NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Prosecký rybník

Prosecký rybník také Prosecký rybníček je malý rybník v Praze ve svahu mezi Vysočany a Prosekem, v katastru Prosek v městském obvodu Praha 9. Nachází se nad usedlostí Flajšnerka a bývalou usedlostí Jetelka pod Vysočanskou ulicí u ulice Nad Jetelkou. Má rozlohu 666 m². Okolí U rybníčku se nachází zastávka naučné stezky. Kolem jeho celého obvodu vedlo zábradlí, které bylo v roce 2010 odstraněno. Na jihovýchodní straně roste mohutná vrba. Druhá, která rostla vedle ní, byla v roce 2010 pokácena. Vodní režim Podzemní pramen, který napájí rybníček je velmi slabý. Ze severozápadu do něj vtékají dvě výpustě ze zastřešených studánek. V zimě zamrzá. Odtok je veden pod zemí do Proseckého potoka, který je přítokem Rokytky. Historie V minulosti sloužil jako zásobárna vody pro Prosek, který je chudý na podzemní vodu. Voda byla dopravovaná na hřbetech oslů. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prosecký rybníček na Wikimedia Commons Turistický vlastivědný okruh Vysočany – Prosek – Střížkov - Prosecký rybníček Lesy hl. m. Prahy - Prosecký rybník[nedostupný zdroj]
Provodínské kameny (přírodní památka)

Provodínské kameny jsou přírodní památka na vrchu Spící panna asi 1,5 kilometru severně od Provodína v okrese Česká Lípa. Předmětem ochrany je čedičová skála s výskytem teplomilných společenstev a vzácných druhů živočichů. Historie Chráněné území vyhlásilo Ministerstvo školství a kultury dne 4. července 1956 v kategorii státní přírodní rezervace. Podruhé byla vyhlášeno Krajským úřadem Libereckého kraje dne 21. března 2006. Přírodní památku spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR – RP SCHKO Kokořínsko – Máchův kraj. Přírodní poměry Přírodní památka s rozlohou 2,31 hektaru se nachází v katastrálním území Provodín v nadmořské výšce 352–419 metrů. Nachází se v Ralské pahorkatině, v podokrsku Provodínské kameny. Geologie Spící panna je vulkanické těleso olivinického čediče třetihorního stáří, které vystupuje v pravidelných, do středu vějířovitě ukloněných pěti a šestibokých sloupcích. Vyšší části tělesa byly postupně odneseny zvětráváním. Hornina obsahuje velké množství cizích uzavřenin, především tmavě žlutozelených, zpravidla silně zvětralých uzavřenin peridotitu. Vyskytují se zde minerály olivín, diopsid, chromový spinel a magnetit. V uzavřeninách svoru lze nalézt zrnka granátu, která byla spolu s taveninou vynesena z hlubšího podloží. Flóra Na čedičové skále se vyskytuje skalník celokrajný (Cotoneaster integerrimus), kostřava sivá (Festuca pallens) a několik druhů rozchodníků. Ve skalních štěrbinách roste kapradina osladič obecný (Polypodium vulgare) a v lese při úpatí skály roste lilie zlatohlavá (Lilium martagon), prvosenka jarní (Primula veris) a další druhy chráněných rostlin. Skály jsou zalesněny řídce, na úpatí jsou hlavně habry a lípy. Fauna Vyskytuje se zde například krkavec velký (Corvus corax), moták pilich, z plazů ještěrka obecná (Lacerta agilis). Z bezobratlých se vyskytují vzácné teplomilné druhy měkkýšů, kobylek a brouků. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Česká Lípa Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Provodínské kameny na Wikimedia Commons
Práče (zámek)

