NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kaple svatého Rocha (Kyjov)

Římskokatolická kaple svatého Rocha je barokní stavba z roku 1716, která se nachází na východním okraji Kyjova u silnice do Vlkoše. Byla postavena na nejvyšším místě katastru města s výhledem na celé okolí. Ke kapli vede dvanáct schodů. Na vrcholu průčelí je umístěna socha archanděla Michaela, po levě straně sv. Rocha a po pravé straně socha sv. Floriana. V malé nice se nachází socha sv. Josefa. Přímo nad vstupem bývala umístěna socha sv. Anna vyučující Pannu Marii, která byla patrně v 90. letech 20. století odstraněna. Nad vchodem se původně nacházel chronogram ukrývající letopočet výstavby (1716): TransIens InspICe sVb hoC praesIDIo tVta MansIt a peste (Poutníku, popatři, pod touto ochranou uchránilo se moru). Interiér kaple je v současnosti prázdný. Dříve se zde nacházel obraz hořícího Kyjova malovaný na plechu, který je zřejmě uložen v kyjovském muzeu. Kaple je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Kaple byla postavena po poslední morové epidemii v Evropě a je zasvěcena svatému Rochovi, ochránci před morem. Epidemie vypukla roku 1711 v Istanbulu a přes Balkán a Uhry se rozšířila do střední Evropy. V českých zemích probíhala v letech 1713–1716 a vyžádala si podle odhadů 100 000 až 200 000 lidí, z toho přibližně 3 000 v Olomouci, 190 v Uherském Hradišti a 140 v Kroměříži. Podle místní pověsti se na návrší, kde kaple stojí, konala procesí s prosbami o ochranu města před morem. Epidemie se Kyjovu vyhnula a městský magistrát zde z vděčnosti nechal vystavět kapli. V rámci josefínských reforem byla roku 1782 odsvěcena a sloužila jako sklad střelného prachu. Později byla její sakrální funkce obnovena. V roce 1834 byla kolem kaple vybudována silnice do Vlkoše. Na potírání morové epidemie v českých zemích se podílel také lékař Alexandr Antonín Ignác Šamský, rodák ze sousedních Milotic. Zemřel při potírání epidemie v Lounech. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Rocha na Wikimedia Commons
Kaple svatého Rocha (Zlaté Hory)

Kaple svatého Rocha je malá kaple na stejnojmenném kopci nad Zlatými Horami, je chráněna jako kulturní památka České republiky. Byla postavena na počest patrona proti moru sv. Rocha na v 17. století. Kolem kaple vede zelená turistická trasa, po které je možné dále pokračovat na Biskupskou kupu. Ke kapli vede křížová cesta, která byla v roce 2015 opravena. Historie Kaple byla financována z veřejné sbírky, která začala v roce 1634. Se stavbou se však začalo až v roce 1661, kvůli vpádům švédských vojsk. Dokončena byla v roce 1666 a v tomtéž roce byla také vysvěcena. Ve 2. polovině 18. století byla po požáru rozšířena. Současnost V roce 2008 byla provedena rekonstrukce střechy. V rámci takzvaných Zlatých dnů se od roku 1994 na louce za kaplí pořádá rekonstrukce bitvy mezi pruskými rakouskými vojáky z konce 18. století, které se účastní jak české kluby vojenské historie (například místní Zlatohorská garda), tak i podobná uskupení z Polska. Odkazy Reference Literatura KAŠPAROVÁ, Zdenka. Vzpomínka na zlatohorskou bitvu 2009. Zlatohorsko. Listopad 2011. ZUBER, Rudolf. Zlatohorsko včera a dnes (1224-1974). Zlaté Hory: [s.n.], 1975. 124 s. Související článek Druhá bitva u Zlatých Hor Externí odkazy Kaple sv. Rocha [online]. 2009-08-18 [cit. 2012-03-01]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-06-22.
Kaple svatého Václava (Suchdol)

