NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
České Vrbné

České Vrbné je bývalá obec a součást statutárního města České Budějovice na levém břehu Vltavy, poblíž soustavy Vrbenských rybníků. Pro odlišení od Německého Vrbného dostala ves přídomek České. Název Dříve bylo též známo jako České Vrbny nebo České Vrbno, německy Böhmisch Fellern. Historie Archeologické výzkumy potvrzují osídlení v této lokalitě již v 1. století př. n. l.. První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1367. České Vrbné bylo hospodářským zázemím blízkého města. V roce 1654 bylo ve vsi celkem 9 hospodářů, z toho 5 sedláků a 4 zahradníci. V letech 1850–1980 bylo České Vrbné samostatnou obcí, 1. července 1980 bylo připojeno k Českým Budějovicím, jako základní sídelní jednotka části obce České Budějovice 2. Přírodní poměry Západně od vesnice se nachází rybniční soustava Vrbenské rybníky, jejíž část je chráněná jako přírodní rezervace. Severozápadně od vesnice leží přírodní památka Vrbenská tůň. Pamětihodnosti V Českém Vrbném se nachází několik památkově chráněných venkovských usedlostí. Nejhodnotnější je areál usedlosti č. 1907. Na levé straně dvora stojí dům z roku 1868, v jehož štítě je kapličková nika. Průčelí světnice je rozčleněno lizénovými rámy. Naproti domu je patrová sýpka se strmou sedlovou střechou a vysokým trojúhelníkovým štítem. Mohutná kamenná stavba, která má hladkou fasádu s drobnými štěrbinovými větracími otvory může být i pozdně středověkého původu. Dvůr uzavírá zeď se segmentovou bránou a brankou. V protější usedlosti č. 1905 stojí podobná sýpka, na které je uvedeno datum 1811, ale to se patrně vztahuje až ke klasicistní přestavbě či úpravě. Další zástavba vsi je mladší, většinou z druhé poloviny 19. a počátku 20. století. Zcela se dochovala zástavba východní strany návsi. Dům č. 1908 je původně klasicistní, ale byl přestavěn ve 30. letech 20. století. Do dvora vede klenutá brána s brankou. Vedle je menší chalupa č. 1909, která má trojúhelníkový štít a segmentovou bránu. Další zajímavá usedlost je č. 1910, kde se zachoval dům z roku 1915, který má jednoduchou zástavbu a vysokou půdní nadezdívku. Naproti stojí patrová klasicistní sýpka s ležatými větracími otvory. Dvůr je uzavřen ohradní zdí s bránou a brankou. Sousední usedlost č. 1911 s dvěma štíty má dům datovaný z roku 1905, který má ale starší jádro. Uprostřed návsi stojí bývalá kovárna se zvoničkou a hasičskou zbrojnicí. Severně od Vrbného se nachází mlýn přestavěný v roce 1921 na vodní elektrárnu pro potřeby českého akciového pivovaru. Poblíž se nachází vodní kanál pro vodní slalom pojmenovaný po Ludmile Polesné a nově vybudovaný přístav. V roce 1985 byl zbořen při výstavbě silnice I/20 hostinec U ruského cara, ve kterém se v roce 1823 zastavil car Alexandr I. Osobnosti Bohumila Bloudilová (1876–1946), fotografka Odkazy Reference Literatura KOVÁŘ, Daniel. Budějovický poutník aneb Českými Budějovice ze všech stran. Praha: Baset, 2006. 298 s. ISBN 80-7340-089-8. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu České Vrbné na Wikimedia Commons
Třebotovice

Třebotovice (do 2. pol. 18. století Třebotova Hora) je vesnice, základní sídelní jednotka v městské části České Budějovice 5 (exkláva této městské části). Nachází se na Lišovském prahu kolem pramenného úžlabí Dobrovodského potoka, v nadmořské výšce 530 m, asi 6 km jihovýchodně od centra Českých Budějovic. V roce 2011 zde žilo 306 obyvatel ve 106 domech (z toho 15 bylo neobydlených). Historie Nejstarší zmínka o Třebotovicích je z roku 1378, kdy patřily ke královskému hradu Hluboké a lišovské rychtě. Od poloviny 19. století do poloviny 20. století byly Třebotovice samostatnou obcí. V letech 1961 až 1985 byly částí obce Kaliště. V roce 1985 byly přičleněny k Českým Budějovicím. Osamostatněním Dobré Vody v roce 1990 se z budějovických místních částí Třebotovice a Kaliště stala exkláva města České Budějovice a zároveň exkláva budějovické místní části České Budějovice 5. Památky novorománská kaple svatého Jana Nepomuckého vystavěná 1862–1863 historická budova školy zděná usedlost čp. 2422 s branou a usedlost čp. 2427 s klenutou branou na západní straně vsi kamenný kříž z roku 1867 památník padlých v první světové válce Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Třebotovice na Wikimedia Commons
Kostel svatého Petra a Pavla (Unín)

