NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Национальный театр (Прага)

Национальный театр в Праге, также Пражский национальный театр (чеш. Národní divadlo v Praze) — оперный и драматический театр в Праге, крупнейший в Чехии. История Председателем Общества по строительству Национального театра был граф Ян Гаррах. Театр (здание в стилистике неоренессанса, архитектор Й. Зитек) был открыт 11 июня 1881 г. постановкой оперы «Либуше» Б. Сметаны, однако уже в августе 1881 г. уничтожен грандиозным пожаром. В рекордные сроки здание было восстановлено (архитектор Й. Шульц), и 18 ноября 1883 г. Национальный театр вновь открылся постановкой той же оперы Сметаны, председателем труппы стал доктор Ярослав Хлава. Пожар 1881 года был воспринят как национальная катастрофа. Строительство велось на народные пожертвования под лозунгом «Нация — себе» (Národ sobě; эти слова украшают зрительный зал). Национальный театр задумывался как главная в Праге площадка для национальных оперных и драматических постановок. В настоящее время наряду с чешскими операми, балетами и драматическими спектаклями в репертуаре Национального театра — художественные произведения со всего мира. На северном фасаде — статуи А. Вагнера «Забоя» и «Лумира», на аттике — «Аполлон и девять муз» и «Богиня победы» Б. Шнирха. Над боковым входом установлены аллегории Оперы и Драмы (автор предположительно Йозеф Вацлав Мысльбек, широко известный как автор статуи св. Вацлава на Вацлавской площади). Потолок зрительного зала украшен восемью «Аллегориями искусства» (Ф. Женишек). В главном фойе — живописный триптих «Золотой век, упадок и воскресение искусства» (он же). В 1976—1983 годы театр был вновь реконструирован и расширен. К столетию Национального театра в 1983 году открылось выстроенное здание Новой сцены, в котором проходят спектакли театра «Волшебный фонарь» (Laterna magica). Другие филиалы Национального театра — Сословный театр и Театр Коловрата. Примечания Ссылки Сайт Пражского национального театра (чеш.) (англ.)
Nationalteatern, Prag

Nationalteatern i Prag (tjeckiska:Národní Divadlo), är den mest kända teatern i Tjeckien. Teatern spelar opera, balett och drama. Byggandet av den nuvarande teatern började 1868 och den 11 juni 1881 öppnades byggnaden officiellt av kronprins Rudolf av Österrike. Externa länkar Officiell webbplats (tjeckiska) (tyska) (engelska) Wikimedia Commons har media som rör Nationalteatern, Prag.
Rieger-Kloss

