NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ческе-Будеёвице (аэропорт)

Ческе-Будеёвице (чеш. Letiště České Budějovice) — международный аэропорт чешского города Ческе-Будеёвице. Аэропорт принадлежит Южночешскому краю и находится в управлении компании Jihočeské letiště České Budějovice a.s. Аэропорт способен принимать самолёты типа «Боинг 737» и «Airbus A320». История В 1932 году на территории деревни Плана было начато строительство аэродрома для нужд аэроклуба Ческе-Будеёвице и Чехословацких ВВС. Торжественное открытие состоялось 27 июня 1937 года. Во время нацистской оккупации аэродром служил резервной и тренировочной базой для Люфтваффе. Кроме того, самолёты Fieseler Fi 156 Storch и Focke-Wulf Fw 190 Würger собирались и ремонтировались на территории аэродрома. На территории аэродрома было около 2500 человек воздушного и наземного персонала, противоздушной обороны и истребители, которые были переброшены 14 апреля 1945 года к северу от Вены. После освобождения аэродром стал снова использоваться чехословацкой армией. С 22 сентября 1945 года здесь дислоцировалась 312-я чехословацкая истребительная эскадрилья Королевских ВВС, которая 28 октября 1945 года стала основой вновь созданной 2-й авиационной дивизии. В 1948 году на аэродроме происходило обучение военных лётчиков для возникшего Государства Израиль. Среди них был и Эзер Вейцман, будущий президент страны. В период с 1950 по 1952 год происходила модернизация аэродрома, после которой местный аэроклуб переместился на аэродром Госин (севернее от Ческе-Будеёвице). В период с 1952 по 31 декабря 1994 года на аэродроме действовал 1-й истребительный авиаполк «Зволенский». В день вторжения стран Варшавского договора чехословацкая армия предотвратила посадку советских самолётов на ВПП, после этого аэродром был занят советской армией с помощью танков. С середины 1990-х годов присутствие ВВС Чехии стало сокращаться и полностью свелось к минимуму к концу 2005 года. Современное состояние В период с декабря 2008 по июнь 2015 года на территории аэродрома проводился первый этап реконструкции и модернизации аэродрома с целью преобразования в международный аэропорт. Этап включал в себя ремонт диспетчерской вышки, административного здания, инженерных сетей, ремонт взлётно-посадочной полосы, который включал усиление и придание шероховатости её поверхности, в том числе добавление новых авиационных знаков, которые также будут использоваться для навигации обычных коммерческих самолётов. Кроме того, были построены внутрикампусные дороги и пункт охраны. Второй этап, начавшийся в 2017 году, включал в себя строительство терминала, расширение стоянки самолётов, других подъездных путей и стоянок для пассажиров, установку уличного освещения. Строительством терминала занималась компания Hochtief. В 2020 году город Ческе-Будеёвице продал свою долю в управляющей компании, и Южночешский край стал единственным владельцем аэропорта. Примечания Ссылки Официальный сайт
Чеські Будейовиці (аеропорт)

Аеропорт Чеські Будейовиці (чеськ. Letiště České Budějovice), (IATA: LKCS) — міжнародний аеропорт, розташований у селі Плана Чеськобудейовицького округу Південночеського краю, Чехія, за 6 км від центру міста Чеські Будейовиці. Обслуговує місто Чеські Будейовиці та інші населені пункти Південночеського краю. Авіакомпанії та напрямки Наступні авіакомпанії виконують регулярні регулярні та чартерні рейси до та з аеропорту Чеські Будейовиці: Посилання Офіційний сайт [Архівовано 28 квітня 2019 у Wayback Machine.] (чес.) Примітки
Úsobí (zámek)

