NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Werk Арена

Werk Арена (чеш. Werk Arena) — многофункциональная арена в чешском городе Тршинец. Это основное место проведения хоккейных игр с 2014 года Оцеларжи Тршинец. Кроме того, проводятся соревнования по другим видам спорта в помещении, а также культурные и общественные мероприятия, такие как концерты. Арена построена взамен старой Werk Arena, 1967 года возведения. Новая арена способна вместить 5200 зрителей.. Арена является домашней площадкой для клуба Чешской экстралиги Оцеларжи Тршинец. История В октябре 2012 года началось строительство многофункциональной арены в северной части города Тршинец. В июле 2014 года началась пробная эксплуатация спортивного сооружения. ХК Оцеларжи Тржинец и Белый Тигржи Либерец провели первую игру 31 июля (6-2). Мартин Адамски забил первый гол. На новой арене расположены магазины, офисы, VIP- комнаты и клубный ресторан с видом на каток. Видеокуб висит под крышей зала: вокруг зала было расширено транспортное сообщение, имеется 580 парковочных мест. Затраты составили 700 крон млн (27,2 млн евро ). На площадке большой арены сооружён также небольшой каток под названием Mini Werk Arena, открытый с июня 2016 года. Тренажерный зал также открыт для молодежных команд, фигуристов, конькобежцев и хоккеистов. ХК Оцеларжи Тршинец инвестировала в строительство более 100 миллионов крон. Крупнейшие спортивные мероприятия С 15 по 17 июля в зале Тршинца проходила четвертьфинальная игра Кубка Дэвиса 2016 между Чехией и Францией (1-3). Чемпионат мира по хоккею с шайбой среди молодёжных команд — с 26 декабря 2019 года по 5 января 2020 года Примечания Ссылки Официальный сайт Архивная копия от 27 сентября 2019 на Wayback Machine
Kostel svatého Prokopa a svaté Barbory

Řeckokatolický kostel svatého Prokopa a Barbory v Kunčicích pod Ondřejníkem je typická karpatská dřevěná sakrální stavba, tzv. cerekev. Kostel je bojkovského typu, i když leží za hranicemi Bojkovštiny. Bojkovský typ se vyznačuje jehlancovitou odstupňovanou střechou, zakončenou báněmi, které jsou spíš typické pro kostely lemkovského typu. Do Kunčic byl přivezen roku 1931, podobné kostelíky byly dovezeny také do Kinského sadů v Praze, Nové Paky, Blanska, Hradce Králové, či Dobříkova. Okolo hřbitova se nachází urnový háj založený roku 1963. Historie Kostelík byl postaven ve vsi Hlyňanec u Čynadijova v okrese Svalava na přelomu 17. a 18. století. Jinak o jeho osudech v původním místě nemáme bližších zpráv. V období první republiky přestal obyvatelům Hlyňance prostorově vyhovovat a začal rychle chátrat, hlavně po stavbě nového zděného kostela. Hrozilo, že stavba, podobně jako mnoho jiných v tomto kraji, zanikne. Farníci z chudé obce proto uvítali, když Ing. Eduard Šebela jako předseda Okrašlovacího spolku jim r. 1928 nabídl odkup kostela. Roku 1931 firma Ing. Vojáčka kostel v Hlyňanci rozebrala, po železnici nechala převézt do Kunčic pod Ondřejníkem a zde na návrší zvaném Na Humenci znovu postaven. Střecha musela být zhotovena znova a věž kostela se nedochovala vůbec, takže byla postavena nová, podle jiných dochovaných kostelů bojkovského typu. Kostel byl znovu zasvěcen patronům horníků sv. Prokopu a Barboře v neděli 23. srpna 1931 biskupem Msgre. Janem Stavělem, jenž také odsloužil první mši. Dřevěný kostel udržovali místní fara při kostele sv. Maří Magdalény v Kunčicích. Každý sedmý rok byl napuštěn Karbolineem ale přesto se na přelomu 70. a 80. let ocitl v havarijním stavu. Oprava v roce 1983 byla tím náročnější, že kostel není postaven z obvyklých trámů z jehličnatého dřeva, ale z trámů dubových. Oprava započala za P. Josefa Trlíka, ovšem bez státního souhlasu, a tak byl P. Trlík přeložen do Kyjovic v okrese Opava. Nový farář P. Vincenc Svák s velkými obtížemi pokračoval v opravách, avšak za pomocí místních řemeslníků byl kostel za obdivuhodně nízké náklady zachráněn. V roce 1994 byl kostel v Kunčicích vykraden. Byl odcizen velký kříž s ukřižovaným Kristem a obraz sv. Prokopa a Barbory z roku 1893, který předtím visel v cechovně Jámy Šalamoun v Moravské Ostravě. Na přelomu roku 2009/2010 byla provedena oprava pláště střechy. Reference Literatura POLÁŠEK, Jaromír. Dřevěné kostely a kaple Moravy a Slezska. Český Těšín: Agave, 2001. 381 s. ISBN 80-86160-49-1. FOLPRECHT, Jan. Lázně Skalka. Ostrava: Propis, 2001. 70 s. Související články Seznam dřevěných kostelů přemístěných do Česka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Prokopa a svaté Barbory na Wikimedia Commons Dřevěné kostely České republiky
Kirche St. Prokop und Barbara

