NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Basílica de Sant Jaume (Praga)

La basílica de Sant Jaume (en txec Bazilika svatého Jakuba Většího) al nucli antic de Praga, República Txeca. L'església és la llar de la Madonna Pietatis i la tomba del comte Vratislav de Mitrovice. Església original L'església va ser construïda al segle XIII per als franciscans. Va ser construïda en l'estil d'arquitectura gòtica. La fundació de l'església original estava relacionada amb l'adquisició de les relíquies d'Ottokar I de Bohèmia. Es desconeix la ubicació exacta d'aquesta església original i el seu aspecte, ja que l'església va ser destruïda en un incendi l'any 1689. Es creu que el foc va ser iniciat per persones que treballaven per a Lluís XIV de França. Església actual Quan va ser reconstruïda, es va fer en l'estil d'arquitectura barroca. La reconstrucció va incloure l'addició de més de 20 altars. Artistes com Jan Jiří Heinsch, Václav Vavřinec Reiner i Petr Brandl van crear quadres per als altars. L'any 1702 s'hi va instal·lar un orgue. El 1974 el papa Pau VI va concedir a l'església el títol honorífic de basílica menor. L'església és el lloc de descans final del comte Vratislav de Mitrovice, canceller de Bohèmia de l'emperador del Sacre Germànic Josep I, que va morir a Viena el 1712, però les restes del qual van ser traslladades a Praga el 1714 després de la finalització de la magnífica tomba barroca per Johann Bernhard Fischer von Erlach. També hi ha un avantbraç momificat a la dreta de l'entrada de la tomba, que data de més de 400 anys. El braç és d'un lladre de joies que va intentar robar a l'altar major, que té una estàtua de la Mare de Déu. Es creu que quan el lladre va intentar robar les joies, Maria li va agafar del braç i no el va deixar anar, llavors els monjos li van tallar el braç. Orgue L'orgue original, que data de 1705, és obra del famós organista txec Abraham Starka de Loket. Al llarg dels segles l'orgue ha patit canvis. El 1754 va tenir lloc la primera reconstrucció per František Katzer. De nou, això va tenir lloc l'any 1906 per Josef Černý i Josef Rejna. Una altra intervenció va tenir lloc l'any 1941. L'orgue es va adaptar llavors a la composició moderna. L'última gran reconstrucció es va dur a terme entre 1981 i 1982 on es van restaurar els sons originals de Starka, en la seva major part amb les pipes originals, i es van conservar molts colors romàntics interessants. L'instrument actual té quatre manuals, 91 parades i 8.277 tubs. Referències
Church of St. James the Greater (Prague)

The Basilica of St. James (Czech: Bazilika svatého Jakuba Většího) in the Old Town of Prague, Czech Republic. The church is home to the Madonna Pietatis and the tomb of Count Vratislav of Mitrovice. Original church The church was built in the 13th century for the Franciscans. It was built in the Gothic architecture style. The foundation of the original church was related to the acquisition of the relics of Ottokar I of Bohemia. The exact location of this original church and its appearance are not known, since the church was destroyed in a fire in 1689, during the Nine Years' War. The fire is believed to have been started by people working for Louis XIV of France. Present church When it was rebuilt, it was rebuilt in the Baroque architecture style. The rebuilding included the addition of over 20 altars. Artists such as Jan Jiří Heinsch, Václav Vavřinec Reiner, and Petr Brandl created paintings for the altars. In 1702, an organ was installed. In 1974 the church was granted the honorary title of minor basilica by Pope Paul VI. The church is the final resting place for Count Vratislav of Mitrovice, Bohemian Chancellor of Holy Roman Emperor Joseph I, who died in Vienna in 1712, but whose remains were transferred to Prague in 1714 after the completion of the magnificent baroque tomb by Johann Bernhard Fischer von Erlach. There is also a mummified forearm to the right of the tomb entrance, dating back over 400 years. The arm is the arm of a jewel thief who tried to steal from the high altar, which has a statue of the Virgin Mary. It is believed that when the thief tried to steal the jewels, Mary grabbed his arm and would not let go, therefore his arm was cut off by monks. Organ The original organ, dating from 1705, is the work of famous Czech organist Abraham Starka of Loket. Over the centuries the organ underwent changes. In 1754 the first reconstruction took place by František Katzer. Again this took place in 1906 by Josef Černý and Josef Rejna. Another intervention took place in 1941. The organ then was adapted for modern composition. The last major reconstruction was carried between 1981 and 1982 where Starka's original sounds were restored, for the most part with the original pipes, and preserved many interesting romantic colours. The present instrument has four manuals, 91 stops and 8,277 pipes. References External links Church of St James from Prague.net Article on the thief's arm and count buried alive on Atlas Obscura
Église Saint-Jacques-le-Majeur de Prague