Kostel svatého Petra a Pavla je římskokatolický chrám v obci Unín v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Fara v Uníně je poprvé zmiňována k roku 1371, zřejmě již tehdy zde stál dřevěný kostel, jenž byl zbořen v roce 1789. Na jeho místě byl v roce 1792 vybudován pozdně barokní jednolodní chrám s trojboce ukončeným kněžištěm a hranolovou věží v západním průčelí. Loď je plochostropá, závěr presbytáře půlkruhový. U kostela se do roku 1899 nacházel hřbitov. Je farním kostelem unínské farnosti. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons
Kostel svatého Ondřeje (Jestřebí)

Kostel svatého Ondřeje v Jestřebí je klasicistní stavba z konce 18. století. Je farním kostelem farnosti Jestřebí u České Lípy. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Původní farní kostel v osadě Krušina (dnešní Jestřebí) stával na skalní ploše pod hradem u dodnes funkčního hřbitova. Byl zřejmě zasvěcen Panně Marii. Zanikl v 17. století a místní museli docházet na bohoslužby do nedalekých Pavlovic. Nový farní kostel začal být budován až na příkaz císaře Josefa II. Klasicistní kostel byl dostavěn v roce 1780, a po dokončení interiéru byl v roce 1781 vysvěcen hornopolickým infulovaným arciděkanem Wenzelem Hockem, známým z literatury jako Hockewanzel. Kostel se začal používat k bohoslužbám, ale definitivně byl dokončen až v roce 1790, kdy byl jeho interier vymalován významným jezuitským malířem Josefem Kramolínem. Další výraznější zásahy do architektury kostela proběhly až ve 20. století. V 80. letech inicioval tehdejší jestřebský farář, Josef Červenka, generální rekonstrukci, která byla dokončena až za jednoho z jeho nástupců v roce 1996. V roce 2012 bylo renovováno průčelí kostela. V říjnu 2021 byla v kostelní předsíni odhalena malá pamětní deska R.D. Josefu Rouskovi, místnímu faráři, u příležitosti prvního výročí jeho úmrtí. Architektura Kostel je jednolodní stavba se zúženým, oble uzavřeným presbytářem. Po stranách presbytáře jsou dva přízemní přístavky, z nichž jeden slouží coby zákristie, druhý jako zimní kaple. Interier lodi je plochostropý, presbytář je sklenut nízkou kupolí. Kramolínova interierová výmalba byla z větší části zakonzervována a zabílena v 90. letech 20. století. Kompletně zachována je výmalba presbytáře a stropu lodi. Kupole nad presbytářem je opticky zvětšena iluzivní výmalbou. V kostele se nacházejí tři oltáře. Hlavní oltář sv. Ondřeje je iluzivní klasicistní architektura. Po stranách "vítězného oblouku" jsou oltáře Božského Srdce Páně (vpravo) a Panny Marie (vlevo). Vedle mariánského oltáře se nachází kazatelna, přístupná schodištěm ve zdi ze zákristie. Odkazy Reference Související články Římskokatolická farnost Jestřebí Wenzel Hocke Josef Kramolín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Ondřeje na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Ondřeje, Jestřebí (katalog biskupství litoměřického) kostelyunas.cz[nedostupný zdroj]
Vrtba-Garten