Die Holzkirche St. Prokop und Barbara (tschechisch Kostel sv. Prokopa a Barbory), auch als Russisches Kirchlein bezeichnet, befindet sich seit 1931 in der Gemeinde Kunčice pod Ondřejníkem im mährischen Beskidenvorland, Tschechien. Die frühere Dorfkirche von Hliňanec bei Čiňadovo ist eine der sechs karpatenrussischen Kirchen, die vor dem Zweiten Weltkrieg innerhalb der Tschechoslowakei umgesetzt wurden. Geschichte Die griechisch-katholische Kirche des Erzengels Michael in Hliňanec wurde am Übergang des 17. zum 18. Jahrhundert errichtet. 1926 erwarb der Generaldirektor der Witkowitzer Steinkohlenwerke, Eduard Šebela eine walachischer Volksbauweise nachempfundene hölzerne Villa im oberen Teil von Velké Kunčice pod Radhoštěm, die er zu seinem Sommersitz machte und mit einem Park umgeben ließ. Während einer Reise nach Karpatenrussland erregte die Kirche von Hliňanec bei Čiňadovo im Okres Svalava sein Interesse. Šebela erwarb 1928 die Kirche für 24.000 Kronen und ließ sie abtragen, um sie auf Kosten des Verschönerungs-Vereins originalgetreu und restauriert gegenüber seiner Villa auf dem Platz „Na Humenci“ aufzustellen. Am 23. August 1931 wurde die Kirche durch den Olmützer Weihbischof Jan Stavěl den Schutzheiligen der Bergleute geweiht. Das mit Ikonen ausgestattete Kirchlein ist ein typischer Kirchenbau der Karpatenukraine. Unter der Bevölkerung kursierte auch das Gerücht, dass Šebela die Kirche für die Hochzeit seiner Tochter erworben haben soll. Jedoch erfolgte die in der Kirche abgehaltene Prunkhochzeit von Milada Šebelová mit Eduard Friedrich Wilhelm Leo Heinrich Johannes Maria Graf Larisch-Mönnisch erst sechs Jahre später, am 16. Dezember 1937. Die Ehe selbst verlief wenig glücklich, nach der Geburt des Sohnes Karl (* 1938) wurde sie 1942 wieder geschieden. Weblinks http://www.kuncicepo.cz/view.php?cisloclanku=2005120521
Mattoni Arena

Die Mattoni Arena ist eine Mehrzweckhalle in der tschechischen Stadt Karlsbad (tschechisch Karlovy Vary). Sie ist seit 2009 die Heimspielstätte des HC Energie Karlovy Vary. Geschichte Die Arena bietet zwischen 6000 und 8000 Zuschauern Platz. Der Baubeginn war im Januar 2007, die Eröffnung fand am 19. Juni 2009 statt. Sie löste die Zimní Stadion Karlovy Vary von 1947 als Heimspielstätte des HC Energie Karlovy Vary ab. Im September des Jahres wurde in der Arena das Eishockeyturnier Czech Hockey Games ausgetragen, das von der tschechischen Eishockeynationalmannschaft gewonnen wurde. Ab Juni 2018 hieß die Trainingshalle des Gebäudekomplexes aufgrund eines Namenssponsorings über drei Jahre Laufzeit Realistic Arena. Gegenwärtig trägt der Komplex den Sponsorennamen Mattoni Arena, nach der Mineralwassermarke Mattoni. Weblinks kvarena.cz: Offizielle Website (tschechisch) hokejkv.cz: Mattoni Arena (tschechisch) hockeyarenas.net: Mattoni Arena Einzelnachweise
KV Arena

