NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zapata Swamp

The Zapata Swamp (Spanish: Ciénaga de Zapata, Spanish pronunciation: [ˈsjenaɣa ðe saˈpata]) is a swamp area located on the Zapata Peninsula in the southern Matanzas Province of Cuba, in the municipality of Ciénaga de Zapata. It is located less than 150 kilometres (93 mi) southeast of Havana. Species and preservation Within the Zapata Swamp are over 900 autochthonous plant species, 175 species of birds, 31 species of reptiles, and over 1,000 species of invertebrates. Some of the most notable are local endemics to Cuba; for birds, it includes the Zapata wren, Zapata rail, and the Zapata sparrow. The Zapata Swamp is also a particular habitat of the bee hummingbird, the smallest bird species on the planet. The Zapata Swamp is also visited by 65 species of birds during their migration pattern from North America through the Caribbean to South America. Zapata is also known for the local endemic Cuban crocodile (Crocodylus rhombifer) which are restricted to the Zapata Swamp and are being reintroduced to the nearby Lanier Swamp on the Isle of Youth (Spanish: Isla de la Juventud). The sympatric American crocodile (Crocodylus acutus) also occurs within the Zapata Swamp, and hybridisation between the two species takes place, confirmed by the existence of a Cuban-American hybrid which was found on the Yucatán Peninsula in Mexico after migrating from the swamp. Within the Zapata Swamp are numerous areas designated for environmental preservation, such as Zapata Swamp Natural Reserve and Las Salinas wildlife sanctuary, which is part of the larger Ciénaga de Zapata Biosphere Reserve (IUCN category VI) which in total is over 6,000 km2 and the largest protected area, not only in Cuba, but also the Caribbean. The swamp is not only known for its size but also for being the best preserved wetlands in all of the Antilles, designated as a "Wetland of International Importance" by the Ramsar Convention on Wetlands in 1971. In mid-2001, an additional 4,520 km2 were declared a Ramsar Site. Geography The Zapata Swamp lies between 22°01’ and 22°40’ N latitude and between 80°33’ and 82°09’ W longitude. The swamp in total is over one million acres (4,000 km2). Topographically, the maximum height above sea level is only about 10 meters with the top depth in below-sea-level coastal zones as follows: 2 meters in the saltmarsh area and from 1–600 meters in the sea coastal zone. Between May and October, the warmest season of the year, average temperature is 30 °C (86 °F). Between November and April, the coldest season of the year, the temperature on average is 20 °C (68 °F). Gallery See also Ernst Thälmann Island Geography of Cuba Protected area Ramsar Convention World Conservation Monitoring Centre Zapata wren References Sources External links Media related to Zapata Swamp at Wikimedia Commons cubatechtravel.com, Areas of Natural Interes, Beaches, Nature Trails
Ciénaga de Zapata

Het biosfeerreservaat Ciénaga de Zapata (Spaans voor het Zapatamoeras) ligt in het Zapataschiereiland (Península de Zapata) in de provincie Matanzas in het westen van Cuba. Het reservaatgebied is 628.171 ha groot. Het is een van de grootste en belangrijkste draslanden uit het Caraïbisch gebied. Flora en Fauna In het moerasgebied komen meer dan 900 soorten planten voor die typisch zijn voor de Caraïben, verder 175 soorten vogels, 31 soorten reptielen en meer dan 1000 bijzondere soorten ongewervelden. Tot de meest bijzonder endemische vogelsoorten behoren de zapatawinterkoning (Ferminia cerverai), de zapataral (Cyanolimnas cerverai) en de zapatagors (Torreornis inexpectata). Het moeras wordt jaarlijks bezocht door 65 soorten trekvogels op doorreis van Noord- naar Zuid-Amerika. Verder is er een endemische soort krokodil, de ruitkrokodil (Crocodylus rhombifer) Daarnaast nog ander bijzonder type bos dat typisch is voor kustvlaktes in dit gebied. Aan zee zijn lagunes en koraalriffen met een zeer hoge biodiversiteit. Het gebied is in Cuba een site van internationaal belang. Erkenning Het gebied kreeg in 2001 onder de conventie van Ramsar een beschermde status als Wetland of International Significance. In 1971 werd het eerste congres in Ramsar te Iran gehouden dat leidde tot een verdrag ter bescherming van moerasgebieden. Het gebied werd het eerste van zes beschermde moerasgebieden in Cuba. Ciénaga de Zapata is eveneens een - zeer dun bevolkte - gemeente in de provincie Matanzas. In oppervlakte is het veruit de grootste gemeente van het land.
