NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Evangelický hřbitov ve Strašnicích

Evangelický hřbitov ve Strašnicích, též Německý evangelický hřbitov, či jen Strašnický hřbitov, se nachází v Praze 10-Strašnicích na Vinohradské ulici. Od roku 2002 je strašnický hřbitov kulturní památkou. Dějiny Hřbitov byl zřízen nejspíše v roce 1795. Během své existence sloužil převážně německým evangelíkům. Uzavření Přestal se používat po roce 1945, oficiálně byl uzavřen se souhlasem Státního úřadu pro věci církevní v roce 1950 usnesením ONV Praha 10. Na hřbitově bylo zakázáno pohřbívání a ukládání uren a měl být po uplynutí deseti let od posledního pohřbu, tj. 7. února 1956, zrušen. Hřbitovní kaple byla od roku 1955 dána do užívání Československé církvi husitské, která v ní zřídila kolumbárium. V roce 1958 bylo rozhodnuto, že dojde k likvidaci hřbitova a pozemek bude využit pro rekreační a sportovní účely. Ač byl hřbitov oficiálně uzavřen, neoficiálně docházelo k ukládání uren i mezi lety 1948 a 1993. K likvidaci hřbitova nakonec nedošlo. V roce 1998 bylo na hřbitově napočítáno 598 hrobů a 54 hrobek. Nejstarší dochovaný náhrobek, na němž je čitelné datum, pochází z roku 1828. Rozhodování o budoucnosti objektu V roce 2000 bylo zamýšleno, že hřbitov bude z velké části zbořen a stane se pohřebištěm vojáků Wehrmachtu, kteří padli ke konci druhé světové války. Uvažovalo se o přemístění ostatků německých vojáků padlých v Praze i v jiných částech tehdejšího protektorátu, zejména v severních Čechách. Tento projekt však nebyl z finančních důvodů a pravděpodobně také z důvodu odporu některých památkářů a části veřejnosti na tomto místě realizován. Poté byl v roce 2002 hřbitov prohlášen kulturní památkou. Současnost V říjnu 2015 byl hřbitov znovu otevřen po rekonstrukci, kterou financoval Pohřební ústav hlavního města Prahy. Je určen pouze k ukládání a rozptylu zpopelněných ostatků. V jedné z opuštěných hrobek na tomto hřbitově také bydlel milenecký pár bezdomovců, jejichž příběh je zachycen v dokumentu Láska v hrobě (Česko 2012, režie David Vondráček). Evangelický hřbitov ve Strašnicích spravuje příspěvková organizace Hřbitovy a pohřební služby hl. m. Prahy, Hřbitovní správa Strašnice. Pohřbené osobnosti Na na hřbitově jsou pohřbené některé významné osobnosti: Oscar Dolch – železniční konstruktér Moritz Gröbe – železniční stavitel a podnikatel Angelo Neumann – ředitel Nového německého divadla v Praze Wilhelm Elsner – opevní pěvec-tenorista Julius Morman – hudební skladatel Ludwig Grünberger – hudební skladatel Johanna Katharina Butzkow, hraběnka von Török, známá jako Johanna Buska – herečka, manželka Angelo Neumanna Hugo Rex – lékař Carl Umrath – průmyslník a další. Reference Související články Seznam protestantských hřbitovů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu evangelický hřbitov ve Strašnicích na Wikimedia Commons Evangelický hřbitov ve Strašnicích - na Web Archive
Evangelical Cemetery (Strašnice)

Evangelical Cemetery (Czech: Evangelický hřbitov) is a former cemetery that was used mainly by German Protestants in Prague from 1795 to the end of the Second World War. History The cemetery is thought to have been started around 1795 although the oldest legible gravestone dates from 1828. The cemetery was officially closed in 1950, but it had been effectively closed since 1945. In 1955 the chapel at the cemetery was given to the Czech Hussite Church. Three years later there was a failed plan to re-use the ground for sports and for public recreation. In 1998 there were over 600 tombs. In 2000 it was announced that soldiers of the German Wehrmacht were to be re-buried here from an existing common grave. Notable burials The opera singer Wilhelm Elsner, the railway engineer August Gröbe, the composer Ludwig Grünberger and Dr. Hugo Rex are buried here. References
Cmentarz ewangelicki na Strasznicach

