NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Carpásia

Carpásia (Karpasia ou em grego: Karpasion) era uma cidade perto do cabo Sarpedon (atual Cabo Apostolos Andreas), no final da península de Karpas, na costa nordeste de Chipre, alguns quilômetros ao norte da atual cidade de Rizokarpaso. Tradicionalmente, acredita-se que ela tenha sido fundada pelo rei fenício Pigmalião. História Como Carpásia, seu nome em latim, a cidade ainda é um bispado titular católico romano na antiga província romana de Chipre. Seu primeiro bispo conhecido, São Filo, ordenado por Santo Epifânio no século IV, deixou um comentário sobre o Cântico dos Cânticos, uma carta e alguns fragmentos. Hermolau de Carpásia estava presente no Concílio de Calcedônia em 451 Os registros mencionam ainda três outros nomes ligados à cidade, com um quarto presente num sinete, todos sem datas. Esta sé foi suprimida em 1222 pelo legado papal Cardeal Pelágio, mas aparece em listas episcopais posteriores. Durante a dominação latina (cruzados), o arcebispo grego-ortodoxo de Arsinoé (moderna Famagusta) foi obrigado a residir em Rizocarpaso. Referências
Cúrion (Xipre)

Cúrion (en grec antic: Κούριον) va ser una antiga colònia grega i fenícia de Xipre. Mitologia i creences La seua fundació mítica s'atribueix a Curieu, fill de Cínires. Estrabó l'esmenta com el primer indret de la costa occidental de Xipre orientat cap a Rodes, i afegeix que era a prop d'un promontori des d'on es llançaven les persones que tocaven l'altar d'Apol·lo. Aquest santuari d'Apol·lo Hilates, l'esmenta també Claudi Elià, que explica que allí es refugiaven els cérvols. L'epítet hilates es documenta si més no des del principi de l'època hel·lenística i el seu culte va arribar a ser molt important, fins i tot a Egipte i potser a Magnèsia. També està testificat a Cúrion el culte a Àrtemis, Demèter, Persèfone, Arsínoe II i és possible que també s'hi veneràs Asclepi, Ptolemeu IV Filopàtor i Isis. També s'ha trobat una dedicatòria a «tots els déus». Història Sembla que els primers que s'hi van establir eren fenicis. Heròdot, però, i Estrabó, esmenten que es deia que havia estat fundada per argius. Cúrion apareix en inscripcions assíries del temps d'Assarhaddon i Assurbanipal a començament del segle vii aC. Estesenor, rei de Cúrion, va trair l'any 498 aC la resta de les ciutats de l'illa i va lluitar amb els perses en el seu enfrontament contra els xipriotes. Poc després, Salamina es va unir també als perses. Restes arqueològiques Es conserven fragments de decrets de Cúrion del segle iii aC, en què s'esmenten institucions com la Bule o l'existència d'un secretari (γραμματεὺς τῆς πόλεως), i més tard, al segle ii aC, es documenten arconts, secretaris i agorànoms. D'època hel·lenística també s'han trobat decrets honorífics, i epitafis. A més a més, apareix documentat un gimnàs. Hi havia també un estadi i un teatre grec del segle ii aC. Entre les inscripcions que s'han descobert algunes són en sil·labari xipriota i en llengua fenícia. Altres objectes que s'han trobat a Cúrion són una enòcoa de faiança d'origen egipci, una estàtua eqüestre que podria representar Alexandre el Gran i Bucèfal, datada al 300 aC i un mosaic del segle iii aC. Referències Vegeu també Deu ciutats estat de Xipre
Kourion