Zámeček Práče se nachází v osadě Práče v pražské čtvrti Záběhlice. Je chráněný jako kulturní památka České republiky. Jedná se o malý jednoposchoďový zámek obdélníkového půdorysu se vtaženými opěráky a balustrádou. Objekt je zachovalý, ale veřejnosti nepřístupný. Zámek Zámek Práče byl postaven krátce před rokem 1710 (ani tehdy ale stavba ještě nebyla úplně dokončena) v místech původní tvrze z roku 1407, která byla už roce 1597 uváděna jako pustá. Tehdy se zámek stal rezidencí malostranských dominikánů kláštera u sv. Máří Magdaleny. Ke komplexu patřil také sousední klášterní pivovar, vodní mlýn a rybník. Po zrušení kláštera v roce 1784 Práče koupil Josef Meissler. Jeho rodina je vlastnila do roku 1867. Areál byl přestavován koncem 19. století, dále v letech 1905–1910 byl objekt upravován podle projektu architekta Františka Václavíka, kdy obytná stavba získala charakter zámečku, a konečně v letech 1969–1970. V době poslední rekonstrukce v něm sídlil Státní statek hlavního města Prahy, který v něm měl zázemí přilehlého zelinářsko-zahradnického komplexu. K zámku přiléhá zámecký park, který v posledních desítkách let nebyl udržovaný. V letech 2005–2006 v něm byly provedeny rozsáhlé úpravy a zhruba v březnu roku 2006 byl veřejnosti znepřístupněn. U zámku je rovněž malý rybníček, který se poprvé objevuje na mapě z roku 1850. Je napájen vodou z potoka Botič náhonem o délce 560 m. Jedná se původně o mlýnský rybník, sloužící zejména k pohonu mlýnského vodního kola. Využíván byl však i jako zásobárna vody pro potřeby přilehlého pivovaru. Ve 20. století byla nádrž vybetonována a její původní funkce se zrušením provozu mlýna i pivovaru zanikla. V roce 2008 bylo vzhledem ke špatnému technickému stavu konstrukcí i nevyhovujícímu vzhledu přikročeno k celkové revitalizaci rybníčku. Kromě opravy rozpadajících se zdí bylo cílem i dodání přirozenějšího vzhledu se snahou o větší zapojení vodní plochy do okolního prostředí. Betonové prvky byly nahrazeny zídkami z lomového kamene, ohrazení západního, severního a zčásti i východního okraje pak bylo nahrazeno zvolna klesajícími přírodními zatravněnými břehy. Ty byly současně osázeny kvetoucí mokřadní vegetací, která kromě okrasné funkce chrání břehy proti vymílání. Mělká voda v této části nádrže tak nově poskytuje útočiště mnoha vzácným i ohroženým živočichům. Uprostřed rybníka byl navíc vytvořen malý plovoucí vegetační ostrůvek. Galerie Reference Literatura HOLEC, František aj. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Sv. 7, Praha a okolí. 1. vyd. Praha: Svoboda, 1988. 221 s. S. 56-57. SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze království Českého. Díl patnáctý, [Kouřimsko, Vltavsko, J.-z. Boleslavsko]. 2., nezm. vyd. V Praze: Šolc a Šimáček, 1927, [i.e. 1938]. 340 s. Digitalizovaný titul. S. 303. Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zámek Práče na Wikimedia Commons Zámek Práče na hrady.cz
Psotova vila