Zámek Úsobí stojí na břehu Panského rybníka, téměř v centru městyse Úsobí, u silnice II/348 od Chyšky na Herálec. V těsné blízkosti zámku protéká Úsobský potok. Od roku 1958 je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o Úsobí pochází z roku 1307. Tehdy získali zdejší panství od Rožmberků pražští biskupové a arcibiskupové. Vlastnili ho až do roku 1436, kdy ho získali Trčkové z Lípy. Ti drželi Úsobí po nejdelší dobu, téměř 170 let (1436–1601). Podle některých pramenů byla v polovině 16. století na soutoku dvou potoků postavena jako první panské sídlo vodní tvrz. První zmínka o panském sídle v Úsobí, patrně tvrzi, však pochází až z roku 1622, kdy už panství dvě desítky let vlastnili Štubíkové z Königsteina. Ti ho prodali v roce 1628 a během dalších 100 let se zde vystřídalo několik majitelů, aniž by zanechali výraznější stopu. Ve 2. polovině 18. století byla tvrz přestavěna do podoby pozdně barokního zámku. Tehdy, v roce 1751, panství koupil František Jošt (Jodok), svobodný pán Göldin z Tiefenau, otec 15 dětí. Podle některých pramenů právě on provedl přestavbu panského sídla na pozdně barokní zámek. V r. 1757 nechal v severovýchodním křídle zámku postavit kapli Panny Marie Pomocné, sv. Floriána a sv. Donáta. Syn majitele však panství dovedl ke krachu, a tak ho v roce 1785 v dražbě koupil Martin Leopold Fučikovský z Grünhofu. Za něj prošlo Úsobí prudkým rozvojem. Okolo roku 1830 prošel zámek empírovou přestavbou. Ta se dotkla i zámecké kaple. V době empírových úprav došlo v přilehlém zámeckém parku k výstavbě oranžerie. Od roku 1903 vlastnili zámek manželé Ludvík a Jenny (Johanna) Wesselá, což byla dcera průmyslníka Emila Škody. Rodina Wesselých nakonec roku 1935 zámek prodala Robertu Stanglerovi, majiteli nedalekého zámku ve Věži. Stangler však zaplatil jen malou část kupní ceny. Většinu zaplatil Dr. Ing. Antonín Imlauf, který chtěl na zámku strávit důchod. Již od následujícího roku však byly vztahy obou mužů složité, protože Stangler neplnil své závazky a žádal Imlaufa o ústupky ze smlouvy a další půjčky. V roce 1947 Stangler zemřel, ale ještě než došlo k vypořádání dědictví, byl zámek v roce 1948 zestátněn. Poté sem byla z havlíčkobrodské nemocnice umístěna léčebna dlouhodobě nemocných. V následujících letech zámek chátral. V roce 1992 byl vrácen v restituci potomkům Roberta Stanglera. O rok později ho prodali firmě z Třebíče, která nedokázala realizovat své záměry a zkrachovala. Šest let pak zámek zůstal bez využití a otevřený vandalům. V roce 1999 jej v dražbě zakoupil současný majitel, který provedl jeho generální rekonstrukci. Zajímavosti Je zde umístěna Turistická známka No. 1989 – Zámek Úsobí. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Úsobí na Wikimedia Commons Oficiální stránky Zámek na hrady.cz Prohlídka zámku Úsobí, kudyznudy.cz
Kościół św. Marcina w Murze w Pradze

Kościół Świętego Marcina w Murze (czes. kostel sv. Martina ve zdi) – zabytkowy kościół w Pradze w dzielnicy Stare Miasto. Wzniesiony w I połowie XII wieku w stylu romańskim, na przełomie XIV i XV wieku przebudowany w stylu gotyckim. Zrekonstruowany w roku 1905 (wcześniej, za panowania cesarza Józefa II kościół przekształcono w warsztat). Tablica na ścianie kościoła upamiętnia rodzinę Brokoffów, słynnych czeskich rzeźbiarzy, której członkowie zostali pochowani na dawnym przykościelnym cmentarzu. Przypisy
Чешко висше техническо училище в Прага