Ciénaga de Zapata

Ciénaga de Zapata é um município de Cuba pertencente à província de Matanzas, e também um ecossistema pantanoso, situado na península de Zapata, na província de Matanzas, sul de Cuba. É a maior zona húmida das Antilhas com aproximadamente 300 mil hectares, comprimento de 175 km de este a oeste, entre Punta Gorda e Jagua, e largura máxima de 58 km de norte a sul. Tem o mais complexo sistema de drenagem cársica de Cuba. Faz parte das regiões verdes mais bem conservadas do arquipélago. Predominam aí paisagens de planícies baixas, pantanosas e semipantanosas, sobre depósitos turfosos e rochas calcárias, com solos hidromórficos e vegetação de savanas naturais de alto valor estético e paisagístico, tais como a Laguna del Tesoro e a bacia do rio Hatiguanico, principal artéria fluvial da zona, bem como Playa Larga e Playa Girón. No conjunto, a vegetação da Ciénaga de Zapata constitui uma das áreas verdes mais importantes de Cuba e, pelas próprias espécies de flora e fauna que alberga, representa um lugar de interesse mundial. Geografia A Ciénaga de Zapata ocupa na totalidade a península de Zapata e regiões vizinhas. É considerada pela UNESCO como Reserva da Biosfera e também declarada Sitio Ramsar. Está limitada a sul pela enseada de la Broa, a oeste pelo golfo de Batabanó, a leste pela baía dos Porcos e a norte pela Carretera Central, que acabou por ser o limite artificial que a separa da ampla planície de Habana-Matanzas. É Parque Nacional e atualmente está juridicamente protegida pelo Decreto 197/96 do Plano Turquino Manatí, que declara toda a Ciénaga de Zapata como Región Especial de Desarrollo Sostenible. Tem 4500 km² e uma das maiores reservas de água doce de Cuba. Referências
Сапата (болото)

Болото Сапата (исп. Ciénaga de Zapata) — природоохранная территория, расположенная на полуострове Сапата острова Куба, в провинции Матансас. Площадь болота составляет 4354,3 км². История В 1971 году болоту Сапата присвоен статус «заболоченной территории международного значения» в соответствии с Рамсарской конвенцией. В 1973 году на окраине болота, возле бухты дель Тесоро была открыта ферма по разведению крокодилов (с инкубатором на 7200 крокодильих яиц). В середине 2001 года размеры природоохранной зоны были увеличены под защиту Рамсарской конвенции дополнительно попало 4520 км² болота. Биоразнообразие и его защита На территории болота Сапата произрастает более 900 видов растений-автохтонов, а также водится 175 видов птиц, 31 вид рептилий и более 1000 видов беспозвоночных. Некоторые виды являются локальными эндемиками для Кубы, среди птиц — это кубинский шилоклювый дятел, кубинский крапивник, кубинский погоныш и кубинский воробей. На болото также прилетают 65 видов перелётных птиц, останавливаясь по пути из Северной в Южную Америку. На заболоченных территориях обитает эндемичный кубинский крокодил, которого также пытаются интродуцировать на расположенное недалеко болото Ланиер (остров Хувентуд). В болоте Сапата выделено несколько зон заповедных зон, такие как природный заповедник болота Сапата и заповедник дикой природы Лас-Салинас, являющийся частью более крупного биосферного резервата Сапата общей площадью 6 тыс. км². Это крупнейшее природоохранная область не только на Кубе, но и во всей Вест-Индии. Болото известно не только своим размером, но и тем, что его водные угодья сохранились лучше чем другие, расположенные на Антильских островах. География Самая высокая точка на территории болота имеет высоту около 10 м. Глубина изменяется от 2 м в солёных маршах до 600 м в прибрежной зоне залива Батабано. В наиболее тёплый сезон (с мая по октябрь) средняя температура составляет 30 °C, в самый холодный (ноябрь-апрель) — 20 °C. Примечания
