NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hrušovany nad Jevišovkou (zámek)

Klasicistní zámek v Hrušovanech nad Jevišovkou na Znojemsku pochází pravděpodobně ze 60. let 17. století, kdy jej nechal vybudovat šlechtický rod Althannů. Zámecký areál je chráněn jako kulturní památka. Zároveň je veden na seznamu ohrožených památek. Historie Hrušovanský zámek dal zřejmě na místě starší tvrze po roce 1669 vystavět hrabě Michal Adolf z Althanu. Zámek byl původně barokní, současnou klasicistní podobu získal přestavbou v roce 1804. Na konci 19. století bydleli majitelé hrušovanského panství v blízkém Eminu zámku. Roku 1921 zde náhle zemřel významný český historik umění Max Dvořák V roce 1945 byla v Hrušovanech místo Správy státních statků zřízena Vrchní správa Státních statků s podřízenými prvoinstančními správami Státního statku Hrušovany (2 dvory a strojní dílny v Hrušovanech), Státního statku Hevlín (3 dvory) a Státního statku Janov (6 dvorů a lihovar). V roce 1949 byl zřízen národní podnik Státní statek Hrušovany a zámek využívala rota pohraniční stráže. V padesátých letech byla v Hrušovanech zřízena Strojní traktorová stanice, která byla v roce 1960 sloučena s STS ve Znojmě a Oblekovicích do jednoho národního podniku STS Znojmo – Oblekovice. Státní statek Hrušovany nad Jevišovkou (1949 – 1961) a Státní statek Miroslav byly v roce 1978 sloučeny do Státního statku Znojmo. Od roku 1986 zůstal zámek prázdný a chátral. V roce 2000 jej koupilo město Hrušovany; v roce 2010 pak firma Orgoluso. Nezaplatila však kupní cenu 2,5 milionu korun, a město proto později od smlouvy odstoupilo. Soudním rozhodnutím zámek zůstal městu, které se jej od té doby pokusilo několikrát neúspěšně prodat. Od roku 2017 funguje Spolek pro hrušovanský zámek, který se zabývá variantami oprav a budoucího možného využití zámeckých prostor. Také na zámku občasně pořádá kulturní akce. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Hrušovany nad Jevišovkou na Wikimedia Commons Spolek pro hrušovanský zámek
Kovařovicova vila

Kovařovicova vila je třípodlažní kubistická budova na Rašínově nábřeží v Praze v městské části Vyšehrad nedaleko Vyšehradského železničního mostu. Od 3. května 1958 je zapsána v seznamu nemovitých kulturních památek v Česku. Historie Vilu postavil podle návrhu architekta Josefa Chochola stavitel Bedřich Kovařovic. V roce 1944 byla budova rozsáhle přestavěna ve svém interiéru. S výjimkou zábradlí u vstupu do vily tak zanikly všechny prvky kubistického interiéru vily. V letech 1960–1995 vila sloužila jako mateřská škola. Během této doby zaniklo původní rozvržení zahrady a přibyla na ní například garáž. V 90. letech 20. století došlo k rozsáhlé rekonstrukci pod dohledem architektů. Byly obnoveny původní prvky jako například okna, dveře, půdorys zahrady či oplocení, které odkazovalo na kubistický charakter stavby. Místo anglických zapuštěných dvorků v úrovni sklepa vznikly dvě zastřešené místnosti. V 21. století není budova veřejně přístupná, slouží jako kanceláře. K roku 2020 zde sídlí agentura MullenLowe a další mediálně-kreativní společnosti. Je zde přibližně 30 pracovních míst. Vila byla zpřístupněna veřejnosti během festivalu Den architektury 2017 a během Open House Praha 2020 a 2021. V rámci Designbloku 2025 byla v budově umístěna instalace českého výrobce ručně foukaných křišťálových svítidel BOMMA. V červnu 2021 se vila za nespecifikovanou částku prodává. Popis Jde o pětipodlažní dům se zahradou v razantním kubistickém stylu. Nachází se zde sklep, tři obytná patra a půda. Hlavní průčelí vily směřuje do Libušiny ulice. Zadní průčelí, které bylo zamýšleno jako reprezentativní, se otáčí do přilehlé zahrady směrem k Rašínovu nábřeží. Oproti zadnímu je zdobnější a působí dynamičtěji. To způsobuje například schodiště a rizalit vystupující do zahrady. S Kovařovicovou vilou sousedí zprava (pohled z Libušiny ulice) modernistická Sequensova vila, zleva secesně klasicistní vila Na Libušince. Obě na vilu přímo navazují a byly postavené ve stejné době. Budovy v okolí Vyšehradská sokolovna (sídlo basketbalového klubu TJ Sokol Vyšehrad) Kubistický trojdům na Rašínově nábřeží Kubistický dům v Neklanově ulici Odkazy Reference Literatura KOUKALOVÁ, Šárka. Kubistický trojdům; Kovařovičova vila. In: PLATOVSKÁ, Marie. Slavné stavby Prahy 2. Praha: Foibos Books, 2011. ISBN 978-80-87073-35-3. S. 190–193. Související články Kovařovicova zahrada Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kovařovicova vila na Wikimedia Commons
Villa Kovařovic