Der Vrtba-Garten (tschechisch: Vrtbovská zahrada) in der Kleinseite von Prag ist einer der bedeutendsten Barockgärten in Prag und in Europa nördlich der Alpen. Er ist ein Kulturdenkmal erster Klasse und bei der UNESCO registriert. Lage Die kleine Gasse zwischen den beiden Hauptflügeln des Palais Vrtba in der Karmelitská 25 (Ecke Tržiště), nur wenige Meter südlich des Kleinseitner Rings, dient als Durchfahrt in das Palais-Grundstück und ermöglicht den Zugang zum Vrtba-Garten. Der Garten ist Eigentum der Stadt Prag, wurde in den Jahren 1990–1998 aufwendig renoviert, und ist im Sommer der Öffentlichkeit zugänglich. Der Garten ist ein beliebter Ort für Hochzeiten, Empfänge und gelegentliche Konzerte. Geschichte und Anlage Der Garten wurde in den Jahren 1715–1720 für den Grafen Johann Joseph von Wrtby (1669–1734), Burggraf der Prager Burg, von dem Prager Architekten und Baumeister František Maximilián Kaňka am unteren Hang des Hügels Petřín unmittelbar unterhalb des von Graf Sezima z Vrtby, Jan Josefs Großvater, in den Jahren 1627–1631 errichteten Palais Vrtba in den ehemaligen Weinbergen des Palais geschaffen. Er enthält Skulpturen von Matthias Bernhard Braun und in der Sala terrena, die Palais und Garten verbindet, Fresken von Václav Vavřinec Reiner. Die Stuckarbeiten wurden von Tomasi Soldati angefertigt. Der auf drei Ebenen angelegte Garten enthält kühn geschwungene Treppenläufe, symmetrisch bepflanzte, mit Balustraden verbundene Terrassen, Zierteiche und einen Aussichtspavillon mit schönem Blick auf die Prager Kleinseite mit der St.-Nikolaus-Kirche sowie auf den Hradschin. Briefmarke Am 11. Oktober 2006 gab das Ministerium für Informatik der Tschechischen Republik eine von Karel Zeman entworfene und von Jaroslav Tvrdoň gestochene, 23 × 40 mm große Sonderbriefmarke „Prager Vrtba-Garten“ im Nennwert von 7,50 Kč heraus. Literatur Baedeker Allianz Reiseführer, Prag, 14. Auflage, Bunte Verlag, 2008, ISBN 3-8297-1044-5, S. 250. Detlev Arens: Kultur und Geschichte der „Goldenen Stadt“. DuMont Kunst-Reiseführer. 4. Auflage, DuMont Reiseverlag, 2010, ISBN 3-7701-4303-5, ISBN 978-3-7701-4303-0, S. 165–166 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche). Weblinks Zahrada. In: pamatkovykatalog.cz. Národní památkový ústav; abgerufen am 1. Januar 1900 (tschechisch). Vrtbovská zahrada. In: vrtbovska.cz. Abgerufen am 26. Oktober 2023 (tschechisch). Einzelnachweise
Vrtba Garden

The Vrtba Garden (Czech: Vrtbovská zahrada) in Prague is one of several fine High Baroque gardens in the Czech capital. Like three other Baroque gardens (the Vratislav, Schönborn, and Lobkowicz palace gardens) the Vrtba Garden is situated on the slope of Petřín Hill, in the Malá Strana section of the city. In the midst of an expansive moment in Prague's history during the 1710s and 1720s, the garden was laid out by František Maxmilián Kaňka, who was renovating the Vrtba palace for Jan Josef, Count of Vrtba. Though the palace has undergone extensive reconstructions in the succeeding centuries, the garden retained its Baroque features and the original statuary and sculptural decor by Matyáš Bernard Braun. In addition, the fresco interiors of the Sala Terrena that links palace and garden, executed by Václav Vavřinec Reiner, have also survived. Facing the Sala Terrena across a central pool is a matching former aviary. Between 1990 and 1998 the Vrtba Garden underwent structural conservation and extensive replanting and was reopened for public in June 1998. The formal garden in the French style laid out in clipped scrolling asymmetrical broderies of boxwood in gravel on three terraced levels makes use of an irregular steep slope more characteristic of Italian garden sites, in a cramped space that was already densely built over when the garden was established. It is listed for its historic cultural values by UNESCO. Today the garden is entered from the base, through a discreet gate in Karmelitská Street. It is often used as a venue for weddings, receptions and other celebrations. See also List of gardens Notes
Jardin Vrtba

