NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Židovský hřbitov v Malešově

Židovský hřbitov, který leží na jihozápadním kraji městyse Malešova v okrese Kutná Hora, je přístupný od cesty vedoucí kolem zemědělského objektu. Od roku 1958 je chráněn jako kulturní památka České republiky. Pohřbívalo se zde od začátku 18. století až do roku 1956. Historie a popis První židovské osídlení v Malešově v soudním okrese Kutná Hora je datováno do první čtvrtiny 18. století. Většina tamního obyvatelstva se ale během následujícího století přesídlila do Kutné Hory za lepšími pracovními příležitostmi, kdy na konci 19. století byla náboženská obec v Malešově připojena k ŽNO v Kutné Hoře jako modlitební spolek. V samotné Kutné Hoře nikdy židovský hřbitov nevznikl, a tak židé byli nadále pohřbíváni hlavně v přilehlém Malešově nebo na židovském hřbitově ve Zbraslavicích. Hřbitov s náhrobky, domkem a ohradní zdí s branou a brankou v Malešově byl založen asi v 18. století, k poslednímu rozšíření došlo ve druhé polovině 19. století. Poslední pohřeb zde byl vykonán v roce 1956, kdy byla pohřbena Josefina Oheimová, dcera posledního starosty židovské náboženské obce v Kutné Hoře Bedřicha Kleina. Na židovském hřbitově v Malešově se tedy pohřbívalo i po konci druhé světové války. Hřbitov se mimo jiné dělí na tři části: úsek se staršími náhrobky, s mladšími náhrobky a dětské oddělení. Všechny dospělé hroby jsou otočené k východu a všechny dětské hroby orientované k západu. Poblíž dětských hrobů leží navíc desky desatera pocházející ze zbořené synagogy (roku 1910). Hrobnický domek (čp. 126) je od přestavby v roce 1948 využíván soukromým majitelem jako rodinný dům. Současnost Ve 20. století byl poprvé hřbitov restaurován v roce 1985, od roku 1995 má areál v péči Židovská obec v Praze a postupně v něm probíhají další rekonstrukční a údržbové práce. Do dnešní doby se dochovalo přes 210 barokních a klasicistních náhrobků s nejstaršími sahající do poloviny 18. století. Židovský hřbitov představuje jediný pozůstatek židovského osídlení a kultury v městyse. Do areálu se vstupuje brankou umístěnou při jižní straně nebo pilířovou branou v jihozápadní nové části hřbitova. Brána hřbitova se zamyká a přístup je třeba domluvit se správci. Reference Související články Malešov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Malešově na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Malešov)

Der Jüdische Friedhof in Malešov (deutsch Maleschau), einer tschechischen Gemeinde im Okres Kutná Hora in der Mittelböhmischen Region, wurde im 18. Jahrhundert angelegt. Der jüdische Friedhof westlich des Ortes ist seit 1988 ein geschütztes Kulturdenkmal. Der jüdische Friedhof in Malešov diente auch den Mitgliedern der jüdischen Gemeinde in Kutná Hora als Begräbnisstätte. Auf dem 2766 Quadratmeter großen Friedhof sind heute noch mehrere hundert Grabsteine erhalten. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Version). Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Malešov bei Jewish Cemetery Project (englisch) Einzelnachweise
Židovský hřbitov v Lysé nad Labem

Židovský hřbitov leží na severním kraji města Lysá nad Labem v okrese Nymburk. Zaniklý židovský hřbitov se nachází v sousedství komunálního hřbitova a je volně přístupný. Hřbitov byl založen v roce 1898 a v současnosti se na místě nachází pouze jeho zbytek, který je již zcela bez náhrobků. Místo bylo zdevastováno především během 60. let 20. století, kdy došlo k odvozu zbývajících náhrobků a zboření torza márnice i obvodových zdí. V bývalém areálu přeměněném na park je umístěna deska připomínající existenci hřbitova, nadále tu rostou i původní stromy. Od roku 2001 má areál v péči Židovská obec v Praze a postupně v něm probíhají rekonstrukční a údržbové práce, např. oprava obvodní zdi a vztyčování náhrobků. Historie První zdejší židovský hřbitov byl situován nedaleko vsi Litol, nynější části Lysé nad Labem. Hřbitov byl založen v roce 1642 a k jeho zániku došlo přibližně na přelomu 18. a 19. století. Žádné památky z tohoto hřbitova se nedochovaly.. Galerie Odkazy Reference Literatura ROZKOŠNÁ, Blanka. Židé v Lysé nad Labem, Milovicích a okolí. Praha, 2010. Související články Litol Lysá nad Labem Synagoga v Lysé nad Labem Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Lysé nad Labem na Wikimedia Commons
Jüdischer Friedhof (Lysá nad Labem)