Чешкото висше техническо училище (на чешки: České vysoké učení technické, съкр. ČVUT) в Прага е сред най-големите и най-старите висши училища в Чехия, а и в Централна Европа. История Строителният инженер Кристиян Йозеф Виленберг изпраща (1705) петиция до Леополд I, император на Свещената Римска империя и крал на Бохемия, с молба за разрешение да преподава „инженерно изкуство“. През 1707 г. новият император Йозеф I постановява Чешката общност да създаде техническо училище, но това не става почти цяло десетилетие. След нова петиция от Виленберг (1716) и натиск от тогавашния император Карл VI професурата му е открита с указ на Чешката общност от 9 ноември 1717 г. Учебните занятия в Чешката инженерна школа в Прага започват на 7 януари 1718 г. Броят на учещите достига 200 души към 1779 г. Наследник на Виленберг е Ян Фердинанд Шор. Школата е преобразувана в Кралско чешко техническо училище (Královské české stavovské technické učiliště) през 1806 г. по примера на „Екол политекник“ в Париж; неофициално е наричано „политехника“. Император Франц Йосиф го преименува на Политехнически институт (Polytechnický ústav) и утвърждава негов „Органичен устав“ (1863). По устава избираем ректор е негов представител, включва 4 факултета, чешкият е равнопоставен на немския като език на преподаване. Разногласията между немскоезичните и чешките преподаватели водят до разделянето му на 2 института (немски и чешки) през 1869 г. От 1879 г. е разрешено да се нарича висше техническо училище. Получава право да присъжда докторски степени по технически науки от 1901 г. Приема жени за обучение от 1902 г. Скоро след създаването (1918) на Чехословашката република училището получава днешното си име Чешко висше техническо училище, считано от 1 септември 1920 г. По онова време обединява 7 висши училища. Студентът Франтишер Кришик демонстрира модел (сред първите в света) на електрически автомобил Ян Звонишек, професор по теория и конструкция на парни турбини и двигатели, изобретява радиална парна турбина през 1912 г. Професор Владо Прелог е удостоен с Нобелова награда по химия през 1975 г. Структура Източници Външни препратки Официален сайт
Universidad Técnica Checa en Praga

La Universidad Técnica Checa en Praga (en checo: České vysoké učení technické v Praze, ČVUT) es una universidad pública ubicada en Praga, la capital de Chequia,​ con algunas sedes en Kladno y Děčín.​ Fundada como una escuela para ingenieros a principios del siglo XVIII por el emperador José I de Habsburgo (a solicitud de Christian Josef Willenberg, un experto en fortificaciones)​ es al día de hoy es una de las universidades civiles especializadas en tecnología más antiguas de Europa.​ En las clasificaciones académicas de referencia​ aparece en el lugar 403 del Ranking Mundial de Universidades elaborado por Quacquarelli Symonds,​ en el rango 801-900 del Ranking Académico de las Universidades del Mundo elaborado por la Universidad Jiao Tong de Shanghái​ y en el rango 1001-1200 en la clasificación del Times Higher Education del Reino Unido.​ A finales de 2024, la universidad ofrecía 227 programas académicos de los cuales 94 se impartían en una lengua extranjera (principalmente en inglés)​ y su tasa de admisión era del 52%. El 19.5% del alumnado era de origen extranjero y el 30.8% eran mujeres.​ Referencias
Tsjechische Technische Universiteit