Резерват биосфере Циенага де Запата

Резерват биосфере Циенага де Запата (шп. Parque Nacional Ciénaga de Zapata) један је од националних паркова Кубе који се налази на полуострву Запата у јужном делу покрајине Матанза. Око 75% територије парка представљају мочваре и лагуне, које спадају у највеће мочварно подручје на Карибима. Парк је проглашен за резерват биосфере и заштићен је Рамсарском конвенцијом резерват је укључеен у светску мрежу резервата биосфере под протекторатом УНЕСКО-а. Положај, пространство Положај Резерват биосфере Циенга де Запата заузима цео јужни део полуострва Запата у јужном селу покрајине Матанзас, у општинама Unión de Reyes, Jaguey Grande и Caliente. Простире се на површини од 452.000 хектара. Географски положај Северна географска ширина: 81° 41′ 26″ Источна географска дужина: 22° 24′ 26″ Пространство Простире се на површини од 4.354,3 km². Пружа се од истока према западу, између Punta Gorda и Jagua у дужини од 175 км. Просечно је широк 16 км. Максималне ширина парка је 58 км (мерено у правцу север —југу, од Sur de Torrente fino до Cayo Miguel). Врста заштите Природни резерват биосфере или Национални парк Циенага де Запата, је заштићено подручје, од посебног значаја, под протекторатом УНЕСКО-а. Резерват је обухваћен Рамсарском конвенцијом о мочварама међународне важности као хабитат водених птица, од 2. фебруара 1971. године усвојене у иранском граду Рамсару. Тиме је према споразум националних влада који упоставља међународну сарадњу при заштити мочвара, њихових функција и биолошке разноврсности, обухваћен и овј резерват. Географске карактеристике Екосистеми Флора и фауна Флора Фауна Туризам Види још Полуострво Запата Референце Спољашње везе Aprende todo sobre la Península de Zapata (језик: шпански) Parco Nazionale della Ciénaga de Zapata (језик: италијански) GeoHack - Parco nazionale della Ciénaga de Zapata
Сапата (болото)

Болото Сапата (ісп. Ciénaga de Zapata, іспанська вимова: МФА: [ˈSjenaɣa ðe saˈpata]) розташований на півострові Сапата в південній провінції Матансас на Кубі, в муніципалітеті Сієнага-де-Сапата. Він розташований менш ніж за 150 кілометрів (93 миля) на південний схід від Гавани. Види та збереження У болоті Сапата понад 900 автохтонних видів рослин, 175 видів птахів, 31 вид плазунів та понад 1000 видів безхребетних. Деякі з найбільш помітних — місцеві ендеміки Куби; для птахів — це кубинська кропив'янка, рейка Сапата та горобець Сапата. Болото Сапата також є особливим місцем проживання колібрі-бджіл, найменшого виду птахів на планеті. Болото Сапата також відвідують 65 видів птахів під час міграції з Північної Америки через Кариби до Південної Америки. Сапата також відоме місцевим ендемічним кубинським крокодилом (Crocodylus rhombifer), який обмежений болотом Сапата і знову вводиться в сусіднє болото Ланьє на острові Молоді (ісп. Isla de la Juventud). Симпатичний американський крокодил (Crocodylus acutus) також трапляється в болоті Сапата, і відбувається гібридизація між двома видами, що підтверджується існуванням кубино-американського гібриду, який був знайдений на півострові Юкатан у Мексиці після міграції з болота. У межах болота Сапата є численні території, призначені для збереження навколишнього середовища, такі як природний заповідник Сапатське болото та заповідник дикої природи Лас-Салінас, який є частиною більшого біосферного заповідника Сієнага-де-Сапата (категорія VI МСОП), загалом понад 6000 км² і найбільша заповідна територія не тільки на Кубі, а й у Карибському басейні. Болото відоме не тільки своїми розмірами, але й найкраще збереженими водно-болотними угіддями на всіх Антильських островах, визнаними Рамсарською конвенцією про водно-болотні угіддя у 1971 р. як «водно-болотні угіддя міжнародного значення». У середині 2001 р. додатково 4,520 км² були оголошені Рамсарською зоною в середині 2001 року. Географія Болото Сапата лежить між 22°01' і 22°40' с.