Psotova vila v Brně byla postavena ve funkcionalistickém stylu podle projektu architekta Františka Kalivody v letech 1935–1936 jako součást kolonie Pod vodojemem. Nachází se v katastrálním území Stránice č. p. 274 (Masarykova čtvrť), Kaplanova ulice č. o. 1. Historie a popis Vlastní dům si nechal v nově vytvářené vilové kolonii Pod vodojemem na vrcholu Žlutého kopce postavit baletní tanečník a choreograf Ivo Váňa Psota se svou manželkou Ninou. Využil k tomu služby architekta Františka Kalivody, který právě ukončil studium na České vysoké škole technické v Brně a tato stavba tak byla jednou z jeho prvních realizací. Kalivoda navrhl vilu, jež se nachází na jihozápadním svahu, ve funkcionalistickém stylu; její výstavba proběhla v letech 1935–1936. Vila je ze strany ulice přízemní, zahradní průčelí má dvě podlaží. Centrální chodba celou délkou domu v přízemí i prvním patře rozděluje budovu na obytnou část obrácenou směrem do zahrady a hospodářskou část v uličním traktu. Hlavním vchodem z ulice se návštěvník dostane přes malé zádveří přímo do chodby v prvním patře. Zde se ve směru do zahrady nachází ložnice a obývací pokoj (s přístupem na balkón) prostorově propojený s jídelnou. V čele chodby se nalézá prostor koupelny, menší polovina podlaží obrácená do ulice obsahuje pokoj pro hosta, samostatné WC, zádveří, pokoj služky a kuchyni se spíží. Schodiště umístěné přímo v chodbě ústí v přízemí do spodní chodby ke druhému východu. V tomto podlaží se nachází směrem do ulice garáž, prádelna a komora. Zbytek přízemí zabírá z chodby přístupný druhý byt, který je tvořen vlastní předsíní, kuchyní se spíží, komorou, samostatným WC, obývacím pokojem, ložnicí a koupelnou. Zahrada pod vilou je terasovitě upravena. Později byla vila jihovýchodním směrem rozšířena. Dne 3. května 1958 bylo průčelí vily zapsáno na seznam kulturních památek. Odkazy Reference Literatura SEDLÁK, Jan, a kol. Slavné brněnské vily. Brno: Foibos, Národní památkový ústav a Muzeum města Brna, 2006. ISBN 80-903661-5-5. Související články Seznam funkcionalistických staveb v Brně Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Psotova vila na Wikimedia Commons Psotova vila, slavnevily.cz
Pstruhovec (přírodní památka)

Pstruhovec je přírodní památka poblíž obce Častrov v okrese Pelhřimov v nadmořské výšce 618–620 metrů. Oblast spravuje Krajský úřad Kraje Vysočina. Důvodem ochrany je stejnojmenný rybník s přilehlým rašeliništěm. Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Pelhřimov
Psychiatrická nemocnice Havlíčkův Brod

Psychiatrická nemocnice Havlíčkův Brod je odborný léčebný ústav psychiatrický a státní příspěvková organizace se sídlem v Havlíčkově Brodě v ulici Rozkošská. Historie O založení zemského ústavu pro choromyslné v tehdejším Německém Brodě se jednalo již začátkem 20. století. Město, jako významné centrum oblasti ležící na železniční křižovatce, navrhlo v letech 1906 a 1907 Zemskému výboru království Českého dvě místa nacházející se západně od města. Zemský správní výbor v Čechách, který měl přípravu na starosti, zakoupil v roce 1909 jeden z navrhovaných pozemků od Adolfa Lázničky za 150 000 korun. Chystanou výstavbu ústavu ale přerušila první světová válka, areál byl pronajat státní správě, která zde vybudovala provizorní baráky pro válečné uprchlíky a zajatce. Stavba samotného ústavu pro choromyslné byla zahájena v roce 1920, jedním z prvních realizovaných projektů byla výstavba přibližně jeden kilometr dlouhé železniční vlečky z tratě Světlá nad Sázavou–Havlíčkův Brod, která zprvu sloužila k dopravě stavebního materiálu, později pro zásobování kotelny uhlím. První pacient byl do ústavu přijat 21. května 1928, výstavba areálu ale nadále pokračovala až do roku 1934. Tehdy nebyl ústav dokončen podle původních plánů z důvodu omezených investic státu do civilního sektoru po nástupu Adolfa Hitlera k moci v sousedním Německu. V té době měl Zemský ústav pro choromyslné osm pavilonů pro muže, sedm pro ženy, administrativní budovu, márnici a budovy technického zařízení. Rozkládal se na 43 ha a cena za jeho výstavbu dosáhla částky 55 000 000 Kč. Za druhé světové války se stav pacientů vlivem nacistické ideologie stále snižoval. Po skončení války byl ústav téměř prázdný, proto byl využit pro dočasnou internaci zajatých Němců. První noví pacienti byli přijati v roce 1946, kdy byla zároveň polovina areálu se sedmi pavilony zapůjčena havlíčkobrodské nemocnici na 10 let, které se ovšem protáhly na čtyřnásobek. To ovšem vyvolalo problémy s kapacitou, kdy postupem času prostory pro 700 pacientů obýval téměř dvojnásobek nemocných. Roku 1950 začalo ústav (tehdy Státní léčebnu psychiatrickou) spravovat přímo ministerstvo zdravotnictví a začala postupná modernizace areálu. V roce 1955 byla zřízena pobočka léčebny v želivském klášteře sloužící pro pacienty, kteří vyžadovali dlouhodobou léčbu. Po roce 1989 bylo oddělení v Želivě zrušeno, naopak v roce 1994 byl havlíčkobrodskou nemocnicí předán tehdejší léčebně první zapůjčený pavilon, ovšem ve zdevastovaném stavu. Současnost V současnosti tvoří areál 12 nemocničních pavilonů a další budovy s technickým zázemím. Počet lůžek k 1. lednu 2010 činí 750, průměrná vytíženost se pohybuje v rozmezí 90–92 %. Ročně projde nemocnicí kolem 2500 pacientů; ta je spádovou oblastí pro celé východní Čechy a částečně střední Čechy – okresy Havlíčkův Brod, Benešov, Kutná Hora, Chrudim, Pardubice, Hradec Králové, Náchod, Rychnov nad Kněžnou, Ústí nad Orlicí, Kolín a Svitavy. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Psychiatrická nemocnice Havlíčkův Brod na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Psí kuchyně

