NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jardín zoológico de Praga

El Jardín zoológico de Praga (en checo: Zoologická zahrada Praha) es un zoológico en Praga,​ capital de la República Checa. Fue inaugurado en 1931 con el objetivo de "avanzar en el estudio de la zoología, la protección de la vida silvestre, y educar al público" en el distrito de Troja, en el norte de Praga. El zoológico ocupa 45 hectáreas (111 acres) y casas con unos 4.400 animales que representan 670 especies de todo el mundo. El Jardín Zoológico de Praga ha contribuido de manera significativa a salvar el caballo de Przewalski. Durante muchos años fue el mayor criador de la especie en el mundo. En 2007 la revista Forbes Traveler coloco al zoológico de Praga entre los mejores zoológicos del mundo.​ Véase también Jardín zoológico Anexo:Jardines zoológicos Galería Referencias
Praški zoološki vrt

Praški zoološki vrt (Zoologická zahrada Praha) nalazi se u mjestu Troja na sjeveru Praga. Od postaje podzemne željeznice Nádraží Praha-Holešovice do zoološkog vrta vodi autobus 112. Zoološki vrt je otvoren 28. rujna 1931. i obuhvaća 45 hektara. 31. prosinca 2012. u praškom zoološkom vrtu bilo je smješteno 4 804 jedinke koje pripadaju 696 različitih životinjskih vrsta. Godine 2007. časopis Forbes proglasio je praški sedmim najljepšim zoološkim vrtom na svijetu. Od 1. siječnja 2010. ravnatelj vrta je Miroslav Bobek. Vrt je poznat po čuvanju prševalskijevih konja. Osnivač vrta češki je srednjoškolski profesor i ornitolog Jiří Janda. Vrt je poznat po domišljato uređenim velikim nastambama (podno grijanje za slonove) i dodatnim sadržajima (dječja uspinjača Lanovka, vlakić, restorani, okamine pretpovijesnih životinja). Ulaznica košta 200 čeških kruna (150 za maloljetnike). Povijest 1881. - Nastala je zamisao o osnivanju zoološkog vrta. Objavljena je u novinama Sweerts-Spork povodom udaje prijestolonasljednika Rudolfa i princeze Melanie. 1919. - Na sastanku savjetodavnog odbora za matematiku i prirodne znanosti u Ministarstvu obrazovanja i nacionalnog kulturnog uzdizanja, osnovan je odbor zadužen za započinjanje pripremnih radova na uspostavi praškog zoološkog vrta. 1931. - Otvorenje 28. rujna. "Gradilište u zoološkom vrtu" otvoreno je za javnost i tijekom sunčanog poslijepodneva prvi posjetitelji ulazili su na vrata. 1938. - Prvi andski sup izlegao se i poživio. 1942. - Prvi polarni medvjedić uzgojen u zatočeništvu na svijetu (ženka imena Ilun). 1959. - Dr. Zdeněk Veselovský imenovan je ravnateljem zoološkog vrta. Pod njegovim vodstvom, zoološki vrt dosegao je neke uspjehe svjetske klase u području uzgoja i znanstvenih istraživanja. 1971. - Otvoren novi paviljon za velike sisavce (slonovi, nilski konji i nosorozi). 1991. - Uveden paviljon velikih mačaka. 2001. - Prvi prševalskijevi konji razmnoženi u zatočeništvu na svijetu. 2002. - Prag pretrpio najgore poplave u svojoj povijesti. Veliki dio zoološkog vrta bio je pod vodom, a mnoge životinje su uginule. Vrt se ubrzo oporavio. 2004. - Otvoren najskuplji i najveći paviljon Indonezijska džungla. Prvi zapadni gorila rođen je u Češkoj (zove se Moya). 2007. - Forbes Traveler proglasio je praški zoološki vrt sedmim najljepšim na svijetu. 2008. - Prvi gavijali razmnoženi su u Europi. 2010. - Prve teksaške kornjače razmnožene su u Europi. 2011. - Moya je odvezen u Cabarceno. 2012. - Okotilo se 1557 jedinki koje pripadaju 211 životinjskih vrsta. 2013. - Prvi slon koji se okotio u praškom zoološkom vrtu. Galerija Izvori Vanjske poveznice Službena stranica Arhivirana inačica izvorne stranice od 3. lipnja 2013. (Wayback Machine)
Zoo Praag

De Zoo Praag (Tsjechisch: Zoo Praha, voluit: Zoologická zahrada hl. m. Prahy, Dierentuin van de hoofdstad Praag) is een dierentuin in de Tsjechische hoofdstad Praag. Het park werd opgericht in het jaar 1931 in de wijk Troja in het noorden van de stad. De dierentuin heeft een oppervlakte van 60 hectare en herbergt ongeveer 4.600 dieren van 630 verschillende soorten. De Zoo Praag heeft een belangrijk aandeel gehad in het voorkomen van het uitsterven van het przewalskipaard. Beschrijving Het deel van dierentuin langs de oevers van de rivier de Moldau is vlak, maar een groot deel van Zoo Praag is heuvelachtig. In het laaggelegen parkdeel liggen onder meer de verblijven van de primaten, roofvogels, watervogels, het "Pavilon Kočkovitých Šelem" voor katachtigen en het "Pavilon Čambal" voor gavialen. In het heuvelachtige parkdeel liggen met name verblijven voor hoefdieren, evenals "Indonéská Džungle" ("Indonesische Jungle"), een overdekt nagemaakt regenwoud met diverse Zuidoost-Aziatische diersoorten, "Afriká Zblízka" ("Afrika Dichtbij"), een gebouw met Afrikaanse kleine zoogdieren en diverse terraria, en de nieuwe verblijven uit 2013 van de nijlpaarden en Aziatische olifanten. De grote "Africká Savana" ligt buiten het terrein van de eigenlijke dierentuin. In 2012 bereikte Zoo Praag een recordaantal geboorten. Ook kweekte de dierentuin in dit jaar de diadeemschildpad en roodwanglijstergaai als eerste dierentuin ter wereld. In 2014 opende een gebouw voor Chinese reuzensalamanders, een van de grootste amfibieën ter wereld. Het park huisvest de grootste collectie van deze bedreigde diersoort in Europa. In 2020 opende het vernieuwde "Rákosův pavilon" (Rakos-huis), een vogelhuis met onder andere lears ara's. In datzelfde jaar opende tevens het "Darwinův kráter", een gebied gewijd aan de Australische fauna. Zoo Praag is de enige dierentuin in Europa met bruine hyena's. Overstromingen In augustus 2002 werden de lagere delen van de dierentuin getroffen door een overstroming van de Moldau. Veel gebouwen en verblijven liepen schade op. Een groot aantal dieren kon op tijd worden geëvacueerd, maar onder meer olifantenbul "Kadira" verdronk. Een zeehond ontsnapte en werd later opgevist in Dresden. Het transport terug naar Praag overleefde het dier echter niet. In de jaren na de overstroming vonden diverse renovaties en nieuwbouwprojecten plaats. De "Indonéská Džungle" uit 2004 was hiervan het duurste project. In juni 2013 werd de dierentuin wederom getroffen door een overstroming. Fokprogramma's Het park neemt deel aan meerdere internationale fokprogramma's en coördineert en beheert meerdere stamboeken:
Ogród zoologiczny w Pradze

Ogród zoologiczny w Pradze (cz. Zoologická zahrada hl. m. Prahy) – ogród zoologiczny w Pradze (w dzielnicy Troja w północnej części miasta, na prawym brzegu Wełtawy), utworzony 28 września 1931. Historia Ogród założono 28 września 1931 w celu „badania zoologii, ochrony przyrody i edukacji społeczeństwa”. Zajmuje on powierzchnię 58 hektarów, a według stanu na 31 grudnia 2021 liczył 5469 zwierząt, reprezentujących 685 gatunków z całego świata. Zoo w Pradze znacząco przyczyniło się do zachowania konia Przewalskiego – przez wiele lat znajdowała się tu największa hodowla tego gatunku na świecie. W 2008 r. Forbes Traveler Magazine zaliczył praskie zoo do dziesięciu najlepszych ogrodów zoologicznych na świecie. Zobacz też kolej linowa w ogrodzie zoologicznym w Pradze Gočárovy domky Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa
Prag Zoo

Prag Zoo (tjeckiska: Zoologická zahrada Praha) är en djurpark i distriktet Troja i staden Prag, i Tjeckien. Djurparken grundades 1931 i en f.d. vinodling som ligger vid floden Moldau. I djurparken hålls över 4804 djur av 696 arter. Djurparken är berömd för sin avel av Przewalskis häst. Historia I samband med bröllopet mellan Rudolf av Österrike och Stephanie av Belgien år 1881 framlade greve Sweerts-Spork i ett öppet brev i en lokal tidning ett förslag att grunda en djurpark i Prag, men det skulle dröja till 1891 innan en kommitté bildades för att grunda en zoologisk park, och dess arbete blev utan resultat. Först när Alois Svoboda skänkte ett stort område i Troja med villkoret att marken användes till den föreslagna djurparken, förverkligades planerna på en djurpark. 1923 anställs professor Jiří Janda som blivande djurparkschef, 1927 hade 8 hektar inhägnats och Circus Rebernigg donerade en lejoninna med namnet Šárka till djurparken. Lejonet hölls till en början i professor Jandas villa i Troja. Den 28 september 1931 öppnade djurparken för besökare, och en administrationsbyggnad uppfördes vid ingången. Samma år anlände de första djuren, det första djuret som visades var en varg med namnet Lotta samt Minka och Ali, parkens första exemplar av Przewalskis häst. 1932 visades de första tigrarna, vilka redan nästa år 1933 fick sina första ungar. 1933 anlände Baby, den första elefanten, och 1934 de första lejonen och sjölejonen. Högvatten och översvämningar I augusti 2002 upplevde staden Prag och djurparken en allvarlig översvämning då över 1000 av parkens djur måste sövas och evakueras till högre liggande delar i djurparken. Översvämningen medförde stora skador på ett flertal byggnader, och 134 dog under översvämningen, däribland den asiatiska elefanttjuren Kadira som sköts med ett gevär, och sjölejonet Gaston, som via Moldau och Elbe simmade ända till Tyskland. Gaston återbördades till Prag, men dog kort därefter. Tunnelbana Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Prague Zoo, 7 november 2014. Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Zoo Prag, 15 augusti 2014.
Kostel svaté Anny (Žarošice)

Kostel svaté Anny je římskokatolický chrám v Žarošicích v okrese Hodonín. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Jde o farní kostel farnosti Žarošice a významné mariánské poutní místo. Historie První písemná zmínka o farním kostele pochází ze dne 6. června 1326. V roce 1510 a 1634 kostel vyhořel. Kostel byl značně poničen i při drancování Švédy v roce 1645 a Turky v roce 1663 a 1683. Začátkem 18. století byl kostel zbořen a postaven nový, který byl 9. srpna 1731 posvěcen. V sousední vsi Silničná bylo od počátku 14. století významné poutní místo. Roku 1785 byla ze Silničné do žarošického kostela přenesena socha Staré Matky Boží a od té doby se všechny poutě konaly zde. Dne 28. června 1797 vypukl v Žarošicích velký požár, který zničil nejen kostel a faru, ale i větší část Žarošic. Nový kostel byl postaven v letech 1800–1801. Popis Kostel se skládá z obdélníkového trojlodí, hranolové věže jsou vtažené do průčelí a z pravoúhle uzavřeného kněžiště. Průčelí se středním rizalitem je členěno shodně bočními stěnami lodi. Věž s pultovými štíty je po stranách dělena římsou. V průčelí se nachází pravoúhlý portál s kamenným ostěním, nad ním je v nice umístěna drobná kamenná socha sv. Anny. Boční vchody jsou obdélníkové s kamenným ostěním s obíhající lištou. Loď kostela je osvětlena třemi páry obdélníkových oken s půlkruhovými odsazenými oblouky. Ve střední lodi jsou také tři páry arkád do bočních lodí na masivních zděných pilířích. Nad hlavním vchodem je umístěna zděná kruchta na třech arkádách, otevřena v patře opět třemi arkádami s plochými pilastry. Socha Panny Marie je vysoká 142 cm, pochází z roku 1325 a je vyřezána z jednoho kusu dřeva. Při své návštěvě Svatého Kopečku u Olomouce 21. května 1995 sochu korunoval papež Jan Pavel II. V roce 1967 bylo u kostela vybudováno prostranství pro místní poutě. Události z dějin poutního místa jsou vyobrazeny ve výklencích obvodové zdi. Před kostelem jsou barokní sochy sv. Josefa, Pavla, Rocha a sousoší sv. Anny a Jana Nepomuckého. Novodobá je socha sv. Petra. Za kostelem na prostranství se nachází 14 kapliček s mozaikami křížové cesty od Antonína Kloudy z Prahy. Hlavní pouť se zde koná druhou sobotu v září. Odkazy Reference Související články Žarošická mše pastýřská Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Anny na Wikimedia Commons Pravidelné bohoslužby v kostele Poutní místa: Žarošice [online]. Česká televize, 2002-12-07 [cit. 2019-05-05]. Dostupné online.
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Obděnice)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je románský emporový kostel ve vsi Obděnice v okrese Příbram. Byl farním kostelem místní farnosti, od jejího zrušení v roce 2009 je filiálním kostelem římskokatolické farnosti Petrovice u Sedlčan. Je chráněn jako nemovitá kulturní památka. Historie a popis Tento ze širokého okolí viditelný kostel se vypíná na malém návrší na západním okraji vsi. Je obklopen hřbitovem, na nějž se vchází klenutou bránou. Kostel pochází z 12. století a je románského původu. V tomto slohu se dosud zachovalo zdivo lodi a věže a kruchta. Ve 14.–15. století byl kostel přestavěn a románskou okrouhlou apsidu nahradil gotický presbytář. Roku 1603 dal kostel důkladně opravit majitel panství Jakub Krčín z Jelčan, na což upomíná malovaný Krčínův erb na klenbě presbytáře. Současná podoba kostela je z let 1891–1893. Hlavní oltář je renesanční, s řezaným reliéfem Nanebevzetí Panny Marie a postranními sochami světců Václava a Anežky. Kolem něho stojí sochy apoštolů z původního oltáře. Vedlejší oltář je barokní se znázorněním Nejsvětější Trojice. Loď je od presbytáře oddělena 6,68 m vysokým vítězným obloukem. Pod omítkou byly nalezeny nástěnné malby z Krčínovy doby, představující postavy apoštolů a rytíře (zřejmě Krčína samotného) v životní velikosti; hrany kleneb a okraje oken byly zdobeny rostlinnými ornamenty. Po znaleckém průzkumu byly však malby opět zabíleny. U vchodu je ve zdi velmi stará žulová kropenka s vypuklými ozdobami. Věž bývala původně nižší, s dřevěným patrem a šindelovou střechou, současná výška věže je výsledkem posledních úprav z konce 19. století. Z původních zvonů byly dva zrekvírovány během první světové války, zůstal nejstarší a největší s vročením L. P. 1494. Před vchodem do kostela stojí dřevěný kříž s nápisem MISIE 2004. Zajímavost Ve zdi vedle kazatelny se nachází 140 cm vysoký a 93 cm široký mramorový náhrobek, který sem dal krátce před svou smrtí zasadit Krčín pro svůj hrob. Na náhrobku je vytesán Krčínův znak a latinský epitaf s vynechaným místem pro datum úmrtí. To již doplněno nebylo a hrobka zůstala prázdná. Není tak jasné, kde je slavný rybníkář pohřben. Podle lidových pověstí Krčínovo tělo po smrti odnesl ďábel, s nímž byl Krčín během života spolčen. Odkazy Reference Literatura KYPTA, Jan; NACHTMANNOVÁ, Alena; VESELÝ, Jan. Románské jádro a renesanční přestavba kostela Nanebevzetí Panny Marie v Obděnicích na Sedlčansku. Průzkumy památek. 2013, roč. XX, čís. 2, s. 3–28. ISSN 1212-1487. PODLAHA, Antonín. Posvátná místa království českého: Dějiny a popsání chrámů, kaplí, posvátných soch, klášterů i jiných pomníků katol. víry a nábožnosti v království Českém : Řada první: Arcidiecese pražská. Svazek VI. Vikariát Sedlčanský a Votický; část XIV. Vikariát Sedlčanský. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1912. 227 s. (Posvátná místa Království českého). Dostupné online. Kapitola 9. Obděnice (Obidenice), fara, s. 53 – 67. Související články Seznam kulturních památek v Petrovicích (okres Příbram) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel Panny Marie Karmelské (Kostelní Vydří)

Kostel Panny Marie Karmelské je římskokatolický chrám v obci Kostelní Vydří v okrese Jindřichův Hradec. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Je farním kostelem farnosti Kostelní Vydří. Historie Kostel je pozdně barokní stavba na návrší nad obcí z let 1787 až 1789. Kostel vznikl z původní kaple z roku 1709, která je využita jako presbytář. Kostel je obklopen na západní straně zdí s ambitem, jižně je areál uzavřen budovou kláštera karmelitánů. V polovině 18. století byl zde postaven klášter karmelitánů (s přístavbou z let 1992–1993). V klášteře působí Karmelitánské nakladatelství Kostelní Vydří. Užívání Farnost spravují od roku 1990 karmelitáni. Každou první sobotu v měsíci se konají poutní bohoslužby v 17.00. Poutní místo ožívá zejména o prázdninách v souvislosti s červencovým svátkem Panny Marie Karmelské. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie Karmelské na Wikimedia Commons Webové stránky karmelitánů v Kostelním Vydří Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine.
Kozlov (hrad, okres Semily)

Kozlov je zřícenina hradu jihovýchodně od Košova u Lomnice nad Popelkou v okrese Semily. Stojí na stejnojmenném vrchu s melafyrovými výchozy v Ještědsko-kozákovském hřbetu. Hrad byl založen ve čtrnáctém století a ve druhé polovině patnáctého století byl již pustý. Dochovaly se z něj terénní relikty opevnění a fragmenty obvodové hradby. Pozůstatky hradu jsou od roku 1964 chráněné jako kulturní památka. Historie Podle nalezené keramiky byl hrad založen v první polovině čtrnáctého století. Jediná věrohodná zmínka o něm pochází z roku 1462. Nachází se v popisu lomnického panství a zmiňuje pouze hradiště Kozlov. Hrad byl v té době tedy již pustý. V urbáři lomnického panství z roku 1667 je zmíněn jen kus starodávné zdi prastarého zámku Kozlov. Za nevěrohodnou je považována zpráva Bohuslava Balbína, podle které byl Kozlov jako sídlo loupežníků dobyt roku 1442. Stavební podoba Kozlov typologicky patří mezi hrady s plášťovou zdí. Nebylo zde nalezeno žádné předhradí ani jiné hospodářské zázemí. Přístupová cesta vedla nejspíše od severu po východním úbočí kopce. Jednodílný hrad s výjimkou jihovýchodní strany obepíná val a příkop. Hlavní obrannou stavbou byla plášťová hradba široká okolo dvou metrů. K ní byly z vnitřní strany přistavěny budovy ze slabšího zdiva, které se dochovaly v podobě terénních náznaků. Pod hradním jádrem vede podzemní chodba, jejíž vstup se nachází v severovýchodní části areálu. Výška chodby se pohybuje mezi 130–170 centimetry a šířka okolo osmdesáti centimetrů. Chodba se na přibližně deseti metrech délky mírně svažuje a končí strmým, přes jedenáct metrů hlubokým uměle vytesaný komínem se zavaleným dnem. Podle Tomáše Durdíka chodba souvisela se zásobováním hradu vodou, zatímco Zdeněk Fišera ji interpretoval jako únikovou chodbu, která mohla končit ve stráni na jihovýchodním úbočí kopce. Pověst o Tatařínovi K hradu Kozlov a nedaleké Lomnici nad Popelkou se váže pověst o tatarském zvědovi, který uvázl po odražení tatarských nájezdů v troskách na vrchu Kozlov nedaleko Lomnice. Ozbrojen kopím a sekerou zde přepadal kupce. Místní měšťané a sedláci jej přemohli lstí – vykopali jámu, zakryli ji větvemi a vylákali Tatařína ven z hradu. Ten spadl do jámy, byl pod přivolanou královskou stráží odvezen do Prahy. Za to král Václav I. povýšil Lomnici na město a udělil jí znak, připomínající tuto událost: tatarského mužíka ve zbroji stojícího na chvojí. Přístup Ke zbytkům hradu vede zeleně značená turistická trasa z Košova směrem k Peklovsi. Nejbližší železniční zastávkoa se nachází v Cidlině na trati Železniční trať Mladá Boleslav – Stará Paka. Odkazy Reference Literatura SEDLÁČEK, August. Hrady, zámky a tvrze Království českého. Svazek V. Podkrkonoší. Praha: František Šimáček, 1887. 411 s. Dostupné online. Kapitola Kozlov, s. 227–228. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Příprava vydání Tomáš Šimek. Svazek VI. Východní Čechy. Praha: Nakladatelství Svoboda, 1985. 726 s. Kapitola Kozlov, s. 224. Související články Seznam hradů v Libereckém kraji Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kozlov na Wikimedia Commons Seznam prací v Bibliografii dějin českých zemí (Historický ústav AV ČR)
Divadlo Karla Pippicha

Divadlo Karla Pippicha se nachází v Chrudimi a nazváno je podle Karla Pippicha (1849–1921), chrudimského advokáta a místního hybatele veřejného dění. Divadlo provozuje Chrudimská beseda, protože ale město nemá vlastní stálý divadelní soubor, pouze zde hostují soubory z okolí. Konají se zde také koncerty a každoročně festival Loutkářská Chrudim. V budově je též výstavní síň. Historie Původní chrudimské divadlo, situované na spodním konci Široké ulice při vstupu do města, už kapacitně nepostačovalo a bylo proto roku 1929 zbořeno. Na místě původního divadla dnes stojí budova banky, se kterou sousedí Regionální muzeum v Chrudimi. Jihozápadně od historického centra města, u řeky Chrudimky, pak bylo na základě návrhu architektů Jindřicha Freiwalda a Jaroslava Böhma postaveno divadlo nové. Základní kámen byl položen 28. října 1931 a slavnostní otevření s uvedením Smetanovy opery Libuše v nastudování místních ochotníků proběhlo 18. února 1934. Budova divadla Monumentální stavba tvořená nestejně vysokými hmotami je pojata ve stylu civilního konstruktivismu s prvky funkcionalismu a vyznačuje se tzv. nautickým (námořním) tvaroslovím jako jsou kruhová okna apod. Široké vstupní schodiště vede k rizalitu hlavního průčelí, členěnému na tři vchody, nad nimiž jsou velká okna foyeru. Nad tím vším bdí socha divadelní Múzy. Za vstupem následuje další široké schodiště do hlavní části a boční schodiště na balkony. Stěny jsou obloženy bílo-červeným mramorem nebo zeleno-žlutě pomalovaným dřevem, které zajišťuje dobrou akustiku. Obdélníkový sál s mírným sklonem s 18 řadami v přízemí a pěti řadami na balkonu má kapacitu celkem 1000 míst, včetně několika samostatných lóží. Strop je pastelově modrý, zaoblený jevištní portál nese motivy hvězdic a jeho vlys symboly činohry (maska) i hudby a zpěvu (lyra), spolu s Pegasem. Budova je už od roku 1958 zapsána v seznamu kulturních památek České republiky. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Divadlo Karla Pippicha na Wikimedia Commons Oficiální stránky divadla
Bečvářův dvůr

Bečvářův statek či Bečvářův dvůr je trojkřídlá usedlost postavená společně s již neexistující Bečvářovou vilou v klasicistním slohu. Bečvářův dvůr stojící na adrese Starostrašnická 16/25 v Praze 10-Strašnicích je jedinou dochovanou hospodářskou usedlostí starých Strašnic. Od roku 1964 je chráněn jako kulturní památka. Historie Velkostatek Usedlost s původním čp. 16 vznikla na místě někdejšího středověkého poplužního dvora s tvrzí. Statek nechal kolem roku 1830 v klasicistním slohu vystavět tehdejší majitel Josef Popelář, nemovitost však nese jméno po Tomáši Bečvářovi, majiteli statku od roku 1862, největšímu hospodáři ve Strašnicích, jemuž patřila polovina zdejších polností. Bečvářovi patřily polnosti na území dnešních Strašnic, Žižkova, Malešic i Vršovic. Majetek zdědil jeho syn Julius. Ten v roce 1926 rozhodl, že majetek rozdělí mezi své tři potomky. Dvůr a dům na Starém Městě měla jako věno dostat jeho dcera Anna. Takto to bylo uvedeno i v závěti Julia Bečváře z roku 1945. Po roce 1948 byl veškerý majetek rodiny Bečvářů vyvlastněn, hospodářské budovy přešly do správy Státnímu statku Praha a ve dvoře byly zřízeny byty. Na pozemcích statku bylo vystavěno například sídliště Solidarita. Dcera Anna zemřela v roce 1987 a svůj majetek odkázala přátelům svého zesnulého manžela z klubu zahrádkářů, místnímu učiteli Františku Činčerovi a stavbyvedoucímu Štěpánu Formanovi. Tito následně dvůr v 90. letech právoplatně zrestituovali. Popis Budova statku je patrová se zaklenutými místnostmi v přízemní. Vstupní pozdně klasicistní průčelí na východní straně budovy zdobí nízký středový rizalit vrcholící trojúhelníkovým štítem. Původně se budova dvora nacházela pod hrází rybníka. Ten byl zasypán a na jeho místě se dnes nachází Areál volného času Gutovka. Reference Literatura LAŠŤOVKOVÁ, Barbora: Pražské usedlosti. 1. vyd. Praha: Libri, 2001. 359 s. ISBN 80-7277-057-8. S. 28 – 29. HOLEC, František aj. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Sv. 7, Praha a okolí. 1. vyd. Praha: Svoboda, 1988. 221 s. S. 88. Související články Kauza Bečvářův statek Seznam pražských usedlostí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bečvářův dvůr na Wikimedia Commons Strašnice Archivní mapy na webu ČÚZK Strašnice Archivováno 2. 12. 2022 na Wayback Machine. Město Praha, Odbor památkové péče http://www.prahaneznama.cz/praha-10/strasnice/stare-strasnice/
Kaple svatého Josefa (Lhota za Červeným Kostelcem)

Kaple svatého Josefa je římskokatolická kaple ve Lhotě za Červeným Kostelcem. Patří do farnosti Červený Kostelec. Vlastníkem kaple je město Červený Kostelec. Historie Kaple pochází z 19. století. Je plochostropá Bohoslužby Bohoslužby v kapli – pouť 1. května a posvícení třetí neděli v září. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple svatého Josefa na Wikimedia Commons Farnost Červený Kostelec Luďkovy Obrázky z turistiky v Podkrkonoší Kaple v katastru nemovitostí