Kaple svatého Václava v Praze-Suchdole vznikla v roce 1755 (někdy uváděno 1765) zřejmě na místě zděné zvonice, kterou v roce 1704 nechal postavit suchdolský rychtář Martin Ježek na morovém hřbitově z roku 1680. Tehdy zde obec chtěla zřídit hřbitov trvalý, ale únětický farář nedal souhlas, protože roku 1698 vznikl v Uněticích nový hřbitov, kde byli pochováváni zemřelí i ze Suchdola. Po zrušení kaple v roce 1786 zpustla. V roce 1807 ji zakoupil suchdolský mlynář Karel Trojan, dal ji opravit a znovu vysvětit. Jednoduchá stavba v barokním slohu má obdélníkový půdorys s odsazeným půlkruhovým zakončením na východní straně. Do kaple se vstupuje od západu zaklenutou novogotickou předsíňkou, střecha je na západní straně zakončena zvoničkou. Kaple má plochý strop. Po dlouhá léta byla ve správě Emauzského kláštera. Kaple byla vysvěcena a hřbitov upraven pro pohřbívání řeholníků. Roku 1819 zde byl pohřben opat emauzského kláštera Leopold Žalda a v letech 1836–1840 čtyři řeholníci. Klášter poté získal místo k pohřbívání v Praze a hřbitov opět zpustl a roku 1850 byl zrušen. V letech 1890 a 1907 byla kaple nákladem emauzských benediktinů opravena. Klášter v kapli obstarával pravidelně bohoslužby až do vyhnání benediktinů z tohoto kláštera gestapem v roce 1942. Během první i druhé světové války kaple opakovaně přišla o svůj zvon. V roce 1947, na svátek sv. Václava, byl nový zvon pověšen a vysvěcen tehdejším pražským arcibiskupem Janem Beranem. V roce 2020 byla kaple svěřena z hl. m. Prahy do správy městské části Praha-Suchdol a na podzim téhož roku byla zahájena její rekonstrukce. Během dvou let byla provedena oprava poničené nosné konstrukce krovů a stropu kaple, vyměněna střešní krytina a opravena fasáda. V rámci rekonstrukce provedl pan Petr R. Manoušek ze Zvonařství Manoušek ve Zbraslavi opravu zvonu, který má ladění c3, spodní průměr 360 mm a který byl v roce 1947 vyroben v První moravské zvonárně v Brně, kterou vlastnil jeho děd. V rámci vstupního restaurátorského průzkumu objevil ak. mal. Tomáš Rafl na stěnách kaple původní freskové malby světců a iluzorní architektury. V bočních nikách jsou vyobrazeni sv. Benedikt a sv. Prokop a v apsidě Boleslav a sv. Václav, fresky byly později doplněny postavami sv. Ludmily a sv. Nepomuka a andílků. Kaple sv. Václava nyní slouží jako obřadní síň ke svatebním, bohoslužebným a smutečním obřadům a dále jako prostor k pořádání koncertů, výstav a podobných kulturních akcí. Kromě kaple je součástí areálu Zahrad se hřbitovem ještě Suchdolský sad a nový Suchdolský hřbitov. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Václava na Wikimedia Commons
Kaple svatých Andělů Strážných (Říkov)

Kaple svatých Andělů Strážných je římskokatolická kaple v obci Říkov v okrese Náchod. Historie Kaple svatých Andělů Strážných pochází z první poloviny 19. století. Stavba je obdélná, s polokruhovým závěrem, v novogotickém slohu. V kněžišti je koncha, v lodi valená klenba s napodobenými žebry, konsolami a štukovým svorníkem. Triumfální oblouk je segmentový. Kaple byla opravena v roce 2012. Bohoslužby Poutní mše se koná 8. května v 9.00, posvícení v pondělí po první neděli v září v 9.00. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatých Andělů Strážných na Wikimedia Commons
Kaple svatého Petra a Pavla (Třebíč)