ш. широтою і між 80°33' і 82°09' з.д. довготою. Загалом болото займає більше одного мільйона акрів (4000) км²). Топографічно, висота максимально над рівнем моря становить лише близько 10 метрів із глибиною у верхній нижче рівні моря в прибережних зонах таким чином: 2 метра у солончакової області та від 1–600 метрів у прибережній зоні моря. У період із травня по жовтень, найтепліший сезон року, середня температура становить 30 °C (86 °F). У період із листопада по квітень, найхолоднішої пори року, температура в середньому становить 20 °C (68 °F). Галерея Див. також Острів Ернста-Тельмана Географія Куби Заповідна територія Рамсарська конвенція Всесвітній центр моніторингу охорони природи Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Сапата (болото) cubatechtravel.com [Архівовано 4 травня 2021 у Wayback Machine.], Areas of Natural Interes, Beaches, Nature Trails
Iglesia de Jesús de Miramar

Iglesia de Jesús de Miramar is the second largest church in Cuba. It is located in the Roman Catholic Archdiocese of San Cristobal de la Habana. It was begun in 1948 and inaugurated on May 28, 1953. It is constructed in the Romanesque-Byzantine style. Its architects were Eugenio Cosculluela (1893–1978) y, Guido Sutter. The church is located at Quinta Ave esquina de 82 (5th avenue at the corner of 82nd street), Miramar, La Habana, Cuba. Interior The murals in the church were painted by the Spanish painter, Cesareo Marciano Hombrados y de Onativia (1909–1977) between the years 1952 and 1959. There are more than 266 figures represented in the 14 large murals. His model for the Virgin Mary was his wife, Sara Margarita Fernandez y Lopez (born August 5, 1927, in Havana, Cuba). The historian Carlos Eire, writes in his book Waiting for Snow in Havana, "What a church that was, so full of murals depicting the passion of Jesus of Nazareth. Huge, colorful murals, most of them densely packed with crowds and people. The oddest thing was that many of those who had paid for the murals had been included in these crowd scenes." (page 225) The largest pipe organ in Cuba (with 5000 pipes) was inaugurated on November 22, 1956, in the church. Parts of the organ were brought from Spain, and the rest was constructed in the Church by the Spaniard Guillermo de Aizpuru Egiguren. A Kilgen Theatre Organ, originally built for the Cine Encanto in Havana was also absorbed, with its console being expanded and incorporated, evident by its horseshoe shape. Grounds In the gardens of the Church grounds is a copy of the Grotto of the Virgin of Our Lady of Lourdes, France, designed by the architect Max Borges Jr. and inaugurated on May 13, 1958. Gallery References Cuba - Eyewitness Travel Guides (Dorling Kindersley Publishing, 2004) ISBN 0-7566-0172-X Havana (Lonely Planet Publications, 2001) ISBN 1-86450-229-0 The Odyssey Illustrated Guide To Cuba (Guidebook Company Ltd., 1995) ISBN 962-217-370-5
Iglesia de Jesús (Miramar)