Le jardin Vrtba (Vrtbovskà zahrada) du palais Vrtba (Vrtbovský palác) est un des principaux jardins baroques de Prague. Il est situé dans le quartier Malá Strana, à proximité de trois autres jardins baroques (Vratislav, Schonborn et Lobkowitz). De la partie supérieure s'ouvre une superbe vue sur tout le quartier et notamment sur l'église Saint-Nicolas de Malá Strana. Historique En 1631, Sezima de Vrtba, de vieille noblesse de Bohême, fait construire un palais. Un siècle plus tard, dans les années 1715-1720, le comte Josef Vrtba, le burgrave (équivalent de « maire du palais » pour le Saint-Empire) du château de Prague fait construire ce jardin. František Maxmilian Kaňka est aidé dans la réalisation par le sculpteur Matthias Braun et par le peintre Laurent Reiner. En 1845, des aménagements de l'ensemble du palais modifient également le jardin. Seuls des témoignages écrits donnent encore une idée de sa conception originelle. Dans les années 1990, le jardin subit une grande reconstruction, et ouvre ses portes au public le 3 juin 1998. Conception du jardin Ce jardin est en terrasses dans le style italien. Celles-ci sont reliées par des escaliers et maintenues par des murs de soutien en courbe : La partie inférieure, ou première terrasse, est accessible par la Sala terrena. Cette liaison entre le jardin et le palais Vrtba, porte les fresques de Reiner et les statues de Bacchus et Cérès de Matyáš Bernard Braun. Une fois sur la terrasse, on trouve un bassin circulaire, avec une statue de Putto représentant un monstre marin. Au nord, se trouve une volière. Les oiseaux qu'elle abrite sont élevés par le zoo de Prague ; La partie centrale, ou seconde terrasse, présente des statues de divinités antiques. Un bassin avec un jet d'eau occupe le centre, tandis qu'un escalier à double volée conduit à la troisième terrasse ; Vers le haut, sur la troisième terrasse, les jardins se rétrécissent. Le champ central est décoré d'une bordure portant des coquillages Grott. Le fronton en arc est décoré de reliefs de divinités marines. Références Voir aussi Bibliographie Brochure touristique sur les Jardins Vrtba[pas clair] Articles connexes Malá Strana Palais Vrtba Baroque Liens externes Vrtbovska Portail des espaces verts Portail de Prague Portail du baroque
Christus-Erlöser-Kirche (Frýdlant v Čechách)

Die Christus-Erlöser-Kirche ist die ehemalige evangelisch-lutherische Pfarrkirche der nordböhmischen Stadt Friedland in Böhmen im Bezirk Liberec (Reichenberg) in Tschechien. Bis 1918 gehörte sie der Evangelischen Superintendentur A. B. Westböhmen, bis 1945 der Deutschen Evangelischen Kirche in Böhmen, Mähren und Schlesien, seither der Evangelischen Kirche der Böhmischen Brüder an. Geschichte Unter dem Patronat der Herren von Bieberstein und der ihnen 1551 nachfolgenden Herren von Redern erfuhr Friedland den Übergang zum Protestantismus. In den Jahren von 1549 bis 1551 wurde die Stadtkirche als lutherische Pfarrkirche neu erbaut. Mit dem Übergang der Herrschaft an Albrecht von Wallenstein wurde 1620 zugleich die Gegenreformation durchgesetzt und die Kirche unter dem Titel der Kreuzauffindung dem katholischen Ritus überantwortet, wobei der nicht zum Übertritt bereite Teil der Bevölkerung in das benachbarte Sachsen auswich. Erst im ausgehenden 19. Jahrhundert bildete sich durch den Zuzug sächsischer Textilarbeiter wieder ein evangelisches Gemeindeleben heraus, das 1898 zur Pfarrgründung und von 1902 bis 1904 zum Bau einer evangelischen Kirche führte. Mit finanzieller Unterstützung des Gustav-Adolf-Werks und des rheinischen Textilfabrikanten Christian Gottlieb Ernst Rolffs, der in Friedland ein Zweigwerk besaß, entstand am Stadtrand Friedlands die evangelische Christuskirche. Mit Planung und Bau von Kirche und Pfarrhaus wurde der Sohn des Fabrikanten, Julius Rolffs, beauftragt, in dessen von Villenbauten bestimmtem Gesamtwerk die Friedländer Kirche der einzige Sakralbau bleiben sollte. Architektur Der von Julius Rolffs errichtete Kirchenbau stellt eine neugotische Saalkirche mit einem querrechteckig vorgelagerten Westturm dar. Das Innere wird durch den offenen Dachstuhl geprägt. Die Glasfenster stammen aus der Königlich Sächsischen Hofglasmalerei C. L. Türcke aus Zittau. Ein Fenster zeigt das Wappen der Katharina von Redern, die den lutherischen Glauben in Friedland maßgeblich gefördert hatte. Literatur Lars-Arne Dannenberg und Matthias Donath: Luthers Erbe. Ein Wegweiser zu Stätten der Reformation in der Oberlausitz, Nordböhmen und Niederschlesien. 2017, S. 45 digitalisat Weblinks
Lesní koutek Ralsko