Psí kuchyně je přírodní rezervace východně od obce Janov v k.ú. Janov u Litomyšle, Opatov v Čechách a Semanín v okrese Svitavy a Ústí nad Orlicí. Nařízením Pardubického kraje s účinností od 1. dubna 2017 byla zrušena původní vyhláška Okresního úřadu Svitavy a rezervace nově byla zřízena. Oblast spravuje Agentura ochrany přírody a krajiny ČR. Důvodem ochrany jsou vlhkomilná vysokobylinná lemová společenstva nížin a horského až alpínského stupně, bučiny asociace Asperulo-Fagetum, smíšené jasanovo-olšové lužní lesy temperátní a boreální Evropy (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). Geologie Podložní horniny patří k České křídové tabuli, zastoupeny jsou opuky, slíny a pískovce křídového stáří, překryté místy třetihorními jíly a štěrkopísky. Flóra Mezi dřevinami dominují buk lesní (Fagus sylvatica) a smrk ztepilý (Picea abies), zastoupení má dále dub zimní (Quercus petraea), javor klen (Acer pseudoplatanus) a jasan ztepilý (Fraxinus excelsior). V bylinném patře ze zvláště chráněných druhů je to áron plamatý (Arum maculatum), bledule jarní (Leucojum vernum), kruštík modrofialový (Epipactis purpurata), okrotice bílá (Cephalanthera damasonium), vemeník dvoulistý (Platanthera bifolia), z dalších rostlin pak čarovník alpský (Circaea alpina), lýkovec jedovatý (Daphne mezereum), ječmenka evropská (Hordelymus europaeus), plavuň vidlačka (Lycopodium clavatum), strdivka jednokvětá (Melica uniflora) či prvosenka jarní (Primula veris). Fauna Lesní porosty jsou hnízdištěm zvláště chráněných druhů ptáků, jako je holub doupňák (Columba oenas), čáp černý (Ciconia nigra), včelojed lesní (Pernis apivorus), sýc rousný (Aegolius funereus), jestřáb lesní (Astur gentilis), krkavec velký (Corvus corax), výr velký (Bubo bubo), dále datel černý (Dryocopus martius), káně lesní (Buteo buteo), puštík obecný (Strix aluco) a žluna šedá (Picus canus). Ze zvláště chráněných druhů hmyzu je to svižník polní (Cicindela campestris), zdobenec zelenavý (Gnorimus nobilis) a střevlík Carobus arcensis, z obojživelníků ropucha obecná (Bufo bufo), ještěrka živorodá (Zootoca vivipara), hady zastupuje zmije obecná (Vipera berus) a užovka obojková (Natrix natrix). Odkazy Reference Související články Seznam chráněných území v okrese Svitavy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Psí kuchyně na Wikimedia Commons Je ochrana PR Psí kuchyně dostatečná? – úvaha Filipa Jetmara o problémech ochrany PR Psí kuchyně MŽP: Krajský úřad porušil zákon. – nezákonné postupy krajského úřadu Pardubického kraje v péči o chráněné území A nedají si pokoj... – nový záměr lesníků kácet v rozšířené části EVL Psí kuchyně
Ptáčovský kopeček