Cmentarz ewangelicki na Strasznicach w Pradze, (czes. Evangelický hřbitov ve Strašnicích) - cmentarz położony w stolicy Czech w dzielnicy Praha 10, w rejonie Strašnice przy ulicy Vinohradskiej 161. Od 2002 cmentarz stanowi chroniony obiekt zabytkowy w Republice Czeskiej o numerze 52164/1-2323. Historia Powstał w 1795 roku jako miejsce pochówku niemieckich protestantów. Najstarszy zachowany nagrobek pochodzi z roku 1828. Ostatnie prace dotyczące przekomponowania układu cmentarza dokonano w 1912 według projektu zaprojektowany przez architekta Adolfa Foehra. Cmentarz przestał być używany po 1945, ale oficjalnie nekropolię zamknięto w 1950 roku na podstawie decyzji Państwowej Agencji do Spraw Wyznań (Státní úřad pro věci církevní). Nieoficjalnie pochówków dokonywano do rozpadu Czechosłowacji (dokładnie do 1993). Od 1955 kaplicę cmentarną przekazano w użytkowanie Czechosłowackiego Kościoła Husyckiego, który użytkował tutejsze kolumbarium. Władze komunistyczne planowały jego likwidację w dziesięć lat po ostatnim oficjalnym pochówku, tj. w roku 1956, jednak już w 1958 plany te uległy zmianie. Postanowiono wówczas, aby teren nekropolii splantować i przeznaczyć na cele rekreacyjno-sportowe. Tego projektu nigdy nie zrealizowano, a ostatecznie cmentarz wpisano do rejestru zabytków. W 1998 przeprowadzono inwentaryzację, dzięki której ustalono, że na cmentarzu znajduje się 598 grobów i 54 grobowce. W 2000 postanowiono, że na cmentarz zostaną ekshumowani żołnierze Wehrmachtu, których obecne miejsca pochówku są rozproszone, jednak z przyczyn finansowych również ten projekt nie doczekał się realizacji. Od 2007 prowadzone są prace konserwatorskie i rewaloryzacyjne, których pierwszy etap zakończono w listopadzie 2015. Obecnie rozważa się przywrócenie funkcji grzebalnej dla pochówków urnowych, których forma nie będzie kolidowała z zabytkową rolą tego miejsca. Znane osoby pochowane na cmentarzu Ludwig Grünberger - kompozytor; Angelo Neumann - dyrektor Teatru Nowego; Hugo Rex - profesor medycyny. Przypisy Linki zewnętrzne Německý evangelický hřbitov Strašnice, Sdružení historických sídel Čech, Moravy a Slezska Cmentarz ewangelicki na Strasznicach. ehs.wz.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-02-09)]. (cz.)
Jüdischer Friedhof (Brünn)

Der Jüdische Friedhof in der mährischen Hauptstadt Brünn (tschechisch Brno) in Tschechien wurde 1852 angelegt und später mehrmals erweitert. Der jüdische Friedhof in der Nezamyslova-Straße 27 im Stadtteil Židenice ist seit 1988 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte Der etwa drei Hektar große jüdische Friedhof ist mit seinen circa 9.000 Grabmälern der größte in Südmähren. Ein Teil der wesentlich älteren Grabsteine stammt von aufgelösten jüdischen Friedhöfen der Region. Im Jahr 1950 wurde ein Denkmal für die Holocaustopfer errichtet. Trauerhalle Bestattete Persönlichkeiten Baruch Placzek, Rabbiner Richard Feder, Rabbiner Julius von Gomperz, Industrieller und Politiker Hieronymus Lorm, Schriftsteller Hugo Haas, Schauspieler Siehe auch Löwenstamm & Spitz Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Ausgabe). Weblinks Der jüdische Friedhof – Website der Jüdischen Gemeinde Brünn (tschechisch) Geschichte der jüdischen Gemeinde Brünn Einzelnachweise
Cmentarz żydowski w Brnie