Der Jüdische Friedhof in Lysá nad Labem (deutsch Lissa an der Elbe), einer Stadt im Okres Nymburk in Tschechien, wurde 1898 angelegt. Auf dem jüdischen Friedhof sind keine Grabsteine mehr vorhanden. Ein Gedenkstein erinnert an die jüdischen Einwohner von Lysá nad Labem. Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Lysá nad Labem bei Jewish Cemetery Project (englisch)
Kostel svatého Václava (Blíževedly)

Kostel svatého Václava v Blíževedlích je římskokatolický farní kostel v obci Blíževedly na Českolipsku. Původně gotická, po přestavbě v 18. století raně barokní stavba s hranolovou věží stojí poblíž náměstí. Historie Na místě, kde dnes kostel stojí, stál v 14. století kostel původní, gotický. O existenci původního kostela je záznam z roku 1352. Zachovaly se z něj zdi presbytáře. Kostel byl postupně přestavován, poprvé koncem 14. století. V roce 1763 byla barokizována kostelní loď a přestavba byla dokončena až v roce 1677. V roce 1818 byl staticky zajištěn presbytář. V roce 1835 byla nově pokryta střecha. V roce 2008 dostal kostel kompletně novou fasádu. Byl vykraden po roce 2000 a z původního vybavení se mnoho nezachovalo, jsou zde zachovány malby na stropě a iluzivní výmalba stěn. Na kruchtě je torzo varhan, některá okna jsou poškozená. V mohutné věži farního kostela byly kdysi dva zvony (Josef a Václav). Kolem roku 2018 byl do věže pořízen z iniciativy tehdejšího duchovního správce, R.D. Ing. Josefa Rouska (ex currendo adm. z Jestřebí), malý zvon, náhradou za nedochované dva původní (druhotně umístěný odjinud). Až do smrti tohoto kněze bývaly v kostele jednou měsíčně v období od dubna do října pravidelné bohoslužby. Další informace Kostel je evidován od ledna 1965 v celostátním seznamu kulturních památek pod číslem registru 16721/5 – 2840. Ze středu náměstí vede kolem kostela místní silnice směrem na Stranné a Litice. Turisticky značená trasa zde vedena není, nejblíže je na náměstí u morového sloupu. U kostela je starý, již nepoužívaný hřbitov, na němž se nachází několik málo, vesměs velmi poškozených, náhrobků. Zdi hřbitova jsou poškozeny kořeny stromů. Odkazy Reference Související článek Římskokatolická farnost Blíževedly Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Václava v Blíževedlích na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Václava, Blíževedly (katalog biskupství litoměřického) Kostel sv. Václava, Blíževedly na webu Hrady.cz Web Turistika.cz Web Krásné Česko Stránka s fotkami Archivováno 6. 12. 2013 na Wayback Machine.
Kostel Narození svatého Jana Křtitele (Úterý)

Kostel svatého Jana Křtitele v Úterý postavil Johann Wolfgang Braunbock podle plánů Kryštofa Dientzenhofera v barokním slohu v roce 1695. Je vystavěn podle podobných zásad jako architektovo starší dílo, kostel Nejsvětější Trojice v Teplé – užitím oktogonálního půdorysu (zde ovšem vepsaného do oválu) a přetínané průběžné římsy v interiéru. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Narození svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons
Nationalgestüt Kladruby nad Labem