KV Arena is an indoor sporting arena located in Karlovy Vary, Czech Republic, which opened on 19 June 2009. The maximum capacity of the arena is 7,500 people, or 5,874 seating people for ice hockey matches. It is currently home to the HC Energie Karlovy Vary ice hockey team. KV Arena comprises 4 interconnecting halls: Multi-purpose Hall (Main Hall), Training Hall, Ball Sports Hall and Swimming Pool. References External links Official site
KV Arena

La KV Arena est une salle omnisports située à Karlovy Vary en République tchèque. Histoire Événements Czech Hockey Games, septembre 2009 Ligue européenne féminine de volley-ball 2012 Notes et références Annexes Articles connexes HC Energie Karlovy Vary Liens externes (cs) Site officiel de la KV Arena Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail des arts du spectacle Portail de la Tchéquie
КВ Арена

Карловы Вары Арена (чеш. KV Arena, спонсорское название Mattoni Arena) — многофункциональная арена в Карловых Варах. Спортивная арена была открыта 19 июня 2009 года. Арена является домашней площадкой для клуба Чешской экстралиги «Энергия». Официальное спонсорское название с мая 2025 года — чеш. Mattoni Arena. Крупнейшие спортивные мероприятия Чемпионат мира по баскетболу среди женщин — с 23 сентября по 3 октября 2010 года Чемпионат Европы по волейболу среди мужчин — с 10 по 18 сентября 2011 года Примечания Ссылки Официальный сайт
КВ Арена

КВ Арена (чеш. KV Arena) је вишенаменска арена у Карловим Варима, Чешка. У њој се обично играју хокејшке утакмице, али и одржавају концерти. Хокејашки клуб Карлове Вари, који се тренутно такмичи у домаћој лиги, користи ову арену за све његове утакмице. КВ арена је отворена 19. јуна 2009. и била је домаћин неким утакмицама Европског првенства у одбојци које се 2011. одиграло у овој земљи. Види још Европско првенство у одбојци 2011. Спољашње везе
Kaple Nanebevzetí Panny Marie (Kupařovice)

Kaple Nanebevzetí Panny Marie (někdy též uváděna jako kaple Neposkvrněného početí Panny Marie) je barokní římskokatolická kaple v obci Kupařovice v okrese Brno-venkov. Spolu s vedle stojícím kamenným barokním křížem je chráněna jako kulturní památka. Historie Stavbu kaple inicioval a financoval ditrichštejnský hospodářský inspektor Ondřej Ferdinand Žabský (1664–1735), který často pobýval na kupařovickém vrchnostenském dvoře. Výstavba kaple v podobě barokní kruhové rotundy započala po roce 1718, roku 1722 byla vysvěcena. Pravděpodobně v 80. letech 18. století byla kaple rozšířena o malou obdélnou loď se sakristií a kůrem. V současnosti se kaple nachází v majetku obce Kupařovice. Stav památky je uváděn jako havarijní. Roku 2009 byla rekonstruována střecha kupole s lucernou i střecha lodě, problémem však zůstává silně navlhající zdivo a poškozené omítky exteriéru i interiéru. Kvůli nedostatkům v rekonstrukčním projektu se v opravách prozatím nepokračuje. Kaple je zapsána v seznamu ohrožených nemovitých památek NPÚ. Popis Kaple je orientovaná stavba tvořená kruhovým presbytářem (původně samostatnou rotundou) s kupolí tvořenou valenou klenbou, kterou zakončuje válcová lucerna. Ze severozápadu k presbytáři přiléhá později přistavěná obdélná loď se sakristií. Loď zakončuje průčelí, nesoucí kruhové okno se šambránou. Presbytář prolamují dvě a loď jedna okenní osa, s půlkruhově zaklenutými okny. Fasáda kaple je členěna pilastry s římsovými hlavicemi, které nesou podstřešní římsu. Nad vstupním portálem jsou nápisy Renovirt 1888 a L.P. 1777. V nadpraží je deska se signaturou donátora s letopočtem vysvěcení: AFS 1722. V lodi se nalézá nízký kůr na dřevěných sloupech. Nad ním je na krovu zavěšen zvon, ulitý roku 1773, původně umístěný ve zrušené zvonici na návsi. Pod kůrem vlevo visí obraz rotundy a donátorů, manželů Ondřeje a Anny Žabských. Pod malbou je nápis: Gestiftet im Jahre des Heils 1722 von den Eheleuten Andreas und Anna Schabsky, Fürst. Dietrichsteinischer Gutsinspector in Kuprowitz. Kněžiště kaple se nachází v rotundě. Hlavní oltář je původní zděný, uprostřed nese novodobou sochu Panny Marie. Po stranách jsou umístěny původní dřevěné polychromované sochy svatého Karla Boromejského (vlevo) a svatého Františka Xaverského (vpravo). Vlevo od kaple je umístěn kamenný barokní kříž z 2. poloviny 18. století, vedle něj pak pomník kupařovickým občanům padlým v druhé světové válce. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel svatého Petra a Pavla (Přišimasy)