De Tsjechische Technische Universiteit Praag (Tsjechisch: České vysoké učení technické v Praze, afkorting: ČVUT) is de oudste technische universiteit van Europa. Hij is gevestigd in de Tsjechische hoofdstad Praag. Geschiedenis In het jaar 1705 verzocht Christian Josef Willenberg keizer Leopold I om toestemming om de ingenieurswetenschappen te onderwijzen. Pas in 1717, toen keizer Jozef I aan de macht was, werd er ingestemd. Aan het begin gaf Willenberg les aan twaalf studenten in zijn huis, maar de opleiding groeide snel. In 1779 waren er 200 studenten. De opvolger van Willenberg was Jan Ferdinand Sochor, en zijn opvolger František Antonín Herget. In 1806 werd de school omgevormd tot het zogenaamde "Polytechnika" (technische school). Gerstner werd daarbij door de kort daarvoor in Parijs opgerichte École Polytechnique geïnspireerd. In eerste instantie werd het een deel van de Karelsuniversiteit, maar in 1815 werd het Polytechnika zelfstandig. In 1863 kreeg het Polytechnika de status van hogeschool en werd het opgedeeld in vier afdelingen: hoogbouw, water- en stratenbouw, machinebouw en technische chemie. Het onderwijs werd gegeven in zowel de Duitse als de Tsjechische taal. Dit leidde echter tot onenigheid, wat ervoor zorgde dat de instelling in 1869 werd opgedeeld in een Duitstalig en een Tsjechischtalig instituut. Het Tsjechische instituut vestigde zich in 1874 in een nieuw gebouw aan het Karelsplein (Karlovo náměstí). In 1875 werden beide instituten eigendom van de staat. Na de stichting van de Eerste Tsjechoslowaakse Republiek werd de school in 1920 weer samengevoegd. De nieuwe naam van de school werd "Tsjechische Technische Universiteit" (České vysoké učení technické). Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd de school gesloten door de Duitse bezetter. Tegenwoordig is de universiteit opgedeeld in een zevental faculteiten. Faculteiten Faculteit voor bouwkunde Faculteit voor machinebouw Faculteit voor elektrotechniek Faculteit voor nucleaire technologie en natuurtechnische wetenschappen Faculteit voor architectuur Faculteit voor transportwetenschappen Faculteit voor biomedische techniek
Politechnika Czeska w Pradze

Politechnika Czeska w Pradze (cz. České vysoké učení technické v Praze, ČVUT) – publiczna politechnika z siedzibą w Pradze założona w 1707 roku. Najstarsza cywilna uczelnia techniczna na świecie. Uczelnia kształci obecnie na 8 wydziałach. W 2009 r. studiowało na niej 23 363 osób (13 428 na studiach licencjackich, 5199 na studiach magisterskich, 2332 na studiach doktoranckich i 488 na uniwersytecie trzeciego wieku). Wydziały Wydział Inżynierii Lądowej Wydział Mechaniczny Wydział Elektrotechniczny Wydział Fizyki Jądrowej Wydział Architektury Wydział Transportu Wydział Inżynierii Biomedycznej Wydział Informatyki Absolwenci Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona uczelni (cz.)
Universitatea Tehnică Cehă din Praga

Universitatea Tehnică Cehă din Praga (în cehă České vysoké učení technické v Praze) este cea mai veche universitate tehnică civilă din Europa Centrală, înființată în anul 1707 de împăratul Iosif I al Sfântului Imperiu Roman. Pentru o vreme a funcționat în clădirea Clementinum. Biblioteca Universității Tehnice s-a aflat în Clementinum până în anul 2009.
Vodní nádrž Těrlicko