Kourion, starořecky Koύριov, latinsky Curium, byl významný starořecký městský stát a dnes významná archeologická lokalita na jihozápadním pobřeží Středozemního moře na ostrově Kypr. Nachází se ve městě Episkopi v britské vojenské oblasti Akrotiri (Ακρωτήρι) v zámořském území Spojeného království Akrotiri a Dekelia v distriktu Lemesos. Místo je pod správou Kyperské republiky v distriktu Lemesos. Akropole v Kourionu se nachází na vrcholu vápencového ostrohu nad zálivem. Celá rozsáhlá archeologická lokalita je součástí Světového dědictví UNESCO. Nejstarší osídlení Nejstarší zjištěné pravěké neolitické osídlení v údolí řeky Kouris se nachází na vrcholu kopce Sotira-Teppes. Oblast byla dlouhodobě osídlena. Ve dvanáctém století př. Kr., po zániku mykénských paláců, sem přišli řečtí osadníci z Argosu a v tomto kyperském období zde postupně vznikal městský stát, který pak profitoval z obchodu s mědí. Městský stát, resp. města, vzkvétala ve 13. století př. Kr., než byly opuštěny asi v roce 1050 př. Kr. Kourionské království Následné Kourionské království bylo ustaveno v letech 1050-750 př. Kr. Z tohoto období jsou známé nekropole, které dokazují prosperující komunitu v kontaktu s pevninským Řeckem. Později bylo Kourionské království pod asyrskou správou (750-475 př. Kr.) a egyptskou správou (569 až cca 546 př. Kr.). V roce 546 př. Kr. rozšířil perský král Kýros I. svou vládu nad Kyprem, včetně království Kourion. Další významnou událostí je iónské povstání (499-493 př. Kr.) proti Peršanům, které bylo potlačeno. V klasickém období (475-333 př. n. l.) došlo k nejstaršímu osídlení akropole. Kourionská vojska bojovala po boku Alexandra Velikého při obléhání Týru v roce 332 př. Kr. V roce 294 př.Kr. Ptolemaiovci upevnili kontrolu nad celým Kyprem. Pozdější období V roce 58 př. Kr. je celý Kypr pod nadvládou Římské říše a mezi lety 47 a 31 př. Kr. se Kypr krátce vrátil k ptolemaiovské vládě pod vedením Marka Antonia a Kleopatry VII. a po porážce Antonia se opět dostal do područí Římské říše. V Kourionu byla zřízena občanská vláda fungující pod dohledem prokonzula. V letech 365-370 byl Kourion postižen pěti silnými zemětřeseními během osmdesáti let, o čemž svědčí archeologické pozůstatky v celém místě, pravděpodobně utrpěl téměř úplné zničení. Archeologické památky Většina archeologických pozůstatků pochází z římského a pozdně římského až raně byzantského období. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kourion na Wikimedia Commons Reference
Kourion

Kourion, auch Kurion, assyrisch Ku-ri-i, altgriechisch Κούριον, lateinisch Curium, ist ein eisenzeitliches Stadtkönigreich und eine antike Stadt westlich des Kouris und der Halbinsel Akrotiri an der Südwestküste der Mittelmeerinsel Zypern westlich des heutigen Limassol. Kourion liegt auf dem Gebiet der britischen Sovereign Base Area Akrotiri. Geschichte Die Stadt entstand wahrscheinlich im 13. Jahrhundert v. Chr. Laut Strabon war Kurion eine argivische Gründung. Die erste Nennung Kourions erfolgte 673/672 v. Chr.: auf der Kition-Stele wird sie als „Ku-ri-i“ erwähnt. Westlich von Kurion lag eine Halbinsel, von der Frevler, die den Altar des Apollon berührt hatten, ins Meer geworfen wurden. Aus Kourion stammt die älteste Inschrift, die den Gott Apollon nennt, der als Hauptgott der Stadt gilt. Sie stammt aus dem 5. Jahrhundert v. Chr. Dabei verschmolz ein lokaler Gott, der nur als „teo“ erscheint, mit Apollon. Darauf weist zudem die Tatsache hin, dass diesem seit dem 8. Jahrhundert meist in Terrakotta gefertigte Votivgaben geweiht wurden, die überwiegend die Form von Reitern oder Wagenführern annahmen, und die dann auch für Apollon die Hauptgaben darstellten. Dieser wurde in seiner Eigenheit als Kriegsgott und Beschützer der Kämpfer verehrt. Archäologische Stätte Die Ausgrabungen des antiken Kourion erfassten mehrere Gebäude mit zahlreichen gut erhaltenen Fußbodenmosaiken, darunter das „Gladiatorenhaus“, das „Haus des Achilles“ (beide nach Motiven dortiger Mosaike benannt), die „Villa des Eustolios“ (5. Jahrhundert n. Chr.), ein Theater mit Sicht aufs Meer (1. bis 2. Jahrhundert n. Chr.), eine Agora, eine frühchristliche Basilika und das „Erdbebenhaus“ mit Skeletten der von einem Erdbeben überraschten menschlichen und tierischen Bewohner. Etwa zwei Kilometer entfernt liegt ein Heiligtum des zu römischer Zeit in Kourion verehrten Apollon Hylates. Einige der Ausgrabungsfunde werden im kleinen Kourion-Museum im Dorf gezeigt. Etwa einen Kilometer westlich befindet sich das Stadion von Kourion. Literatur Diana Buitron-Oliver: Kourion. The Evidence for the Kingdom from the 11th to the 6th Century B.C., in: Bulletin of the American Schools of Oriental Research 303 (1997), S. 27–36. doi:10.2307/1357407 Dorothy Hannah Cox: Coins from Excavations at Curium, 1932–1953 (= Numismatic Notes and Monographs 145). New York 1959. T. B. Mitford: The Inscriptions of Kourion (= Memoirs of the American Philosophical Society 83). Philadelphia 1971. Bärbel Morstadt: Kourion. Stadt des Apollon. In: Katja Lembke (Hrsg.): Zypern. Insel der Aphrodite. Katalog zur Sonderausstellung. Philipp von Zabern, Mainz/Roemer- und Pelizaeus-Museum Hildesheim 2010, S. 92–101. D.Soren, THE EARTHQUAKE THAT DESTROYED KOURION, pdf Weblinks Funde aus Kurion im British Museum Einzelnachweise
Curio (Chipre)

