NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Filipa a Jakuba (Malvazinky)

Kostel svatých Filipa a Jakuba na Malvazinkách je římskokatolický filiální kostel v areálu hřbitova Malvazinky v Praze 5-Smíchově. Kostel patří pod duchovní správu farnosti u kostela sv. Václava. Historie Kostel byl postaven v letech 1894 až 1896 v novorománském slohu podle prováděcích plánů, podepsaných architektem Adolfem Duchoněm. Nahrazoval původní smíchovský kostel svatého Filipa a Jakuba na dnešním Arbesově náměstí, který byl v roce 1891 zbořen. Základní kámen nového kostela byl položen 13. září 1894 a na přání purkmistra Elhenického byl při stavbě využit stavební materiál (kámen, cihly) a pět nejcennějších památek ze zbořeného kostela týchž patronů, a to tři barokní sochy a dva zvony.. Dřevěná barokní kazatelna s figurami čtyř evangelistů z roku 1736 byla rozebrána, ale původní záměr instalovat ji v novém kostele se pro její špatný stav neuskutečnil, byla proto darována do sbírek Národního muzea, kde se z ní dochovaly jen fragmenty. Slavnostní vysvěcení chrámu dne 28. května 1896 provedl pomocný pražský biskup, Monsignore Ferdinand Kalous. Současnost Chrám je uzavřen a konají se v něm pouze pohřební obřady a zádušní mše na vyžádání. Popis Kostel je neorientovaná jednolodní stavba, postavená na půdorysu protáhlého kříže, s hranolovou věží ve východním průčelí, zakončen polokruhovou apsidou zaklenutou konchou. Vně po obou stranách lodi má nad kryptami otevřené arkády, na jejich východní straně jsou uvnitř po obou stranách výklenky se vsazenými barokními sochami svatých Filipa a Jakuba, které vytvořil Ferdinand Maxmilián Brokoff po roce 1715 a byly přeneseny ze zbořeného kostela. Z něj pochází také barokní socha žehnajícího Spasitele, dílo Michaela Leopolda Willmanna, vsazená ve výklenku nad západním portálem. Areál hřbitova s kostelem je od roku 1958 zapsán v seznamu kulturních památek. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Filipa a Jakuba na Wikimedia Commons Kostel na mapy.cz
Loď Pivovar

Loď Pivovar je unikátní minipivovar s restaurací umístěný na lodi z roku 1962, kotvící na Vltavě u Dvořákova nábřeží a Štefánikova mostu v Praze. Pro veřejnost byla loď otevřena 9. března 2017, náklady na její přestavbu a vybudování minipivovaru dosáhly 50 milionů korun. Autorem projektu a majitelem lodi je podnikatel Vojtěch Ryvola. Loď Loď byla vyrobena v roce 1962 v magdeburských loděnicích a pod názvem Sanssouci sloužila flotile Weisse Flotte Potsdam, v letech 1994–1998 kotvila v Berlíně a sloužila jako restaurace. Následně se plavila po Odře jako Adler Queen, od roku 2005 sloužila jako okružní loď Classic Queen v Hamburském přístavu. Zde ji 7. ledna 2016 zakoupil Vojtěch Ryvola a odplul s ní do děčínských loděnic, kde prodělala kompletní přestavbu. Začátkem prosince téhož roku zakotvila v Praze. Loď pojme asi 250 osob, je 53 m dlouhá, 10,5 m široká s ponorem 1,30 m. Je poháněna dvěma motory o výkonu 333 HP. Minipivovar Vlastní technologie se skládá z dvounádobové nerezové varny o objemu 500 litrů, prostorově chlazené spilky se čtyřmi nerezovými kvasnými káděmi (2 × 500 a 2 × 1000 litrů) a šestnácti plášťově chlazených ležáckých tanků (12 à 1000 litrů, 4 à 500 litrů). Dodavatelem pivovarské technologie instalované v lednu 2017 je společnost J. Hradecký spol. s r.o. Pacov. Maximální kapacita varny je 1600 hektolitrů ročně. Gastronomický provoz se pak skládá ze tří částí, horní vyhlídkové paluby, druhé paluby s restaurací a pivnicí v podpalubí. Vyráběné druhy piv Všechny druhy piv produkované pivovarem jsou pojmenovány po lodích. Celoročně nabízí pivovar čtyři druhy piva: 10° Legii, 12° Republiku a Remorkér a 13° tmavý ležák Monarchie, který obdržel Zlatou pivní pečeť za nejlepší tmavé pivo z minipivovaru. K nim sezónně přibývají další speciální druhy. V roce 2017 pivovar uvařil nejsilnější komerčně vyráběné pivo v Česku, 34° Stout Titanic o obsahu 11,5% alkoholu, v srpnu 2020 byla představena 14° NEIPA New Orleans (New England India Pale Ale), v nabídce nechyběla ani ochucená piva jako 13,5° medový ležák Honey Fitz. Z dalších speciálů lze zmínit 14° New Yersey, 15° Vltavu či 18° Titan Stout. Ke dni otevření produkoval pivovar následující druhy piv: 10° Legie Styl: světlý ležák Parametry: stupňovitost 10 %, alkohol 4,2 % Složení: žatecké chmele 12° Republika Styl: světlý ležák Parametry: stupňovitost 12 %, alkohol 5,1 % Složení: moravské slady, žatecké chmele 13° Monarchie Styl: tmavý speciál Parametry: stupňovitost 13 %, alkohol 5,5 % 12° Remorkér Styl: světlý ležák Parametry: stupňovitost 12 %, alkohol 5,3 % Složení: chmel Kazbek 13° APA New Orleans Styl: American Pale Ale Parametry: stupňovitost 13 %, alkohol 5,6 % Složení: tři druhy sladu a dva druhy amerických chmelů 15° Stout Hood Styl: Stout Parametry: stupňovitost 15 %, alkohol 6,4 % Složení: pět aromatických sladů Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Loď Pivovar na Wikimedia Commons Související články Pivo Pivovar Praha
Kaple svatého Jana Nepomuckého (Chotiměř, Blížejov)