La Villa Kovařovic (en tchèque : Kovařovicova vila) est un bâtiment cubiste de trois étages situé sur le quai de Rašín à Prague dans le quartier de Vyšehrad, près du pont ferroviaire de Vyšehrad. Depuis le 3 mai 1958, la villa est enregistrée dans la liste des monuments culturels de République tchèque. Histoire La villa a été construite en 1912-1913 par le constructeur Bedřich Kovařovic selon un projet de l'architecte Josef Chochol. En 1944, le bâtiment fut largement reconstruit à l'intérieur. En entrant dans la villa, tous les éléments de l'intérieur cubiste de la villa ont disparu. De 1960 à 1995, la villa a servi d'école maternelle. Durant cette période, l'aménagement original du jardin a disparu et, par exemple, un garage a été ajouté. Dans les années 1990, une rénovation complète a été réalisée sous la supervision d'architectes. Les éléments d'origine tels que les fenêtres, les portes, l'aménagement du jardin et les clôtures ont été restaurés, ce qui faisait référence au caractère cubiste du bâtiment. Au lieu des cours anglaises en contrebas au sous-sol, deux pièces couvertes ont été créées. Au XXIe siècle, le bâtiment n'est pas ouvert au public, mais sert de bureaux. En juin 2021, la villa est vendue pour un montant non divulgué. Description Il s'agit d'une maison de cinq étages avec jardin, de style cubiste affirmé. Elle comprend une cave, trois niveaux d'habitation et un grenier. La façade principale donne sur la rue Libušina. La façade arrière, destinée à être représentative, s'ouvre sur le jardin adjacent. La villa Kovařovicová jouxte la villa moderniste Sequensova à droite, et à gauche la villa Art nouveau-classique Na Libušince. Toutes deux sont directement reliées à la villa et ont été construites simultanément. Voir aussi Vyšehrad Sokolovna (siège du club de basket-ball TJ Sokol Vyšehrad) Maison cubiste de trois étages sur le quai de Rašín Références Littérature Koukalova Sarka, Kubisticky trodjum ; Kovarovicova vila. Platovska Marie. Bâtiments célèbres de Prague 2. Prague, Foibos Books, 2011, pages 190-193 (ISBN 978-80-87073-35-3) Liens externes Ressource relative à l'architecture : MonumNet Portail de Prague Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Kostel svatého Mikuláše (Aš)