Curio (en griego, Κούριον) es el nombre de una antigua colonia griega y fenicia de Chipre. Mitología y creencias Su fundación mítica se atribuye a Curieus, hijo de Cíniras. Estrabón la menciona como el primer lugar de la costa occidental de Chipre orientado hacia Rodas, y añade que estaba cerca de un promontorio desde donde se arrojaban a las personas que tocaban el altar de Apolo.​ Este santuario de Apolo Hilates es mencionado también por Eliano, que relata que allí se refugiaban los ciervos.​ El epíteto hilates es atestiguado al menos desde el principio de la época helenística y su culto llegó a ser muy importante, llegando incluso a Egipto y probablemente a Magnesia. También está atestiguado en Curio el culto a Artemisa, Deméter, Perséfone, Arsínoe II y es posible que también se venerara a Asclepio, a Ptolomeo IV Filopator y a Isis. También se ha encontrado una dedicatoria a «todos los dioses».​ Historia Aunque parece ser que los primeros que se establecieron allí fueron fenicios, Heródoto, así como Estrabón mencionan que se decía que había sido fundada por los argivos. Curio aparece documentada en inscripciones asirias de tiempos de Esarhaddón y Asurbanipal a principios del siglo VII a. C. Estesenor, rey de Curio, traicionó en el 498 a. C. al resto de las ciudades de la isla y luchó al lado de los persas en su enfrentamiento contra los chipriotas. Poco después, los de Salamina se unieron también a los persas.​​ Restos arqueológicos Se conservan decretos fragmentarios de Curio del siglo III a. C. donde se mencionan instituciones como la boulé o un secretario (γραμματεὺς τῆς πόλεως) y más tarde, en el siglo II a. C. se documentan arcontes, secretarios y agoranomos. De época helenística también se conservan decretos honoríficos, así como epitafios. Además aparece documentado un gimnasio de Curio; había también un estadio y un teatro griego del siglo II a. C. Entre las inscripciones que se han descubierto se encuentran algunas en silabario chipriota y en lengua fenicia. Otros objetos que se han hallado en Curio son una enócoe de fayenza de origen egipcio, una estatua ecuestre que podría representar a Alejandro Magno y Bucéfalo fechada hacia el año 300 a. C. y un mosaico del siglo III a. C.​ Véase también Museo de Curio Diez ciudades-estado de Chipre Episkopí (Limasol) Referencias
Kourion