L'église Saint-Jacques-le-Majeur de Prague (en tchèque : kostel svatého Jakuba Většího) est une église catholique de Prague, en Tchéquie. Située dans la Vieille Ville, elle a été reconstruite dans un style baroque après la destruction en 1689 par un incendie de l'édifice gothique préalable. C'est une église conventuelle du monastère voisin des frères mineurs conventuels. Elle abrite un orgue de 1702. Liens externes Ressource relative à la religion : GCatholic.org Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’architecture chrétienne Portail du baroque Portail du catholicisme Portail de Prague
Chiesa di San Giacomo (Praga)

La basilica di San Giacomo Maggiore (in ceco bazilika svatého Jakuba Většího) è una chiesa situata nella Città Vecchia di Praga e dedicata a san Giacomo maggiore. Storia e descrizione La chiesa fu costruita per volere di Venceslao I di Boemia nel 1232. Essa fu ricostruita nel 1689 in stile barocco dopo l'incendio appiccato da agenti di Luigi XIV. Vi furono aggiunti oltre venti altari laterali e opere di famosi pittori cechi. Curiosità Da 400 anni a destra della navata centrale si trova un avambraccio mummificato. Apparterrebbe ad un ladro che aveva tentato di rubare i gioielli alla statua della Vergine, la quale miracolosamente lo bloccò, serrandogli le braccia, che vennero liberate solo all'arrivo delle guardie che ne mozzarono uno. Note Bibliografia Vladimir Soukop, Praga. Mondadori, 2004. ISBN 9788837026318 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Giacomo Collegamenti esterni (EN) Chiesa di San Giacomo, in GCatholic.org. Chiesa di San Giacomo, su archINFORM.
Sint-Jacobuskerk (Oude Stad)

De Sint-Jacobuskerk (Tsjechisch: Kostel svatého Jakuba Většího) is een kerk in de Oude Stad van de Tsjechische hoofdstad Praag. De kerk, gelegen tussen het Oudestadsplein en het Náměstí Republiky (Plein van de Republiek), werd in de 13e eeuw gebouwd in opdracht van koning Wenceslaus I. De gotische kerk werd in 1689 na een brand herbouwd in barokstijl. De kerk is gewijd aan Jakobus de Meerdere.
Kościół św. Jakuba w Pradze

Kościół św. Jakuba (czeski: Kostel svatého Jakuba Většího) – zabytkowy kościół w Pradze, znajdujący się na Starym Mieście, w połowie drogi pomiędzy Rynkiem Staromiejskim i Placem Republiki (ulica Malá Štupartská). Pierwotnie był to kościół gotycki, później przebudowany w stylu barokowym. Jest trzecim najdłuższym kościołem Pragi i ma status bazyliki mniejszej. Oprócz nabożeństw odbywają się tu także regularne koncerty organowe. Organy w bazylice są największym instrumentem tego typu w Czechach. Posiadają 91 rejestrów i 8277 piszczałek. Zostały zainstalowane w 1705, a następnie rozbudowane w 1941. Przypisy
Svítkov Stadium