Římskokatolická kaple svatého Jana Nepomuckého stojí v Chotiměři u Blížejova v okrese Domažlice. Postavena byla v barokním slohu v roce 1743 v areálu chotiměřského zámku. Spolu se zámeckým parkem a navazující ohradní zdí je chráněna jako kulturní památka ČR. Do roku 2020 náležela kaple k farnosti Milavče, po jejím zrušení je součástí domažlické farnosti. Stavební podoba Střed kaple má šestiboký půdorys, ke kterému přiléhají dvě lichoběžníkové kaple a oválný presbytář. Boční strany průčelí zdůrazňují rizality se segmentově zkosenými nárožími. V obou rizalitech a nad vstupem jsou výklenky se sochami svaté Kateřiny, svatého Josefa a svatého Františka. Boční fasády jsou zdobené vysokým pilastrovým řádem, lizénovými rámci a římsou proloženou segmentem. Interiér zaklenutý klášterní klenbou s lunetami osvětlují kasulová okna. Boční kaple a presbytář mají ploché stropy. Stěny jsou členěné pilastrovými svazky a zdobené bohatou ornamentální výzdobou. Oltář byl v roce 2010 restaurován a je vystaven v Muzeu Chodska v Domažlicích. Zařízení Většina rokokového vybavení pochází z poloviny osmnáctého století a jeho autorem je plzeňský sochař Karel Legát. Hlavní oltář tvoří sarkofágová menza s reliéfem Svržení svatého Jana Nepomuckého a světcovou sochou. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Jana Nepomuckého na Wikimedia Commons Kostel svatého Jana Nepomuckého na webu Hrady.cz
Kostel svatého Jiří (Pivín)