Kourion (in greco Κούριον?), in latino Curium (Plinio v. 13), era una città cipriota, che durò dall'antichità fino ai primi anni del Medioevo. Kourion è situata sulle rive a sud dell'isola ed a ovest del fiume Lycus (ora chiamato Kouris) ed è stato segnalata da numerosi autori antichi tra cui Tolomeo e Plinio il Vecchio. Oggi il sito si trova all'interno della base militare britannica di Akrotiri e Dhekelia. Storia Kourion si dice sia stata fondata dagli Argivi, il cui sovrano, tradì la causa del suo paese durante la guerra contro i Persiani. La città è passata attraverso diverse fasi, una ellenistica, poi l'epoca romana e cristiana. Per questo motivo la città ha una grande agorà (mercato) e una basilica paleocristiana, poste all'interno delle mura cittadine. Inoltre sono presenti grandi bagni pubblici che erano dotati di acqua fredda e calda, dalle terme, e un nympheum con una grande piscina ottagonale. Nel grande anfiteatro che può ospitare circa 2000 spettatori per lo più si sono svolti i giochi, quindi in città c'è anche una Palestra cioè il luogo di formazione per i lottatori. L'intera città ha mosaici pavimentali che si trovano principalmente nella casa di Achileas fondatore della città. A tre chilometri dalla città si trova il santuario di Apollo, che offre straordinari particolari di architettura corinzia. Sulla stessa posizione esiste luogo di culto per un dio bosco risalente al 6000 a.C.. Tra Kourion e il santuario di Apollo si trova lo stadio lungo circa 400 m, questo stadio può ospitare fino a 7.000 spettatori. Questa magnifica città si crede sia stata distrutta nel IV secolo quando una serie di cinque forti terremoti la colpì nell'arco di circa 80 anni, e questo avrebbe inevitabilmente portato alla sua fine. Fu sede vescovile: si ricordano due vescovi, vissuti nel V e nell'XI secolo. Voci correlate Kition Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kourion Collegamenti esterni (EN) Kourion, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Cúrio (Chipre)

Cúrio (em grego: Κούριον;Kourion) era uma cidade antiga na costa sudoeste de Chipre, no vale do rio Curis torno sendo ocupada desde pelo menos o período Neolítico (4500-3800 aC) até o presente. A acrópole de Cúrio, localizada a 1,3 km ao sudoeste de Episcópi e 13 km a oeste de Limassol, está localizada no topo de um promontório de calcário de cerca de 43 a 51 metros de altura ao longo da costa da Baía de Episcópi. O sítio arqueológico de Cúrio faz parte do território ultramarino britânico de Acrotíri e Deceleia. A zona arqueológica de Cúrio é gerida pelo Departamento de Antiguidade do Chipre e é listada como um Patrimônio Mundial pela UNESCO. Cúrio era um centro urbano de importância considerável dentro Chipre, especialmente durante o período romano. A cidade é mencionada por vários autores antigos, como Ptolomeu (v 14. § 2.), Estêvão de Bizâncio, Hiérocles e Plínio, o Velho. Cúrio atingiu seu auge sob o domínio romano. Ver também História do Chipre Referências Ligações externas Media relacionados com Cúrio (Chipre) no Wikimedia Commons
Курион

Курион (Курий, др.-греч. Κούριον, лат. Curium) — античный город на Кипре близ современного Лимасола, существовавший с древних времён до Средних веков. Построен в XII веке до н. э. микенцами, которые принимали участие в Троянской войне. Принадлежал грекам, римлянам, византийцам. Размещён на 70-метровом утёсе с целью обеспечения безопасности горожан. Курион был одним из городов-государств. Там, где раньше были дома и термы, сохранились мозаики. Все строения построены из известняка и представляли собой комплекс из 30 самых разных помещений, включая несколько бассейнов для купания. В городе сохранился античный театр (построен греками во II веке до н. э., несколько раз перестроен римлянами). Расположен на берегу залива Епископи. Сейчас на месте древнего города-государства расположен Археологический парк. Здесь можно увидеть развалины Куриона. Самое известное место — отреставрированный театр греко-римской эпохи, построенный во II веке до н. э. В ходе раскопок были обнаружены дом Евстолиоса с римскими термами, дом Ахиллеса и дом Гладиаторов с прекрасными мозаичными изображениями. Здесь находятся развалины раннехристианской базилики, относящейся к V веку н. э., а также руины частных домов и большого нимфеума. Недалеко от Археологического парка Куриона находятся руины стадиона Куриона и святилища Аполлона Гилата. Цари Куриона Дамас — упомянут в надписи (673/2 г. до н. э.) ассирийского царя Асархаддона среди прочих подчинённых ему кипрских царей; Стесенор — принимал участие в Ионийском восстании в начале V века до н. э., однако затем перешёл на сторону персов; Пасикрат — последний царь, в 332 г. до н. э. своим флотом поддержал Александра Македонского против персов. Примечания Ссылки Рассказ о землетрясении 365 года, погубившем древний Курион Археологический парк Куриона (англ.)
Курион