The Svítkov Stadium (Czech: Plochodrážní stadion Svítkov) is a 10,000-capacity speedway stadium in the Svítkov area of Pardubice, Czech Republic. The stadium is located in the west of Svítkov, which itself is located on the western outskirts of the city. The speedway track has a circumference of 400 metres and is home to the speedway team AMK Zlatá Přilba Pardubice. History The stadium was built in 1953 and 1954. Since 1964, the stadium has hosted the prestigious Golden Helmet of Pardubice. It moved to Svítkov after previously being held at the Velká pardubická from 1929 to 1963. The wide bends of the track allow six riders to compete in the competition. In addition to the Golden Helmet competition, the stadium has hosted significant major world championship events such as 1987 Speedway World Pairs Championship, the 1990 Speedway World Team Cup final and the 1993 Speedway Under-21 World Championship and 2008 Speedway Under-21 World Championship finals. Since 2009, the stadium has continued to host major events including finals of the Team Speedway Under-21 World Championship and the Speedway Under-21 World Championship. In 2022 and 2023, the Individual Speedway European Championship final was held on the track. The stadium will host the final of the Speedway Grand Prix Challenge on 4 October 2024. References
Plochodrážní stadion Svítkov

Plochodrážní stadion Svítkov – stadion żużlowy w Pardubicach, w Czechach, wybudowany w latach 1953–1954 i użytkowany przez AMK Zlatą přilbę Pardubice. Długość toru żużlowego wynosi 400 m, jego szerokość na prostych to 15 m, a na łukach 21 m. Trybuny obiektu mogą pomieścić 10 000 widzów. Od 1964 r. na stadionie rozgrywany jest coroczny turniej Złoty Kask, a od 1975 r. juniorskie zawody o Złotą Wstęgę. Ponadto obiekt gościł wiele innych imprez żużlowych, m.in. finały Indywidualnego Pucharu Mistrzów (1986), Mistrzostw Świata Par (1987), Drużynowych Mistrzostw Świata (1990, 1999), Indywidualnych Mistrzostw Świata Juniorów (1993, 2008), Indywidualnych Mistrzostw Europy Juniorów (2001), Klubowego Pucharu Europy (2002) i Drużynowych Mistrzostw Świata Juniorów (2005, 2013). Przypisy
Fotbalový areál Šardice

Fotbalový areál Šardice – stadion piłkarski w Šardicach, w Czechach. Obiekt powstał w 1958 roku, w latach 1965–1969 wybudowana została trybuna główna. Stadion może pomieścić 1200 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu FK Šardice. W 1999 roku obiekt był jedną z aren Mistrzostw Europy U-16 (rozegrano na nim jedno spotkanie fazy grupowej tego turnieju – 25 kwietnia 1999 roku: Dania – Anglia 0:1); w 2001 roku rozegrano na stadionie także jeden mecz fazy grupowej rozgrywek o Puchar Regionów UEFA (18 czerwca 2001 roku: Irlandia – Płowdiw 0:2). Przypisy
Kościół św. Józefa w Jabłonkowie

Kościół św. Józefa w Jabłonkowie – kościół katolicki przynależący do klasztoru elżbietanek jabłonkowskich. Opis W lipcu 1929 roku został poświęcony kamień gruntowy i w lecie roku 1932 ukończono budowę. 2 sierpnia 1932 kościół został poświęcony. Jego patronem jest święty Józef. W ciągu swego istnienia był wielokrotnie remontowany. 1 sierpnia 2007 został poświęcony nowy ołtarz. Kościół służy nie tylko siostrom zakonnym i użytkownikom przyległego domu seniora, lecz także wiernym z Jabłonkowa i okolicy. W kościele służą także dobrowolni ministranci. Ich grono liczy niemal 30 członków. Przypisy Linki zewnętrzne Strona jabłonkowskich elżbietanek (cz.)
Kościół św. Jadwigi w Mostach koło Jabłonkowa