Ptáčovský kopeček är en kulle i Tjeckien. Den ligger i regionen Vysočina, i den centrala delen av landet, 140 km sydost om huvudstaden Prag. Toppen på Ptáčovský kopeček är 448 meter över havet. Terrängen runt Ptáčovský kopeček är platt.Runt Ptáčovský kopeček är det ganska tätbefolkat, med 56 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Třebíč, 4,2 km sydväst om Ptáčovský kopeček. Trakten runt Ptáčovský kopeček består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Purkrábka

Purkrábka je viniční usedlost v Praze-Dejvicích v ulici V Šáreckém údolí. Je chráněna jako kulturní památka České republiky. Historie Na konci 16. století bývalo v místech usedlosti pět vinic. Ty vlastnilo nejvyšší purkrabství, kterému byl odváděn roční plat. Vinice spojil mydlář Matěj Lech roku 1593 v jednu s výměrou přes 13 strychů. Roku 1615 ji získal měšťan Michal Witman (nazývána Vitmanovská). Usedlost je doložená roku 1621, kdy byl Witman za účast ve stavovském povstání popraven a vinici s usedlostí získal nejvyšší purkrabí Adam ze Šternberka. Nějakou dobu byla v soukromých rukou – podle Jana Kobera z Kobersberka se jí říkalo "Kobrovská", od roku 1659 podle staroměstského kotláře Václava Kristmanna "Kotlářová". Na konci 70. let 17. století se natrvalo dostala do majetku purkrabství a získala tak název "Purkrabská", "Purkrabka" nebo "Pulkrábka". Protože Jan Kober dlužil karmelitskému klášteru u svatého Havla na Starém Městě a úrok z dluhu byl ročně 7 věder vína z Purkrabky, splácel tak on i jeho nástupci po celou dobu purkrabského vlastnictví vinice. V 19. století bylo pražské purkrabství zrušeno, usedlost se stala zemským statkem a roku 1870 byla prodána do soukromých rukou. Původní viniční domek byl přestavěn klasicistně kolem roku 1850. Tuto podobu má dodnes, usedlost byla obnovovaná v letech 1913 a 1939. Michal Witmann, pražský měšťan a novoměstský radní, odváděl roční daň 1 kopy a 33 grošů úřadu nejvyššího purkrabství. Byl jedním ze 27 českých pánů, kteří byli 21. června 1621 popraveni na Staroměstském náměstí za účast na stavovském povstání. Odkazy Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 243 – 244. Související články Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Purkrábka na Wikimedia Commons
Pustý hrádek