Těrlická přehrada je údolní nádrž vybudovaná v letech 1955 až 1964 za účelem zásobování dolů a Třineckých železáren provozní vodou. K jejím dalším účelům patří ochrana před povodněmi, nadlepšování průtoků ve Stonávce a v současné době především rekreace. V sedmdesátých letech byl v souvislosti se zajišťováním provozní vody pro Elektrárnu Dětmarovice vybudován přivaděč z Ropičanky. Při výstavbě došlo k zatopení části obce Těrlicko, na jejímž území se přehrada nachází, a také silnice I/11 z Ostravy do Českého Těšína. Proto byla vybudována přeložka této silnice, která vede podél jižního okraje přehrady. Technické údaje Zemní přehradní hráz se šikmým sprašovým těsnicím jádrem má celkový objem 770 000 m3. Do stabilizační části hráze z místních štěrků a štěrkopísků byla částečně použita i vypálená haldovina. Podloží hráze náleží k vnějšímu pásmu karpatského flyše, pro něhož je typické střídání břidlic, jílovců a pískovců. Pod hrází je provedena jednořadá injekční clona. Rekreace Těrlická přehrada skýtá možnosti celoroční rekreace. V zimě lze při zamrznutí bruslit, v létě je přehrada využívána ke koupání, rybaření, projížďkám na loďkách či vodních lyžích. U jižního břehu přehrady a podél meandrů Stonávky při jejím ústí do přehrady vede naučná stezka Těrlické mokřady. Návštěvníci se na informačních tabulích seznámí nejen s řekou Stonávkou, ale i s hlavními dřevinami a rostlinami lužních lesů a vodních ploch a jejich zajímavými obyvateli. Kolem přehrady také vede cyklistická trasa č. 56, po níž je veden cyklistický okruh euroregionem Těšínské Slezsko. Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Těrlicko na Wikimedia Commons
Stausee Těrlicko

Der Stausee Těrlicko (tschechisch vodní nádrž Těrlicko) befindet sich östlich von Těrlicko im Tal der Stonávka in Tschechien. Er dient zur Wasserversorgung von Industriebetrieben sowie dem Hochwasserschutz und zur Erholung. Geographie Der Stausee Těrlicko befindet sich im Vorland der mährisch-schlesischen Beskiden. Sein Damm liegt südlich der Gemeinde Albrechtice. Um den See befinden sich die Ortschaften Dolní Těrlicko, Zadky, Zelené Město, Těrlicko, Osiny, Životice und Pacalůvka. Geschichte Der Stausee entstand zwischen 1955 und 1964 als Brauchwasserreservoir für die Karwiner Steinkohlengruben und die Eisenhütte Třinec. Dazu wurde in der Karpatenflyschzone ein 770.000 m³ Erdschüttdamm errichtet, der mit Kies, Schotter und gebranntem Haldenmaterial verstärkt wurde. Durch den Stausee wurden die im Stonávkatal gelegenen Dörfer Horní Těrlicko und Dolní Těrlicko überflutet; die Dörfer wurden auf den Kuppen beiderseits des Tales neu angelegt. Mitte der 1970er Jahre wurde der Wasserzufluss zum Stausee für die Brauchwasserversorgung des Kraftwerks Dětmarovice über einen Wasserzuführungskanal von der Ropičanka zum Černý potok erhöht. Weblinks Daten über den Stausee und dessen Konstruktion (tschechisch) Kurzbeschreibung auf der Website der Gemeinde Těrlicko Beschreibung
Těrlicko Reservoir

Těrlicko Reservoir (Czech: vodní nádrž Těrlicko) is a water reservoir and dam in Těrlicko in the Moravian-Silesian Region of the Czech Republic. It was built on the Stonávka River in 1955–1964 on an area of 2.68 km2 (1.03 sq mi). Construction of the dam had major impact on the municipality of Těrlicko. 141 buildings were sunk, including many community buildings and also a church. Těrlicko was eventually transformed into a village with many tourist attractions. Many recreational centres were built. The reservoir is a popular spot for water sports, and is also used to supply water for nearby coal mines and Třinec Iron and Steel Works. References
Zbiornik Cierlicki