Das Nationalgestüt Kladruby nad Labem (Národní hřebčín Kladruby nad Labem) ist ein staatliches Gestüt in Kladruby nad Labem in Tschechien. Das Gestüt, das 1579 von Kaiser Rudolf II. zum Hofgestüt ernannt wurde, ist eines der ältesten Europas und zählt seit 2019 zum UNESCO-Weltkulturerbe. Geschichte Schon Mitglieder der Familie Pernstein waren Pferdezüchter im Raum Pardubice. Im Jahr 1560 kam das Gehege in Kladruby an Maximilian II. Von seinem Nachfolger Rudolf II. wurde es dann 1579 zum Hofgestüt ernannt, das Pferde für den Prager und Wiener Hof bis zum Ende der österreich-ungarischen Monarchie züchtete. Ursprünglich wurden verschiedene Pferderassen in Kladruby gezüchtet. Seit dem Ende des 18. Jahrhunderts wurden als Staatspferdezuchtanstalt nur noch Schimmel und Rappen gezüchtet, wobei die Schimmel für repräsentative Zwecke eingesetzt wurden, während die Rappen hohen geistlichen Würdenträgern dienten. Für die Zucht in Kladruby setzte sich vor allem auch Karl VI., der auch in Wien die Winterreitschule der Spanische Hofreitschule erbauen ließ, ein. Im Jahr 1757 suchte ein großer Brand das Gestüt heim, bei dem neben den Gebäuden auch alle alten Zuchtpapiere ein Raub der Flammen wurden. Daher gilt der Rappe Pepoli aus dem Jahr 1764 als der Stammvater der heutigen Zuchtlinie. Im Jahr 1770 wurde das Gestüt durch Joseph II. wieder mit dem Josephshof aufgebaut. Die Voll- und Warmblutzucht wurde im Jahr 1826 begonnen. 1831 entstand der Franzenshof in Selmice durch Kaiser Franz I. Im Jahr 1873 brannte in Selmice der Fohlenstall ab, wurde aber im selben Jahr wieder aufgebaut. Ab 1922 wuchs hier der Kinderpsychologe Zdeněk Matějček als Sohn des Direktors auf. Im Jahr 1945 wurde die Rappherde in das Gestüt von Slatiňany, das im Schloss Slatiňany untergebracht ist, ausgegliedert. Gleichzeitig wurde ein Forschungsinstitut für Pferdezucht gegründet. Eine Berufsreitschule wurde 1952 eingerichtet. Die Pferderasse des Altkladruber Pferdes wurde 1995 als Kulturdenkmal anerkannt. Im Jahr 2002 wurde das Gestüt mit der Stammherde des Altkladruber Schimmels als Nationales Kulturdenkmal Tschechiens erklärt. Seit dem Jahr 2003 ist das Gestüt wieder sowohl für Fachpublikum als der breiten Öffentlichkeit zugängig. Im Jahr 2019 erklärte die UNESCO das Nationalgestüt Kladruby nad Labem unter dem Begriff Landschaft für die Zucht und Dressur von zeremoniellen Wagenpferden in Kladruby nad Labem (Landscape for Breeding and Training of Ceremonial Carriage Horses at Kladruby nad Labem) zum Weltkulturerbe. Literatur Hanns von Zobeltitz: Ein Besuch im Gestüt Kladrub. In: Velhagen und Klasings Monatshefte. Jg. 13 (1898/99), Bd. 1, Heft 1, September 1898, S. 75–82. Weblinks Seite des Nationalgestüts Das böhmische Hofgestüt Kladrub auf der Seite des Dokumentationszentrums für altösterreichische Pferderassen Die Pferderassen Einzelnachweise
Haras national de Kladruby nad Labem

Le haras national de Kladruby nad Labem est l'un des plus vieux haras européen. Il a été créé au XVIe siècle sur les bords de l'Elbe par la monarchie des Habsbourg, pour y élever des chevaux d'attelage cérémoniel. Il est le haras historique de sélection de la race de chevaux d'attelage Kladruber. Son activité est reconnue comme un patrimoine culturel immatériel par l'UNESCO en 2019. Historique Ce haras est fondé en 1563 par l'empereur Maximilien II, mais c'est Rodolphe II qui, en 1579, l'a élevé au rang de haras impérial, aussi cette date est la plus souvent retenue comme la date de la fondation de ce haras. En 1918, il devient un haras national, propriété de l'État tchèque. Durant les années 1920, des essais de croisement entre le Kladruber et le Shagya y sont menés, notamment avec l'étalon Shagya XIII. Fin août 2018, une commission de l'UNESCO évalue la possibilité d'inscrire ce haras au patrimoine mondial. Le « Paysage d’élevage et de dressage de chevaux d’attelage cérémoniels à Kladruby nad Labem » est reconnu comme un patrimoine culturel immatériel par l'UNESCO en 2019. Missions Le haras de Kladruby nad Labem est un établissement public, cofinancé par le ministère de l'agriculture de l'État tchèque, et voué à l'élevage du Kladruber blanc (gris), dont il détient environ 250 spécimen. Il s'y élève des troupeaux entiers de juments et d'étalons. C'est aussi un site touristique, qui a reçu 80 000 visiteurs en 2017. Notes et références Annexes Articles connexes Cheval en Tchéquie Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de la Tchéquie Portail du monde équestre Portail de la protection du patrimoine
Kostel svatého Mikuláše (Šitbořice)