Cmentarz żydowski w Brnie-Židenicach – jest największym i jednym z najlepiej zachowanych cmentarzy żydowskich na Morawach. Jego historia sięga 1852 roku, kiedy to gmina żydowska zakupiła teren pod przyszły cmentarz. W tym samym roku był on już gotowy dla pochówków. W 1900 roku postawiono neoromański dom przedpogrzebowy. Na cmentarzu znajduje się 9000 macew, wśród pochowanych jest znany aktor Hugo Haas. Cmentarz jest chronionym zabytkiem kultury Przypisy Linki zewnętrzne Skrypt łaciński na cmentarzu żydowskim w Brnie. hroby.designpositive.sk. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-09-16)].
Židovský hřbitov v Hošticích

Židovský hřbitov v Hošticích u Volyně se nachází asi 1 kilometr severozápadně od obce, na kraji lesa na západním úbočí vrchu Kalný. Hřbitov byl založen ve 2. čtvrtině 18. století. Má rozlohu 543 m2. Nejstarší čitelný náhrobek je datován rokem 1735. Pohřby se zde konaly do konce 19. století, dochováno je 50 náhrobků. Hoštická židovská komunita přestala existovat v roce 1899 podle zákona z roku 1890. Reference Související články Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek Jihočeského kraje Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Hošticích na Wikimedia Commons Hřbitov na www.holocaust.cz
Jüdischer Friedhof (Hoštice u Volyně)

Der Jüdische Friedhof in Hoštice u Volyně (deutsch Hostitz), einer tschechischen Gemeinde im Okres Strakonice der Südböhmischen Region, wurde in der ersten Hälfte des 18. Jahrhunderts angelegt. Der jüdische Friedhof, einen Kilometer nordwestlich des Dorfes am Waldrand, ist seit 1988 ein geschütztes Kulturdenkmal. Auf dem 543 Quadratmeter großen Friedhof sind noch circa 50 Grabsteine (Mazewot) vorhanden. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 3: Ochtrup – Zwittau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08079-6 (Online-Version). Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Hoštice u Volyně bei Jewish Cemetery Project (englisch) Einzelnachweise
Cmentarz żydowski w Hošticach

Cmentarz żydowski w Hošticach – cmentarz judaistyczny w miejscowości Hoštice, w Czechach, w kraju południowoczeskim. Powstał w I połowie XVIII wieku jako miejsce pochówku Żydów z pobliskiego miasta Volyně. Znajduje się około kilometra od wsi, na skraju lasu. Najstarszy nagrobek pochodzi z 1735 roku. Pochówków zaprzestano na nim w końcu XIX wieku. Do naszych czasów zachowało się 50 macew.
Židovský hřbitov ve Strakonicích

Strakonický židovský hřbitov se nachází 1,5 km jihozápadně od Strakonického hradu, jižně od silnice do Pracejovic vedle kasáren. Má rozlohu 2685 m2. Nachází se zde řada barokních a klasicistních náhrobků. Hřbitov má i speciální dětské oddělení a při jeho kraji je umístěna márnice. Spravuje je Židovská náboženská obec v Praze. Historie Hřbitov byl založen v roce 1696. Nejstarší dochované náhrobky pocházejí z první poloviny 18. století, přičemž nejstarší čitelný náhrobek pochází z roku 1736. Poslední pohřeb se zde konal v 60. letech 20. století. Hřbitov byl po druhé světové válce opraven a v 90. letech 20. století i s márnicí kompletně rekonstruován. Strakonická židovská komunita, která se datuje z doby před rokem 1482, přestala existovat v roce 1940. Reference Související články Strakonice Synagoga ve Strakonicích Židé v Česku Seznam židovských hřbitovů v Česku Seznam židovských památek Jihočeského kraje Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu židovský hřbitov ve Strakonicích na Wikimedia Commons Galerie
Jüdischer Friedhof (Strakonice)