Rieger-Kloss war eine Orgelbaufirma in Krnov in Tschechien, die von 1947 bis 2015 bestand. Sie stellte mehr als 600 Orgeln in Tschechien, der Slowakei, der Sowjetunion, China, Japan, den USA und weiteren Ländern her. Sie ging aus der Firma Rieger Orgelbau hervor, deren Inhaber nach 1945 aus der Tschechoslowakei vertrieben wurden. Geschichte Sie geht auf die Orgelbaufirma Gebrüder Rieger zurück, die 1845 von Franz Rieger im damaligen Jägerndorf in Österreichisch-Schlesien gegründet worden war. Diese wurde 1945 in der Tschechoslowakei enteignet und ließ sich nach der Vertreibung der Inhaberfamilie 1946 im österreichischen Schwarzach als Rieger Orgelbau nieder. 1947 wurde am alten Standort in Krnov eine staatliche Orgelbaufirma gegründet, die 1948 mit der kleinen Werkstatt von Josef Kloss, dem ehemaligen technischen Direktor von Gebrüder Rieger, zusammengeführt wurde. 1950 wurde eine Extra-Firma für den Pianobau ausgegliedert. In den Anfangsjahren wurde fast ausschließlich für den einheimischen Markt produziert. Es gab kaum qualifizierte Mitarbeiter, und es konnten nur Instrumente mit Kegelladen und pneumatischer Traktur hergestellt werden. Nach dem Auftritt bei der Weltausstellung Expo 58 wurden zahlreiche Instrumente in die Sowjetunion geliefert, bis 1991 waren es 57. Seit den 1960er Jahren gelang schrittweise die Entwicklung von Orgeln mit Schleifladen und mechanischer Traktur. In den 1980er Jahren zählte das Unternehmen etwa 200 Beschäftigte. Nach der Samtenen Revolution wurden Instrumente auch nach China, Japan, Korea, in die USA, nach Österreich und in weitere Länder geliefert. 1992 wurde eine Orgelbauerschule eingerichtet; 1994 wurde die Firma privatisiert. 1997 beschädigte ein Hochwasser die Produktionsanlagen schwer. 2011 übernahm der Unternehmer Jakub Škrbel die Firma. Sie meldete 2018 Insolvenz an. Hermann Kloss, der Sohn von Josef Kloss, gründete 1968 einen eigenen Orgelbaubetrieb im niederbayerischen Kelheim. Werkliste (Auswahl) Die Firma Rieger-Kloss stellte mehr als 600 Orgeln her und führte zahlreiche Reparaturen und andere Arbeiten durch. Die Opuszahl beginnt mit 3018 (nach der alten Rieger-Zählung). Orgelneubauten (Auswahl) Literatur Wolfram Hackel, Uwe Pape (Hrsg.): Lexikon norddeutscher Orgelbauer. Band 2. Sachsen und Umgebung. Pape Verlag, Berlin 2012. S. 310f. Weblinks Rieger-Kloss Geschichte (deutsch) Rieger-Kloss ehemalige Website der Firma (Memento) Rieger-Kloss (englisch) Orgeln Opusový seznam Opusliste seit 1973 (tschechisch) Orgeln mit Dispositionen (englisch) Rieger-Kloss Orgelbau Organ index, einige Orgeln mit Dispositionen (deutsch) Rieger-Kloss Orgues France, bei Eingabe orgues par facteur – Rieger-Kloss (französisch) Einzelnachweise
Rieger–Kloss

Rieger–Kloss is a company specializing in the manufacturing of pipe organ. Its headquarters as well as the production facilities are located in Krnov, Czech Republic. History Rieger–Kloss date their establishment to 1873, by the Rieger brothers; they claim a common history with Rieger Orgelbau up to the end of World War II. Following the war, the Czechoslovak government expelled the Ethnic German owners and workers of the original firm from Czechoslovakia, and nationalised the Rieger company. In 1948 they were merged with the workshop of Josef Kloss, which had also been nationalised, to form a new company called 'Rieger–Kloss'. The workers and owners of the original firm founded a new firm in Austria as 'Rieger Orgelbau'. Rieger–Kloss met with success at the World Exhibition Expo 58, which led to 46 commissions in republics of the Soviet Union. The company became privately owned in 1994. Floods in July 1997 halted production for four weeks and caused great damage to property. They have built over 600 organs using pneumatic, electro-pneumatic and tracker action, and made a large number of restorations of historic instruments. They are now active in America and Asia. They build organs in the full range of sizes, from portative organs and compact instruments to large cathedral instruments, and employ about 70 people. They also make guitars and there is a company of the same name which makes pianos. In 1997 the production facilities of the company were severely damaged. 2011 entrepreneur Jakub Škrbel took over the company. The company went bankrupt in 2018. The Rieger–Kloss School of Organ Building Rieger–Kloss established a school of organ building in 1992. They take in twelve students from all over Europe each year, who pursue a four-year course of intensive study culminating in difficult written and practical exams. In order to graduate, each student must build a complete organ on their own. Subjects they cover include the English, German, French, and Czech languages, mathematics, organ playing, organ history, physics, mechanics, pipe and action building, acoustics, electrical engineering, technology, quality of materials, technical drawing, economics, and gymnastics. Notable Rieger–Kloss organs Slovak Philharmonic Society, Bratislava, 1956 Belarusian State Philharmonic, Minsk, 1963 Congress Hall, Prague, 1981 St. Egyd, Klagenfurt, 1992 Xinghai Concert Hall, Guangzhou, 1995 Trinity Lutheran Church, Roselle, Illinois, 1996 Concert Hall of the New Conservatory, Ostrava, 1996 Sources Alfred Reichling: 'Rieger', Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed 2007-07-01), http://www.grovemusic.com/ Varhany Krnov, 1873–1973 (Krnov, 1973) Rieger–Kloss (Krnov, 1995) External links Official Rieger–Kloss website
Riverside School (Prága)

