befindet sich am Nordhang des Anenský vrch (Annaberg, 268 m n.m) in den Pavlovské vrchy (Pollauer Berge) auf dem Gebiet der Gemeinde Bavory (Pardorf), okres Břeclav in Tschechien. Details Die Fläche beträgt 0,84 ha. Ausgerufen wurde das Naturdenkmal 1986. Grund für den Schutz ist das Vorkommen einer wärmeliebenden Vegetation auf einer relativ kleinen Fläche. Dáš Naturdenkmal liegt im Landschaftsschutzgebiet Pálava.
Kaňk (rozhledna)

Rozhledna Kaňk se nachází na jihovýchodním hřbetu kóty Kaňk, nejvyšším vrcholu Malešovské pahorkatiny – 353 m n. m., východně od Kaňku, části Kutné Hory. Historie rozhledny Rozhledna stojí v místech, kde dříve stávala hájovna, v roce 1895 přestavěná na vyhlídkovou restauraci. Ta však byla v 50. letech 20. století uzavřena a sloužila znovu jako hájovna. V prosinci 2011 podle projektu společnosti Silnice Čáslav-Holding a.s. prováděla stavební práce humpolecká společností STATUS stavební a.s., a to stavbu rozhledny, penzionu a revitalizaci původní restaurace (dnes „Havířská bouda“). Projekt byl částečně financován z Regionálního operačního programu regionu soudržnosti Střední Čechy. Betonová rozhledna je obložena kyklopským zdivem, vysoká 30 metrů a je bezbariérová, neboť na zasklený ochoz ve výšce 26 metrů vede kromě 144 schodů i výtah. Slavnostní otevření bylo 30. dubna 2013. Přístup Ze Sedlece či Kaňku po žluté turistické značce na Kaňk-rozcestí. Odtud po modré značce směr železniční stanice Hlízov (cca 1,5 km). Rozhledna leží na naučné stezce Stříbrná stezka – severní okruh. Je přístupná denně od 10 do 18 hodin. Výhled Z rozhledny je kruhový výhled na Polabí u Kolína, Železné hory, Čáslav, Kutnou Horu, při dobré viditelnosti až na Ještěd či Krkonoše. Fotogalerie Odkazy Reference Související články Kaňk (národní přírodní památka) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaňk na Wikimedia Commons Rozhledna Kaňk u Kutné Hory Rozhledna na Kaňku a Havířská bouda - kudyznudy Rozhledna Kaňk - rozhlednovým rájem
Vejsovský rybník

Vejsovský rybník, též Vejsovák, je chovný rybník nacházející se v obci Chocenice, asi 3 km jižně od Blovic. V letních dnech ho obyvatelé obce a okolí využívají ke koupání, každoročně je zde konán výlov. Nad rybníkem se na sále nachází barokní sýpka „špejchar“ ze 17. století. Rybník Vejsovák je významným místem pro ornitology, jelikož je bohatý na výskyt zajímavého vodního ptactva. V květnu roku 2015 se zde dokonce vyskytl bahňák – tenkozobec opačný. Jedná se o vůbec druhý výskyt tohoto ptáka v Plzeňském kraji od 50. let 20. století. Kolem rybníka vede cyklostezka a u rybníka byl postaven moderní cyklopoint (odpočinkové místo), které je součástí naučné stezky „Z Chocenic na Velkou skálu u Bzí“. Reference
Kostel Nejsvětější Trojice (Běhařovice)