Kostel svatého Jiří je římskokatolický farní chrám a mariánské poutní místo v Pivíně, asi 10 km jihovýchodně od Prostějova.. Historie Umístění prvního pivínského kostela není známo, první zmínka o něm je z roku 1519, kdy sloužil utrakvistům. Během třicetileté války byl dvakrát vypleněn a v červenci roku 1712 vyhořel. Oprava nepřicházela v úvahu, proto opat hradišťského kláštera Bernard Wancke rozhodl o výstavbě nového kostela. Podle některých domněnek plán vyhotovil Jan Blažej Santini-Aichel, ale odborníci jsou k tomuto tvrzení velmi skeptičtí. Pro nedostatek důkazů se přiklánějí spíše k tomu, že kostel navrhl někdo ze Santiniho žáků. Kostel byl dostavěn roku 1716 a vysvěcen až roku 1907. Jedná se o jednolodní barokní stavbu, která byla vybavována postupně dle finančních možností farnosti. Oltářní obraz sv. Jiří namaloval Josef Handke. Kolem kostela se původně nacházel hřbitov. První kostelní zvon byl pořízen v roce 1749. Na konci 19. století byl pořízen poslední, čtvrtý zvon. Během první světové války byly zvony zabaveny. Nové zvony byly posvěceny v roce 1924. Současné zvony vyzvání od 20. července 1968. Nejrozsáhlejší úprava interiéru proběhla v druhé polovině 20. století po liturgických reformách 2. vatikánského koncilu. Mariánské poutní místo 8. října 1745 věnoval opat Pavel Václavík kostelu sv. Jiří milostný obraz Panny Marie a do Pivína se začaly konat poutě. Farář Viktor Brdlica požádal papeže Pia IX. o udělení plnomocných odpustků, které by mohli věřící získat v pivínském kostele. Papež stanovil, že odpustky získá ten, kdo v pivínském kostele na svátek sv. Jiří, Početí, Narození, Zvěstování, Očišťování nebo Nanebevzetí Panny Marie přijme svátosti a zbožně se pomodlí za mír, vykořenění bludů a vyvýšení církve svaté. Toto ustanovení je na věčné časy. Potvrzeno v Římě 16. června 1864 kardinálem Pattacinim a schváleno arcibiskupem olomouckým. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Jiří na Wikimedia Commons Reference Související články Římskokatolická farnost Pivín
Kostel Narození Panny Marie (Protivanov)

Kostel Narození Panny Marie v Protivanově je římskokatolický kostel zasvěcený Narození Panny Marie. Je farním kostelem farnosti Protivanov. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Původní kostel, který pocházel patrně z první poloviny 16. století, roku 1711 vyhořel. V roce 1772 byl dostavěn nový klasicistní kostel. Roku 1905 byla dokončena výstavba nové věže, která nahradila tu původní, zbořenou z důvodu havarijního stavu. V letech 1984–1992 byla provedena obnova chrámu. Vybavení Kromě hlavního oltáře Narození Panny Marie, datovaného do roku 1894, se v chrámu nacházejí dva boční oltáře. Jeden je zasvěcen Panně Marii Bolestné a druhý Panně Marii Lurdské. Kazatelna pochází z roku 1888. V boku kostela je sakristie. V interiéru se dále nachází křtitelnice a sochy sv. Cyrila a Metoděje, obě z roku 1863. Na věži se zachoval zvon z roku 1772, který je dílem mikulovského zvonaře Jana Adama Heckelmanna. Exteriér Před vchodem do chrámu je kamenný kříž z roku 1894. Za kostelem se nachází hřbitov. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Narození Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel svatých Andělů strážných (Stražisko)

Kostel svatých Andělů strážných ve Stražisku je barokní stavba na střední Moravě, která je chráněna jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem římskokatolické farnosti Stražisko a poutním místem. Historie Na místě původní středověké tvrze v obci Stražisko vybudovali jeho majitelé, premonstráti z kláštera Hradisko u Olomouce za opata Roberta Sancia v roce 1728 barokní kostel. Při stavbě bylo použito zdiva původního hradu, který skoro zmizel z povrchu. Dnes zbyly pouze fragmenty a není možné vůbec určit jeho dispozici. Kopec byl nazván Kalvárie a nachází se na něm 14 kapliček křížové cesty, kterou roku 1858 nechal zbudovat majitel panství Karel Příza. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatých Andělů strážných na Wikimedia Commons Historie kostela Andělů Strážných ve Stražisku na stránkách farnosti Stražisko Údaje o kostele na stránkách hrady.cz
Kostel Navštívení Panny Marie (Jednov)

Kostel Navštívení Panny Marie v Suchdole – místní části Jednově je významnou barokní památkou na střední Moravě, který je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem římskokatolické farnosti Suchdol u Prostějova. Historie U pramene nedaleko obce Suchdol, který byl považován za uzdravující, byla nejprve umístěna dřevěná socha Bolestné Panny Marie, pak vznikla malá kaplička. Poté, co se stala vyhledávaným cílem poutníků, rozhodl majitel suchdolského panství, klášter klarisek v Olomouci o vybudování nového svatostánku: nejprve kaple, která by potom sloužila jako presbytář většího kostela. Stavba kaple byla zahájena roku 1763 a dokončena roku 1765. V roce 1782 však byl klášter zrušen, a tak k dobudování kostela došlo až v letech 1807-1810, kdy také vznikla fara. Kostel byl přestavován ještě na začátku 20. století, v roce 1911 byla přistavěna věž. Reference Literatura Eichler, Karel, Poutní místa a milostivé obrazy na Moravě a v rakouském Slezsku, 1.2, Dědictví Cyrillo-Methodějské, Brno 1888, s. 367-368. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons Z historie poutního místa na stránkách farnosti Suchdol Údaje o kostele v Suchdole-Jednově na stránkách Poutní místa na Moravě a ve Slezsku Údaje o poutním kostele na stránkách cirkevnituristika.cz
Elektrárna Štvanice