Kaple svatého Petra a Pavla je drobná stavba zasazená v rohu zdi kapucínského kláštera na Jejkově, nemovité kulturní památky. Zbudována byla v roce 1657 na malém prostranství poblíž brodu přes řeku Jihlavu, spojující Jejkov s Novými Dvory. Historie a popis Kapli svatých Petra a Pavla nechal svým nákladem zbudovat jejkovský mlynář Pavel Blažek v místě, kde se podle tradice roku 1629 s Třebíčí a svou vlastí loučili nekatolíci z Třebíče a okolí. K jejich rozloučení mělo dojít třetí den po Velikonocích. Početnému průvodu exulantů zde měli kázat Vavřinec Justýn a Jakub Petrozelin zvaný Kunštátský. Průvod pak překonal řeku a přes Vladislav pokračoval na východ do Uher. Tak jako později zbudovaný blízký klášterní kostel i zbudování této kaple mělo oslavit návrat katolické církve do města; dosvědčuje to nápis nad vchodem do kaple: „Anno, quo alma fides renata Trebicii“. Původní kaple stávala uprostřed prostranství dnešní křižovatky ulic Smila Osovského, Kateřiny z Valdštejna a Hlavovy. Měla podobu lodžie: byla po třech svých bočních stranách otevřená, zazděnou částí směrem k řece. První obnova kaple je datována rokem 1829, při druhé obnově roku 1875 byly dosavadní tři otevřené boční zdi zazděny. Ze svého původního místa byla do rohu klášterní zdi přesunuta v roce 1938 při budování kanalizačního sběrače. Roku 2021 bylo započato z kompletní rekonstrukcí kaple, která byla dokončena v květnu roku 2025. Slavnostní otevření a požehnání obnovené stavby proběhlo 18. června 2025. Uprostřed kaple je malý oltář s obrazem sv. Petra a Pavel; autorem tohoto obrazu je Josef Kozlanský, někdejší profesor třebíčského gymnázia (1901–1907). Odkazy Reference Literatura BARTUŠEK, A. Umělecké památky Třebíče. 1. vyd. Brno : Blok, 1969. 176 s. JOURA, J. Procházky starou Třebíčí podruhé. 1. vyd. Třebíč : Amaprint Kerndl s.r.o., 2006. 202 s. ISBN 80-239-7412-2 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatých Petra a Pavla na Wikimedia Commons
Kaple svatého Cyrila a Metoděje (Podivín)

Kaple svatého Cyrila a Metoděje v Podivíně se nachází v bezprostřední blízkosti kostela sv. Petra a Pavla. Centrální kaple s vodním pramenem na půdorysu šestihranu, která je zaklenuta kopulí s lucernou, je dnes zapuštěna do terénu. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie O původu kaple převládají dvě verze. První zastává názor, že jde o karner, původně dvoupodlažní středověkou hřbitovní kapli. Dolní místnost sloužila jako ossarium, zatímco horní nadzemní část byla vlastní hrobní kaplí. Druhá verze pokládající stavbu za baptisterium se díky přítomnému vodnímu prameni jeví jako pravděpodobnější. Nasvědčuje tomu i situování kaple v bezprostřední blízkosti kostela. Vznik kaple spadá do 1. pol. 13. století. V roce 1847, kdy probíhaly opravy kaple, k ní byla v novorománském slohu přistavěna drobná stavba obdélného půdorysu s pravoúhlým závěrem. Roku 1863 se v kapli konaly velké bohoslužby připomínající tisící výročí příchodu slovanských věrozvěstů Cyrila a Metoděje na Moravu. Při této příležitosti byla kaple nově vyzdobena a opatřena sousoším moravských věrozvěstů. Odkazy Reference Literatura Podivín: Vlastivědný sborník jihomoravského města. Brno: St.okr.archiv Břeclav se sídl.v Mikulově, Muz. a vlastivěd. sp., 1997. ISBN 80-85048-68-X Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Cyrila a Metoděje v Podivíně na Wikimedia Commons
Kapounovský dům

Kapounovský dům je gotický dům čp. 676 na Starém Městě v Praze na rohu ulic Jakubská (č. 3) a Rybná (č. 7). Od roku 1964 je kulturní památkou. Historie a popis Dům stojí vedle kláštera minoritů u kostela sv. Jakuba těsně za kostelem sv. Jakuba Většího. První písemná zmínka o domu je z roku 1355, ve druhé polovině 14. století byl rozšířen na rozlohu dnešní hlavní budovy. Zmínka z roku 1429 uvádí jméno domu „U sovy“. Před rokem 1541 přešel do vlastnictví Kapounů ze Svojkova. Po bitvě na Bílé hoře byl tehdejšímu majiteli Kryštofu Kapounovi ze Svojkova z jedné třetiny zkonfiskován majetek, rod ale dům po čase vykoupil zpátky a náležel mu až do roku 1834. Dům vyhořel při požáru Prahy 21. června 1689, doklad z roku 1713 jej ještě uvádí jako spáleniště, ale v roce 1720 zde byl nedovoleně provozován vinný i pivní šenk a vývařovna. Dům opět vyhořel v roce 1754 a Johana Kapounová ho poté v roce 1791 nechala přestavět. Plány k této raně klasicistní přestavbě vytvořil Zachariáš Fiegert. O sto let později, v roce 1891, vznikla pavlač podél východního křídla. Sklepy jsou gotické s valenou klenbou, valená klenba je také v přízemí, patra jsou plochostropá. Odkazy Reference Literatura VLČEK, Pavel a kol.: Umělecké památky Prahy. Staré Město – Josefov. Praha : Academia, 1996: s. 446–447. ISBN 80-200-0563-3
Karasín (rozhledna)