Kostel Nejsvětější Trojice je římskokatolický chrám v Běhařovicích v okrese Znojmo. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Kostel, původně postavený pro evangelíky dal postavit roku 1596 majitel Tavíkovic Jiří Kryštof Teuffel. Zasvěcen byl Nejsvětější Trojici. V roce 1884 prošel důkladnou opravou. Při této opravě byla snížena věž, která měla původně tři zvony. Koncem 60. let 20. století, po druhém vatikánském koncilu, inicioval místní farář Josef Fiala rekonstrukci interiéru kostela. V roce 1969 byl do kostela instalován provizorní dřevěný oltář, který byl poté nahrazen mramorovou menzou podle plánu Viktora Dohnala. Tento architekt pro kostel navrhl i nový svatostánek a křtitelnici. Svatostánek vytvořili Heřman a Karel Kotrbovi, křtitelnici pasíř Tomáš Třasák, obojí v roce 1973. V roce 1978 namaloval Karel Rechlík novou křížovou cestu, farář Josef Fiala ji ale nepřijal, v roce 1984 byla instalovaná křížová cesta výtvarníka Jiřího Říhy. Vzácné štukové dekorace se nacházejí hlavně v presbytáři, sjednocujícím motivem jsou hlavičky beránků (beránek představuje symbol připomínající oběť Ježíše Krista). Kostel představuje cennou renesanční památku s gotickými reminiscencemi, dominantu obce i okolí. Jde o farní kostel farnosti Běhařovice. Ve věži kostela jsou celkem čtyři zvony. Zvon z roku 1596 (1120 kg) věnoval Jiří Kryštov Teufel z Grundersdorfu, pán na Tavíkovicích. Zvon z roku 1631 (672 kg, tón A1) věnoval Ondřej z Ostešova, pán na Tavíkovicích. Dva nové zvony pořídili farníci a odlila je Laetitie Dytrichová v Brodku u Přerova. Zvon sv. Anežka (1300 kg, tón ES) byl pořízen v roce 1990 za 250 tisíc Kč. Zvon sv. Josef (380 kg, tón B) byl pořízen v roce 1991 za 40 tisíc Kč. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons VASIĽOVÁ, Ludmila. Kostel Nejsvětější Trojice ve farnosti Běhařovice. Olomouc, 2017. 100 s. Diplomová práce. Univerzita Palackého v Olomouci, Cyrilometodějská teologická fakulta. Vedoucí práce Jitka Jonová. Dostupné online.
Botanická zahrada při VOŠ a SZeŠ v Táboře

Botanická zahrada při VOŠ a SZeŠ v Táboře je botanická zahrada, která se nachází v městě Tábor. V zahradě rostou nejen rostliny z ČR, ale i evropské a zámořské dřeviny. V zahradě bylo v roce 1977 pěstováno na ploše 2,5 ha až 4000 druhů rostlin. Historie Táborská botanická zahrada byla založena v roce 1866 jako jedna z prvních botanických zahrad v Čechách, při Královské české vyšší hospodářské a průmyslové zemské škole v Táboře (dnes VOŠ a SZeŠ), zřízené usnesením zemského sněmu království Českého ze dne 17. 2. 1866. Při založení měřila botanická zahrada 3 626 m² a obsahovala sbírky kulturních rostlin. K pokusům a zkouškám kulturních rostlin byla zřízena pokusná a zkušební pole. Po několika letech existence botanické zahrady v ní bylo pěstováno již přes 1 000 druhů a odrůd rostlin. Po druhé světové válce byl vybudován nový expoziční a pomocný skleník, založen botanický systém a rozšířeny plochy okrasných rostlin. V osmdesátých letech byla budována stanoviště, která se věnovala flóře Šumavy a jižních Čech. V roce 1975 došlo k násilnému přetnutí botanické zahrady komunikací, která na dobu přechodnou tří až pěti let měla zajistit průjezdnost Táborem. V roce 1988 Městský národní výbor naplánoval v její bezprostřední blízkosti výstavbu výrobny polotovarů, smažírnu a udírnu. Silný odpor veřejnosti způsobil zrušení plánu. V roce 1990 podpisy podpořilo mnoho občanů Tábora opětovné scelení botanické zahrady a komunikace, která umožnila dočasný průjezd botanickou zahradou byla poté zrušena. Nová komunikace trasovaná přes botanickou zahradu se objevila v plánech již v roce 1992. Po mnoha obstrukcích ze strany státní správy bylo uspořádáno referendum, které rozhodlo o zachování botanické zahrady. V roce 1994 byla zahrada prohlášena za významný krajinný prvek a v roce 2000 za kulturní památku. Uspořádání Hlavní částí je hospodářský systém. Rostlin jsou seřazeny podle hospodářského významu na obilniny, trávy, okopaniny, pícniny, zeleniny, přadné rostliny a další skupiny. V arboretu jsou zastoupeny keře a stromy z ČR i jiných zemí světa. Součástí úpravy je jezírko a skalka. Ze tří skleníků se subtropickou a pouštní flórou jsou dva přístupné veřejnosti. Návštěva Od dubna do října otevřeno od 7:00 do 16:30 hod, od listopadu do března od 7:00 do 16:00 hod. Botanická zahrada také pořádá pravidelně výstavy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Botanická zahrada při VOŠ a SZeŠ v Táboře na Wikimedia Commons Oficiální stránky fotografie www.taborcz.eu Botanická zahrada Tábor ekolist
Židlochovický most

Židlochovický most je silniční zavěšený most přes řeku Svratku ve městě Židlochovice v okrese Brno-venkov. Most byl dokončen roku 1993 a tvoří jednu z dominant města. Na místě současného mostu stával dřevěný most z roku 1737 a po něm ocelový příhradový most z roku 1897. Historie Na místě dnešního mostu se v minulosti nacházel nejdříve brod, později lávka. Roku 1737 nechal hrabě Filip Ludvík Sinzendorf, tehdejší majitel židlochovického panství, postavit dřevěný most na čtyřech kamenných pilířích. Později, za panství Ditrichštejnů, byl most opatřen sochařskou výzdobou, vytvořenou místním sochařem Janem Sternem. Ta se skládala z pěti soch a kříže, které byly při stavbě nového ocelového mostu sneseny a přemístěny na nádvoří židlochovického zámku. Dřevěný most byl v roce 1897 nahrazen mostem ocelovým příhradovým podle projektu zemského stavebního rady Karla Holla. Most o rozpětí 41,4 m a hmotnosti 112,5 t byl vyroben v arcivévodských hutích v Těšíně. V období první republiky nesl most jméno M. R. Štefánika. Roku 1945 byl těžce poškozen ustupující německou armádou, avšak po válce opraven. Vzhledem k nevyhovující kapacitě mostu (pouze jeden jízdní pruh) byl nahrazen současným zavěšeným mostem. Jeho stavba byla zahájena roku 1989, most byl otevřen v roce 1993. Hlavním projektantem mostu byl ing. Ladislav Huryta z Dopravoprojektu Brno. Popis mostu Most je tvořen jedním mostním polem o rozpětí 51 m, zavěšeném na dvojici šikmých ocelových pylonů. Výška pylonů je 23 m. Mostovka je zavěšena 40 ocelových lanech o průměru 12,1 cm. Každý pylon nese 8 lan ve směru k levému břehu (Žerotínovu nábřeží) a 12 lan ve směru k pravému břehu (Nádražní ulici). Horní okraj mostovky se nachází 5,5 m nad hladinou řeky. Celková délka mostu je 65 m, délka zábradlí je 56 m. Šířka mostu mezi zábradlím je 18,3 m. Mostem vedou tři silniční pruhy (2 na levý břeh, 1 na pravý břeh), které jsou součástí silnice II/416. Nejvyšší povolená hmotnost vozidel je 25 t (jediné vozidlo: 64 t). Na obou krajích mostu jsou asfaltové chodníky pro pěší. Most je opatřen 14 sloupy osvětlení. Na pravém břehu, severně od mostu, se nachází pamětní deska židlochovických mostů. Deska je umístěna na kamenech, které pocházejí z břehových pilířů mostu z roku 1897. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židlochovický most na Wikimedia Commons Ocelový most přes Svratku (Švarcavu) z roku 1897 – fotografie z počátku 20. století. Most přes Svratku v Židlochovicích – fotografie mostu z roku 1897
Sady Františky Plamínkové

Sady Františky Plamínkové je název parku na sídlišti Moravské Předměstí v Hradci Králové. Park zaujímá plochu přibližně tři hektary a je umístěn mezi třídou Edvarda Beneše a ulicemi Hradecká a Na Potoce. Podnět na pojmenování do té doby bezejmenného parkového veřejného prostranství na sady Františky Plamínkové podali v únoru 2019 Komisi pro pojmenování ulic místní občané. Zastupitelé města Hradce Králové tento návrh schválili dne 27. srpna 2025. Kladně hlasovalo všech 33 přítomných zastupitelů. V databázi veřejných prostranství ČSÚ je evidován od 19. září 2025. Největší zelená plocha na největším sídlišti ve městě získala jméno po nacisty zavražděné prvorepublikové političce Františce Plamínkové. Odkazy Reference Související články Seznam parků a zahrad v Hradci Králové
Divadelní kavárna

Divadelní kavárna v Luhačovicích je stavba architekta Miloslava Kopřivy. Nachází se poblíž haly Vincentky a Lázeňského náměstí, v těsném sousedství Lázeňského divadla. Historický kontext V období rozvoje lázní Luhačovice docházelo k výstavbě mnoha lázeňských budov a důležitou součástí léčby byla i pitná kúra, při níž se čerstvé mléko míchalo s vodou z léčivých pramenů. Na místě dnešní Divadelní kavárny stála dřevěná mlékárna, postavená podle návrhu Dušana Jurkoviče. Stavba V roce 1926 byla dřevěná stavba lázeňské mlékárny nahrazena funkcionalistickou budovou architekta a urbanisty Miloslava Kopřivy, která je citlivě začleněna do okolí a působí především formální střídmostí. Jde o dvoupodlažní objekt, částečně zapuštěný do terénu, doplněný prostornou terasou, s podobou polootevřeného pavilonu. Tehdejší provozovatelka, paní Guthová, v budově zavedla dietní jídelnu, která vhodně doplňovala pitné kúry v rámci lázeňských procedur ordinovaných pacientům. Mnohými úpravami během let mlékárna ztratila svůj čistý funkcionalistický vzhled a časem i původní funkci. S ohledem na sousedství lázeňského divadla se z ní stala Divadelní kavárna – místo setkávání herců a dalších umělců s lázeňskými hosty i místními osobnostmi. Počátkem roku 2018 proběhla rozsáhlá rekonstrukce, zejména vnitřních prostor. Literatura HORŇÁKOVÁ, Ladislava. Nová doba, nový život. Meziválečná kultura v lázních Luhačovice 1918–1968. Zlín: Krajská galerie výtvarného umění, 2018. ISBN 978-80-87926-14-7. HEINRICH, Michal. Každodenní život v Luhačovicích v letech 1939–1945. Bakalářská práce. Brno: Masarykova univerzita, 2013. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Divadelní kavárna na Wikimedia Commons Tady pramení architektura[nedostupný zdroj] – město Luhačovice (přehled staveb). Oficiální stránky Divadelní kavárny. Zlínsko & Luhačovicko: Divadelní kavárna – legenda je znovu na scéně.
Integrovaný obytný dům v Táboře

Integrovaný obytný dům v Táboře je výrazná budova postavená na přelomu 80. a 90. let 20. století (v letech 1987 až 1993) podle návrhu architektky Naděždy Dvořákové, jejího manžela Antonína Dvořáka a Jaromíra Kročáka ve Vančurově ulici v Táboře. Obytný dům, na svou dobu velmi odvážného vzhledu, je součástí komplexu, který tvoří ještě plánované sídlo Okresního výboru Komunistické strany Československa. Právě obytný dům opticky zakrývá většinu objemu kancelářské budovy, kterou však nakonec OV KSČ nikdy nevyužil a která sloužila jako poliklinika. Popis Jedná se o čtyřpatrový dům postavený z prefabrikovaných betonových panelů systému MS-71. Opticky masu nabourávají ruzně barevné i materiálově provedené svislé pruhy. Fasádu narušují také arkýře a lodžie různých tvarů a velikostí. Podkroví je řešeno jako mansarda, v přízemí se nachází obchodní patro s provozovnami. Reference
Schloss Krásný Dvůr

Das Schloss Krásný Dvůr (deutsch Schönhof) liegt in der Gemeinde Krásný Dvůr im okres Louny, Tschechien. Geschichte Das ursprüngliche Herrenhaus im Stil der Renaissance entstand in der zweiten Hälfte des 16. Jahrhunderts. 1649 erwarb Graf Hermann Czernin von Chudenitz – neben zahlreichen anderen Besitzen – auch das Schloss Schönhof. Dieses wurde ab 1683 nach Entwürfen von Francesco Ceresolla erneuert und von 1720 bis 1724 im Barockstil durch den Architekten Franz Maximilian Kaňka umgeändert und um zwei Seitenflügel erweitert. Auftraggeber war Graf Franz Josef, der das Schloss als Jagdsitz nutzte. An das dreiflügelige Schloss schließen sich niedrigere Wirtschaftsgebäude an, die zusammen mit dem Tor das Areal des Ehrenhofs bilden. Ab 1727 kam ein formaler Barockgarten hinzu, für den die Gartenarchitekten Matěj Ivan Ledsebe und Jakub Halířek das Terrain veränderten. 1735 kamen ein Feigenhaus und eine Reithalle hinzu und 1736 wurden drei Alleen gepflanzt, die vom Schloss aus in die Landschaft führen. 1783–1793 ließ Johann Rudolf Graf Czernin von Chudenitz die Schlosskapelle erweitern, zwei neue Treppenhäuser anbauen und das ursprüngliche Wildgehege zu einem englischen Park mit anmutigen Zierbauten umwandeln, einen 96 Hektar großen Landschaftspark, den ersten englischen Garten Böhmens. Die Inneneinrichtung, die ebenfalls am Ende des 18. Jahrhunderts umgestaltet wurde, besteht aus historischen Möbeln und Sammlungen von Gemälden und Porzellan. Das Schloss blieb bis 1945 im Besitz der Grafen Czernin von und zu Chudenitz. Sehenswürdigkeiten im Schlosspark Der Naturlandschaftspark am Schloss Schönhof (ein so genannter Englischer Garten), angelegt in den Jahren 1783–1793, ist der erste seiner Art in Tschechien. Der Park, mit der heute 1000-jährigen Eiche am Schlossteich war bald in ganz Europa bekannt. Zahlreiche romantische Bauten ergänzen die Naturlandschaft. Obelisk (quadratisch, Höhe 26 m, 1801, zur Erinnerung an den Sieg von Karl von Österreich-Teschen bei Amberg 1796) Neugotischer Tempel – Aussichtsturm (1793–1796) Pan-Tempel mit vier ionischen Säulen (erbaut 1783 bis 1786) Sonnentempel (Gloriette) – Rundbau auf acht Pfeilern (1784) Chinesischer Pavillon – Glockenturm Holländisches Landhaus (1793 nach Plänen von Andreas Niederhofer) Lusthaus (Goethe-Pavillon) (erbaut 1784–1786) Voliere (achteckiges Glashaus) Felsen-Schlucht mit Höhle (1786) Bildstock am Snílek-Teich (1749, barockes Marterl, aus säulenförmigem Sandstein) Brücken, Teiche und Kaskaden sowie ein ehemaliger künstlicher Wasserfall Gedenktafel an die Besucher des Parks (1906) Ruheplatz mit Steinbank unter einer Eiche Reste der Eremitage am Ende der Felsen-Schlucht (1786) Literatur Markéta Šantrůčková: Krásný Dvůr bei Podbořany / Schönhof bei Podersam. Eine der schönsten und ältesten Landschaftsparkanlagen in Tschechien. In: Die Gartenkunst 31 (2/2019), S. 141–160. Weblinks Website von Schloss Schönhof Státní zámek Krásný Dvůr tschechien-online.org: Krásný Dvůr und die Königin am Schlossteich.