Pustý hrádek je zřícenina předsunuté bašty hradu Kašperk. Stojí na návrší asi 400 metrů východně od hradu, v katastrálním území Žlíbek města Kašperské Hory v okrese Klatovy. Stavba měla zabránit případným útočníkům v ostřelování níže položeného Kašperku z výšky. Jediná písemná zmínka o baště pochází z roku 1608. Doba vzniku bašty je nejasná, ale nejranějším obdobím, kdy mohla být postavena, je přelom sedmdesátých a osmdesátých let patnáctého století. Tehdy hrad vlastnili Šternberkové a od roku 1487 Švamberkové. V případě, že by jejím zakladatelem byl Zdeněk Konopišťský ze Šternberka, mohla stavba bašty souviset s obavou z možného útoku královského vojska, protože Zdeněk Konopišťský byl významným členem Jednoty zelenohorské. Archeologicky je provoz bašty doložen v patnáctém století. Palba z návrší bašty mohla ohrožovat hospodářské zázemí hradu, první bránu i komunikace na jižní straně paláce. Nebezpečné místo proto zaujala bašta, které se v období pozdní gotiky stala místem, na kterém by v případě obléhání hradu spočívala hlavní váha jeho obrany. Stavba měla původně zřejmě dvě podlaží s obranným polopatrem pro střelce z ručních palných zbraní a pětibokou věž. Členění na dvě patra dokládají kapsy podlahových trámů druhého podlaží v dochované severní zdi. Mají rozměry 28 × 28 centimetrů. Vzhledem k malému rozponu trámů byla podlaha stavěna na velké zatížení. Budova zanikla mohutným požárem, při němž trámy shořely až na dno kapes. Z Kašperku vede k Pustému hrádku žlutě značená turistická trasa. Objekt je volně přístupný a poskytuje výhled na Kašperk a na Šumavu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pustý hrádek na Wikimedia Commons
Pustý zámek (přírodní památka)

Pustý zámek přírodní památka na stejnojmenném vrchu (405 metrů). Nachází se tři kilometry východně od České Kamenice v severní části okresu Česká Lípa. Na vrchu se dochovaly zříceniny hradu Fredevald. Historie Chráněné území vyhlásilo Ministerstvo školství a kultury dne 4. července 1956. Okresní národní výbor Česká Lípa ji evidoval od 6. září 1963 v kategorii chráněný přírodní výtvor. Znovu bylo území vyhlášeno českolipským okresním národním výborem 12. ledna 1989 a Správou CHKO Lužické hory 1. října 2005. Spravuje je Agentura ochrany přírody a krajiny ČR – RP Liberecko. Přírodní poměry Kopec Pustý zámek se nachází na katastrálním území Dolní Prysk, u silnice z České Kamenice do Kytlice a u souběžně vedené železniční trati Děčín–Rumburk. Chráněné území s rozlohou 1,99 hektaru se nachází na jižním úbočí v nadmořské výšce 350–380 metrů a je součástí chráněné krajinné oblasti Lužické hory. Geomorfologicky spadá do celku Lužické hory, podcelku Kytlická hornatina, okrsku Klíčská hornatina a podokrsku Ovčácká hornatina. Pod kopcem teče říčka Kamenice. Předmětem ochrany je znělcový suk s patrnou geologickou stavbou a vodorovným uspořádáním sloupů dlouhých až 25 metrů. Mimo chráněné skalnaté stěny je kopec porostlý různými druhy stromů zejména smrk ztepilý (Picea abies), borovice lesní (Pinus sylvestris), borovice vejmutovka (Pinus strobus), javor klen (Acer pseudoplatanus), lípa malolistá (Tilia cordata), jilm horský (Ulmus glabra), buk lesní (Fagus sylvatica) a dub zimní (Quercus petraea). Les má ochranný charakter. Z bylin se zde nachází např. třtina rákosovitá (Calamagrostis arundinacea), kostřava sivá (Festuca pallens), metlička křivolaká (Avenella flexuosa), jestřábník hladký (Hieracium laevigatum), vřes obecný (Calluna vulgaris). Kolem Pustého zámku vede Naučná stezka Okolím Studence. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pustý zámek na Wikimedia Commons Web Lužické hory
Pučanka