Kostel svatého Petra a Pavla v Přišimasech na Kolínsku stojí na místě původního románského kostela. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Románský kostel stával v místní části Přišimas jménem Horka již v polovině 13. století. Na severní zdi lodi se dodnes dochoval fragment románského okna. Ve 14. století byl kostel rozšířen a přestavěn v gotickém slohu. Po roce 1575 do jeho vývoje zasáhla renesance – při přestavbě v tomto slohu byla loď výrazně prodloužena a obohacena o renesanční detaily. Přestavbu financoval Václav Smiřický ze Smiřic († 1595). Bohoslužby Bohoslužby se v kostele konají každou 1. neděli v měsíci v 11.30.[1] Odkazy Reference Literatura PODLAHA, Antonín. Soupis památek historických a uměleckých v království Českém. Svazek 24, politický okres českobrodský. Praha: Archaelogická komise při České akademii císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1907. (Soupis památek). Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-04. Kapitola Horky (Horka) - Filialní kostel sv. Petra a Pavla, s. 42–44. PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého : Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvát. soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : díl I.. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1907. Dostupné online. Kapitola Filiální kostel sv. Petra a Pavla v Horkách, s. 21-23. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons
Dům U Jonáše

Dům U Jonáše na Pernštýnském náměstí je jedním z historických symbolů Pardubic, je součástí městské památkové zóny a kulturní památkou. Z pozdně gotického období se zachovaly interiéry domu – jsou spojovány s výstavbou před požárem v roce 1507. Dochovaná část budovy Domu U Jonáše zachycuje stav před velkým požárem v roce 1538, zejména unikátní sklípkovou klenbu v přízemí. Raně renesanční prvky jsou zastoupeny torzem nástěnné malby s rostlinným motivem. Radikální přestavba města po požáru v roce 1538 přinesla sjednocení architektury historického centra v jeden celek. Dokládají to např. obloučkové atiky a terakotová ostění oken. Z konce 16. století pochází většina dochované malířské výzdoby. Barokní sloh se významněji projevil až po roce 1704, v roce 1797 došlo k rozsáhlé úpravě průčelí, jež dala domu specifickou podobu. Bohatá štuková výzdoba se stala dominantním projevem nového výtvarného řešení. Starozákonní téma s ústřední postavou proroka Jonáše v rozevřených čelistech velryby bývá připisováno pardubickému sochaři Jakubu Teplému (1729–1802). V 19. století se usilovalo o záchranu štukové výzdoby, celková rekonstrukce průčelí byla provedena v letech 1993–1994. Rekonstrukce budovy byla prováděna ve třech etapách počínaje 70. lety 20. století. V současnosti je využíván Východočeskou galerií v Pardubicích pro konání výstav výtvarného umění, odborné oddělení nabízí komentované prohlídky probíhajících výstav, přednášky, besedy s významnými osobnostmi a setkání s umělci. Odraz v kultuře Do domu umístil Miloš Zapletal bydliště hlavního hrdiny své trilogie Sedmička, Ostrov přátelství a Cvoci, který dostal podle tohoto domu skautskou přezdívku Jonáš. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům U Jonáše na Wikimedia Commons Východočeská galerie v Pardubicích - Dům U Jonáše
Kostel svatého Jana Křtitele (Klášter nad Dědinou)

Kostel svatého Jana Křtitele je římskokatolický kostel v Klášteře nad Dědinou. Kostel patří do římskokatolická farnosti Třebechovice pod Orebem. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Ves Klášter je připomínána již roku 1149. Stával zde cisterciácký klášter Svaté Pole – Sacer campus. Pohromou pro ves a klášter byl rok 1420, kdy byl klášter vypálen husity a zanikl. V místech kláštera byl v 16. století postaven kostel sv. Jana Křtitele, který zůstal zachován dodnes. Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons turistika.cz Euro-Glacensis Novoměstský kurýr
Kamenná slunce