Das 1913–1914 erbaute Elektrárna Štvanice (dt.: Wasserkraftwerk Štvanice) an der Moldau in Prag auf der Insel Štvanice verbindet Jugendstil-Architektur mit moderner Technik. Geschichte, Lage, Funktion Das Wasserkraftwerk liegt an der westlichen Spitze der Insel und versorgt die Stadt Prag mit Elektrizität. Das Wasserkraftwerk wurde 1914 fertiggestellt. Der Architekt des Gebäudes, Alois Dlabač, ließ sich im Hinblick auf den Stil von einem französischen Schloss inspirieren. Auf der Westseite des Gebäudes befindet sich ein fünfstöckiger Turm mit einer Höhe von 22 m und einer Grundfläche von 7,5 m × 7,5 m. Die Kuppel hat eine Scheitelhöhe von 8 m. Das Kraftwerk wurde zum 31. Dezember 1972 wegen Mängel stillgelegt. Von 1984 bis 1987 wurde das Wasserkraftwerk technisch erneuert und das Gebäude vorsichtig renoviert. Das Wasserkraftwerk ist im Besitz des staatlichen Energieversorgungsunternehmens ČEZ. Es wird von einem Schwesterunternehmen, der ČEZ a.s., betrieben und gewartet. Technische Daten Neue Anlage Das Wasserkraftwerk erbringt eine Höchstleistung von 5,67 MW. Diese Leistung wird durch drei Kaplanturbinen umgewandelt (1,89 Megawatt pro Turbine). Die Durchflussmenge beträgt 56 Kubikmetern pro Sekunde. Die Turbinen mit 3,5 m Durchmesser befinden sich in einem Schacht drei Meter unter dem Niveau und nutzen ein Gefälle von 3,96 Metern zwischen Einlauf und Auslauf. An jeder Turbine ist ein Synchrongenerator mit 1,88 MW bei einer Spannung von 6,3 kV angeschlossen und dreht mit 107,1 U/m. Über eine Umspannanlage wird die Spannung auf 22 kV angehoben. Jährliche werden etwa 19.000 MWh eingespeist. Die Anlage funktioniert vollautomatisiert. Die Überwachung erfolgt durch ein Kontrollzentrum bei Štěchovice. Alte Anlage In der alten Anlage befanden sich drei vertikale Francisturbinen, hergestellt von der Fa. Kolben und Daněk (später Českomoravská-Kolben-Daněk (ČKD)). Diese hatten jeweils eine Leistung von 474 kW bei einem Durchfluss von etwa 16 m³/s. Die Gesamtleistung betrug 1,4 MW. Als Generatoren waren dreiphasige Maschinen mit 350 / 500 kW bei 3000 V eingesetzt. Als Getriebe waren solche mit hölzernen Zahnrädern eingesetzt, welche bis 1972 in Betrieb waren. Weblinks Prague.eu / The Official Tourist Website for Prague Einzelnachweise
Velkopřevorský mlýn

Velkopřevorský mlýn (dříve Štěpánovský mlýn), čp. objektu 488 nebo 489 je bývalý mlýn v Praze u vltavské strouhy později zvané Čertovka. Historie Mlýn byl založen johanity za vlády krále Vladislava I. při vzniku malostranské komendy a kostela Matky Boží pod řetězem. Po husitských bouřích se pozdější majitelé podíleli na jeho stavebních úpravách a obnovení. Roku 1598 došlo k přestavbě do dnešní renesanční podoby při dodržení tehdejších práv a povinností. Za vlády císaře Josefa II. na mlýn zaniklo právo velkopřevora maltézských rytířů, disponovala s ním malostranská obec a později další soukromí majitelé. Roku 1890 byl mlýn poškozen při povodni a v roce 1938 mohutným požárem. Rozsáhlé opravy poté proběhly na náklady hl. m. Prahy. V pozdějších letech v objektu sídlily různé české společnosti a spolky. Nyní je mlýn po rekonstrukci i technického vybavení opuštěn. Okolí V blízkosti paláce se nacházejí další významné objekty: Buquoyský palác Malý Buquoyský palác Velkopřevorský palác Lennonova zeď Palác Metychů z Čečova Hummelův dům Odkazy Reference Literatura HRUBEŠ, Josef; HRUBEŠOVÁ, Eva. Pražské domy vyprávějí. [s.l.]: [s.n.] Související články Johanitská komenda (Malá Strana) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velkopřevorský mlýn na Wikimedia Commons http://vodnimlyny.cz/mlyny/objekty/detail/377-velkoprevorsky-mlyn Velkopřevorský mlýn, eDatabáze Technické památky České republiky
Synagoga v Podivíně