Kostel sv. Mikuláše je jednolodní římskokatolický kostel v Aši, vystavěný v letech 1867 až 1871 v pseudorenesančním stylu. Historie V roce 1780 byl na ašském Mikulově (německy Niklasberg), dnes Mikulášském vrchu postaven menší pozdně barokní římskokatolický kostel, zasvěcený svatému Mikuláši. Ten byl zbourán v roce 1867, a o kousek dál byl postaven kostel nový. Jedná se o pseudorenesanční stavbu, 42 metrů dlouhou, 13 metrů širokou a 13,5 metrů vysokou. Její věž je vysoká 48 metrů. Byla projektována architektem Karlem Wiedermannem z Františkových Lázní. Stavba stále tehdejších 53 675 zlatých. Kostel byl vysvěcen 24. září 1872 pražským arcibiskupem Friedrichem Schwarzenbergem. Zajímavostí jistě je, že kostelu věnovala hodiny evangelická církevní obec. Nové, modernější hodiny byly poté instalovány v roce 1925. Původní zvony byly roztaveny během první světové války a bylo z nich vyrobeno střelivo. Nové zvony kostel získal v roce 1922. Byly odlity v Českých Budějovicích. V roce 1869 byl pro kostel namalován oltářní obraz sv. Mikuláše. Ve věži kostela je zasazena pamětní deska z původního kostela sv. Mikuláše z roku 1780. Kostel disponuje čtyřmi zpovědnicemi, kazatelnou a křtitelnicí. Uvnitř se nachází 14 obrazů křížové cesty, 6 uměleckých soch, obraz okolí kostela z roku 1780 a socha Panny Marie s Ježíškem. V letech 2008-2009 prošel kostel dvoufázovou opravou střechy. Katolická fara se nachází v budově nalevo od vchodu do kostela. V lednu 2009 se stal novým farářem administrátor Robert Bergman, který tak vystřídal faráře Baxanta. Ten se o ašskou farnost staral předchozích šest let. Galerie Odkazy Literatura Cheb a okolí, František Pekař, Olympia 1984 Ašsko a Chebsko, Jaroslav Vít, Olympia 2007 Aš v zrcadle času, kolektiv autorů, MÚ Aš 2005 Související články Římskokatolická farnost Aš Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Mikuláše na Wikimedia Commons Stránky Ašské farnosti Kostel sv. Mikuláše v Aši na Hrady.cz
St. Nikolaus (Aš)

St. Nikolaus ist eine römisch-katholische Nikolaikirche in der tschechischen Stadt Aš (deutsch Asch). Sie befindet sich auf dem ehemaligen Schlossberg direkt neben dem Stadtmuseum. Geschichte Die Rekatholisierung des Ascher Ländchens nach dem Dreißigjährigen Krieg scheiterte an dem Widerstand der evangelischen Grundherren von Zedtwitz, die sich auf die Reichsunmittelbarkeit und das Rechtsprinzip Cuius regio, eius religio beriefen. 1709 errichteten Anton Joseph von Zedtwitz und dessen katholische Ehefrau Maria Theresia Josefa, geb. von Hertenberg in Niklasberg unweit des Schlosses eine katholische Kirche, in der sie einen Priester unterhielten. Um in der Schlosskirche den katholischen Gottesdienst zu gewährleisten, stiftete Theresia Josefa eine Kapital von 6.000 Gulden, wovon der Benefiziat jährlich 300 Gulden bezog. Der 1781 in St. Niklasberg angestellte Benefiziat Behr ermöglichte ein Zuschuss des königlichen Religionsfonds in Höhe von 53 Gulden, unter der Bedingung der Abhaltung von 73 Messen und 11 Vigilien. An Stelle der alten, gab Kaiserin Maria Theresia 1780 den Bau einer neuen, größeren katholischen Kirche in Auftrag, die zur Pfarrkirche erhoben wurde. 1784 kam ein neues Pfarrhaus hinzu. 1868 erhielt die Kirche einen zweiten Friedhof, der am 14. November 1869 eingeweiht wurde. Die aus dem Jahr 1780 stammende kleine barocke römisch-katholische Kirche St. Nikolaus wurde 1867 abgerissen und mit dem Bau einer neuen Kirche begonnen. Das 42 Meter lange, 13 Meter breite und 13,5 Meter hohe Gebäude, sowie der 48 m hohe Turm wurde von dem Franzensbader Architekten Wiedermann konzipiert. Die 53.675 Gulden kostende Kirche wurde am 24. September 1872 von Friedrich zu Schwarzenberg geweiht. Neue Kirchenglocken aus Budweis erhielt die Kirche im Jahr 1922, die ursprünglichen waren im Ersten Weltkrieg eingeschmolzen worden. Neben vier Beichtstühlen, der Kanzel und dem Taufbecken befinden sich im Inneren 14 Bilder des Kreuzweges, sechs Skulpturen und eine Statue der Jungfrau Maria mit dem Jesuskind. Auf der Westempore befindet sich eine einmanualige Orgel. In den Jahren 2008/09 wurde das Dach repariert. Literatur Magdalena Šmrhová: Asch und Umgebung in alten Ansichten. Hosivice 2011, ISBN 978-80-86914-34-3. Weblinks Einzelnachweise
Muzeum Aš