Der Jüdische Friedhof in Strakonice (deutsch Strakonitz), einer Stadt in der Region Jihočeský kraj (Südböhmische Region) in Tschechien, wurde um 1700 westlich der Stadt angelegt. Der jüdische Friedhof ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Der älteste Grabstein trägt die Jahreszahl 1736. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 3: Ochtrup – Zwittau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08079-6 (Online-Ausgabe). Josef Havrda: Geschichte der Juden in Strakonice. In: Hugo Gold, Die Juden und Judengemeinden Böhmens in Vergangenheit und Gegenwart. Jüdischer Buch- und Kunstverlag, Brünn und Prag 1934, S. 613–615 (Online) bei der Landesbibliothek Oberösterreich (tschechisch). Weblinks Stadt Strakonice The History of the Jews in Strakonice
Cmentarz żydowski w Strakonicach

Cmentarz żydowski w Strakonicach – powstał na początku XVIII wieku, najstarsza zachowana macewa pochodzi z 1736 roku. Cmentarz położony jest około 2 km na południowy zachód od centrum Strakonic. Był wykorzystywany do 1967 roku. Zachowane nagrobki reprezentują styl barokowy bądź klasycystyczny.
Cvilín (rozhledna)

Rozhledna Cvilín (též Lichtenštejnova rozhledna) stojí na severním svahu Předního Cvilínského kopce (441 m n. m.; též Hradisko, lidově Cvilín, též Slezský svatý kopeček, německy Burgberg, latinsky Monte Cviliensi) jihovýchodně od Krnova, nedaleko osady Mariánské Pole. Přední a Zadní Cvilínský kopec náležejí ke geomorfologickému podcelku Brantická vrchovina v Nízkém Jeseníku. Pata rozhledny je v nadmořské výšce 436 metrů. Historie rozhledny Výstavba rozhledny proběhla v letech 1902–1903 podle plánů Ernsta Latzela pro Moravskoslezský sudetský horský spolek (MSSGV) za vydatné finanční podpory knížete Lichtenštejna. K otevření došlo 11. června 1903. Původní stavba byla vysoká 35 metrů, neboť měla na vrcholu ještě věžičku, která byla odstraněna při poválečných opravách. Na rozhledně byly svého času umístěny i televizní a rozhlasové antény. Jde o kamennou válcovou věž o výšce 29 metrů s jediným nezastřešeným vyhlídkovým ochozem na vrcholu, na který vede 144 schodů. V srpnu 2011 obsadil Cvilín druhé místo v anketě iDNES.cz o nejhezčí rozhlednu České republiky. Přístup Autem k poutnímu baroknímu kostelu Panny Marie Sedmibolestné a Povýšení svatého Kříže na Cvilíně, kde lze zaparkovat. Odtud pěšky po zelené turistické značce. Též z Krnova po červené TZ ke kostelu (po 219 kamenných schodech) a dále po zelené. Rozhledna je přístupná od května do října od 10.00 do 18.00 hodin. Výhled Z rozhledny lze spatřit centrum Krnova, Petrův rybník, rozhlednu Hanse Kudlicha u Úvalna, zříceninu hradu Šelenburk, Beskydy či Jeseníky s horou Praděd. Nakouknout můžete i do Polska na ves Bliszczyce. Nejvyšší vrstevnice Středoevropské nížiny Nejvyšším bodem geomorfologického celku Opavská pahorkatina / Płaskowyż Głubczycki (a zároveň oblasti/podsoustavy Slezská nížina, subprovincie/soustavy Středopolské nížiny a provincie Středoevropská nížina) vrstevnice s nadmořskou výškou 340 metrů jihovýchodně od vrchu Hradisko/Přední Cvilínský kopec. Vrch Hradisko/Přední Cvilínský kopec má nadmořskou výšku 441 metrů a nachází se 2,5 kilometru jihovýchodně od města Krnov v okrese Bruntál. Nejvyšší horou Opavské pahorkatiny je nedaleká Plechowa Góra s nadmořskou výškou 328 metrů ležící mezi vesnicemi Boboluszki a Branice. Pod kopcem se v ulici V Osadě trojmezí geomorfologických celků Opavská pahorkatina, Nízký Jeseník a Zlatohorská vrchovina. Odkazy Reference Literatura Cvilín: Nejromantičtější místo v kraji. Krnov: Město Krnov, 2020. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cvilín na Wikimedia Commons
Liechtensteinwarte