Rozhledna Karasín se nachází východně od vesnice Karasín – části města Bystřice nad Pernštejnem, v nadmořské výšce 704 m n. m. na úbočí vrchu Přední skála, kóta 712,3 m n. m., který geomorfologicky náleží Hornosvratecké vrchovině. Leží v oblasti přírodního parku Svratecká hornatina. Historie Rozhledna je součástí sportovně rehabilitačního areálu. S její výstavbou se započalo 15. února 2002, slavnostní otevření bylo 25. května 2002. Autorem projektu je bystřický projektant Petr Štorek. Věž o čtverhranném půdorysu, vystavěná ze štípaných betonových tvárnic, je vysoká 28,2 metru. Ve výšce 25 m se nachází vyhlídková plošina, ke které vede 128 schodů. Rozhledna má i bezbariérový přístup. Za příznivého počasí je otevřen bufet pod rozhlednou. Nedaleko je dětské hřiště. Přístup Na rozhlednu vede z obce Karasín červená turistická značka. Na kole či autem lze dojet přímo k rozhledně, kde je možné zaparkovat. Nejbližší vlaková stanice je Bystřice nad Pernštejnem, asi 7 km od rozhledny. Rozhledna je přístupná celoročně. Vstupné je 20 Kč. Výhled Je možné spatřit rozhledny Babylon, Horní les, Milenka a Babí lom. Ze sídel je viditelná Bystřice nad Pernštejnem, Vítochov s krásným kostelíkem a hrad Zubštejn. Z okolních vrchů pak Sýkoř, Harusův kopec, Buchtův kopec, Devět skal či Javořice, z celků je to Křižanovská pahorkatina, Arnolecké hory, Svratecká hornatina a Žďárské vrchy. Za mimořádně výborné dohlednosti viditelný alpský Schneeberg. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Karasín na Wikimedia Commons Rozhledna Karasín, turistik.cz Rozhledna Karasín na stránkách Hrady.cz Rozhledna Karasín na stránkách atlasceska.cz Rozhledna Karasín na stránkách Žďárských vrchů Oficiální stránky rozhledny a skiareálu
Erzengel-Michael-Kirche (Smíchov)

Die Kirche des heiligen Erzengels Michael (tschechisch Chrám svatého archanděla Michaela) ist eine orthodoxe Holzkirche in Prag-Smíchov. Sie wurde im 17. Jahrhundert im Karpatenvorland erbaut und 1929 nach Prag versetzt. 2020 brannte sie fast vollständig aus. Geschichte Im 17. Jahrhundert wurde die Kirche in Welyki Lutschky bei Mukatschewo im Karpatenvorland (damals in Oberungarn) für eine ruthenische griechisch-katholische Gemeinde errichtet. 1793 wurde sie in das nahegelegene Medwediwzi versetzt. In der Zeit der Ersten Tschechoslowakischen Republik, zu der zwischen den beiden Weltkriegen auch die Karpatenukraine gehörte, wurden die Bestandteile der Holzkirche 1929 nach Prag transportiert. Dort wurde die Kirche auf dem Petřín-Hügel in Smíchov als Teil der Ethnographischen Sammlung des Prager Nationalmuseums originalgetreu wieder aufgebaut. Nach 1945 wurde das Gebäude nicht mehr genutzt und verfiel. 1969 wurde die Kirche der Stadt Prag übergeben. Diese hielt sie seitdem instand und öffnete sie zeitweise zur Besichtigung. 2008 ging das Kirchengebäude an die Orthodoxe Kirche der Tschechischen Länder und der Slowakei über. Diese übergab sie der rumänisch-orthodoxen Gemeinde in Prag zur Nutzung. Seitdem fanden dort regelmäßige Gottesdienste statt. 2020 wurden diese wegen der Pandemiebeschränkungen eingestellt. Im Oktober 2020 brannte die Kirche fast vollständig aus. Grund waren wahrscheinlich Unachtsamkeiten von Passanten. Erhalten blieben lediglich die Holzbalkenwände, Teile der Türme und der Altar mit Meßgegenständen. Die Stadt kündigte den beabsichtigten Wiederaufbau dieses Kulturdenkmals an. Architektur Das Gebäude ist eine typische Holzkirche aus der ukrainischen Karpatenregion. Sie enthält Elemente der Bojken-Architektur aus dem Ursprungsbau des 17. Jahrhunderts, sowie der Lemken-Architektur vom Umbau 1793. Die Kirche ist überwiegend aus Eichenholzbalken gebaut. Sie hat drei Teile, über dem westlichen Vorbau (babinec) steht ein Rest des einst über 17 Meter hohen mächtigen Glockenturmes. Daneben befanden sich zwei weitere Türme, von denen Teile des östlichen erhalten sind. Alle drei waren in den Farben weiß, rot und grün bemalt. Im Inneren ist der Altar erhalten. Literatur Eliška Vlčková: Přesunuté dřevěné kostely na území ČR. Bakalářská práce. Univerzita Praha 2021. S. 21–24. (PDF), mit ausführlicher kunsthistorischer Beschreibung Weblinks Kostel sv. Michala v Kinskeho zahrada Magistrat der Stadt Prag (tschechisch, Memento) Einzelnachweise
Église Saint-Michel-Archange de Petřín