Kościół św. Jadwigi w Mostach koło Jabłonkowa – rzymskokatolicki kościół z XVIII w. znajdujący się w Mostach koło Jabłonkowa. Położenie Kościół leży w centrum miejscowości Mosty koło Jabłonkowa. Historia W czasach Józefa II podjęto decyzję o wybudowaniu kościoła parafialnego, plebanii, szkoły i cmentarza w Mostach. Miejsce na wybudowanie kościoła ofiarowali ze swego pola Jerzy i Jakub Szotkowscy. Kamień węgielny położony został w niedzielę po Wielkanocy 10. 4. 1785. Prace na budowie przebiegały bardzo szybko. Kościół został wyświęcony 15.10.1787. Na wyświęcenie przyjechał również przedstawiciel Komory Czeskiej Antonín Černek, cieszyński dziekan Anton Löhn, proboszcz jabłonkowski Josef Andrle, który odprawił pierwszą mszę. Pierwszym proboszczem został Sebastian Ježischek. 1785 - położenie kamienia węgielnego pod budowę przyszłego kościoła 1787 - poświęcenie kościoła i ofiarowanie św. Jadwidze 1791 - początek rekonstrukcji stropów, wymurowanie sklepień 1810 - przeniesienie głównego ołtarza z kaplicy św. Krzyża z dzielnicy Šance i nadanie mu funkcji ołtarza bocznego 1819 - ukończenie rekonstrukcji stropów, odnowa sklepień 1835 - zabezpieczenie sklepień stalowymi wzmocnieniami 1837 - wymurowanie pierwotnie drewnianej wieży kościelnej, zwieńczonej dachem hełmowym (cebulastym) 1809 - wymurowanie kamiennych filarów podtrzymujących chór, w miejsce dawnych filarów drewnianych 1809 - instalacja pierwszych organów 1903 - instalacja nowych organów 2000 - poświęcenie nowego ołtarza i stołu ofiarnego z białego marmuru przywiezionego z Włoch 2000 - pokrycie dachu nową blachą miedzianą i odnowienie fasady 2002 - początek zbierania datków na rekonstrukcję organów 2006 - zakończenie generalnej rekonstrukcji organów Duchowni zwierzchnicy parafii kościoła św. Jadwigi w Mostach koło Jabłonkowa: Sebastián Ježíšchek 1785 - 1800 Linus Hradeczny 1800 - 1818 Josef Adamec 1818 - 1843 František Kračzmar 1844 - 1852 Jan Blaski 1852 - 1857 Josef Hrubetz 1857 - 1880 Josef Wrubel 1880 - 1887 Jan Dusch 1887 - 1893 Antonín Matiej 1893 - 1918 Josef Szymeczek 1919 - 1921 Josef Juroš 1921 - 1931 Josef Marzoll 1931 - 1946 Josef Kurowski 1946 - 1965 Alois Ptoszek 1965 - 1971 Fridolín Jaščenko 1971 - 1973 Bruno Stoklasa 1973 - 1986 Josef Bury 1986 - 1988 Jiří Sedláček 1988 - 1994 Štěpán Klocek od 1994 Bibliografia Mosty koło Jabłonkowa: wczoraj i dziś. 1. Český Těšín, 2014. ISBN 978-80-86486-87-1. Mosty koło Jabłonkowa: Mosty [online].Dostępne z: https://www.mostyujablunkova.cz/ Rzymskokatolicka parafia Mosty koło Jabłonkowa: parafia Mosty [online]. Dostępne z: https://farnost-mostyujablunkova.webnode.cz/ Janusz Spyra: Śląsk Cieszyński w okresie 1653-1848. Cieszyn: Starostwo Powiatowe w Cieszynie, 2012, s. 303-304. ISBN 978-83-935147-1-7. Kosciolysci [online]; http://www.kosciolysci.pl/kosciol/171 Linki zewnętrzne Mosty koło Jabłonkowa
Vysílač Mezivrata