Zbiornik Cierlicki (cz. Vodní nádrž Těrlicko) – zbiornik zaporowy utworzony przez spiętrzenie wód rzeki Stonawki na obszarze gminy Cierlicko, w kraju morawsko-śląskim w Czechach. Wybudowany w latach 1955–1964 w celu zaspokojenia potrzeb w wodę przemysłową kopalń Zagłębia Ostrawsko-Karwińskiego i huty w Trzyńcu. Pełni również funkcję przeciwpowodziową oraz rekreacyjną. Powierzchnia zbiornika wynosi 267,6 ha, a pojemność 27,4 miliona m³. Budowa tamy miała poważny wpływ na gminę. Zalanych zostało 141 budynków, w tym wiele użyteczności publicznej wraz z kościołem oraz miejscowy odcinek drogi krajowej nr 11 z Czeskiego Cieszyna do Ostrawy. Z czasem Cierlicko przeobraziło się w miejscowość turystyczną, jest popularnym ośrodkiem sportów wodnych. Bibliografia Irena Cicha: Stonawka od źródła do ujścia. Český Těšín: Regio, 2004. ISBN 80-239-3850-9. Milan Šimek. Přehradní nádrže na území okresů Frýdek-Místek a Karviná. „Těšínsko”. 30 (4), s. 5-8, 1987. (cz.). Linki zewnętrzne Wpis o zaporze na stronie serwisu Povodí Odry (cz.)
Skuteč

Skuteč (tjekkisk udtale: [ˈskutɛtʃ] ; tysk: Skutsch) er en by i distriktet Chrudim i regionen Pardubice i Tjekkiet, med omkring 5.100 indbyggere. Landsbyerne Borek, Hněvětice, Lažany, Lešany, Lhota u Skutče, Nová Ves, Radčice, Skutíčko, Štěpánov, Zbožnov, Zhoř og bydelen Žďárec u Skutče er administrative dele af Skuteč. Lešany udgør en eksklave af kommunens område. Geografi Skuteč ligger omkring 18 km sydøst for Chrudim og 26 km sydøst for Pardubice. Den ligger hovedsageligt i det bølgende og bakkede landskab i Železne hory (Jernbjergene), den nordlige del af det kommunale område strækker sig ind i Svitavy højlandet. En del af naturreservatet Anenskédalen omkring Anenský Brook, ligger i området. Historie Den første skriftlige omtale af Skuteč er fra 1289. Bebyggelsen lå på en mindre handelsrute. Skuteč blev forfremmet til en by sandsynligvis i første halvdel af det 14. århundrede. Det var en af de større byer i regionen. Dens udvikling blev bremset af Trediveårskrigen. I 1862 og 1867 blev byen hårdt beskadiget af store brande. Kultur Siden 2003 har byen været vært for Tomášeks og Nováks Musical Skuteč, en årlig festival for klassisk musik og korsang. Seværdigheder De mest bemærkelsesværdige bygninger er kirkerne. I Skuteč er der Jomfru Marias himmelfartskirke og Corpus Christi-kirken. Sankt Wenceslaus-kirken ligger i Lažany og Sankt Matthias-kirken i Štěpánov. Fødestedet for den mest berømte indfødte, komponisten Václav Tomášek, er et folkearkitekturhus fra det 18. århundrede med en lille udstilling af hans liv og værk. Galeri Referencer Officiel hjemmeside
Skuteč

Skuteč (deutsch Skutsch) ist eine Kleinstadt im ostböhmischen Okres Chrudim, sie liegt nordöstlich der Stadt Hlinsko. Geschichte Skuteč wurde erstmals 1289 urkundlich erwähnt und gehörte damals zum Besitz der königlichen Kammer. Ab Anfang des 14. Jahrhunderts besaß es den Status einer Untertanenstadt und gehörte zur Herrschaft Rychmburk. Nach 1538 wird es als Städtchen bezeichnet. Seit dem 19. Jahrhundert entwickelte sich Skuteč zu einem Zentrum der Schuh- und Textilindustrie. In der Nähe der Stadt befinden sich Steinbrüche, in denen hochwertiger Granit abgebaut wird. Ortsgliederung Zur Stadt Skuteč gehören die Ortsteile: Borek, Hněvětice (Hniewietitz) Lažany (Laschan) Lešany (Leschan) Lhota u Skutče (Lhota bei Skutsch) Nová Ves (Neudorf) Radčice (Ratschitz) Skuteč (Skutsch) Skutíčko (Skutitschko) Štěpánov (Stiepanow) Zbožnov (Zboschno) Žďárec u Skutče (Zdaretz) Zhoř (Shorsch). Sehenswürdigkeiten Zvěřina-Haus (Zvěřinův dům) mit Gewölben aus dem 16. Jahrhundert. Die gotische Dekanatskirche Mariä Himmelfahrt aus der 2. Hälfte des 14. Jahrhunderts wurde 1550 im Stil der Renaissance umgebaut. Die Stadtkirche Corpus Christi wurde 1385–1391 nach Plänen des Prager Baumeisters Peter Loutka im Auftrag des Smil Flaška von Pardubitz errichtet. Söhne und Töchter der Stadt Václav Jan Křtitel Tomášek (1774–1850), tschechischer Komponist Jan Dobruský (1853–1907), tschechischer Schachkomponist Johannes Nowotny (1815–1873), Doktor der Theologie und Hofpriester in Wien (1842–1845) František Krupka (1889–1963), Architekt Jaromír Funke (1896–1945), Fotograf Weblinks Einzelnachweise
Skuteč