L’église Saint-Michel-Archange de Petrin, dite aussi église des Carpates de Saint-Michel-Archange, est une église orthodoxe en bois de type Boykos, construite dans la seconde moitié du XVIIe siècle à Moukatcheve en Ukraine, détruite par un incendie en 2020. En 1929, elle fut démontée, transférée et reconstruite en église Ruthène dans le quartier de Smíchov à Prague 5 . Histoire de sa construction L'église a été construite en bois dans le style de construction Boykos, avec des éléments baroques. Une caractéristique de ce style est la disposition du plan en trois sections, approximativement carrées, en bois, sur lesquelles se dressent les tours en bois, les toits recouverts de bardeaux. La plus haute des tours dépasse 17 mètres et couvre un espace conçu pour les femmes. La décoration de la tour et la décoration intérieure ont été utilisées pour la liturgie orthodoxe, avec des couleurs typiques: blanc, vert et rouge. Ces couleurs dans la signification populaire symbolisent les vertus chrétiennes fondamentales : la foi, l’espoir et l’amour. St. Michael a été complètement démontée, transférée puis reconstruite, à deux reprises, dans sa forme originale. En 1793, ses habitants de Velké Loucek la vendent au village, plus grand et plus riche, de Medvedovci. Le deuxième déménagement a eu lieu en 1929, lorsque l'église ruthène, en tant que structure typique de la région de Ruthénie dans les Carpates, en fit don à Prague, qui était alors sa capitale. La construction a été soigneusement démontée, les pièces ont toutes été numérotées puis chargées sur quatre wagons de chemin de fer spécialement conçus. Les coûts de cette opération ont été financés par le Musée national avec le soutien du Ministère de l'éducation et de l'éducation de la République tchécoslovaque. La cérémonie de passation de l'église aux habitants de Prague a eu lieu le 10 septembre 1929, en présence de représentants de la ville de Prague, du gouverneur de la Ruthénie, Anton Beskid, et de Medvedians en costume. L'église a ensuite été intégrée aux collections du département d'ethnographie du Musée national de Prague . Usage En 2008, l'église en bois est utilisé par l'Église orthodoxe de République tchèque et de Slovaquie. Puis l'église orthodoxe roumaine y organise également des liturgies, le dimanche et le lundi. L'église est accessible au public après accord préalable de l'administrateur. Le pope est alors Jerej Andrei Ioan Danciu. Dans l'après-midi du 28 octobre 2020, un incendie se déclare dans l'église et se propage rapidement. Malgré les efforts de six unités de pompiers, l'église est pratiquement entièrement détruite. L'enquête préliminaire fait apparaitre une négligence humaine. En 2021, la mairie de Prague, propriétaire de l'église, s’apprête à lancer des études pour sa reconstruction aidée par un photographe américain qui a réalisé quelque temps auparavant, une modélisation 3D du bâtiment à partir de 1200 photographies. Liens Références Liens externes Visite virtuelle du clocher Portail de l’architecture chrétienne Portail de Prague
Церква Святого Архангела Михаїла (Прага)