Vysílač Votice – Mezivrata se nachází na stejnojmenném kopci v nadmořské výšce 713 m n. m. Televizním a rozhlasovým signálem pokrývá především jižní část středních Čech a severní část jižních Čech. Kromě televizního a rozhlasového vysílače a ostatních radioreléových spojů jsou zde umístěny i základnové stanice (BTS) mobilních operátorů O2, T-Mobile a Vodafone. Vysílané stanice Televize Z Mezivrat jsou šířeny následující multiplexy: Rozhlas Přehled rozhlasových stanic vysílaných z Mezivrat: Z Mezivrat vysílá i digitální rozhlas DAB+: Nejbližší vysílače Nejbližší významné vysílače a vzdálenost k nim: Odkazy Reference
Městský hřbitov ve Svitavách

Městský hřbitov ve Svitavách je hlavní městský hřbitov ve Svitavách. Nachází se ve východní části města, v ulici 5. května, v těsné blízkosti městské železniční stanice. Historie Vznik Hřbitov byl založen okolo původně románského, později goticky přestavěného kostela svatého Jiljí roku 1576. Pohřebiště od té doby slouží jako hlavní městský hřbitov, areál byl několikrát rozšiřován. Hřbitovní brána pochází z roku 1878. Židé ze Svitav a okolí byli pohřbíváni na místním židovském hřbitově. Podél zdí areálu je umístěna řada hrobek významných obyvatel města, pohřbeni jsou na hřbitově i vojáci a legionáři bojující v první a druhé světové válce. Po roce 1945 S odchodem téměř veškerého německého obyvatelstva města v rámci odsunu Sudetských Němců z Československa ve druhé polovině 40. let 20. století zůstala řada hrobů německých rodin opuštěna a bez údržby. Ve Svitavách se nenachází krematorium, ostatky zemřelých jsou zpopelňovány povětšinou v krematoriu v České Třebové. Osobnosti pohřbené na tomto hřbitově Johann Budig (1832–1915) – podnikatel a starosta města Julius Langer (1837–1901) – majitel dřevařského závodu Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu městský hřbitov Svitavy na Wikimedia Commons Oficiální stránky Kostel sv. Jiljí Hřbitov na stránkách Muzea Svitavy
Alexandrova rozhledna

Alexandrova rozhledna (lidově též Alexandrovka) je kamenná stavba, která se tyčí nad adamovským údolím na západním výběžku hřbetu Nad Střelčím (527 m) v Moravském krasu, na severozápadě katastru obce Babice nad Svitavou, na původním místě zaniklého dřevěného vyhlídkového pavilonu. Historie Autorem projektu rozhledny byl architekt Oscar Mratschek, stavbu provedla firma Martina Fleischhackera za 15 000 zlatých. Rozhledna byla turistům zpřístupněna 4. září 1887. Své jméno získala po předsedovi brněnské sekce Rakouského turistického klubu Alexandru Suchánkovi, který se stal velkým propagátorem výstavby Alexandrovy rozhledny. Věž měla dřevěný vyhlídkový ochoz a plechovou jehlancovou střechu s korouhvičkou vysokou 15 metrů. Za druhé světové války byla věž pobořena. V 70. letech došlo k její celkové opravě a na střeše rozhledny byl instalován televizní převaděč pro Adamov. Zároveň zde byl umístěn žebřík a železný ochoz umožňující výhled do krajiny. Ten se otevírá zejména jižním směrem a kromě samotného Adamova je vidět velká část Brna a Pálavské vrchy; za extrémně dobré viditelnosti, která nastává jen několikrát ročně, je možné vidět vrcholky Alp. Z dobových fotografií vyplývá, že v době vzniku rozhledny nebránila rozhledu žádná vegetace. Postupem času se však kvůli vysokým stromům zcela uzavřel výhled na sever a částečně i na údolí Svitavy a město Adamov. V průběhu roku 2007 byla věž uzavřena z důvodu havarijního stavu vyhlídkového ochozu a od července 2008 byla prováděna rekonstrukce s rozpočtem 3,7 mil. korun, na kterou byla čerpána dotace z fondů EU a řada dárcovských a sponzorských podpor. Věž byla zvýšena o osm metrů oproti původní výšce a téměř se podařilo docílit původního záměru dosáhnout opět bezchybného výhledu všemi směry. Rozhledna se stala novou dominantou města Adamova a velkým turistickým lákadlem této části Moravského Švýcarska. K znovuotevření rozhledny došlo 16. května 2009. Přestože se rozhledna nachází v katastru obce Babice nad Svitavou, je majetkem města Adamova, které spolufinancovalo její renovaci v roce 2009. Roku 2014 bylo na Alexandrovu rozhlednu nainstalováno noční nasvětlení, které je, vzhledem k omezením daným správou CHKO, možné provozovat jen mimo platnost letního času. Vysílač na rozhledně Televize Alexandrova rozhledna je též využívána jako televizní vysílač. Šíří následující multiplexy: Odkazy Reference Související články Seznam rozhleden v Jihomoravském kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Alexandrova rozhledna na Wikimedia Commons Informace o rozhledně na webu Adamov a okolí.cz Archivováno 26. 2. 2017 na Wayback Machine. Atlas Česka Hrady.cz Atic.cz Informace o rozhledně - fotogalerie rekonstrukce Alexandrova rozhledna na Turistika.cz Alexandrova rozhledna na stránkách Adamova
Alexandrovka