Kostel svatého Mikuláše v Šitbořicích je jednolodní stavba v novorománském stylu, vybudovaná v letech 1910–1913 na místě původního středověkého kostela. Jde o farní kostel farnosti Šitbořice. Historie Původní kostel sv. Mikuláše byl v Šitbořicích postaven již před rokem 1255 a jeho zakladatel není známý. V roce 1645 byl kostel vypálen, společně s celou vesnicí. Kostel byl následně přestavěn v roce 1669 v barokním slohu; tato jeho podoba se dochovala pouze na fotografiích z přelomu 19. a 20. století. Koncem 19. století už kostel kapacitně nedostačoval a začaly tak přípravy na stavbu nového kostela, který byl postaven na stejném místě jako kostel starý. Nový kostel byl vysvěcen 28. září 1913, na svátek sv. Václava. Velkou rekonstrukcí prošel kostel v roce 2013, kdy byla položena nová střecha a opravena fasáda celého kostela. Na přelomu let 2019 a 2020 došlo ke kompletní výmalbě celého vnitřku kostela. Zvony V současné době se v kostelní věži nachází již třetí sada zvonů, pocházející z roku 1947: Cyril a Metoděj (656 kg) Mikuláš (373 kg) Panna Maria, královna míru (209 kg) Václav (139 kg) Vojtěch (45 kg) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Mikuláše na Wikimedia Commons
Kostel Nejsvětější Trojice (Těšetice)

Kostel Nejsvětější Trojice je římskokatolický chrám v obci Těšetice v okrese Znojmo. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Kostel je jednolodní stavba s pravoúhle zakončeným kněžištěm s přístavky po obou stranách. V západním průčelí je hranolová věž. Fasády jsou nečleněné, nad západním průčelím se nachází trojúhelníkový kříž. Kostel si doposud zachoval jeho výrazové formy (půdorys a ostatní tvarování kostela jsou základními geometrickými obrazci – čtverec, obdélník, půlkruh – okna, klenby). Kostel tvoří dominantu obce. Kostel, který prošel v roce 2011 důkladnou opravou, zvítězil v roce 2012 v hlasování soutěže "Nejlépe opravená památka Jihomoravského kraje". Jde o farní kostel farnosti Těšetice u Znojma. Reference Související články Těšetice Římskokatolická farnost Těšetice u Znojma Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Hospital Kuks

Das Hospital Kuks (deutsch Kukus) ist ein barocker Gebäudekomplex in der Gemeinde Kuks im Okres Trutnov (Tschechien). Inmitten von Kurbädern befindet sich das Spital der Barmherzigen Brüder mit einer Kirche der Allerheiligsten Dreifaltigkeit und einer Krippe. Geschichte Die Spitalkirche wurde nach Plänen des Architekten Giovanni Battista Alliprandi von 1707 bis 1715 im Auftrag des Bauherren Franz Anton Graf von Sporck erbaut. Die Kirchenfront zeigt den allegorischen Zyklus der zwölf Laster und der zwölf Tugenden. Die wertvollen Statuen schuf Matthias Bernhard Braun (Matyáš Bernard Braun). Die Steinmetzarbeiten führte der Hof-Steinmetz Giovanni Pietro della Torre aus. Es war seine letzte Arbeit; er starb 1711. Das Spital begründete Graf Sporck 1708, fertiggestellt wurde es 1715. Im Ostteil des Spitals befinden sich die Konventräume der Ordensbrüder und eine Apotheke, ausgestattet mit den ursprünglichen Barockmöbeln. Westlich von Kuks schuf M. B. Braun in einem Buchenwald die Andachtsstätte „Bethlehem“. Sie besteht aus einer Gruppe von Skulpturen, die teilweise als aus den Felsenwänden gehauenes Relief und teilweise als aus Felsblöcken gefertigte Statuen ausgeführt sind. Diese Werke gehören zu den besten Werken der Bildhauerkunst der Barockzeit, und zu ihrer ikonographischen Darstellung findet sich in Europa keine Analogie. Literatur Tomáš Halík: Hospitál v Kuksu. Dvůr Králové nad Labem 1934 Albrecht Schindler: Das Kukusbad in Böhmen. Annäherung an einen Ort der Heilung in Texten und Bildern. Schalksmühle 1966 Karl-Heinz Otto, Stanislav Bohadlo: Kuks – das ostböhmische Barockwunder. Náchod 2005 Jindřich Kolda: Kuks – Granátové jablko. Kuks 2015. Weblinks www.hospital-kuks.cz (englisch)
Szpital w Kuksie