Курион је антички град на Кипру. Постојао је до почетка средњег века. Налази се недалеко од Лимасола на путу према Пафосу. Историја Курион су основали Грци из подручја Аргоса. Њихов владар Стесенор издао је земљу током рата са Персијанцима. Близу града налази се рт, одакле су у море као жртве бацани они, који су се усудили да дотакну Аполонов олтар. Град је прошао различите фазе од хеленистичког, римског до хришћанског периода. Град је имао велики трг. Велика јавна купатила имала су хладну и топлу воду. Град је имао велики амфитеатар са 2.000 места за седење. Углавном су се ту одигравале гладијаторске игре, па је у граду било и место за увежбавање гладијатора. У граду су нађени предивни мозаици. Три километра од града је Аполоново светилиште. На истом месту је било светилиште за бога шума старо 8.000 година. Између Куриона и Аполоновог светилишта је стадион дуг 400 метара, који је имао места за 7.000 гледалаца. Град је уништен у 7. веку у серији од 5 јаких земљотреса током 80 година. Рушевине Рушевине Куриона близу града Епископија налазе се на једном од најплоднијих делова Кипра. Ту се налазе јавна купатила кућа гладијатора некрополис грчко-римски театар, који се данас користи за извођење музике и драме Нимфаеум Кућа Ахилес Многе уметнине је у 19. веку одатле покупио амбасадор САД на Кипру. део њих се сада налази у Њујорку у Метрополитен музеју. За време британске колонијалне управце на Кипру вршена су ископавања од 1893. до 1899. Многе уметнине су завршиле у Британском музеју. Спољашње везе Kourion by Limassol Municipality The Cesnola Collection from Ancient Cyprus
Kourion

Kourion (på grekiska Κούριον och på latin Curium) är en fornlämning på Cypern. Den ligger på den södra delen av Cypern, inom det suveräna brittiska basområdet Akrotiri. Kourion var ett viktigt urbant centrum under antiken. Det blev en permanent bosättning under 13:e århundradet f.Kr när mykenska kolonisatörer etablerade sig där. Platsen blomstrade även under ptoleméerna och nådde sin största betydelse under romersk tid. Kourion ligger 72 meter över havet. Runt Kourion är det ganska tätbefolkat, med 248 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Akrotiri, 9 km sydost om Kourion, och Limassol, 13 km österut. Trakten runt Kourion består till största delen av jordbruksmark. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kourion.
Maják Pafos

Maják Pafos je aktivní maják nacházející se na výběžku Pafosu v distriktu Pafos v Kyperské republice na jihu ostrova Kypr ve Středozemním moři. Historie Maják byl uveden do provozu v roce 1888, kdy byl pod britskou správou. Nachází se vedle starověkého římského amfiteátru z 2. století, který je vytesán ve skále (Paphos Archaeological Park). Ostrov Kypr byl v té době vojenskou základnou chránící námořní cestu k Suezskému průplavu. Je to nejznámější a nejnavštěvovanější maják na Kypru. Nachází se na jihozápadním cípu Kypru a slouží jako navigační maják pro přístav Pafos. Popis Maják je 20 m vysoká kruhová zděná věž s ochozem a lucernou. V areálu majáku se nachází také jednopatrový dům strážce majáku a hospodářské budovy. Věž je celá natřená na bílo. Světelný zdroj je ve výšce 36 m. Charakteristika světla: Fl W 15s (v cyklu 15 sekund vysílá po intervalu 13,5 s bílý záblesk 1,5 s dlouhý v sektoru 277°–141° a v sektoru 141°–177° není světlo). Dosvit bílého světla je 17 nm (asi 31,5 km). Identifikace ARLHS CYP-005 Admiralty N5908 NGA 20836 Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Phare de Paphos na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu maják Pafos na Wikimedia Commons
Leuchtturm Paphos