Alexandrovka ist ein Aussichtsturm im Gemeindegebiet von Babice nad Svitavou im Okres Brno-venkov in Tschechien. Der steinerne Turm befindet sich auf einem Hügel 496 Meter über dem Meeresspiegel und ist 17 Meter hoch. Für die Touristen wurde er 1887 zugänglich gemacht. Während des Zweiten Weltkriegs wurde er beschädigt und in den 1970er Jahren sowie 2009 rekonstruiert. Obwohl sich der Aussichtsturm im Kataster von Babice nad Svitavou befindet, ist die Stadt Adamov Eigentümerin und beteiligte sich an der Renovierung 2009. Weblinks Informationen (tschechisch)
Wieża Aleksandra

Wieża Aleksandra (czes. Alexandrova rozhledna) – kamienna wieża widokowa w Czechach, na grzbiecie Nad Střelčím (Kras Morawski), zlokalizowana nad miastem Adamov, 10 kilometrów na południe od Blanska (Morawy). Stoi na wysokości 496 m n.p.m. Wieżę postawiono w 1887 i po oddaniu do użytku mierzyła 15 metrów (posiadała wówczas więźbę dachową). Z czasem więźbę zlikwidowano, zastępując ją płaskim dachem. W 2007 wieżę poddano renowacji, w wyniku czego wysokość wynosi obecnie 17 metrów. Wejście możliwe jest po metalowych stopniach na balkonik okalający obiekt. Z wieży istnieje rozległy, dookolny widok, m.in. na miasto Adamov, na Masyw Czeskomorawski oraz południowe części Brna. Przy dobrej widoczności zobaczyć można szczyt Hády (424 m n.p.m.), Wzgórza Pawłowskie i Las Żdanicki. Okolicą zachwycał się Rudolf Těsnohlídek, autor bajki Liška Bystrouška, którą Leoš Janáček przekształcił potem w operę pod tytułem Przygody lisicy Bystrouszki (Příhody lišky Bystroušky). W pobliżu znajduje się jaskinia Býčí skála. Odległość do wieży z najbliższego parkingu wynosi około 150 metrów. Przypisy
Městský hřbitov v Sušici