Muzeum Aš je městské muzeum v Aši. Muzeum je členem Asociace muzeí a galerií České republiky. Historie muzea Národopisné a textilní muzeum Aš se nachází v obnovené budově po továrníkovi Klaubertovi, který ji nechal postavit na místě bývalého zámku rodu von Zedtwitz vedle kostela sv. Mikuláše. Na hradním kopci se nacházejí stopy po bývalých obranných hradbách, které jsou přístupné v parku a po pěších cestách. Zvenčí jsou v rámci lapidária vystaveny náhrobní kameny z bývalého protestantského hřbitova. Muzeum se zabývá historií města a okolí. Mezi exponáty je několik kamenných křížů a grafiky dalších kamenných křížů z okolí. Dochovalo se několik epitafů šlechtického rodu Zedtwitzů, původně v blízkosti evangelického kostela, který v roce 1960 padl za oběť požáru. Historické centrum města bylo obnoveno jako model. Mezi mnoha památkami ve městě jsou k vidění náčrty Goethova pomníku. Výrobky, historie firem a výrobní prostředky ilustrují etapu industrializace. Součástí je půdorys a pohledy na železniční stanici. V roce 1986 byla otevřena výstava o vývoji regionálního textilního průmyslu od počátků textilních technologií (předení, tkaní, pletení, barvení) do poloviny 20. století. Exponáty tkalcovských a pletacích strojů jsou v provozuschopném stavu. Vedle rukavičkářství je dalším tématem oděvní móda od konce 19. do počátku 20. století. Muzeum bylo založeno roku 1892, od počátku ovšem mělo problémy s umístěním své sbírky. Na počátku 20. let 20. století byly sbírky umístěny ve dvou místnostech gymnázia. V roce 1958 muzeum přesídlilo do budovy někdejší radnice, od roku 1966 sídlí v budově tzv. zámečku na Mikulášském vrchu. V této budově se nachází expozice Textilní muzeum. Od roku 2014 je druhým sídlem muzea budova bývalé hasičské zbrojnice, v níž se nachází expozice Muzeum Ašska. Při muzeu působí Společnost pro výzkum kamenných křížů. Sbírka Sbírkové předměty uchovávané muzeem dokumentují především textilní historii města a regionu (unikátní je sbírka 22 000 párů rukaviček). Dále jsou zastoupeny předměty národopisného charakteru. Reference Externí odkazy Oficiální stránky
Stadtmuseum Aš