Szpital w Kuksie – zabytkowy szpital w miejscowości Kuks (Republika Czeska). Unikalny kompleks barokowych łaźni, szpitala z dekoracją rzeźbiarską autorstwa czołowego rzeźbiarza baroku M.B. Brauna, wybudowany na zlecenie Franza Antona von Sporck (1662–1738), żonatego z Franciszką von Swéerts zu Reist (1667–1726). Jest to rzadki przykład zespołu urbanistyczno-krajobrazowego świadczący o zaawansowanym poziomie artystycznym okresu późnego baroku. Budowę szpitala i kościoła od 1707 prowadził Pietro Antonio Netolla według projektu Giovanniego Battisty Alliprandiego, przy udziale głównego kamieniarza Giovanniego Pietro della Torre. Kompleks uzupełnia kilka licznych zestawów rzeźb z pracowni M. B. Brauna. W skład kompleksu wchodzą m.in.: zespół budynków szpitalnych i kościół szpitalny pw. Świętej Trójcy, dekoracja rzeźbiarska fasady kościoła dzwonnica ogród z ogrodzeniem tarasy z klatką schodową do kościoła budynek gospodarczy domek ogrodowy grupy posągów. Około 2 km na zachód od miasta Kuks znajduje się zabytkowy zespół rzeźb Betlejem, będący częścią kompleksu rezydencyjno-uzdrowiskowego. Zobacz też Pałac w Kuksie Przypisy
Дева Мария пред Тин (църква)

„Дева Мария пред Тин“ (на чешки: Chrám Panny Marie před Týnem) или само „Тин“ е сред забележителностите на Стария град на Прага и главната църква за тази част на града от 14 век насам. Намира се в непосредствена близост до Староместкия площад. Има 2 кули близнаци (с височина 80 м), декорирани с по 4 по-малки. История През 11 век на това място има романска църква, но през 1256 г. на нейното място е построена нова ранноготическа църква – на Дева Мария пред Тин. Строежът на днешната църква носеща същото име започва през 14 век в късноготически стил, вдъхновен от работата на архитектите Матиас от Ара и Петер Парлер (работили по „Св. Вит“). В началото на 15 век храмът е почти завършен – липсват само кулите, фронтона и части от покривната конструкция. Тогава за кратко църквата е стопанисвана от хуситите. Покривът е завършен през 1450-те години, докато фронтонът и северната кула са завършени малко след това по време на царуването на Иржи от Подебрад. Негова скулптура е поставена на фронтона под голям златен бокал, символ на хуситите. Южната кула е завършена през 1511 г. от Матей Рейсек. През 1626 г., след войните, скулптурата на Иржи от Подебрад заедно с бокала са премахнати и заменени със скулптура на Мадона, чийто ореол е направен от материала, използван за бокала. През 1679 г. в църквата избухва пожар, причинен от светкавица, при който е унищожен покривът. По-късно той е заменен с нов в бароков стил. Външни препратки Уебсайт на римокатолическата енория „Дева Мария пред Тин“ Архив на оригинала от 2008-02-29 в Wayback Machine.
Chiesa di Santa Maria di Týn