Lesní koutek Ralsko je pojmenování stanice pro handicapované živočichy v Hradčanech na Českolipsku. Areál je u břehu Hradčanského rybníka a volně přístupný veřejnosti. Dříve zde a v širokém okolí byl veřejnosti uzavřený vojenský prostor Ralsko. Popis Stanici pro poraněnou lesní zvěř z okolních lesů vybudoval státní Vojenské lesy a statky ČR s. p., který má poblíž své informační středisko. Vedou od něj kolem areálu dva značené turistické okruhy. V areálu ranče Osamělá Hvězda je v řadě klecí umístěna na doživotí celá řada zvířat, která by po svém zranění i přes léčbu nepřežila. Areál tvoří řada dřevěných staveb, kiosek s občerstvením a klece pro zvířata. Zvířata v areálu Jsou zde v označených klecích s menším výběhem chovány: muflonka, daněk evropský, laň jelena lesního, prase divoké, liška obecná, kuna skalní, psík mývalovitý, krkavec velký, kalous ušatý, bažant královský a další. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lesní koutek Ralsko na Wikimedia Commons Web Památky Web Tipy na výlet Web WZD.cz[nedostupný zdroj]
Hůrský rybník

Hůrský rybník je malý rybník nedaleko obce Hůry, podle které má jméno. Nachází se v katastru obce Adamov. Rybník je v nadmořské výšce 547 m n. m., 0,5 km severně od vrcholu Baba (583 m). Rybník dříve plnil rekreační funkci, nacházel se zde kemp a restaurace Florida. Vodní režim Rybník je napájený málo vydatným potůčkem pramenícím na louce nad rybníkem. Potůček má název Stoka a následně se vlévá do potoka Kyselá voda a ten vtéká do Vltavy. Externí odkazy [1] – Zaniklé rekreační středisko Hůrský rybník
Kostel svaté Kunhuty (Nedvědice)

Kostel svaté Kunhuty je římskokatolický chrám v městysu Nedvědice v okrese Brno-venkov. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Farář v Nedvědici je poprvé připomínán v roce 1401, jádro stavby, včetně věže, pochází asi z 15. století (kolem roku 1420?). Chrám byl v následujících staletích přestavěn, současná podoba je barokní zřejmě z roku 1720. Jedná se o jednolodní stavbu s půlkruhovým kněžištěm, u severní zdi lodi je přistavěna sakristie, před západním průčelím hranolová věž. Je farním kostelem nedvědické farnosti. Fotogalerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Kunhuty na Wikimedia Commons
Kostel svatého Bartoloměje (Milevsko)

Kostel svatého Bartoloměje v Milevsku je římskokatolický farní a děkanský kostel postavený roku 1866. Nachází se uprostřed náměstí v Milevsku v okrese Písek. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Současný kostel, trojlodní neorientovaná stavba v novorománském slohu z roku 1866, byl vystavěn v místě původního kostelíka ze 16. století. Původní kostel byl z hrubých žulových kvádrů. Nechal jej postavit Jindřich ze Švamberka po požáru města v roce 1513. V 19. století byl původní kostel velmi zchátralý a také kapacitně nedostačoval, a proto byla zahájena veřejná sbírka na jeho obnovu. Finanční částkou přispěl také samotný císař František Josef I., poté byl kostel odsvěcen a v roce 1863 započaly bourací práce. Současný kostel byl postaven jako projev díků za přežití atentátu na císaře Františka Josefa I. Základní kámen položil 7. září 1863 opat strahovského kláštera Jeroným Josef Zeidler. Stavba kostela trvala tři roky. Kostel byl slavnostně vysvěcen 26. srpna 1866. Většina mobiliáře kostela pochází z doby jeho výstavby na konci 19. století, ale některé umělecké předměty sem byly přeneseny i z jiných míst. Autorem hlavního oltáře je milevský řezbář Karel Burda. Okolo kostela byl v roce 1869 zřízen okrasný park s lipami. Vlevo za kostelem se nachází barokní kaplička, zasvěcená svatému Janu Nepomuckému. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Bartoloměje na Wikimedia Commons Literatura Umělecké památky Čech (K-O), Academia Praha, 1980 Martin Pelich, Eva Raymanová: Sv. Bartoloměj. Kostel v srdci Milevska, (Milevsko?) 2021. 320 s. ISBN 978-80-270-9112-6.
Kostel svatého Vavřince (Prácheň)