Synagoga v Podívíně byla židovská modlitebna ve městě Podivín na jižní Moravě. Historie Postavena byla roku 1630 v jižní části zdejšího židovského ghetta, tzv. Dolní čtvrti. Následkem tragických událostí druhé světové války a tzv. holokaustu pak došlo k razantnímu zmenšení zdejší židovské obce, budova byla během války při osvobozovacích bojích v roce 1945 poškozena dělostřeleckou palbou, poté pak přestala být využívána k náboženským účelům. Její demolice proběhla po roce 1960. Z jejích pozůstatků je nadále patrná podezdívka pod parcelou, kde stála, kompenzující terén svahu. Architektura Na místě starší modlitebny byla v roce 1661 postavena nová synagoga na půdorysu obdélníku o rozměrech 11,5 × 20 m s vysokým čtyřsloupím almemoru uprostřed hlavního sálu. Interiér byl zaklenut osmi křížovými klenbami a kupolí mezi sloupy.Na severní straně v patře byla galerie pro ženy. Klasicistní úprava exteriéru synagogy byla provedena kolem roku 1820. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Synagoge (Podivín) na německé Wikipedii. Literatura ALICKER, Klaus-Dieter: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9. (německy) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga v Podivíně na Wikimedia Commons Projekt Historie židovské komunity Podivín na židovském hřbitově Archivováno 18. 2. 2017 na Wayback Machine. Související články Židovský hřbitov (Podivín) Seznam synagog v Česku
Synagoge (Podivín)

Die Synagoge in Podivín (deutsch Kostel, auch Podiwin), einer südmährischen Stadt in Tschechien, wurde vermutlich in der Mitte des 17. Jahrhunderts errichtet. Die Synagoge stand im südlichen Teil des Ghettos. Das Synagogengebäude wurde nach 1945 abgerissen. Siehe auch Jüdischer Friedhof (Podivín) Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Ausgabe). Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Podivín bei Jewish Cemetery Project (englisch)
Kostel svaté Kateřiny (Slezské Rudoltice)

Kostel svaté Kateřiny v obci Slezské Rudoltice (okres Bruntál) je farní kostel, který byl postaven v letech 1871–1875 a je kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o Slezských Rudolticích je z roku 1255. O původním dřevěném kostele jsou první písemné zmínky v roce 1671. Kostel měl i dva zvony, jeden z roku 1557. V roce 1870 vypracoval plán nového kostela arcibiskupský architekt Gustav Meretta. Výstavba novorománského kostela byla zahájená demolicí starého kostela v roce 1871 a na téměř stejném místě a téhož roku byl postaven firmou krnovského stavitele Ernsta Latzela kostel nový. Stavba byla dokončena v roce 1874, ale dokončovací sochařské práce pokračovaly až do roku 1875. Z krypty starého kostela byly vyzvednuty ostatky rodu Hodiců s náhrobky a přeneseny do krypty v lodi nového kostela, který byl vysvěcen 29. června 1875. V roce 1932 byl kostel elektrifikován. Hřbitov kolem kostela byl zrušen v roce 1804. Kostel sv. Kateřiny patří pod Děkanát Krnov. Popis Trojlodní zděná novorománská stavba z let 1871–1875 od Gustava Meretta. V interiéru je obraz Svatá rodina od malíře Rudolpha Templera (1837–1905). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Kateřiny na Wikimedia Commons abecední seznam farností
Kostel svaté Barbory (Světlá Hora)