La iglesia de Jesús de Miramar es la segunda mayor iglesia de Cuba. Está situada en la Avenida Quinta, esquina a la calle un 82, en Miramar, La Habana, Cuba. Pertenece a la Arquidiócesis de San Cristóbal de La Habana.​ Historia Fue iniciada en 1948 e inaugurada el 28 de mayo de 1953, según proyecto de los arquitectos Eugenio Cosculluela y Guido Sutter. Descripción Es de estilo neorománico-bizantino. Exterior En los jardines hay una copia de la Gruta de la Virgen de Nuestra Señora de Lourdes diseñado por el arquitecto Max Borges e inaugurada el 13 de mayo de 1958.​ Interior Los 14 grande murales de más de 266 figuras, fueron pintados por el pintor español, Cesáreo Marciano Hombrados y de Onativia entre 1952 y 1959. Su modelo para la Virgen María era su mujer, Sara Margarita Fernández y López.​ Su órgano de tubo, de 5000 tubos, es el mayor de Cuba, y fue inaugurado el 22 de noviembre de 1956 en la iglesia. Sus piezas fueron traídas de España para ser montado en la iglesia por el español Guillermo de Aizpuru Egiguren. En la cultura El escritor Carlos Eire, en su libro: Nieve en La Havana, comenta que: "una iglesia que estaba, tan lleno de murales describiendo la pasión de Jesús de Nazaret. Enormes, coloridos murales, la mayoría de ellos densamente empaquetados con multitudes de personas. Lo más extraña era que muchos de quienes habían pagado los murales estaban incluidos en ellos, ent las escenas de multitud."​ Referencias
Palacio de Aldama

El Palacio de Aldama es un mansión de estilo neoclásico, situada frente al antiguo Campo de Marte, hoy Parque de la Fraternidad Americana, en La Habana, Cuba. Construida en 1840 por el arquitecto e ingeniero dominicano Manuel José Carrera, su fachada principal abarca una cuadra completa de la calle Amistad entre Reina y Estrella.​ Características arquitectónicas Con una de las fachadas más fastuosas de la capital de Cuba, este palacio, que en realidad son dos casas, una la del dueño, el vasco Domingo de Aldama y Arrechaga, y la otra la de su hija Rosa de Aldama y Alfonso, esposa de Domingo del Monte. El edificio está construido de cantería, y su salón comedor fue diseñado para albergar banquetes de más de cien personas.​ El portal tiene una altura de dos plantas, que abarca el bajo y el entresuelo. Posee una columna arquitrabada, que vino a sustituir a las típicas arcadas arabescas y lo sitúan en el estilo dórico monumental. Un entablado superior es sostenido por los capiteles decorados típicos de las construcciones neoclásicas, aunque posee algunos elementos del barroco y el renacimiento.​ Historia Este palacio es admirado no solo por sus características constructivas, pero también por ser testigo de una historia impresionante. En 1869 el Cuerpo de Voluntarios españoles asaltó el palacio bajo el pretexto de que Domingo del Monte escondía armas en el interior del mismo. Después de saquear y causar destrozos inmensos a la propiedad, sólo encontraron las armas de la colección personal del acusado. Con posterioridad a este hecho Don Aldama abandonó el país. Luego de la muerte de éste el 11 de abril de 1870, en La Habana se abrió un juicio para determinar si sus herederos Miguel y Leonardo Aldama podían heredar el inmueble, opción negada por la corte colonial, por lo que la propiedad pasó a manos del gobierno metropolitano. Con la firma del Pacto del Zanjón, a los Aldama les fueron reintegrados sus derechos; pero nunca más el palacio fue ocupado por sus propietarios ni por familia alguna. Con posterioridad a la muerte de Miguel Aldama la mansión fue subastada, y los nuevos propietarios instalaron la fábrica de tabacos "La Corona," que luego fue vendida a la compañía inglesa "The Havana Cigar and Tabaco Factories Limited," que modificó su estructura sumándole una tercera planta. En 1932 después de una cruenta huelga de tabaqueros la empresa cerró y en 1945 estuvo a punto de ser demolido, pero gracias a fuertes protestas de sociedades culturales y artísticas se salvó y fue declarado Monumento Nacional el 9 de junio de 1949 mediante un decreto.