Městský hřbitov v Sušici je hlavní městský hřbitov v Sušici. Nachází se na jihovýchodním okraji města, v ulici Na Vršku. Historie Vznik Hřbitov byl zřízen v roce 1878 na velkém pozemku za městem jako nový městský hřbitov náhradou za pohřebiště U Matky Boží blíže centru města, které nebylo možno dále rozšířit. Prvním pohřbeným na hřbitově byl notář Eduard Šebesta. Poté, co se v rostoucím městě přestalo pohřbívat u kostelů v centru města, sloužilo pohřebiště jako hlavní městský hřbitov. Vztyčena zde byla novorománská vstupní brána a obřadní síň. Roku 1876 byl na západní straně města otevřen nový městský židovský hřbitov. Po roce 1945 S odchodem téměř veškerého německého obyvatelstva města v rámci odsunu sudetských Němců z Československa ve druhé polovině 40. let 20. století zůstala řada hrobů německých rodin opuštěna a bez údržby, byl zde též vztyčen památník obětem a padlým v druhé světové válce. Hřbitov byl v následujících letech nadále rozšiřován jižním směrem. V Sušici se nenachází krematorium, ostatky zemřelých jsou zpopelňovány povětšinou v krematoriu v Klatovech. Osobnosti pohřbené na tomto hřbitově Matyáš Lerch (1860–1922) – matematik Josef Kunský (1903–1977) – geomorfolog a vysokoškolský pedagog. Vojtěch Scheinost (1814–1894) – sirkařský podnikatel (autorem výzdoby hrobky S. Sucharda) Karel Polata (1914–1974) – hudebník a dirigent Václav Kojzar (1916–2006) – voják, hrdina západního protinacistického odboje Rodinné hrobky Hrobka rodiny Kožušníčků Hrobka rodiny Rathů Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu městský hřbitov Sušice na Wikimedia Commons Stránka správy hřbitova Šumavský rozcestník Správa hřbitovů a krematoria Klatovy
Hotel Grand (České Budějovice)

Hotel Grand stojí v Českých Budějovicích na rohu Nádražní a Žižkovy třídy. Byl postaven v letech 1908–1909 v secesním stylu podle návrhu Václava a Františka Kavalírových. Mezi lety 1952 až 1989 fungoval pod názvem hotel Vltava. Historie V roce 1908, kdy bylo dostavěno nové budějovické vlakové nádraží se začalo se stavbou hotelu Grand, který stojí přímo proti jeho jižnímu křídlu. Stavěla ho firma bratří Kovaříků podle návrhu Františka a Václava Kavalírových. V době svého dokončení o rok později byl Grand největším a nejlépe vybaveným hotelem v celém městě. V přízemí západního křídla fungovala kavárna, v přízemí severního křídla restaurace. Na konci druhé světové války byl hotel Grand poškozen v následku přímého zásahu protilehlé části vlakového nádraží během spojeneckého bombardování. V roce 1948 byl hotel vyvlastněn a zahrnut do národního podniku Hotely a restaurace České Budějovice. V roce 1952 byl hotel Grand přejmenován na hotel Vltava spolu s nedalekým hotelem Imperial, který byl přejmenován na hotel Malše. V roce 1973 byl hotel Vltava s nabídkou 70 pokojů stále největším českobudějovickým hotelem. Na rozdíl od hotelu Malše ale nebyl nikdy prohlášen kulturní památkou, což umožnilo rozsáhlé stavební úpravy, které probíhaly mezi lety 1982 až 1989. Fasáda byla zásadně změněna, získala novou barvu, rohová věž původně pokrytá krytinou s drobným vzorkem byla oplechována mědí. Žádné z původních secesních štukatur se také nedochovaly. Hotel během oprav částečně fungoval, v roce 1983 byl počet nabízených pokojů omezen na 49. I s tímto kapacitním omezením byl v té době druhým největším hotelem v Českých Budějovicích hned po nově vystavěném hotelu Gomel. Po dokončení úprav byl hotel v březnu roku 1989 znovu otevřen, tentokrát opět jako hotel Grand. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hotel Grand na Wikimedia Commons