Kamenná slunce („Steinerne Sonne“) wird ein geologisches Nationales Naturdenkmal im Süden des Böhmischen Mittelgebirges zwischen Hnojnice und Děčany in Tschechien genannt. Unter Schutz steht eine Felswand aus Sedimenten der Kreide mit Strukturen, die an eine Sonne erinnern. Begründet wurde das Schutzgebiet im Jahre 1953 auf 0,8 ha. Entstanden sind die Sonnen vermutlich nach einer größeren Vulkanexplosion. Glühende ausgeschleuderte Massen sind dann unter nachrutschende Kreidesedimente gelangt. Dabei wurde das umliegende Material erhitzt und zusammengebacken. Während der Abkühlung kam es dann zu sternförmigen Spannungsrissen um kleinere in die Kreidesedimente eingedrungene Körper. Siehe auch Liste der Naturschutzgebiete in Tschechien
Mrákotíner Monolith

Der Mrákotíner Monolith (tschechisch: Mrákotínský monolit) auf der Prager Burg steht auf dem dritten Burghof unweit des Veitsdoms. Er zählt zu den größten existierenden monolithischen Natursteinobjekten weltweit und wurde aus einem hellgrauen Zweiglimmergranit Südböhmens gefertigt. Seine Oberfläche ist poliert. Planung Der slowenische Architekt Jože Plečnik wurde ab 1920 vom tschechoslowakischen Präsidenten Masaryk mit Umbauten auf der Prager Burg beauftragt. In diesem Zusammenhang war beabsichtigt, ein Denkmal für die Gefallenen des Ersten Weltkriegs zu schaffen. Dafür schlug Plečnik die Form eines Obelisken vor. Diese Idee wurde aufgegriffen und ausgeführt. Fertigung und Dimensionen Die Herstellung eines Obelisken in Mrákotín begann 1923. Er zerbrach nach seiner Fertigstellung auf dem Transport nach Telč. Der zweite in den Mrákotíner Steinbrüchen gefertigte Obelisk brach während seiner Bearbeitung. Der vollendete dritte Obelisk besteht aus dem hellen grauen Granit von Mrákotín. Das zu seiner Herstellung erforderliche Rohstück wurde 1924 im Steinbruch Pod Jasánky gewonnen. Das vom Fels abgetrennte Rohstück wog etwa 115 Tonnen. Seine Maße waren 15,68 × 1,95 × 1,32 Meter. Am Ende des Jahres 1925 transportierte man dieses Stück von Mrákotín zum Bahnhof in Telč. Von hier gelangte es mit einem Sondertransport der Eisenbahn zu Beginn des Jahres 1926 nach Prag. Den Transport von der Eisenbahnentladestelle bis in den Bereich der Prager Burg übernahm die Prager Steinmetzfirma Jan Mrázek aus Praha-Smíchov, die nach Vorgaben von Jože Plečnik dort die Endfertigung ausführte. Letztlich wurde der Auftrag also im dritten Anlauf vollendet. Das fertige Stück besitzt eine Höhe von 15,5 Metern. An seinem Fuß misst die Kantenlänge 181 Zentimeter und an seinem oberen Ende 123 Zentimeter. Sein Volumen beläuft sich auf 36,27 m³ und er besitzt demzufolge eine Masse von 96 Tonnen. Die Aufstellung des Obelisken erfolgte zwischen dem 29. Oktober und 1. November 1928 anlässlich des zehnjährigen Jubiläums der Ersten Republik. Als Sockel dient ein Quader aus Reichenberger Granit (liberecká žula) mit den Abmessungen von 3 × 3 × 1,1 Metern. Der Obelisk wurde 1996 mit einer vergoldeten Metallspitze ausgestattet. Diese Ergänzung an einer Fehlstelle im Gestein aus der Zeit seiner Errichtung wird heute als symbolisches Zeichen zur Erneuerung der Demokratie gesehen. Literatur Drahomíra Březinová, Marcela Bukovanská, Irena Dudková, Václav Rybařík: Praha kamenná. Národní muzeum, Praha 1996. Václav Rybařík: Ušlechtilé stavební a sochařské kameny České republiky. Hořice v. Podkrkonoší 1994, ISBN 80-900041-5-6. Weblinks Mrákotínský monolit. In: mrakotin.cz (Beschreibung des Obelisken, tschechisch). @1@2Vorlage:Toter Link/www.vitejte.cz (Seite nicht mehr abrufbar. Suche im Internet Archive) Erwähnung auf einer Gemeindeseite. Einzelnachweise
Obelisk (Prague Castle)