​ En el Palacio Aldama antes de la Revolución Cubana se encontraba el Banco Hipotecario Mendoza, y otras empresas y oficinas de empresas privadas. Con el triunfo de la Revolución, el edificio es asignado en 1965 a la Academia de Ciencias. En 1968 se instaló el Instituto de Etnología y Folklore que demolió la tercera planta y le devolvió su aspecto original. En 1974 el gobierno lo convierte en un instituto para los estudios del Comunismo y el Socialismo. Finalmente en 1987 se convierte en el Instituto de Historia de Cuba, hasta la actualidad.​ Referencias
Parque de la Fraternidad

The Parque de la Fraternidad (formerly the Campo de Marte) was built in the 1790s as a military practice range by the Spanish government, It was expanded in 1793 by Belgian engineer Agustin Cramer, and later Bishop Espada improved the lighting of the Campo. It was Captain General Don Miguel Tacón who included it within the scope of his embellishment program. The area was then fenced and four majestic gates, crowned with coats of arms, each representing an important personality: the north gate, Hernán Cortés; the south one, Francisco Pizarro; and the east and west gates, Captain General (Spanish: Capitanía General de Cuba) Miguel Tacón y Rosique (1834–1838), and Christopher Columbus respectively. In 1928 it became the Parque de la Fraternidad. History Beginnings In the seventeenth century, the grounds of what was to become the Field of Mars (Spanish: Campo de Marte) were part of a muddy and impassable area, it was located outside of the walls that surrounded the town of San Cristóbal de La Habana, and, in spite of its inhospitable location it began to be populaited into storage rooms and corrals for animals. In the 18th century the lands were part of an orchard that belonged Cabildo to Don Melchor de la Torre, and in 1735 they became the property of Don Ambrosio Menéndez. When the land was analyzed by a public surveyor Don Bartolomé de Flores, in charge of the demarcation and measurement, he found that instead of the original twelve solar mercedados there were twenty-eight and a half solares, so that the sixteen and a half surpluses were declared idle and unattached and relinquished to Doña Petronila Medrano as partial compensation for part of the land owned by her that had been expropriated for the construction of the city wall. The aforementioned surveyor assessed a group of said lots at two hundred and three pesos with five and a half reais each, and the remaining at one hundred and seventy-one pesos with seven and a half reais per lot. 1892 To commemorate the fourth centennial of the discovery of America, the Campo de Marte became a park in 1892. In 1928 it became the Parque de la Fraternidad as it is known today and in commemoration of the Sixth Pan-American Conference held in Havana. A silk cotton tree, called ‘Tree of American Fraternity, was planted in the center of the park with soil from 28 countries of the Americas. On the initiative of the Sociedad Cubana de Estudios Históricos e Internacionales, several busts of personalities and heroes representative of Latin American thought were erected, including those of Simón Bolivar and Benito Juárez. The park, which is actually a group of parks, has witnessed historical events such as the taking off and disappearance of Matías Pérez, a Portuguese inventor, on his hot-air balloon on June 29, 1856; and the first celebration of Labor Day in Cuba on May 1, 1890. See also Notes References External links Parque de la Fraternidad, Havana, Cuba. (shows the PALACIO DE ALDAMA on YouTube Parque de la Fraternidad Q6062740