Das Museum Aš Völkerkunde und Textilmuseum (tschechisch Muzeum Aš Národopisné a textilní muzeum) befindet sich in dem restaurierten Nachfolgebau des Fabrikanten Klaubert, der das Gebäude an der Stelle des ehemaligen Schlosses der Familie von Zedtwitz neben der St.-Nikolaus-Kirche errichten ließ. Auf dem Schlossberg befinden sich Spuren der ehemaligen Wehrmauern, die in einer Parkanlage und über Fußgängerwege zugänglich sind. Auf dem Außengelände des Museums sind Grabmäler des früheren evangelischen Friedhofs als Teil eines Lapidariums ausgestellt. Das Museum befasst sich mit der Geschichte der Stadt und der näheren Umgebung (siehe auch Ascher Ländchen). Zu den Ausstellungsobjekten zählen mehrere Steinkreuze und Graphiken von weiteren Steinkreuzen aus der Umgebung. Von dem Adelsgeschlecht der Zedtwitz sind mehrere Epitaphien erhalten geblieben, die sich ursprünglich im Umfeld der evangelischen Kirche, die 1960 einem Brand zum Opfer fiel, befanden. Der historische Stadtkern ist als Modell nachgebaut. Unter anderem sind von den zahlreichen Denkmälern der Stadt Entwurfsskizzen des Goethedenkmals zu sehen. Produkte, Firmengeschichte und Produktionsmittel veranschaulichen die Phase der Industrialisierung. Dazu gehören der Grundriss und Ansichten des Bahnhofs. 1986 eröffnete man eine Ausstellung zur Entwicklung der regionalen Textilindustrie von den Anfängen der Textiltechnik (Spinnerei, Weberei, Strickerei, Färberei) bis in die Mitte des 20. Jahrhunderts. Die Exponate der Webstühle und Strickmaschinen sind funktionsfähig. Einen weiteren Schwerpunkt bildet neben der Handschuhherstellung die Kleidermode vom Ende des 19. bis zum Anfang des 20. Jahrhunderts. Literatur Magdalena Šmrhová: Asch und Umgebung in alten Ansichten. Hostivice 2011, ISBN 978-80-86914-34-3.
Synagoga v Břeclavi

Synagoga v Břeclavi je modlitebna na ulici U Tržiště. Byla postavena v roce 1868 v novorománském slohu s maurskými prvky v interiéru. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Na tomto místě stávala starší synagoga z roku 1697. Ve 2. polovině 19. století již kapacitně nevyhovovala a v roce 1868 zde byla na náklady židovského starosty Davida Kuffnera (1796–1871) postavena synagoga nová. V roce 1888 prošla stavební úpravou, jíž se zúčastnil i vídeňský architekt Max Fleischer. V roce 1930 zde byla zavedena elektřina. Po druhé světové válce byla synagoga využívána jako skladiště. V letech 1997–1999 prošla rozsáhlou rekonstrukcí a Městské muzeum a galerie Břeclav ji využívá ke kulturně-společenským účelům. V prvním patře na ženské tribuně je stálá expozice "Židovská Břeclav". Fotografie a dokumenty na 12 panelech připomínají židovské památky z Břeclavi, Lednice a Podivína. Židovská obec Poprvé se Židé v Břeclavi připomínají v roce 1414. Jejich čtvrt se 72 domy se nacházela jižně od dnešního Masarykova náměstí. Po různých přestavbách se dochovalo 24 domů. Budova bývalé židovské školy vedle synagogy slouží jako Lichtenštejnský dům se stálou expozicí "Historie rodu Lichtenštejnů". Na židovském hřbitově ze 17. století se nachází obřadní síň a okolo 400 náhrobků. Ze zdejší židovské komunity pochází rod Kuffnerů, kterým patřil břeclavský cukrovar. V roce 1921 se v Břeclavi k židovské národnosti přihlásilo 718 obyvatel. Odkazy Reference Literatura OBŮRKOVÁ, Eva. Kam na Jižní Moravě. Brno: Computer Press, a.s., 2005. ISBN 80-251-0740-X. S. 63. FIEDLER, Jiří. Židovské památky v Čechách a na Moravě. Praha: Sefer, 1992. ISBN 80-900895-1-8. S. 123. Související články Židovský hřbitov v Břeclavi Seznam židovských památek v Jihomoravském kraji Seznam synagog v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga v Břeclavi na Wikimedia Commons Synagoga – historie synagogy, výstavy a expozice na stránkách Městského muzea a galerie Břeclav Seznam synagog v ČR
Synagoge (Břeclav)