Kostel sv. Vavřince v osadě Prácheň u Kamenického Šenova je farním kostelem prácheňské farnosti. Od roku 2008 je kostel, zasvěcený svatému Vavřinci, chráněn jako kulturní památka České republiky. Historie Osada, jménem Prácheň, vznikla ve třicátých letech 17. století a původně sloužil náboženským potřebám obyvatel dřevěný kostelík. Na jeho místě byl vybudován v letech 1780–1782 nový kostel v barokním slohu stavitelem Janem Václavem Koschem z Děčína. V roce 1854 byla vystavěna zvonice, do které byly umístěny tři zvony, které však byly za války zrekvírovány. Zachoval se pouze jeden zvon z roku 1747. Věžní hodiny pocházejí z roku 1855, ale řadu let již nejsou funkční. Zařízení kostela bylo doplňováno až do začátku 19. století. V roce 1914 bylo v kostele zavedeno elektrické osvětlení. Koncem 20. století ještě bývaly v kostele pravidelné bohoslužby, později již pouze jednou měsíčně. V současné době jsou v kostele bohoslužby pouze příležitostně. Architektura Kostel je pozdně barokní, neorientovaný. Je obdélný a má i obdélný presbytář se segmentovým zakončením. Sakristie je čtvercová a nachází se v ose kostela. Západní průčelí je s nepatrným středním rizalitem, který je ukončený trojúhelníkovým štítem. Je členěné pilastry a vyvrcholeno hranolovou věží. Vstupní portál je obdélný s trojúhelníkovým štítem a s nikou se sochou sv. Vavřince. Boční fasády jsou s plochými širokými lizénami, které jsou prolomeny oknem se segmentovým záklenkem. Presbytář má valenou klenbu s lunetami. Loď má plochý strop. Kruchta kostela je konvexně-konkávně zvlněná. Vybavení Zařízení kostela pochází z konce 18. století a z období kolem roku 1800. Hlavní oltář je rokokový, s obrazem Umučení sv. Vavřince, a pochází z konce 18. století. Dva boční oltáře jsou klasicistní a pocházejí z období kolem roku 1800. Varhany, lavice a křtitelnice jsou rokokové. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Vavřince na Wikimedia Commons Pořad bohoslužeb v kostele sv. Vavřince; Kamenický Šenov, Prácheň (katalog biskupství litoměřického) Program NOCI KOSTELŮ, Kamenický Šenov - Prácheň, kostel sv. Vavřince
Židovský hřbitov v Pravoníně

Židovský hřbitov leží severně od obce Pravonín a je přístupný po polní cestě odbočující doleva ze silnice na Malovidy. Hřbitov je chráněn jako kulturní památka. Historie a popis Židovští obyvatelé Pravonína jsou doloženi od začátku 18. století, hřbitov pak byl nejspíše založen v letech 1735–1737. V areálu o rozloze 1457 m² se z té doby zachovaly i nejstarší náhrobky. Do dnešní doby zde zůstalo jen několik desítek náhrobků a jejich torz, z márnice jsou viditelné pouze zbytky obvodových zdí, takže o její rekonstrukci se již neuvažuje, a ohradní zeď je také silně pobořena. Pravidelně se zde pohřbívalo do roku 1933, nejmladší náhrobní kámen je datován 1928 a mezi významné pohřbené patří dědeček hudebního skladatele Gustava Mahlera. Podle jiných zdrojů jsou Mahlerovi prarodiče (dědeček Šimon Mahler a babička Marie, rozená Bondyová) pochováni v Humpolci. Jediný čitelný náhrobek na pravonínském hřbitově patří Josefu Mahlerovi (1845–1894). Pocházejí odsud předkové pražského spisovatele a novináře Františka R. Krause. Současnost Od roku 1996 má areál v péči Židovská obec v Praze, která plánuje postupné vztyčování povalených náhrobků a snad také obnovu poškozené obvodní zdi, díky níž je dnes areál volně přístupný. Související články Seznam židovských památek ve Středočeském kraji Synagoga v Pravoníně Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Pravoníně na Wikimedia Commons Reference
Jüdischer Friedhof (Pravonín)

Der Jüdische Friedhof in Pravonín (deutsch Pravonin), einer Gemeinde im tschechischen Okres Benešov in der Mittelböhmischen Region, wurde von 1735 bis 1737 angelegt. Der jüdische Friedhof ist seit dem 3. Mai 1958 ein geschütztes Kulturdenkmal. Weblinks Beschreibung (tschechisch, abgerufen am 29. Januar 2015) Einzelnachweise