La chiesa di Santa Maria di Týn (in ceco Kostel Panny Marie před Týnem), detta anche semplicemente Týnský Chrám ("Tempio di Týn"), è una chiesa imponente di Praga che domina la piazza della Città Vecchia ed è il secondo santuario praghese dopo la cattedrale di San Vito. Storia La chiesa venne iniziata a costruire nel 1365, in stile gotico, e fu terminata nel 1511 con la finalizzazione della torre sud. Ben presto divenne il centro del riformismo boemo. Infatti già dai primi del Quattrocento, e fino al 1620, fu la principale chiesa hussita della città. Il re Giorgio di Podebrady, che si recava in questa chiesa per ricevere la comunione utraquista, fece collocare sulla facciata un calice d'oro. Il calice, successivamente alla battaglia della Montagna Bianca, venne fuso ed usato per la statua della Madonna che oggi orna la chiesa. All'interno della chiesa si trova, inoltre, la tomba dell'astronomo di Rodolfo II, Tycho Brahe. Descrizione Nonostante la chiesa costituisca uno dei principali punti di riferimento di Staré Město, è pressoché impossibile apprezzarla se non da una considerevole distanza, perché è racchiusa dalle case circostanti, alcune delle quali sono state costruite proprio a ridosso delle mura. La torre nord è più snella della torre sud, dove ci sono cinque scudi sopra la grande finestra: lo scudo della Città Vecchia, dei Pernstejn, di Ladislao II, di Svamberg e della Croazia. L'interno, un tempo in stile gotico, venne restaurato in stile barocco dopo l'incendio del 1679. Ora, l'alta e stretta navata è di un bianco abbagliante e, al livello del suolo, è disseminata di pale d'altare barocche in nero e oro. Il portale nord della chiesa è ornato con scene della passione di Cristo, opera del laboratorio di Peter Parler; questo famoso portone fu per anni l'entrata principale alla chiesa. Uno degli altari della chiesa è sormontato da una pala, opera del Maestro dell'Altare di Litoměřice. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di Santa Maria di Týn Collegamenti esterni (CS) Sito ufficiale, su tyn.cz. (EN) Chiesa di Santa Maria di Týn, in GCatholic.org. Chiesa di Santa Maria di Týn, su archINFORM. (EN) Chiesa di Santa Maria di Týn, su Structurae.
Týnkerk

De Týnkerk (Tsjechisch: Týnský chrám, voluit Kostel Matky Boží před Týnem) is een 14e-eeuwse kerk in de Tsjechische hoofdstad Praag. De kerk, met twee tachtig meter hoge torens, is gevestigd aan het Oudestadsplein in het centrum van de Oude Stad. In de 11e eeuw stond er op de plaats van de huidige Týnkerk een romaanse kerk, die in 1256 werd vervangen door een vroeggotische kerk. De bouw van de huidige kerk begon in de 14e eeuw in laatgotische stijl. Aan het begin van de 15e eeuw was de bouw bijna gereed, alleen de torens, het frontaal en het dak ontbraken nog. Rond 1450 was het dak van de kerk gereed, enige tijd later waren ook het frontaal en de noordelijke toren gebouwd. Op het frontaal werd een standbeeld van de toenmalige heerser, George van Podiebrad, aangebracht. De zuidelijke toren werd pas in 1511 opgeleverd. In 1626 werd het standbeeld van George van Podiebrad verwijderd en vervangen door een beeld van een madonna. In 1679 werd de kerk getroffen door een grote brand. Een groot deel van de voorgevel werd later gerestaureerd. De beroemde Deense astronoom Tycho Brahe heeft in de Týnkerk zijn laatste rustplaats gevonden.
Тынский храм

Национальный памятник культуры Чешской Республики (регистрационный номер 103 NP от 1962) Храм Девы Марии перед Тыном (чеш. Kostel Panny Marie před Týnem — Týnský chrám) — доминанта Староместской площади Праги, главный приходской храм района Старе-Место. Строительство храма началось приблизительно в 1350 году, а окончательно завершилось в 1511 году. В начале XV века Тынский храм стал не только духовным центром Старого Города, но также и главным гуситским костёлом Праги. В 1621 году храм перешёл к иезуитам. В это время у главной статуи была изъята золотая чаша, символ Реформации, и надпись «Правда побеждает». В основании храма — романские и раннеготические фундаменты. Ещё в XI веке здесь стоял небольшой романский костёл. В XIII веке вместо него была поставлена готическая постройка. В XIV веке было начато строительство храма вновь. Он стал главным храмом Старе-Места. Авторство приписывается Матьё Аррасскому и более молодому Петру Парлеру. Стиль Парлера наглядно виден в кружевах окон главного нефа и западном окне. Готическая архитектура идеально гармонирует с отделкой, которая появилась в последующих веках. Значительная часть интерьера оформлена в стиле барокко. Алтарь в стиле барокко был выполнен в 1649 году художником Карелом Шкретой. В храме похоронен астроном Тихо Браге. Примечания Литература Pavel Vlček a kol. Kostel P. Marie před Týnem // Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov (чеш.). — Praha: Academia, 1996. — Vol. 1. — S. 100—109. — 639 S. — (Umělecké památky Prahy). — ISBN 80-200-0563-3.