Die Synagoge in Břeclav (deutsch Lundenburg), einer südmährischen Stadt in Tschechien, wurde 1868 errichtet. Die profanierte Synagoge ist seit 1992 ein geschütztes Kulturdenkmal. Geschichte Die 1650 gebildete jüdische Gemeinde errichtete in den 1670er Jahren ihre erste Synagoge. Zwei Jahrzehnte später erfolgte ein Teilneubau, da die Kuppel eingestürzt war. Anstelle der alten Synagoge wurde im Jahr 1868 von Rabbiner Nathan Aron Müller ein Neubau eingeweiht, der mehr als 400 Personen Platz bot. Das Synagogengebäude wurde Ende der 1990er Jahre umfassend renoviert und dient seitdem als Stadtmuseum und Galerie. Das Museum zeigt unter anderem eine Ausstellung zur Geschichte der jüdischen Gemeinde von Břeclav. Architektur Die Synagoge im neuromanischen Stil ist ein Hallenbau, der an drei Seiten Emporen besitzt. Diese erreicht man durch zwei Treppenhäuser mit selbstständigen Eingängen. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 2: Großbock – Ochtendung. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08078-9 (Online-Ausgabe). Weblinks Website des Museums (tschechisch) Einzelnachweise
Synagoga w Brzecławiu

Synagoga w Brzecławiu (cz. Synagoga v Břeclavi) – synagoga znajdująca się w Brzecławiu, w Czechach. Synagoga została wzniesiona w 1868 roku. Jest to budowla neoromańska z elementami mauretańskimi wewnątrz. Po II wojnie światowej służyła jako magazyn. W latach 1997–1999 przeprowadzono gruntowny remont synagogi i zaadaptowano ją na cele kulturalne. Zobacz też Kościół św. Wacława w Břeclavi Linki zewnętrzne Historia synagogi. nepropasni.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-03-04)].
Kostel svatého Bartoloměje (Kojetín)

Kostel svatého Bartoloměje byl římskokatolický filiální kostel zasvěcený svatému Bartolomějovi v Kojetíně v okrese Chomutov. Historie Farní kostel je v Kojetíně připomínán již v roce 1352. Na jeho místě byl v roce 1747 postaven nový kostel v barokním slohu a dne 21. ledna 1748 byl vysvěcen. Na konci osmnáctého století zanikla kojetínská farnost a kostel byl jako filiální přičleněn k farnosti v Radonicích. Kostel zanikl spolu se hřbitovem v roce 1969, kdy ho zbourala armáda. Zůstaly po něm základy zdí a trosky zdiva. Podle poznámky Bedřicha Bernaua byl oltářní obraz svatého Bartoloměje velmi ošklivý. Stavební podoba Jednolodní kostel měl obdélný půdorys. Na východě jej ukončoval čtvercový presbytář se sakristií v ose kostela. Před západním průčelím byla přistavěna obdélná předsíň. Vstupní průčelí zdůrazňoval trojúhelníkově ukončený štít s barokní soškou Piety ve výklenku. Ze střechy vybíhala štíhlá sanktusová vížka. Fasády byly členěné lizénovými rámci a okny se segmentovým záklenkem. Chrámová loď měla plochý strop, ale presbytář byl zaklenutý plackovou a sakristie valenou klenbou s lunetami. Okolo kostela se nacházel hřbitov ohrazený hřbitovní zdí, kterou na jižní straně prolamovala brána se segmentově ukončeným vchodem rámovaným pilastry a římsou. Letopočty 1750 a 1904 dokládaly data oprav. Odkazy Reference Literatura LAURENČÍKOVÁ, Markéta; GAŽA, Jan. Zaniklé kostely na Chomutovsku po roce 1945. Chomutov: Okresní muzeum v Chomutově, 2001. 48 s. S. 9. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons
Ayuntamiento de la ciudad vieja (Praga)

El Ayuntamiento de la Ciudad Vieja (en checo: Staroměstská radnice) era el ayuntamiento de la ciudad vieja de Praga. Se levanta sobre la plaza del barrio del mismo nombre. En él está incorporado el famoso reloj astronómico. Historia La construcción comenzó en 1338, por encargo de Juan de Luxemburgo. Con el tiempo, el edificio se ha ampliado considerablemente, incorporando numerosos edificios circundantes. Hoy en día el edificio está formado por varios edificios góticos y renacentistas de variados colores. El principal atractivo del edificio es el reloj astronómico. Otra peculiaridad es la torre, comenzada en 1364 en estilo gótico y notablemente similar a las torres de la Iglesia de Nuestra Señora antes de Tyn. Con unos 70 metros de altura, su galería ofrece una magnífica vista de la ciudad. Otro lugar de interés dentro del ayuntamiento es la llamada "Capilla Bovindo", construida en 1381, con un techo decorado. Galería de imágenes Bibliografía Vladimir Soukop (2004). Praga. Milano. ISBN 9788837026318.
Municipio della Città Vecchia di Praga