Die Liechtensteinwarte (tschechisch Liechtenštejnská rozhledna na Cvilíně) auf der Burg Cvilín ist ein Aussichtsturm südöstlich von Jägerndorf (Krnov) in der Nähe der Siedlung Marienské Pole (Marienfeld). Der Burgberg gehört zur geomorphologischen Untereinheit Bransdorfer Bergland (Brantická vrchovina) des Niederen Gesenkes. Unterhalb des Berges befinden sich drei geomorphologische Einheiten: das Leobschützer Lösshügelland (polnisch Płaskowyż Głubczycki, die Opavska Pahorkatina), das Niedere Gesenke und das Zuckmanteler Bergland. Geschichte des Aussichtsturms Der Bau des Aussichtsturms wurde in den Jahren 1902–1903 nach Entwurf des Baumeisters Ernst Latzel für den Mährisch-Schlesischen Sudetengebirgsverein (MSSGV) mit finanzieller Unterstützung des Prinzen von Liechtenstein errichtet. Die Eröffnung war am 11. Juni 1903. Das ursprüngliche Gebäude war 35 Meter hoch, da es einen Aufsatz hatte, der während der Nachkriegsreparaturen entfernt wurde. Aussicht Vom Aussichtsturm aus überblickt man Jägerndorf. Weiter sind die Hans-Kudlich-Warte auf dem Wachberg bei Lobenstein, die Eulenburg, im Osten die Beskiden mit dem Radhoscht, dem Smrk-Berg und dem Kahlberg, und im Westen das Hohe Gesenke mit dem Altvater erkennbar. Jenseits der polnischen Grenze ist das Dorf Bleischwitz (Bliszczyce) zu sehen. Weblinks Webseite der Stadt
Cvilín