Skuteč es una localidad del distrito de Chrudim en la región de Pardubice, República Checa, con una población estimada a principio del año 2018 de 5070 habitantes. Se encuentra ubicada al oeste de la región, cerca de la frontera con las regiones de Bohemia Central y Vysočina, y a poca distancia al sur del curso alto del río Elba.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Skuteč.
Skuteč

Skuteč (en allemand : Skutsch) est une ville du district de Chrudim, dans la région de Pardubice, en République tchèque. Sa population s'élevait à 5 042 habitants en 2024. Géographie Skuteč se trouve à 19 km au sud-est de Chrudim, à 27 km au sud-est de Pardubice et à 115 km à l'est-sud-est de Prague. La commune est limitée par Hroubovice au nord, par Luže au nord et à l'est, par Hluboká à l'est, par Perálec, Proseč, Předhradí, Pokřikov et Raná au sud, et par Mrákotín, Leštinka et Chrast à l'ouest. Histoire Administration La commune se compose de 13 sections : Galerie Économie La région de Skuteč a une ancienne tradition de fabrication de chaussures remontant au XVIe siècle, bien documentée au musée municipal. S'appuyant sur cette tradition, l'entreprise Botana fut créée en 1949 à Skuteč. Elle fabriqua ses produits sous la marque Botas jusqu'en 1963. Dans les années 1970, Botana était réputée pour la qualité de ses produits et une nouvelle usine ainsi qu'un nouveau siège furent ouverts à Skuteč. L'entreprise fut transformée en société par actions avec l'État comme unique actionnaire en 1991 et travailla avec Salomon pour la fabrications de chaussures pour les sports d'hiver, qui rencontrèrent un grand succès. En 1995, la société Benal s.r.o. prit le contrôle de l'entreprise, qui changea de nom en 2000, devenant Botas a.s. La production de chaussures se concentra sur le hockey sur glace, le patinage artistique et le ski de fond, qui représentaient alors 90 % de la production totale. L'entreprise a depuis élargi sa gamme de chaussures de sport et de loisir. Transports Par la route, Skuteč se trouve à 14 km de Hlinsko, à 21 km de Chrudim, à 33 km de Pardubice et à 118 km de Prague. Personnalités Vítězslav Novák (1870-1949), musicien, mort à Skuteč. Jan Tesař (1933-2025), essayiste, historien et dissident tchèque, signataire de la Charte 77, né à Skuteč. Václav Jan Tomášek (1774-1850), compositeur, né à Skuteč. Notes et références Liens externes Site officiel Portail de la Tchéquie
Skuteč

Skuteč település Csehországban, a Chrudimi járásban. Skuteč Hluboká, Mrákotín, Raná, Proseč, Prosetín, Otradov, Pokřikov, Perálec, Předhradí, Chrast, Hroubovice, Luže, Krouna és Leštinka településekkel határos. Lakosainak száma 5020 fő (2025. január 1.). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal