NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zemská brána

Zemská brána (English: 'Land's Gate') is a valley and a nature reserve in the Orlické Mountains in the Czech Republic. It is located around the Divoká Orlice River in the territory of Klášterec nad Orlicí and Bartošovice v Orlických horách in the Hradec Králové Region, near the Czech-Polish border. It is a rocky valley carved by the river, offering a remarkable environment of forests. At the beginning of the valley there is a stone bridge. Zemská brána was declared a nature reserve in 1987. Natural trail A three-kilometre long natural trail starts at the stone bridge. It has about 22 stops. This trail is suitable even for small children due to its low intensity. The purpose of this trail is hiking and learning about local nature. Stone bridge The natural trail starts at the stone bridge which is considered the main dominant of the nature reserve Zemská brána. It was built between the years of 1901-1903 by Italian workers. The bridge was reconstructed in 2004, but the original appearance has not been changed. Pašerácká lávka Across the river there is the bridge called Pašerácká lávka ('Smugglers' footbridge'). Previously, it was used for smuggling. After the floods in 1999, the bridge was rebuilt and currently it is built of wood. Lusthaus hunting lodge Not far from the Pášerácká lávka the Empire style hunting lodge Lusthaus was built. It was built by František Adam Bubna in 1806. Later, it was used as a lodge. In 1936 it burnt down and was never rebuilt. Today there are just two ponds and a yew. Ledříčkova skála Above the right bank of the river Divoká Orlice there is a 60 metres high rock called Ledříčkova skála ('Ledříček's rock'). In its lower part there is a 20 meters high vertical wall with a clearly visible cave. This cave is associated with the legend of a robber of the Orlické Mountains called Ledříček. He took from the rich and gave to the poor. He was caught several times, but each time he managed to escape. One day, he tried to hide himself in his secret place, but the rope broke with him and he fell off a cliff and killed himself. References
Rezerwat przyrody Zemská brána

Rezerwat przyrody "Ziemska Brama" (czes. Přírodní rezervace Zemská brána) – rezerwat przyrody w północnych Czechach. Lokalizacja Rezerwat przyrody położony jest w północnych Czechach, w południowo-wschodniej części Gór Orlickich (Orlické hory_, w granicach obszaru chronionego krajobrazu Orlické hory (Chráněná krajinná oblast Orlické hory), między miejscowością Klášterec nad Orlicí po południowo-zachodniej stronie a granicą polsko-czeską po północno-wschodniej stronie, około 6,5 km na zachód od centrum Międzylesia. Charakterystyka Rezerwat przyrody "Zemská brána" został utworzony 18 czerwca 1987 r. Jest to rezerwat geologiczno-florystyczny obejmujący obszar o łącznej powierzchni 88,22 ha, utworzony głównie dla ochrony geomorfologicznego przełomu Dzikiej Orlicy, ciekawych naturalnych form skalnych i geologicznych oraz wielu rzadkich gatunków roślin chronionych. Rezerwat stanowi objęty ochroną rezerwatową obszar, obejmujący przełomową dolinę rzeki Dzikiej Orlicy w środkowym biegu, z kompleksem leśnym na zboczach skalnych, polanami z bogatą roślinnością w okolicy rzeki i kamienistym korytem rzeki, w którym zalegają dużej wielkości obtoczone gnejsowe głazy. Rezerwat położony jest na wysokości 495–620 m n.p.m., rozciąga się na długości około 2,2 km i średniej szerokości 0,4 km, jest obszarowo największym rezerwatem w CHKO Orlické hory. W podłożu rezerwatu zalegają drobno ziarniste gnejsy z łuskami miki, są to proterozoiczne skały metamorficzne metamorfiku bystrzycko-orlickiego. Wychodnie tych skalnych warstw najwyraźniej widoczne są w miejscach odsłonięcia: pod mostem drogowym, przy "Przemytniczej kładce" (Pašerácká lávka) i "Zbójnickiej skale" (Ledříčkova skála). Flora i fauna Na występujące tutaj piętro roślinności znaczący wpływ mają położenie, rzeźba terenu, mikroklimat oraz wody rzeki. Drzewostan rezerwatu tworzą przeważnie wtórne świerkowe lasy regla dolnego, z domieszką jodły pospolitej, buka zwyczajnego, klonu jawora, z resztką roślinności buczyn ze związku Fagion sylvatici. Bezlesia występują w najbliższej okolicy rzeki, są najciekawsze pod względem botanicznym. Spotykane są tu gatunki górskie rosnące w najwyższych partiach Gór Orlickich oraz gatunki podgórskie. Z rzadkich roślin występuje lilia złotogłów, fiołek dwukwiatowy, kruszczyk szerokolistny, gruszycznik jednokwiatowy, wiąz górski, róża alpejska, naparstnica zwyczajna. Ze zwierząt występuje dzik, jeleń europejski, sarna, czasami muflon, pospolitym gatunkiem jest lis. Gnieżdżą się tutaj dzięcioł czarny i dzięcioł duży, a w korycie Orlicy można spotkać pluszcza i pliszkę górską. Z chrząszczy są tu spotykane oleica fioletowa, dyląż garbarz, Cychramus luteus. Z grzybów występuje tu rzadko spotykana soplówka bukowa (Hericium clathroides). W pobliżu miejscowości Čihák znaleziono ceniony i rzadki gatunek chrząszcza Ipidia binotata (relikt związany z lasami jodłowo-bukowymi). Linki zewnętrzne PR Zemská braná
Vodní nádrž Pastviny

Přehradní nádrž Pastviny se nachází ve stejnojmenné obci Pastviny v podhůří Orlických hor, asi 7 km východně od Žamberka. Napájí ji řeka Divoká Orlice. Přehrada se stavěla v letech 1933–1938. V zatopené oblasti muselo být zbouráno 74 domů (obytné domy, obchody, škola atd.). Vodní plochu překlenuje železobetonový viadukt se dvěma oblouky, po němž prochází silnice II/312 spojující města Žamberk a Králíky. Cena celé stavby dosáhla 40 milionů Kč. V letech 2000–2006 probíhala modernizace vnitřního vybavení elektrárny a řídícího systému. V roce 2021 byla ohlášena plánovaná rekonstrukce koruny hráze s předpokládaným trváním od června 2021 do listopadu 2022. Součástí plánu byla přestavba a rozšíření silnice a vybudování chodníků. Přehrada vyrábí elektrickou energii, chrání před povodněmi a slouží k rekreaci. Největší zátokou je Studenecká zátoka. Spotřeba při stavbě Při stavbě bylo spotřebováno: 109 000 m³ stavebního kamene 7 000 m³ říčního písku 1 000 m³ jílu 1 500 q stavebního dříví 126 000 q cementu 12 000 kg dynamitu a jiných trhavin 890 000 kWh elektrické energie Vodní elektrárna Vodní elektrárna byla uvedena do provozu v roce 1938. Původně byla vybudována jako přečerpávací, v době dostavby byla v Československu největší elektrárnou tohoto druhu a první elektrárnou bez stavby strojovny (soustrojí bylo umístěno venku). Naposledy byla v čerpadlovém provozu 9. 3. 1964, od té doby pracuje pouze v průtočném režimu. V roce 2000–2003 a v roce 2006 proběhla modernizace elektrárny. denní výroba energie: 69 tis. kWh roční výroba energie: 5,5 tis. MWh hltnost: 12 m³/s výkon 3 MW turbína: 1× Francisova turbína Fotogalerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vodní nádrž Pastviny na Wikimedia Commons více na stránkách ČEZu http://www.orlicko.cz/Pastviny/ společnost povodí Labe přehrada Pastviny turistický rozcestník [1] Tajemství přehrad: Nádrž Pastviny se stavěla jako hladová zeď Orlických hor
Pastviny

Pastviny – sztuczne jezioro położone na terenie Czech w Kraju pardubickim na wschód od miasta Žamberk. Powstało w wyniku spiętrzenia rzeki Dzika Orlica. Tama o wysokości 43 m została wybudowana w latach 1932-38. Długość jeziora wynosi około 7 km a jego powierzchnia osiąga 110 ha. Nazwa jeziora pochodzi od nazwy wsi Pastviny.
Kościół Świętego Gabriela w Pradze

Kościół Świętego Gabriela w Pradze – neoromański kościół znajdujący się na Smíchovie w dzielnicy Praga 5 przy ul. Holečkově. Pierwotnie był on siedzibą opactwa benedyktynek, założonego w 1888 roku z inicjatywy hrabiny Gabrieli Sweerts-Šporkowej. Kościół, zbudowany w roku 1891, ma wieżę o wysokości 43 metrów. W roku 1919 niemieckie benedyktynki wyjechały do Austrii, a kościół i klasztor został sprzedany czechosłowackiemu Ministerstwu Poczty i Telekomunikacji z zastrzeżeniem, że kościół pozostanie czynny. Zakupiony klasztor przeznaczono na muzeum poczty oraz siedzibę różnych agend poczty. Współcześnie właścicielem kompleksu jest czeska poczta.
Zimní stadion Za Lužánkami

Zimní stadion Za Lužánkami, známý také jako Zimní stadion Brno, byla sportovní hala nacházející se v katastrálním území Ponava. Stadion patřil k nejstarším v České republice. Historie stadionu Jeho výstavba měla začít už na konci třicátých let 20. století, avšak výstavbě zabránila druhá světová válka. Stadion se tak začal stavět až v roce 1946 a slavnostně byl otevřen v roce 1947. Jako druhý v republice disponoval umělou ledovou plochou a nesl název Benešův národní stadion. Od roku 1964 byl zastřešen. Nejslavnější éra stadionu nastala v 50. a 60. letech, kdy na něm své domácí zápasy hrávala Rudá Hvězda Brno, dnes HC Kometa Brno, která stadion opustila v roce 1998. Vedle Komety zde hrávaly hokejové oddíly Spartak Zbrojovka Brno, TJ Lokomotiva Ingstav a v letech 1998 až 2000 i HC Ytong Brno. Stadion byl uzavřen v roce 2000 a začal chátrat. Do objektu v mnoha místech zatékalo, část střechy byla zničena požárem, v některých částech zdí byly díry. Poničený byl rovněž interiér. Zajímavostí byl vrak Trabantu zapíchnutý na střídačce. 25. listopadu 2008 započala plánovaná demolice. V roce 2015 deník MF Dnes informoval o záměru Komety Brno s podporou finanční skupiny DRFG vybudovat na stejném místě nový zimní stadion s kapacitou kolem 12 tisíc míst. Projekční firma A PLUS pro ni navrhla studii oválné budovy spojené mostní konstrukcí s parkem Lužánky. Podle záměru by měl být stadion hotov do tří let. Společnost A PLUS je členem skupiny DRFG, tedy jednoho z momentálních vlastníků klubu. Má v plánu ze stadionu udělat nejmodernější stavbu tohoto druhu v České republice. Tento atelier mimo jiné stál i za projektem Univerzitního kampusu Masarykovy univerzity nebo střediskem CEITEC, stejně jako byl u prvních návrhů pražské O2 areny. V roce 2015 pak byl zveřejněn první návrh celého areálu. V roce 2019 byla však představena nová studie na multifunkční halu s kapacitou kolem 12 tisíc míst v areálu brněnského výstaviště, stavba měla začít v roce 2021. V roce 2016 se za Lužánkami odehrály takzvané Hokejové hry Brno, při kterých 8. ledna padl rekord extraligový rekord v návštěvnosti. Na duel mezi Kometou a Spartou(2:4) přišlo na montované tribuny z lešení 21 500 diváků. Vedle místa, kde dříve stál stadion, dnes funguje veřejné kluziště. Hlavní ledovou plochu nahradilo hřiště s umělou trávou, zapuštěné mezi svahy, které zde zůstaly po demolici budovy. Provizorní aréna po zimním stadionu v roce 2017 hostila EURO v malém fotbalu. Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zimní stadion Za Lužánkami na Wikimedia Commons Stránky o stadionu Bruslení za Lužánkami
Větrný mlýn Ruprechtov

Větrný mlýn s unikátní Halladayovou turbínou na kraji obce Ruprechtov v okrese Vyškov je technická kulturní památka. Mlýn byl postaven v roce 1873 jako klasický mlýn holandského typu, s větrným kolem o čtyřech lopatách a s otočnou střechou. Po větrné smršti původní majitel a stavitel mlýna Cyril Wagner instaloval místo klasického větrného kola tzv. Halladayovu turbínu, nazvanou podle svého vynálezce a konstruktéra, amerického farmáře Daniela Halladaye. Kolo turbíny je tvořeno věncem stavitelných žaluzií neboli lopatek, ovladatelných táhly, umožňujícími vhodný náklon ve směru větru i automaticky. Kolo udržuje ve správném směru dvojité kormidlo. Turbína se dnes otáčí ve výšce 16 m nad zemí, má průměr 10 m a váží asi 2 tuny. Mlýn s Halladayovou turbínou je ojedinělý nejen u nás, ale i v Evropě. Na podzim 2009 byla mlýnu věnována nová poštovní známka nominální hodnoty 10 Kč (autoři Petr Melan, Václav Feit) a také zlatá mince nominální hodnoty 2500 Kč (autor Jiří Harcuba). Odkazy Reference Související články Seznam větrných mlýnů v Česku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Větrný mlýn Ruprechtov na Wikimedia Commons Oficiální web (česky)(anglicky)(německy) Větrný mlýn v Ruprechtově – Toulavá kamera [online]. Česká televize, 2011-10-30 [cit. 2019-05-09]. Dostupné online.
Windmill at Ruprechtov

The windmill at Ruprechtov is a technical monument in Ruprechtov in the Czech Republic. It is one of the most important and unique technical monuments in the country from the historical and technical point of view. It is equipped with the Halladay patent turbine, the only machine of this type in the Czech Republic and in Europe. History The mill was built in 1873 as a classic Dutch-type mill, with a four-blade wind wheel and a revolving roof. After a windstorm damage, the original owner and builder Cyril Wagner decided to modernize the mill. He installed the so-called Halladay turbine instead of the classic wind wheel. The turbine was named after its inventor and designer, the American farmer Daniel Halladay. The runner consists of a chain of operable vanes controlled by rods, enabling them to be tilted as required automatically according to the wind. Double tail vane maintained the wheel at the right course. The turbine is now rotating at a height of 16 m above the ground, its diameter is 10 m and it weighs about 2 tons. The mill still has the original mill machines. Even though grinding stopped in the 1960s the roof turbine is still in operation. The mill was completely restored in 1998 and is open to the public. Recognition It was declared a Czech cultural monument in 1958. In autumn 2009, a postage stamp depicting the mill was issued. The stamp with a face value of CZK 10 was designed by Petr Melan, engraved by Václav Fajt. In 2009 the Czech National Bank issued a 2,500 CZK commemorative gold coin as part of the Industrial Heritage Sites series. The coin was designed by Jiří Harcuba. References
Palladium (Prague)

Palladium est un centre commercial de Prague, en République tchèque. Ouvert en 2007, ce centre sur cinq niveaux, qui abrite 180 commerces et 20 restaurants, est situé dans le quartier de Nové Město. Il a été créé en reconstruisant les bâtiments de la caserne George de Poděbrady (à l’origine la caserne Joseph) et en construisant un nouveau bâtiment. Le bâtiment compte 11 étages (cinq étages souterrains, six dans le bâtiment d’origine entièrement reconstruit). Histoire Entre 1857 et 1861, un couvent a été démoli et remplacé par la caserne Joseph, avec l’aile principale et le manège dans le style néo-gothique Tudor romantique, conçu par l’architecte Achille Wolf et le constructeur viennois K. Píchal. Le style historiciste fait référence à l’architecture médiévale des forteresses. La zone comprenait également des écuries et une zone ouverte du terrain d’entraînement. Après la création de la Tchécoslovaquie, le bâtiment a été rebaptisé caserne George de Poděbrady. En 1993 l’armée a quitté le bâtiment et l’État a décidé de vendre le bâtiment et le terrain. Le 30 juillet 1999, le Ministère de la culture tchèque a déclaré le bâtiment principal et le manège de la caserne monument culturel. La construction du complexe multifonctionnel, avec des commerces mais également un parking souterrain et des bureaux, a duré de 2005 à 2007. Galerie de photographies Accès Le centre est accessible en métro par la station Náměstí Republiky sur la ligne B du métro de Prague. Voir aussi Lien externe (cs) Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du commerce Portail de Prague
Palladium (Praga)

Palladium – centrum handlowe w Pradze na Placu Republiki. Zostało otwarte w dniu 25 października 2007 roku. Zostało zbudowane na miejscu baraków Jerzego z Podiebradów, które były przez długi czas w latach 90 XX wieku, były opuszczone. Centrum ma 11 pięter, z czego 5 znajduje się pod ziemią, 6 w przebudowanym domu obiekcie. Centrum oferuje swoje produkty przede wszystkim o charakterze luksusowym i modowym. Linki zewnętrzne Strona centrum
Bozidarské raseliniste

Božídarské rašeliniště (Bozidarske veenmoeras) is een Nationaal natuurreservaat in de Tsjechische Republiek, in het district Karlovy Vary. Het is het grootste natuurreservaat in het Ertsgebergte. Het ligt ten westen van Boží Dar op een hoogte van 940 tot 1115 meter. Tot de Tweede Wereldoorlog werd er turf gewonnen. Kenmerken In 1965 werd een oppervlakte van 930 hectare tot beschermd gebied verklaard. Hier bevinden zich moerassen, sparrenbossen, bergdennen, berken, heidevelden en weiden. De weiden zijn vooral begroeid met lange grassoorten als wollegras en pijpestrootje. De vleesetende plant zonnedauw groeit hier. In de bossen is veel ondergroei van bosbessen. Sinds 1977 is er aan de oostkant, nabij het dorp Boží Dar, een gemakkelijk toegankelijk natuurleerpad met een lengte van 3,2 km en twaalf stops met informatiepanelen. Het hoogste punt van het beschermde gebied is de Božídarský Špičák. De bossen bestaan voor >90% uit sparren. Het bosbeheer is erop gericht om het aandeel van loofbomen te vergroten. Informatiepanelen bosbeheer Omgeving Aan de noordrand van het reservaat stroomt de Černá (Duits: Schwartzwasser). Dit riviertje voert het oppervlaktewater van de veengebieden af. Deze veengebieden worden ook gebruikt voor de winning van drinkwater. Langs de stroom zijn hopen residuen achtergebleven na het uitwassen van tinerts. Op deze hopen groeien specifieke plantensoorten - onder andere heide en het zeldzame rozenkransje. Door het gebied lopen een aantal wandel- en fietspaden, de laatste voor mountainbiken. Er zijn een aantal picknickplaatsen en schuilhutten aanwezig. In de winter kan gebruik worden gemaakt van langlaufloipes. Een gedeelte van de berg Božídarský Špičák is niet toegankelijk voor het publiek. De verdere omgeving buiten het natuurgebied bestaat grotendeels uit een gelijksoortig landschap van beboste zachtglooiende hellingen, ook aan Duitse zijde van de grens. Buiten het reservaat zijn echter ook percelen waar landbouw wordt bedreven. Galerie Externe link Popis na Cittadella.cz
Staré proboštství

Staré proboštství je označení pro dům čp. 48/IV, nacházející se v sousedství Svatovítské katedrály na III. nádvoří Pražského hradu. Historie Původně zde stál raně románský biskupský palác s kaplí z poloviny 11. století, sídlo pražského biskupa. Ten byl rozšířen a přestavován po roce 1142. Z mladší románské fáze je zachované sdružené okénko odkryté na východní fasádě domu. Již ve 12. století biskup Jindřich Břetislav z rodu Přemyslovců přesunul biskupské sídlo do podhradí, kde při Juditině mostě vybudoval opevněný Biskupský dvůr. Dům koncem 15. století získala svatovítská kapitula a přestavěla jej. Raně barokní budova vznikla za probošta Jana Františka Rasche z Aschenfeldu kolem roku 1662 další přestavbou. Interiéry byly upraveny za probošta Jana Mayera v 1. třetině 18. století. Dekorace sálu má štukovaný strop s alegorickými postavami čtyř hlavních křesťanských ctností a postavičkami andílků. V minulosti budova sloužila jako obydlí probošta svatovítské kapituly, který zde měl také románskou kapli sv. Mořice. K severní stěně budovy byla koncem 19. století přistavěna předsíň novostavby pražské katedrály a cenná kaple kvůli ní zbořena. V roce 1950 budovu zkonfiskoval stát a užívaly ji správa Pražského hradu a prezidentská kancelář. V současnosti budovu stále vlastní Kancelář prezidenta republiky. Podle dohody z roku 2010 byla budova poskytnuta Metropolitní kapitule katedrály k bezplatnému užívání. Jsou v ní umístěny kanceláře zaměstnanců svatovítské kapituly. Popis Nad portálem vchodu do budovy se nachází malovaný znak probošta Jana Františka Rasche z Aschenfeldu, který dal budovu barokně přestavět. Na jihozápadním nároží je umístěna pískovcová socha Svatého Václava od Jana Jiřího Bendla z roku 1662. Dále byla na jižní fasádu umístěna bronzová pamětní deska, kterou podle návrhu architekta Pavla Janáka vytvořil Karel Štípl. Na desce jsou jména obětí nacistické okupace z řad hradních zaměstnanců. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Staré proboštství na Wikimedia Commons
Stare Probostwo na Hradczanach

Stare Probostwo (czeski: Staré proboštství) – oznaczenie budynku położonego w pobliżu Katedry Świętego Wita w III. dziedzińcu Zamku Praskiego. Jest to barokowa budowla, która w połowie XVII została przebudowana z pierwotnie romańskiej formy z I połowy XI wieku. Obecnie budynek wykorzystywany jest przez Kancelarię Prezydenta. Nad wejściem do budynku jest namalowany znak proboszcza Jana Františka z Aschenfeldu, który zlecił przebudowę obiektu. W południowo-zachodnim narożniku znajduje się pomnik z piaskowca Świętego Wacława wykonany przez Jan Jiří Bendla. Ponadto na południowej fasadzie znajduje się tablica pamiątkowa, zaprojektowana przez architekta Pavla Janáka, poświęcona ofiarom okupacji hitlerowskiej.
Vodní nádrž Morávka

Vodní nádrž Morávka je údolní přehradní nádrž na řece Morávce u stejnojmenné obce v Moravskoslezských Beskydech, vybudovaná v 60. letech 20. století. Hlavními účely nádrže jsou shromažďování zásob pro výrobu pitné vody a ochrana před povodněmi. Okolí nádrže podléhá hygienické ochraně a koupání v ní není povoleno. Historie stavby Nádrž na toku Morávky, která by sloužila především k zadržování přívalových vod, byla původně počátkem 50. let připravována v lokalitě u Raškovic, 8 kilometrů níže po proudu. Na místě už začínaly přípravné práce, když byl koncem roku 1953 předložen alternativní projekt výše položené přehrady při ústí potoka Slavíče do Morávky, který kladl důraz na vodárenské využití nádrže. To při dobovém nedostatku vody pro rostoucí ostravskou aglomeraci (zvláště pak pro plánovaný Havířov) sehrálo důležitou roli. Stavba přehrady u Raškovic byla na poslední chvíli odvolána; zbyl z ní pouze kanál Morávka-Žermanice a k němu zřízený rozdělovací jez. Alternativní návrh přehrady mezi masívy Travného (1 204 m) a Slavíče (1 056 m) nad Morávkou byl schválen, dopracován a v letech 1961 až 1964 proběhla stavba sypané zemní hráze. Na rozdíl od obvyklého hlinitojílovitého těsnění uvnitř hrázového tělesa byl v případě Morávky použit jinak ojedinělý asfaltobetonový povrchový plášť. Nedostatečné zkušenosti s tímto typem izolace a spěch při její instalaci se projevily při počátečním napouštění v roce 1965. Hráz prosakovala do té míry (přes 0,3 m³/s), že napouštění muselo být zastaveno a celá návodní strana hráze upravena a dotěsněna. Definitivní napuštění proběhlo teprve v letech 1966 až 1967. Odhad třicetileté životnosti asfaltobetonového těsnění se ukázal být realistický, když za povodně v září 1996 došlo k jeho prolomení a narušení tělesa hráze až do hloubky 1,6 metru. Trhlina byla rychle dotěsněna a začala se připravovat celková rekonstrukce hráze (právě dokončená vodárenská nádrž Slezská Harta však mohla posloužit jako náhrada, zatímco ještě o několik let dříve by odstavení Morávky nebylo myslitelné). Celková rekonstrukce při vypuštěné nádrži proběhla v letech 1997 až 2000; v jejím rámci bylo asfaltové těsnění hráze nahrazeno speciální PVC fólií, vybudována další výpustní štola a nová štola drenážní pro odvodnění svahu nad přehradou. Hlavní přítoky Morávka Slavíč Technické parametry objem hrázového tělesa: 0,652 milionu m³ celkový objem nádrže: 12,0 milionu m³ zásobní objem nádrže: 5,0 milionu m³ stálý objem nádrže: 0,5 milionu m³ hladina stálého nadržení: 491,10 m n. m. maximální zásobní hladina: 506,80 m n. m. maximální retenční hladina: 516,90 m n. m. průměrný průtok: 1,79 m³/s Elektrárna instalovaný energetický výkon: Francisova turbína 0,05 MW Bánkiho turbína 0,09 MW (osazena dodatečně v roce 1994) Galerie Odkazy Reference Související články Ostravský oblastní vodovod Vodní nádrž Kružberk Vodní nádrž Šance Vodní nádrž Slezská Harta Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Morávka na Wikimedia Commons Povodí Odry - základní údaje o přehradě a nákres hráze Povodí Odry - aktuální údaje z vodního díla Morávka Povodí Odry - aktuální údaje hlavního přítoku do přehrady Morávka