Il Municipio della Città Vecchia (in ceco Staroměstská radnice) era il municipio della Città Vecchia di Praga. Sorge sulla Piazza dell'omonimo quartiere. Ad esso è incorporato il famoso orologio astronomico. Storia Venne iniziato a costruire nel 1338, su commissione di Giovanni del Lussemburgo. Nel corso del tempo la costruzione si è notevolmente ampliata, inglobando numerosi edifici circostanti. Oggi l'edificio è composto da vari edifici gotici e rinascimentali variamente colorati. Attrattiva principale dell'edificio è l'Orologio astronomico. Altra particolarità è la torre, iniziata nel 1364 in stile gotico e notevolmente simile alle torri della Chiesa di Santa Maria di Týn. Alta circa 70 metri, dalla sua galleria si gode una magnifica vista sulla città. Altro luogo d'interesse all'interno del municipio è la cosiddetta "Cappella a bovindo", edificata nel 1381, con il soffitto decorato. Bibliografia Vladimir Soukop, Praga, Milano, Mondadori, 2004, ISBN 9788837026318, OCLC 799469976. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su municipio della Città Vecchia di Praga Collegamenti esterni Sito ufficiale, su prague.eu. Municipio della Città Vecchia di Praga, su archINFORM.
Oudestadsraadhuis van Praag

Het Oudestadsraadhuis (Tsjechisch: Staroměstská radnice, in het Nederlands vaak vertaald als Oude Raadhuis) is een gebouw in de Oude Stad van de Tsjechische hoofdstad Praag. Het raadhuis, dat rond het jaar 1338 gebouwd werd in opdracht van Jan de Blinde, is gelegen aan het Oudestadsplein. De hoogte van de toren is 56,59 meter. Aan de gevel van het gebouw bevindt zich het astronomisch uurwerk van Praag. Externe link (cs) Staroměstská radnice, Pražská informační služba
Ratusz staromiejski w Pradze

Ratusz staromiejski w Pradze (cz. Staroměstská radnice) – dawna siedziba władz miejskich Pragi znajdująca się przy Rynku Staromiejskim. Istniejący dzisiaj budynek ratusza powstawał stopniowo, poczynając od 1338 roku, kiedy to rajcy miejscy Starego Miasta zajęli narożną kamienicę (dzisiaj jest to część ratusza znajdująca się pod wieżą, wśród pozostałości tego domu wymienić można portal w stylu gotyckim). Już wkrótce potem rozpoczęto stawianie wieży ratuszowej, w której przyziemiu utworzono w 1381 roku kaplicę autorstwa Petera Parlera. Budowę ratusza (połączonego wówczas z dwóch domów, drugą kamienicę przyłączono w 1387 roku) ukończono w dobie wojen husyckich. W 1402 roku umieszczono też pierwszy zegar na wieży – w roku 1490 zastąpiony został nowym, istniejącym do dzisiaj zegarem – dziełem mistrza Hanusza o niezwykle pomysłowym mechanizmie (zobacz więcej: Praski zegar astronomiczny). W 1548 roku ratusz powiększono o kolejną kamienicę. Do sporej przebudowy ratusza doszło pod koniec XVIII wieku, gdy doszło do połączenia wszystkich miast praskich w jedno miasto. W latach 30. i 40. XIX wieku zbudowano także skrzydło północne, które jednak uległo zniszczeniu w 1945 roku podczas powstania praskiego. Galeria Zobacz też Ratusz Hradczański w Pradze Ratusz Nowomiejski w Pradze Literatura J. Staňková, J. Štursa, S. Voděra: Pražská architektura. Významné stavby jedenácti století, Praha 1991 (cz.).