Pučanka je vápencový vrch vysoký 616 metrů u obce Hejná v oblasti Sušicko-horažďovických vápenců asi 4,5 km jihozápadně od Horažďovic v okrese Klatovy. Na hřbetě a části úbočí se rozkládá přírodní rezervace Pučanka o rozloze 24,7 ha chránící bukový les a vzácnou květenu. Roste tu mj. okrotice bílá (Cephalanthera damasonium), okrotice červená (Cephalanthera rubra), vemeník dvoulistý (Platanthera bifolia), kruštík tmavočervený (Epipactis atrorubens), hlístník hnízdák (Neottia nidus-avis), hořeček nahořklý (Gentianella amarella), hořec brvitý (Gentianopsis ciliata), vratička měsíční (Botrychium lunaria), oman vrbolistý (Inula salicina), bělozářka větvitá (Anthericum ramosum), zimostrázek alpský (Polygala chamaebuxus), prorostlík srpovitý (Bupleurum falcatum), hladýš širolistý (Laserpitium latifolium), lilie zlatohlavá (Lilium martagon) a mnohé další. Výskyt tořiče hmyzonosného (Ophrys insectifera) nebyl již velkou řadu let potvrzen. Geologický podklad tvoří krystalické vápence, nadmořská výška celé lokality činí 520–616 metrů. Rezervace byla vyhlášena 23. října 1948. Na nedalekém vrchu Kozníku rostl ještě ve třicátých letech 20. století střevíčník pantoflíček, jako na jediné lokalitě v celých jihozápadních Čechách. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pučanka na Wikimedia Commons
Písečný přesyp u Píst

Písečný přesyp u Píst je přírodní památka ev. č. 309, která se nachází na východním okraji Přírodního parku Kersko-Bory v katastrálním území Písty u Nymburka v okrese Nymburk ve Středočeském kraji. Nově byla vyhlášena nařízením Středočeského kraje č. 15/2012, kterým zároveň byla zrušena původní vyhlašovací vyhláška MŠVU z roku 1951. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Středočeského kraje. Od roku 2009 je území prohlášeno též evropsky významnou lokalitou Natura 2000. Předmět ochrany Přírodní památka leží na levém břehu Labe v nadmořské výšce 185–193 metrů. Předmětem ochrany jsou otevřené trávníky kontinentálních dun, s paličkovcem šedavým (Corynephorus canescens) a psinečkem obecným (Agrostis capillaris), spolu s ohroženými a zvláště chráněnými druhy rostlin a živočichů vázaných na prostředí vátých písků a geologický fenomén pleistocenních vátých písků jako takový, reprezentovaný mohutnou dunou. Dále se zde vyskytuje kostřava písečná, kolenec Morisonův, bříza pýřitá a z ohrožených druhů ještě borové jmelí (Viscum album subsp. austriacum). Přesyp u Píst je považován za nejzachovalejší dunu na území České republiky. Historie Oblast písečného přesypu u Píst patří k nejvýznamnějším mezolitickým lokalitám v Čechách. Při průzkumech zde bylo postupně nalezeno téměř 300 kusů štípaných nástrojů, z nichž některé mají stopy po ohni. Poloha duny byla zřejmě výhodná pro osídlení i v pozdějších staletích – na lokalitě byly nalezeny též stopy z období kultury se zvoncovitými poháry, z doby halštatské, ze starší doby římské a ze středověku. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Písečný přesyp u Píst na Wikimedia Commons PP Písečný přesyp u Píst v databázi ÚSOP EVL Písečný přesyp u Píst v databázi ÚSOP Písečný přesyp u Píst v databázi významných geologických lokalit ČR
Písčina u Tišic

Písčina u Tišic je přírodní památka na západním okraji obce Tišice v okrese Mělník. Správa AOPK Praha. Důvodem ochrany je lokalita kriticky ohrožených druhů. Z živočichů jde o hrabulku Byrsinus flavicornis (druh ploštice), z rostlin o sinokvět chrpovitý (Jurinea cyanoides). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Písčina u Tišic na Wikimedia Commons