Cvilín, Cvilín u Krnova (dawniej Czewelin, niem. Burgberg bei Jägerndorf, pol. Cwilin) – wzgórze (441 m n.p.m.) położone w paśmie Niskiego Jesionika (czes. Nízký Jeseník), na południowo-wschodnim skraju Karniowa (czes. Krnov). Charakterystyka Posiada dwa szczyty – Tylny Cwiliński Kopiec (423 m n.p.m.) (czes. Zadní Cvilínský kopec, Šelenburk lub Šelemburk, niem. Schellenberg) z ruinami zamku Cwilin (nazywano także Szelenburk, Szelemburk albo Lobensztejn, czes. Šelenburk, Šelemburk, Lobenštejn; niem. Schellenburg albo Lobenstein) oraz Przedni Cwiliński Kopiec (nazywano także Grodzisko, czes. Přední Cvilínský kopec (441 m n.p.m.), także Hradisko), ludowie Cvilín, vrch Cvilín, pol. Wierch Cwilin, niem. Burgberg). Na tym drugim znajduje się pielgrzymkowy kościół barokowy św. Krzyża i Matki Boskiej Bolesnej oraz kamienna wieża widokowa na wysokości 420 m n.p.m., wybudowana przez Morawsko-Śląskie Sudeckie Towarzystwo Górskie (niem. Mährisch-Schlesischer Sudetengebirgsverein (MSSGV)) w 1903, oddalona o około 400 m na północny wschód od szczytu. Warstwica 340 m n.p.m. na południowy wschód od szczytu jest najwyższą warstwicą Płaskowyżu Głubczyckiego. Wieża widokowa Liechtensteinwarte Komitet budowy wieży założono w 1899, a jego szefem został Johann Kienel, prezes miejskich lasów, skarbnik sekcji MSSGV w Karniowie i radca miejski. W zorganizowanej zbiórce pieniędzy zebrano 10 000 koron, w tym 2000 przekazał książę Johann II Liechtenstein. Projektantem wieży został Ernst Latzel i on też kierował budową. Trwała ona rok i w 1903 nastąpiło uroczyste otwarcie. Wieża otrzymała imię Liechtensteinwarte, ku czci jednego z największych darczyńców MSSGV. Od postawy liczyła 25 metrów. Kształtem przypominała kamienną, walcowatą wieżę zamkową z platformą widokową. Z platformy wychodziła jeszcze mała wieżyczka boczna o wysokości 5 metrów, umożliwiająca 2 osobom podziwianie szerszej panoramy okolicy. Koszt budowy wyniósł 11 300 koron. Wieża została uszkodzona podczas II wojny światowej i przeprowadzane później remonty zubożyły jej sylwetkę – m.in. obniżono boczną wieżyczkę. Na szczęście uniknęła zniszczenia, ale w latach 60. XX wieku została zamknięta dla turystów i umieszczono na niej anteny nadawcze. Zdjęto je dopiero niedawno i poddano ją całkowitej rekonstrukcji. Jest wpisana do rejestru zabytków. Przypisy Bibliografia Rozhledna Cvilín (Turistická mapa) 1:4000 (czes.) Bruntálsko, Krnovsko, Osoblažsko, turistická mapa 1:50 000, vyd. SHOCart, 2008, ISBN 978-80-7224-368-6 (czes.) MarcinM. Dziedzic MarcinM., Morawsko-Śląskie Sudeckie Towarzystwo Górskie 1881-1945, Wrocław: Wrocławskie Towarzystwo Naukowe. Wydawnictwo, 2006, ISBN 83-7374-041-4, ISBN 978-83-7374-041-9, OCLC 76339523 . Linki zewnętrzne Wieża widokowa Cvilín (Liechtensteinova wieża widokowa). infokrnov.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-02-09)]. Kościół pielgrzymkowy Matki Bożej Bolesnej na Cvilínie Hrad Cvilín
Milešovka (rozhledna)

Rozhledna Milešovka se nachází na vrcholu Milešovky v Českém středohoří v nadmořské výšce 837 m. Nachází se v katastru vesnice Milešov (části obce Velemín) v okrese Litoměřice v Ústeckém kraji. Rozhledna byla spolu meteorologickou observatoří postavena v roce 1904. Kamennou rozhlednu tvoří 18 m vysoká věž, která má ve výšce 10 m vyhlídkový ochoz. Historie rozhledny První kamennou rozhlednu na Milešovce, vysokou 4 metry, nechal postavit Anton Weber z Velemína, který zde provozoval od roku 1820 hospodu. Stalo se tak někdy ve 40. letech 19. století. Po jejím zániku byla na jejím místě v roce 1903 zahájena stavba rozhledny nové. K akci dal podnět komerční rada Reginald Czermack, člen předsednictva Horského spolku v Teplicích. Podle původní pamětní desky umístěné ve věži ji projektoval architekt Edmund Hoke, realizaci provedli stavitelé Knobloch a Pech. Věž rozhledny je postavena ze znělce těženého přímo na vrcholu hory a byla dokončena v roce 1904. Pro veřejnost byla otevřená do roku 1939 a opětovně od roku 1998. Přístup Milešovka je přístupná po celý rok a k rozhledně je možné vystoupat jednou ze značených cest: po modré turistické značce z Velemína přes rozcestí Nad Velemínem. po žluté turistické značce ze sedla Paškapole na rozcestí Nad Velemínem a dále po modré turistické značce na vrchol. po červené turistické značce z Bílky na rozcestí Nad Bílkou a dále po modré turistické značce na vrchol. po modré turistické značce z Černčic přes rozcestí Nad Bílkou a Milešovka-rozcestí. po červené turistické značce z Milešova na rozcestí Milešovka-rozcestí a dále po modré turistické značce na vrchol. Výhled Z rozhledny je kruhový výhled na vrcholy Českého středohoří – Kletečnou, Lovoš, Ostrý, Milešovský Kloc i dále na Krušné hory a do Polabské nížiny. Odkazy Reference Literatura MÜLLER, Miloslav; ZACHAROV, Petr; BLIŽŇÁK, Vojtěch; PEŠICE, Petr. Meteorologická observatoř Milešovka. 1. vyd. [s.l.]: Středisko společných činností AV ČR, v. v. i., Nakladatelství Academia, 2026. 28 s. (Věda kolem nás. Co to je...; sv. 142). Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Milešovka na Wikimedia Commons Oficiální stránky obce Velemín Rozhledna Milešovka na hrady.cz
Burg Veveří

