NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Športska dvorana Zrinjevac

Športska dvorana Zrinjevac višenamjenska je dvorana u Osijeku. Nalazi se u središtu grada, u parku Zrinjevac po kojem je dobila ime. Kapaciteta je 1.160 gledatelja. Povijest Do njene izgradnje i otvaranja, koje je obavljeno 26. prosinca 1973. godine, osječki športski klubovi nisu imali prikladan prostor za rad zbog čega nisu mogli postizati zapaženije rezultate u hrvatskim i jugoslavenskim natjecanjima. To je bio razlog zbog kojega je novoprojektiranoj dvorani, koja je izvorno trebala služiti isključivo održavanju tjelesnog odgoja za obližnje škole, na mjestu predviđenog skladišta naknadno dodana današnja južna tribina s prepoznatljiva dva stupa. Značaj dvorane za razvoj osječkog športa prvi je put došao do izražaja s rukometašicama ŽRK-a Osijek koje su 1978. osvojile Kup Jugoslavije, a 1982. i 1983. EHF-ov Kup pobjednica kupova. Od 1. srpnja 1982. u dvorani se nalazi sjedište gradske tvrtke Športski objekti koja vodi brigu o športskim objektima u vlasništvu Grada, a kasnije su ondje svoja sjedišta premjestili i različiti športski klubovi. Najznačajnije međunarodno natjecanje održano u dvorani bilo je Svjetsko prvenstvo u kuglanju 2002. koje je između 19. svibnja i 25. svibnja te godine okupilo kuglačice i kuglače iz različitih zemalja svijeta, a ostalo je zapamćeno kao posljednje koje je odigrano u disciplini 100 hitaca kod žena i 200 hitaca kod muškaraca. Kuglačke staze su nakon završetka prvenstva premještene na Streljanu Pampas. Krajem 2008. godine otvorena je veća i suvremenija dvorana Gradski vrt koja je preuzela veliki dio športskih priredbi i koncerata, tako da je danas uporaba dvorane Zrinjevac značajno smanjena. Koriste ju ŽRK Osijek, RK Osijek, MNK Osijek, MNK Osijek 031, RK Feniks, RK Olimpija, RK Tenja te I. gimnazija i Trgovačka i komercijalna škola „Davor Milas” za održavanje tjelesne kulture. Izvori
Čačvina

Čačvina je zřícenina hradu nedaleko města Trilj v Chorvatsku. Za dob osmanských válek sloužila tvrz jako strážné místo hranic Bosny. Nachází se v nadmořské výšce 705 metrů, osm kilometrů od města Trilj. Strategické umístění hradu umožňovalo kontrolu nad dopravou přes horskou pasáž cesty, která přechází přes Dinárské hory do Bosny. První písemná zmínka o hradu pochází z roku 1345. Historie Kolem hradu vždy vedle cesta spojující Cetinskou oblast s městem Imotski na jihozápadě Bosny (dnes náleží město Chorvatsku). V okolí hradu Čačvina se na okolních kopcích nachází i další zříceniny. Kolem hradu byly nalezeny pozůstatky keramických nádob, což dosvědčuje osídlení oblasti z předřímských dob, avšak nebyly zde nalezeny pozůstatky pravěkých staveb. Jihovýchodně od pevnosti Čačvina, v průsmyku Priviji, rozdělujícím osady Horní a Dolní Čačvina, se dochovaly stopy starověké cesty rozbrázděné vyjetými kolejemi. Tato silnice byla postavena v polovině 1. století jako součást itineráře Salona-Argentaria a byla používána a udržována až do výstavby moderních silnic. Cesta vedla od mostu přes Cetinu u Trilje, po okraji Sinjského polje do Vedrinu, a pak stoupala přes Čačvinu, Vrpolje, Velić a Tijaricu směrem k osadám kolem dnešní přehrady Buško. Několik lokalit a movitých památek, evidovaných u římské cesty, svědčí o intenzivním provozu na této části trasy v období starověku a středověku. Ve Velići byl nalezen milník, vztyčený za vlády cara Maksimina z Tračaninu (235–238). Z Čačviny pochází dnes ztracený oltář zasvěcený bohu Merkurovi. Historie hradu První písemné zmínky o hradu pochází z roku 1345, z dob vlády knížete Ivana Nelipčiće z Cetinje. V roce 1435 hrad zdědili Frankopani a v roce 1436 jej dostali Talovci. V polovině 15. století byl u moci vévoda Štěpán Vukčić Kosača a poté se k moci navrátili opět Talovci. V té době na Balkáně probíhala expanze Osmanů a hrad Čačvina byl jednou z klíčových obranných pevností pro ochranu Chorvatského království. Osmané nabídli Štěpánovi za pevnost 100 tisíc dukátů, ten však nabídku odmítl. V 16. století ale hrad už pod nadvládou Osmanů byl. Osmané hrad vlastnili do roku 1717, poté připadl Benátské Dalmácii. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Čačvina Castle na anglické Wikipedii a Čačvina (utrvda) na chorvatské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrad Čačvina na Wikimedia Commons
Fort Čačvina