A Riverside School nemzetközi nonprofit magániskola Csehország fővárosában, Prágában. Angol nyelven tanítja diákjait óvodától kezdve tizenkettedik osztályig. Az iskolát 1994-ben nyitották meg, tantervét a Brit Nemzeti Tanterv alapján hozták létre. A tanulók részt vehetnek az IGCSE vizsgákon és az International Baccalaureate (IB) diplomaprogramon. Az iskola igazgatói Graeme Chisholm és Al Falk. Az iskolát egy bizottság irányítja. Campusok A Riverside School négy különböző épületben működik Prága 6. kerületében. Az óvoda (Early Years) Bubeneč-ben található, általában 60 gyereket fogad be egyszerre. Az épülethez tartozik egy nagy kert, egy szülői társalgó, egy kisgyerekeknek kialakított edzőterem és étkező. Az általános iskola épületei a Moldva-folyó partján találhatóak, Sedlecben. Az egyetlen campus, ami Prága külvárosi részén található. Az iskolának saját kisméretű foci-, kézilabda-, és kosárlabdapályája van. A folyó közelsége miatt kenuzásra is ad lehetőséget a Riverside. A felső tagozat (5–8. osztály) 2017-ben beköltözött a középiskola Hradčanskán található épületébe, mivel fel kellett újítani a sedleci campust. Ennek köszönhetően a középiskolának át kellett költöznie a Riverside Művészeti Központba. A középiskola épülete a Letná park közelében, a Hradčanskánál található. Ha szükséges, az iskola ajánl tanulóinak lakhatást is. Akkreditációk Brit Nemzetközi Iskolák Tanácsa AAIAC Nemzetközi Iskolák Tanácsa International Baccalaureate World School Iskolák és Főiskolák Új-angliai Szövetsége Független Iskolák Tanácsa Galéria Jegyzetek Források A Riverside weboldala
Biotop Radotín

Biotop Radotín je přírodní koupaliště v městské části Praha 16 Radotín, otevřené v roce 2014. Roku 2019 k němu přibyl rovněž bazén. Kromě koupacích lagun a nezbytného příslušenství se v areálu biotopu a bazénu Radotín nachází dětské hřiště, dvě venkovní sauny a parkoviště. Bazén je koncipován jako školní s možností využití pro veřejnost mimo hodiny školního vyučování. Má kapacitu 70 lidí. Kromě plavecké dráhy se v něm nachází také malý bazén pro děti a vířivka. Historie Na místě dnešního koupaliště původně stála čistírna odpadních vod, od povodní v roce 2002 nepoužívaná. Začala chátrat a postupně se stala útočištěm nepřizpůsobivých občanů. Z tohoto důvodu byla roku 2008 zdemolována. Poté začalo vedení Městské části Praha 16 Radotín uvažovat o využití prostranství k účelům rekreace. Roku 2010 byla vypracována první studie, podle níž mělo jít o koupaliště s přírodně filtrovanou vodou. Podobných koupališť bylo tehdy na území České republiky jen několik. Stavba byla zahájena roku 2013, celý areál je dílem architekta Jana Schlitze. Součástí areálu jsou dvě jezera (jedno koupací a jedno čisticí) a budova s restaurací a dalším zázemím, která byla vybudována v sousedícím areálu základní školy. Areál byl slavnostně otevřen na konci června roku 2014 a okamžitě se stal velmi navštěvovaným nejen obyvateli Radotína. V roce 2018 pak byla zahájena výstavba plaveckého bazénu, který navazuje na budovu se zázemím pro biotop. Autorem zajímavého architektonického řešení bazénu je architekt Borek Strádal. Bazén byl uveden do zkušebního provozu v červnu 2019 a slavnostně otevřen 2. září 2019 za přítomnosti radotínského starosty Karla Hanzlíka, jeho zástupce Miroslava Knotka, senátora Pavla Fischera a radního pro oblast školství hl. m. Prahy Víta Šimrala. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Biotop Radotín na Wikimedia Commons Oficiální stránky biotopu Radotín Oficiální stránky bazénu Radotín
Seeberg