Burg Veveří (deutsch Burg Eichhorn) ist eine Burg in Südmähren, Tschechien. Sie liegt auf dem Gebiet der Großstadt Brünn (tschechisch Brno), 12 km nordwestlich vom Stadtkern am Brünner Stausee. Sage Nach einer Überlieferung verirrte der Brünner Fürst Konrad aus dem Geschlecht der Přemysliden sich um das Jahr 1059 bei der Jagd während eines Gewitters. Er betete und versprach, eine Kapelle und eine Burg zu bauen, wenn er gesund davonkäme. Daraufhin fand er die Hütte eines armen Köhlers, in der er übernachten konnte. Der Fürst entlohnte den Köhler und ließ an der Stelle seiner Errettung eine Burg sowie eine Kapelle bauen. Während er bei einem Spaziergang unter der Burg überlegte, wie er sie nennen sollte, warf ein Eichhörnchen einen Zapfen auf den Kopf des Fürsten, woraufhin er auf die Idee kam, die Burg Veveři (veverka – „Eichhörnchen“) zu nennen. Geschichte In ihrer zum guten Teil erhaltenen Form stammt die Burg mit ihren Befestigungen durch Schanzen, Graben und Bastionen aus der Mitte des 13. Jahrhunderts. Sie wurde als böhmische Königsburg errichtet. Der Palas hat einen Gratturm. Die frühgotische Burgkapelle Jungfrau Maria steht abseits am Gelände der ehemaligen Vorburg. Das Bild der Madonna von Veveří aus dem 14. Jahrhundert ist im Diözesanmuseum Brünn zu sehen. 1802 kaufte der Textilfabrikant Wilhelm von Mundy die Burg mit der zugehörigen Herrschaft und dem Gut Ritschans auf. Johann von Mundy und seine Frau nahmen ihren Sitz auf der Burg. Ihr Sohn Jaromír von Mundy wurde auf Eichhorn geboren. Später wurde es die Sommerresidenz von Prinz Gustav von Wasa-Holstein-Gottorp, dessen Tochter, die spätere Königin Carola von Sachsen hier Kindheitsjahre verbrachte. Im Jahr 1896 ging die Burg in den Besitz des englischen Adligen Maurice Arnold de Forest über. Sein Jugendfreund, der spätere britische Premierminister Winston Churchill, besuchte die Burg Veveří insgesamt dreimal. Im Jahr 1908 verbrachten Churchill, damals Handelsminister, und seine Gattin Clementine einen Teil ihrer Hochzeitsreise auf der Burg. Die Burg befindet sich seit 1925 im (damals tschechoslowakischen) Staatsbesitz und wird derzeit aufwändig renoviert. Von 1942 bis 1945 diente sie den deutschen Truppen als Wehrmachts- und SS-Lazarett. Bilder Literatur Jiří Procházka: Castle Veveri – Eichorn. Band 1. ITEM, Brno 2005, ISBN 80-902297-7-8 (2., erweiterte, verbesserte und aktualisierte Ausgabe. ebenda 2011, ISBN 978-80-903476-1-8). Weblinks Webpräsenz des Burgmuseums (tschechisch) Einzelnachweise