Церква Святого Архангела Михаїла (чеськ. Chrám svatého archanděla Michaela) — православний дерев'яний храм у Празі (Сміхов). Вона була побудована в XVII столітті в передгір'ї Карпат і перенесена до Праги 1929 року. Вона майже повністю згоріла у 2020 році. Історія У XVII столітті для української греко-католицької громади у Великих Лучках біля Мукачева в передгір'ї Карпат (тоді у Верхній Угорщині) збудували церкву. У 1793 році її перенесли до сусідніх Медведівців. У 1929 році її перевезли до Праги. Там церкву відбудували на пагорбі Петршин у Сміхові як частину етнографічної колекції Празького національного музею. Після 1945 року будівля перестала використовуватися і занепала. У 1969 році церква була передана місту Прага. Відтоді місто утримує його і час від часу відкриває для відвідувачів. У 2008 році будівлю храму передали Православній церкві Чеських земель і Словаччини. Остання передала її у користування румунській православній громаді в Празі. Відтоді тут відбувалися регулярні церковні служби. У 2020 році вони були припинені через обмеження, пов'язані з пандемією. У жовтні 2020 року церква майже повністю згоріла. Ймовірно, це сталося через необережність перехожих. Залишилися лише дерев'яні балкові стіни, частини веж і вівтар з предметами для богослужінь. Місто оголосило про намір відбудувати цю пам'ятку культури. Архітектура Будівля є типовою дерев'яною церквою з українського карпатського регіону. Вона містить елементи бойківської архітектури з первісної будівлі XVII століття, а також лемківської архітектури з реконструкції 1793 року. Церква збудована переважно з дубових балок. Вона складається з трьох частин, над західним ґанком (бабинцем) височіє залишок могутньої дзвіниці, яка колись сягала понад 17 метрів заввишки. Поруч з нею стояли ще дві вежі, з яких збереглися частини східної. Всі три вежі були пофарбовані в білий, червоний і зелений кольори. Всередині зберігся вівтар. Примітки Джерела Vlčková E. Přesunuté dřevěné kostely na území ČR. Bakalářská práce // Univerzita Praha. — 2021. — С. 21–24.
Kateřina (přírodní památka)

Kateřina je přírodní památka na západním okraji obce Břasy v okrese Rokycany. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Plzeňského kraje. Důvodem ochrany je odkryv karbonských slepenců a arkóz. Nachází se zde zachovalá 20 m vysoká a 70 m dlouhá těžební stěna bývalého povrchového kamenouhelného dolu. Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Rokycany Seznam památných stromů v okrese Rokycany Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kateřina na Wikimedia Commons
Kavinský potok

Kavinský potok je přírodní rezervace severozápadně obce Kněževes v okrese Blansko. Oblast spravuje Krajský úřad Jihomoravského kraje. Důvodem ochrany je eroze drobných vodních toků v souvrství fylitů, rul a krystalických vápenců, výskyt vzácného sleziníku zeleného (Asplenium viride). Území leží v údolí stejnojmenného vodního toku. Galerie Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Blansko Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kavinský potok na Wikimedia Commons
Palác Nisa (Liberec)

Palác Nisa v Liberci je novoklasicistní polyfunkční dům spojených pojišťoven Assicurazioni Generali a Moldavia Generali z roku 1936. Nachází se na Soukenném náměstí 26/7 ve III. liberecké části Jeřáb. Historie Palác Nisa, ve své době nejvyšší obytná budova v Liberci, byla navržena pražským německým architektem Fritzem Lehmannem. Stavby byla realizována v letech 1936 – 1937 v novoklasicistním slohu s prvky expresionismu. V budově byly kanceláře, byty, hotelové pokoje, nájemní byty a ateliéry. V roce 1937 byla v přízemí otevřena moderní kavárna Winkler s pódiem pro orchestr. Současnost Současné využití prostor v Paláci Nisa se liší podle jejich charakteru. V objektu se nacházení mimo jiné ateliéry v horních podlažích, které jsou díky svým podmínkám vhodné především pro tvůrčí činnost. Bytové jednotky jsou zpravidla dlouhodobě obsazené a uvolňují se jen omezeně. Prostory určené ke komerčnímu využití nejsou trvale k dispozici. Literatura Roman Karpaš a kolektiv – Stalo se na severu Čech 1900/2000, ISBN 80-86424-17-0 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Palác Nisa na Wikimedia Commons Kavárna Nisa na serveru Liberec / Reichenberg Mapy.cz. Mapy.cz [online]. [cit. 2021-11-23]. Dostupné online.