Seeberg (csehül Ostroh) Csehországban a Karlovy Vary-i kerület Chebi járásában, Poustka község Ostroh településrészén fekvő várkastély. Története Történészek feltételezése szerint a 13. század kezdetén építették. Első írásos említése 1322-ből származik. Cheb városa 1434-ig birtokolta, ekkor Luxemburgi Zsigmond a Schlick–családnak adományozta, kiknek tulajdonlása alatt az építmény állaga nagymértékben leromlott. 1461-ben a chebi Juncker Gáspár vásárolta meg, halála után a neubergi Konrád és Jost tulajdonába került, majd az elkövetkező évek háborúskodásai következtében jelentősen megrongálódott. 1648-ban Königsmark generális elfoglalta és felgyújtatta. A felújított vár 1703-ban ismét Cheb város tulajdonába került. 1905 és 1915 között a város felújíttatta. A háborúk által megviselt építményt több évtizedes hányattatás után a Františkovy Lázně-i Városi Múzeum újíttatta fel az 1970-es években, melynek ünnepélyes átadása 1990-ben valósult meg. A várkastély múzeumában 19. századi berendezési tárgyak, üveg- és porcelán-tárgyak kiállítása tekinthető meg. A várkastély egykori gazdasági melléképületeiben található skanzen pedig a 18. századi cseh vidéki életet szemlélteti. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Seeberg című cseh Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Castello di Seeberg

Seeberg (talvolta chiamato Ostroh) è un castello situato ad Ostroh, frazione di Poustka, comune ceco del distretto di Cheb, nella regione di Karlovy Vary. Storia Si presume che Seeberg sia stato costruito nei primi anni del XIII secolo, nonostante la prima menzione scritta datata risalga al 1322, quando ne divenne proprietario parziale Giovanni di Lussemburgo. Il castello di Seeberg appartenne alla città di Cheb dalla sua costruzione fino al 1434, quando fu donato dall'imperatore Sigismondo di Lussemburgo al cancelliere Kašpar Silk. Tuttavia Slik non possedeva abbastanza denaro per mantenere il castello, così lo abbandonò. Nel 1703 la città di Cheb divenne nuovamente la proprietaria di Seeberg e mantenne tale proprietà fino ad oggi. Nel corso del tempo, il castello fu probabilmente più volte abbandonato a causa della mancanza di denaro ed è stato riparato in più occasioni. La ristrutturazione degli anni 1905-1915 salvò il castello dalla distruzione totale, ma con la seconda guerra mondiale rimase di nuovo senza alcun aiuto. Nel 1990, Seeberg è stato aperto al pubblico. Descrizione Il suo stato attuale è molto buono, ed è un'attrazione turistica specialmente per i turisti cechi e tedeschi. Nel 2007 è stato aperto il sentiero attorno al castello Seeberg. Esso comprende i luoghi adiacenti al castello quali, per esempio, un mulino, una cappella ed un laghetto con delle anatre. All'interno vi è una mostra di vetri e porcellane, molti abiti tradizionali, diversi strumenti del tempo ed un modello di una muratura edilizia tipo. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su castello di Seeberg Collegamenti esterni (CS) Sito ufficiale di Seeberg (CS) Seeberg su hrady.cz
Paisatge cultural de Lednice i Valtice