p4 Der Leuchtturm Paphos ist ein Leuchtturm im Südwesten der geografischen Küstenregion der Mittelmeerinsel Zypern, in der Nähe der Stadt Paphos des gleichnamigen Bezirkes der Republik Zypern. Geschichte und Bauwerk Mit Paphos handelt es sich um einen der antiken Häfen Zyperns, wobei die große archäologische Stätte bis in den Hafen hineinreicht. Oberhalb von diesem archäologischen Odeon befindet sich der Leuchtturm von Paphos. Die heute auf Zypern existierenden Leuchttürme stammen aus dem letzten Viertel des 19. Jahrhunderts. Sie wurden während der britischen Herrschaft über Zypern erbaut und für ihre Baumaterialien wurden Zyperns Materialien verwendet. Der Leuchtturm Paphos war 1888 der erste, den die Briten errichteten. Der 20 Meter hohe Leuchtturm wurde während der Zeit der britischen Kolonialherrschaft gebaut, da in dieser Zeit Zypern ein wichtiger militärischer Stützpunkt war, um die Handelsrouten in andere Kolonien zu kontrollieren. Das Licht markierte die Anlandungsstelle für die Verschiffung von Waren aus Großbritannien zum Hafen von Paphos. Der Leuchtturm ist weiß gestrichen und hat eine Verbindung zu einem Wärterhaus und zu einem Nebengebäude. Mit einer Feuerhöhe von 36 m über dem Meeresspiegel ist sein Licht aus 17 Seemeilen zu sehen und besteht aus einem langen Blitz aus weißem Licht, der alle fünfzehn Sekunden leuchtet. Heute sind alle Leuchttürme, die im freien Teil Zyperns betrieben werden, mit modernen Photovoltaikanlagen ausgerüstet und der Betrieb wird unbemannt ohne Leuchtturmwärter automatisiert das Licht des Leuchtturms aufrechterhalten. Die zuständige Leuchtfeuer-Behörde ist seit ihrer Gründung Mitglied der International Association of Lighthouse Authorities (IALA). Siehe auch Zypern gehört nicht zum Kontinent, wird aber wegen der kulturellen und politischen Zugehörigkeit oft zu Europa gerechnet. Liste von Leuchttürmen auf Zypern Liste von Leuchttürmen in Asien Weblinks Historische Postkarte Leuchtturm Paphos von Klaus Hülse Zyprische Hafen Behörde (CPA) (englisch) Einzelnachweise
Paphos Lighthouse

Paphos Lighthouse is a well known lighthouse on the island of Cyprus, near to the city of Paphos. It is sited on a peninsula known as Paphos point which extends into the Mediterranean Sea, at the south western end of the island. Built in 1888, when Cyprus was under British administration, the island was a key military base protecting the route of ships travelling through the Suez Canal to the colonies. The light acted as a landfall marker for shipping destined for Paphos harbour from Britain. The 20m high whitewashed masonry tower has a single gallery and lantern. Enclosing the tower is a compound containing the keeper's house and outbuildings. With a focal height of 36m above the sea, its light can be seen for 17 nautical miles, and consists of a long flash of white light every fifteen seconds. See also List of lighthouses in Cyprus References
Phare de Paphos

Le phare de Paphos est un phare actif situé sur la pointe de Paphos dans le District de Paphos (République de Chypre) dans le sud de l'île de Chypre. Histoire Le phare, mis en service en 1888 sous l'administration britannique, se situe à côté d'un ancien amphithéâtre romain du deuxième siècle. L'île de Chypre était, à cette époque, une base militaire protégeant la route maritime vers le canal de Suez. Il est le phare le mieux connu et le plus visité de Chypre. Il se trouve à l'extrémité sud-ouest de Chypre et sert de phare de débarquement pour le port de Paphos. Description Le phare est une tour circulaire en maçonnerie de 20 m de haut, avec balcon et lanterne. L'enceinte du phare contient aussi la maison de gardien d'un étage. et ses dépendances. La tour est totalement peinte en blanc. Il émet, à une hauteur focale de 36 m un long éclat blanc et rouge, selon direction, toutes les 15 secondes. Sa portée est de 17 milles nautiques (environ 31.5 km) pour le feu blanc et 11 milles nautiques (environ 20 km) pour le feu rouge. Identifiant : ARLHS : CYP005 - Amirauté : N5908 - NGA : 20836 . Caractéristiques du feu maritime Fréquence : 15 secondes (W) Lumière : 1.5 seconde Obscurité : 13.5 secondes Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Paphos Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Chypre Liens externes University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of the Republic of Cyprus (en) Online List of Lights - Cyprus (en) Liste ARLHS - Cyprus (en) Paphos - Site Lightphotos.net (en) Paphos Light - Lighthouse Explorer Portail des phares Portail de la mer Méditerranée Portail de Chypre