Kostel svaté Barbory a svaté Kateřiny v obci Světlá (okres Bruntál) je filiální kostel, který byl postaven v roce 1798 a je kulturní památka České republiky. Historie První písemná zmínka o obci Světlá (Světlá Hora) je z roku 1267. V roce 1798 postaven uprostřed hřbitova pozdně barokní kostel, který je zasvěcen patronce horníků svaté Barboře. Poslední opravy byly provedeny v roce 2010. Kostel sv. Barbory a sv. Kateřiny patří pod farnost Malá Morávka, Děkanátu Bruntál. Popis Orientovaná jednolodní pozdně barokní zděná stavba s půlkruhovým závěrem a přistavěnou sakristií. V ose průčelí vystupuje kvádrová věž s okoseným nárožím. Nad oltářem se nachází socha sv. Barbory. Kněžiště má původní výmalbu, která nahrazuje oltářní obraz. V interiéru je původní kazatelna, křížová cesta a na kruchtě jsou varhany z roku 1913 od krnovské firmy Rieger-Kloss. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Barbory na Wikimedia Commons abecední seznam farností
Evangelická kaple (Nýdek)

Evangelická kaple v Nýdku se nachází v obci Nýdek v okrese Frýdek-Místek na evangelickém hřbitově a slouží k bohoslužebným účelům Slezské církve evangelické augsburského vyznání. S ohledem na svou velikost bývá též označována za kostel. Kaple z režného zdiva byla vystavěna v letech 1903–1904. Nahradila dřívější dřevěnou márnici. Výstavbu provedla firma Ludwig Kametz z Těšína. Do kaple byl přenesen z bývalé márnice malý zvon a u Carla Schwabeho z Bělé byly objednány dva nové zvony. Posvěcení kaple se uskutečnilo 26. června 1904. Zvony byly zrekvírovány během první světové války. Po válce byly do kaple opatřeny tři nové zvony, ty padly za oběť rekvizici v roce 1942. Po Druhé světové válce byl do kaple přenesen železný zvon z roku 1918, který se původně nacházel v evangelické škole v Nýdku-Hluchové. Kaple prošla dvěma rozsáhlými rekonstrukcemi: V roce 1968 byl zvětšen sál o 7 metrů na dvojnásobnou kapacitu a roku 1990 byla v kapli vestavěna pavlač a instalován oltář, který se původně nacházel v německém evangelickém sborovém domě v Novém Jičíně. Odkazy Literatura Cieślar, Adam:120 lat ewangelickeigo kościółka - kaplicy w Nydku. Vitae, 2024, č. 3, s. 14-19. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelická kaple na Wikimedia Commons Informace o kapli na webu SCEAV
Geboortehuis van Antonín Dvořák

Het Geboortehuis van Antonín Dvořák (Tsjechisch: Rodný dům Antonína Dvořáka) is een museum in Nelahozeves, Tsjechië. Het is gewijd aan de Tsjechische componist Antonín Dvořák (1841-1904). Geschiedenis Zijn geboortedorp in Nelahozeves ligt aan de rivier Moldau (Tsjechisch: Vltava) in Midden-Bohemen en werd voor het eerst vermeld in de 14e eeuw. Hier werd hij op 8 september 1841 geboren, toen er in dit pand nog een taveerne was gevestigd. Ernaast bevond zich de slagerij van zijn vader. Zijn woning werd geopend voor het publiek in 1951, 110 jaar na zijn geboorte. In 1971 werd er een permanente expositie over zijn leven ingericht door Karel Mikysa. Deze werd in 1991 vernieuwd, in aanloop naar zijn 150e geboortedag. Een van de museale vertrekken is een voormalige danszaal. Collectie Er wordt een permanente collectie getoond over zijn leven, in het bijzonder over de eerste twaalf jaar die hij hier en in de nabije omgeving doorbracht. Uit die tijd is echter slechts één item overgeleverd, namelijk een gebedsboek dat hij kreeg van prins F.K. Lobkowicz (zijn moeder stamde uit het Huis Lobkowicz). In de collectie zijn niettemin nog andere authentieke bezittingen te vinden. Er is zijn buste te zien die gemaakt werd door Ladislav Šaloun en een portret uit de late jaren 1870. Verder bevinden er zich zijn voormalige viool, meubilair, huisraad, documenten over de geschiedenis van zijn familie, eerste uitgaven van zijn composities, een veerpen, een zilveren herdenkingskrans en allerlei memorabilia die herinneren aan zijn werkzaamheden als muziekleraar. Ook is er een plaat te zien met portretten van Amerikaanse presidenten die hij meebracht uit de Verenigde Staten. Verder wordt er materiaal getoond dat met de bouw van de spoorlijn door zijn geboorteplaats te doen heeft, omdat die mogelijk zijn levenslange fascinatie voor locomotieven en andere technologie verklaart. Jaarlijks in september wordt er ter herinnering aan hem een ochtendprogramma gepresenteerd. Galerij Zie ook Lijst van muziekmusea Lijst van musea in Tsjechië