El paisatge cultural de Lednice i Valtice (txec: Lednicko-valtický areál) és un complex cultural-natural de 283,09 km² a la regió de Moràvia Meridional, a la República Txeca, a prop de Břeclav i Mikulov. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1996. Està compost pel castell de Lednice i el castell de Valtice. Referències Enllaços externs A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a Category:Lednice–Valtice Cultural Landscape. World Monuments Fund, Conservation & Economic Enhancement Plan for Valtice Zamek & its Environs, 1993. Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine. World Monuments Fund, Conservation & Economic Enhancement Plan for Lednice Zamek & its Environs, 1995. Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine. Lednice-Valtice Areal Arxivat 2011-06-15 a Wayback Machine..
Lednice-Valtice

Kulturni krajolik Lednice–Valtice (češki: Lednicko-valtický areál) je UNESCO-ova svjetska baština koja se proteže na 283,09 km² između naselja Lednice i Valtice na jugu Češke, pokrajina Južna Moravska (povijesna pokrajina Moravska), blizu gradova Břeclava i Mikulova. Ovaj kulturni krajolik je povezan s UNESCO-ovim Rezervatom biosfere Pálavi na granici s Austrijom koji pripada Karpatima. Tako čine jedinstven kompleks zaštićene kulturne i prirodne baštine kojega nema nigdje drugo na svijetu. Odlike Koncem 18. stoljeća, lokalni gospodari Lednice i Valtice, Obitelj Liechtenstein, su otpočeli izgradnju jedinsvenog rukom stvorenog kompleksa krajolika. Tijekom 19. stoljeća oni su stvorili golemi pejzažni park, koji je postao poznat kao "Vrt Europe", s dva središta: Dvorac Lednice (s okolnim selom) Dvorac Valtice (s okolnim naseljem), koji su još od 1715. bili povezani tzv. avenijom Bezruč. Ova dva mjesta i njihova avenija je Ledničkim jezerima (Lednické rybníky) povezan s gradom Hlohovec u Slovačkoj. Većina kompleksa je prekrivena borovom šumom (Boří les) koja je sojena s lugom uz rijeku Thaya. Pored pomenutih dijelova, u kompleksu se nalaze brojni veći ili manji paviljoni koji su često služili kao lovačke lože (češki: lovecký zámeček, njemački: Jagdschlösschen): Rajsna (njem.: Reistna = kolonada) je neoklasicistička kolonada na obronku brda iznad Valtice (poput glorijete) iz 1810-ih. Belvedere Rendezvous (ili Dijenin hram) - lovačka loža u obliku klasicističkog slavoluka iz 1810-ih. Kapela sv. Huberta (Kaple svatého Huberta) - neogotička građevina od stupova u borovoj šumi iz 1850-ih posvećena svecu zaštitniku lovaca. Granična kuća (Hraniční zámeček) je neoklasicistički dvorac izgrađen na mjestu starije utvrde na granici Donje Austrije i Moravske. Hram tri Gracije (Tři Grácie) - polukružna galerija s alegorijkim skulpturama "Znanosti, Muza i tri Gracije" iz 1820-ih. Jezerska kuća (Rybniční zámeček) Novi dvor (Nový dvůr, njem.: Neuhof = nova farma) - klasicistička farma iz 1809., koja se izvorno koristila za uzgoj ovaca, a danas konja. Apolonov hram (Apollónův chrám) - klasicistička lovačka loža iz 1810-ih na obali jezera. Lovačka loža (Lovecký zámeček) je neoklasicistička kuća iz 1806. Ivanov dvorac (Janohrad) su neo-gotička umjetna ruina (češ.: umělá zřícenina,njem.: künstliche Ruine) u obliku dvorca iz 1810. Minaret je neomaurski toranj visok 62 metra u vrtu dvorca Lednice iz 1804. godine koji danas služi kao opservatorij. Obelisk je podignut u spomen Mirovnog sporazuma u Campo Formio (1798.) Pohansko je lovačka loža u stilu ampir iz 1812. god. u kojoj se nalazi Gradski muzej Břeclava u kojemu su izloženi nalazi iz obližnjeg arheološkog lokaliteta Velikomoravskog grada. Lány - ampirska lovačka loža s početka 19. stoljeća. Vanjske poveznice Službena stranica Arhivirana inačica izvorne stranice od 15. lipnja 2011. (Wayback Machine) (češ.) Ostali projekti
Paisagem Cultural de Lednice-Valtice