The obelisk at Prague Castle (Czech: Obelisk na Pražském hradě or Mrákotínský monolit) is a granite monolith and World War I memorial designed by Jože Plečnik, installed at Prague Castle in Prague, Czech Republic. It stands 16 meters high. It is located in the Third Castle Courtyard. The obelisk was donated by Tomáš Garrigue Masaryk. It was erected in late 1928 to mark the tenth anniversary of the establishment of the First Czechoslovak Republic. The obelisk was originally to have been much larger, but while it was being transported to its intended location in 1928, it broke in two, and only part could be salvaged. References External links Media related to Obelisk (Prague Castle) at Wikimedia Commons
Schloss Hauenstein

Die Burg Hauenstein (tschechisch Hauenštejn oder Zámek Horní Hrad) befindet sich drei Kilometer westlich von Stráž nad Ohří auf dem Gebiet der Gemeinde Krásný Les (Schönwald), Ortsteil Horní Hrad, in einem Seitental des oberen Egertals im Okres Karlovy Vary in Tschechien. Geschichte Die ursprüngliche Burg wurde wahrscheinlich im späten 13. Jahrhundert an dieser Stelle errichtet. Häufige Besitzwechsel und ein umfangreicher Umbau im 19. Jahrhundert sorgten für ein verändertes Aussehen. Im Jahre 1838 erwarben die Grafen Buquoy die Burg, in deren Besitz sie bis zum Ende des Zweiten Weltkrieges blieb. Nach 1945 diente sie noch einige Zeit als Unterkunft, ab 1958 verfiel sie zur Ruine. Inzwischen wird sie wieder für den Tourismus renoviert. Die Burg ist über die E 442/Straße Nr. 13, Abzweig Horní Hrad erreichbar. Galerie Literatur Werner Spickenreuther: Burg und Schloss Hauenstein/Horni hrad. In: Erzgebirgische Heimatblätter. Bd. 29, Nr. 5, 2007, ISSN 0232-6078, S. 12–13. Viktor Karell: Burgen und Schlösser des Erzgebirges und Egertales. Bd. 1, Vinzenz Uhl Verlagsbuchhandlung, Kaaden, 1935. (Schloß Hauenstein S. 22) Weblinks Offizielle Internetseite der Burg (tschechisch, deutsch, englisch) Website über die Burg (deutsch) Schloss Hauenstein auf Burgenwelt.org (deutsch)
Hauenštejn

Hauenštejn (Czech var.: Horní hrad; German: Hauenstein) is a medieval castle in the Czech Republic. The castle is the private property of Pavel Palacký, a descendant of František Palacký. It is situated in the Ore Mountains in the territory of Krásný Les. History The castle was built in the 13th century by King Ottokar II of Bohemia or his son Wenceslaus II to guard royal paths and local mines. The first known owner was Mikuláš Winkler, burgrave of Loket Castle, who sold Hauenštejn to the monastery in Doksany. The monastery exchanged it for another building with King John of Bohemia. His son Charles IV enlarged the castle‘s domain. The castle frequently changed its keepers in the second half of the 14th century and the 15th century but it more or less remained royal property. The rich family of Šlik that started silver mining near Jáchymov won the castle in the 16th century. The Šliks rebuilt the castle in the Renaissance style after a fire in 1600. In 1663, the Šliks sold the castle to the Saxe-Lauenburg ducal family and it became part of the Ostrov domain. The castle was in the hands of the Baden family from 1689. When the last male member of the family died in 1771, the property of the Badens in Bohemia was inherited by the royal family of Maria Theresa. The Habsburgs sold it to the Buquoy family in 1837. Countess Gabrielle Buquoy started to rebuild the castle in a Romantic style. Ferdinand Buquoy continued the reconstruction under the influence of historism, taking its examples from England (Windsor, Arundel, Belvoir, Lancaster or Oxford) and Bavaria (Hohenswangau, Lahneck). 20th century In World War II it was used by the Hitler Youth and it was also used for snake experiments – a snake from the genus of Coluber was set in the location to fight the adder and a kind of serum was developed there that Rommel used in Africa. After the war, it was confiscated by the state and the communists made it an accommodation for the uranium miners in Jáchymov, and then for a youth organisation. In 1958, it was condemned as not suitable for living and closed up. From that time onwards, it was constantly being ruined, partly by time, partly by vandals. Present In 2000 Pavel Palacký, a descendant of Czech historian František Palacký, bought the castle from the village of Krásný Les and started with its sanitation. References External links Hrad Hauenštejn – Horní hrad na Krusnohorsky.cz Homepage of the castle