A Paisagem Cultural de Lednice-Valtice é um complexo natural-cultural de 283,09 km2 na República Checa, na região da Morávia Meridional, perto de Břeclav e Mikulov, perto da reserva de biosfera de Pálava. Foi declarado Patrimônio Mundial da UNESCO em 1996. Imagens Referências
Культурный ландшафт Леднице-Вальтице

Культу́рный ландша́фт Ле́днице-Ва́льтице (чеш. Lednicko-valtický areál) — ландшафтный комплекс в Чехии, включён в список всемирного наследия ЮНЕСКО. Расположен в районе общин Леднице и Вальтице, что вблизи города Бржецлава Южноморавского края. Вместе с близлежащим биосферным заповедником Палава входит в биосферный заповедник ЮНЕСКО «Нижняя Морава». Описание В XVII—XX веках правящие князья Лихтенштейна превратили свои владения в Южной Моравии в изумительный ландшафт. Он сочетает в себе архитектуру барокко (главным образом работы Иоганна Бернхарда Фишера фон Эрлаха), классический и неоготический стили (замки Леднице и Вальтице), а также романтический английский сельский пейзаж. Это один из самых обширных в Европе рукотворных ландшафтов, простирающийся на 200 кв. км . Фотогалерея См. также Палава Микулов Бржецлав Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Культурный ландшафт Леднице-Вальтице Культурный ландшафт Леднице-Вальтице (англ.) (фр.) на сайте UNESCO
Kulturna krajina Lednice-Valtice

Kulturna krajina Lednice-Valtice (češko Lednicko-valtický areál) je kulturno-naravna krajina s površino 283,09 km2 v okolici vasi Lednice in Valtice na Južnem Moravskem v bližni Břeclava v Češki republiki. Krajina je od leta 1996 vpisana na Unescov seznam svetovne naravne in kulturne dediščine. Zgodovina Vojvode Liechtensteinski, ki so imeli najmanj od leta 1140 do 13. stoletja in od leta 1807 velike posesti na Moravskem, Spodnji Avstriji, Šleziji in Štajerski, so leta 1249 pridobili gradova v Lednicah in Valticah, s čimer se je začelo naseljevanje njune okolice. 17.—19. stoletje Liechtensteini so v 17. —20. posest okrog gradov pretvorili v velik urejen zasebni park. V 19. stoletju so ga preuredili po angleških načelih urejevanja krajinskih parkov, gradova pa sta dobila baročni in neogotski videz. Leta 1715 sta bila gradova povezana s cesto z drevoredom, ki je kasneje dobila ime po pesniku Petru Bezruču. Ledniški ribniki (češko Lednické rybníky) ležijo med vasmi Valtice, Lednice in Hlohovec. Velik del kulturne krajine pokrivajo borovi gozdovi, področje ob reki Dyji pa logi. 20. stoletje V 20. stoletju je ozemlje južne Moravske pripadlo Češkoslovaški. Ker je družina Liechtenstein nasprotovala priključitvi čeških Sudetov k nacistični Nemčiji, so nacisti zasegli vse njihove posesti in jih leta 1939 preselili v Vaduz. Po drugi svetovni vojni je družina večkrat poskušala po pravni poti doseči vrnitev svojih posesti. Ker socialistična češkoslovaška oblast ni vračala veleposesti izgnanim aristokratskim zemljiškim posestnikom, so bili njihovi poskusi neuspešni. Po češkoslovaški žametni revoluciji leta 1992 so Liechtensteini ponovno poskušali pridobiti zasežene posesti, vendar je sedanja češka vlada kot njihov lastnik zahteve zavrnila. Galerija Sklic Vir World Monuments Fund – Lednice and Valtice Cultural Landscape
Lednice-Valtice

Lednice-Valtice (tjeckiska: Lednicko-valtický areál) är ett kulturlandskap på 283,09 km² i Södra Mähren, nära Břeclav och Mikulov i Tjeckien, intill ett biosfärområde – Pálava. Historia och beskrivning Under 1700- och 1800-talet omdanades området av sina godsägare – huset Liechtenstein – till en stor landskapspark med två centrum: Valtice slott (och stad) Lednice slott (och by) Dessa två platser binds samman av Bezruč-allén (sedan 1715). Här ligger även ytterligare en by – Hlohovec. Mellan Lednice, Valtice och Hlohovec ligger Lednicedammarna (Lednické rybníky) (dammarna Mlýnský, Prostřední, Hlohovecký och Nesyt). En betydande del av komplexet är täckt med tallskog (Boří les) och delvis av en strandskog intill vattendraget Dyje. Med undantag för de ovan nämnda, finns det en del större och mindre paviljonger utspridda i hela området (de användes ofta som jaktstugor): Rajsna (tyska: Reistna, Kolonnaden) - en nyklassicistisk kolonnad på toppen av en höjd ovanför Valtice (likt en gloriette) från 1810-1820-talet Belvedere Rendezvous (eller Dianas tempel) - en jaktstuga i form av en nyklassisistisk båge från 1810-talet St Huberts kapell (Kaple svatého Huberta) - en nygotisk kolonnstruktur från 1850-talet tillägnad Hubertus, jägarnas skyddshelgon, beläget i tallskogen. Gränshuset (Hraniční zámeček) - ett nyklassisistiskt slott uppfört på 1820-talet ovanpå den gamla (till 1920) gränslinjen mellan Niederösterreich och Mähren De tre gracernas tempel (Tři Grácie) - ett halvcirkelformat galleri med allegoriska statyer av vetenskap och muserna samt en staty av de tre gracerna från 1820-talet Dammhuset (Rybniční zámeček) - vid en av Lednicedammarna Nový dvůr (tyska: Neuhof, nya bondgården) - en nyklassicistisk gård färdigt 1809, ursprungligen använd för fårskötsel, idag för hästavel Apollotemplet (Apollónův chrám) - en nyklassicistisk jaktstuga från 1810-talet, intill en av Lednicedammarna Jaktstuga (Lovecký zámeček) - ett nyklassicistiskt hus från 1806 Janův Hrad (tyska: Hansenburg) - en nygotisk konstgjord ruin i stil av ett slott, färdigställd 1810 Minaret - en nymorisk struktur (62 meter hög) i Lednices slottspark (färdigbyggd 1804), fungerar som utsiktstorn Obelisk - rest till minne av freden i Campo Formio (1798) Pohansko - en jaktstuga i empirstil färdigställd efter 1812, innehåller Břeclavs stadsmuseum: nära stugan ligger både viktiga arkeologiska platser från Storböhmen och rekonstruerade delar av de Tjeckoslovakiska gränsbefästningarna Lány - en jaktstuga i empirstil från början av 1800-talet Fotogalleri Referenser Wikimedia Commons har media som rör Lednice-Valtice. Kordiovský, Emil - Klanicová Evženie (red.), Město Břeclav, Muzejní a vlastivědná společnost, Brno (2001). Památkový ústav v Brně (turistkarta), Shocart, Zlín (1998).