Fort Čačvina is a medieval fortification, now in ruins, just above the village of Čačvina in modern-day Croatia. It was built on a hill at an altitude of 705 metres (2,313 ft) to control a key ancient route through the passages of the Dinaric Alps from coastal Dalmatia to Bosnia. Remains of a 1st-century ancient road have been found in the vicinity. The fortress features two towers joined by a long courtyard. The larger, better-preserved east tower has an irregular circular exterior and an octagonal interior. The smaller west tower is less preserved. Archaeological evidence spans from late antiquity to the early 18th century, mainly the late Middle Ages. Below the fortress is an 18th-century old parish Church of All Saints with a facade bell tower. The area was under the House of Šubić until 1322. First recorded in 1371, the fortress belonged to the Nelipić family until the early 15th century. It was held by the Frankopans from 1435, then from 1436 by the Talovci, and from 1459 by Herceg Stjepan Vukčić Kosača, who fought King Tomaš for it. The Ottomans controlled Čačvina from 1513 to 1718 as part of Sanjak of Herzegovina. It then became part of Venetian Dalmatia, and abandoned in the mid-18th century. The fortress was demolished during French rule in 1808. During the 1992–1997 archeological excavations a marble capital from late antiquity, stone and metal cannonballs, fragments of late medieval pottery and glass, metal tools, arrowheads, and bone crossbow pieces were found. The fort and the Church of All Saints are protected as an immovable cultural property of Croatia. See also Fort Nutjak References External links Media related to Čačvina Castle at Wikimedia Commons
Csecsveny vára

Csecsveny vára (horvátul: Utvrda Čačvina) egy várrom Horvátországban, a Split-Dalmácia megyei Triljhez tartozó Čačvina településen. Fekvése A település felett keletre emelkedő 705 méter magas várhegyen állnak jelentős romjai. A hegy tetejéről nagyszerű kilátás nyílik a Sinji mezőre, a Kamešnica déli lejtőire és a Zamosorje egy részére. A terep áttekinthetősége lehetővé tette az őrségnek, hogy Triljből kelet felé terjedő térségben az áruk és utasok forgalmát sikerrel ellenőrizzék. Története A falu feletti várat 1200 körül építették a cetinai Triljből a bosznia Livnóra vezető átjáró őrzésére. Első írásos említése Nagy Lajos király okleveléből, 1345-ből származik „Chechuven” alakban, amikor Cetina környékét Nelipics Ivánnak adja. 1372-ben még Nelipcsics Iváné, majd 1426-tól királyi vár. 1435-ben a Frangepánok birtoka lett, de 1436-ban már a Tallócziaké. A 15. század közepén átmenetileg Vukcsics István humi herceg szerezte meg, majd újra a Tallócziaké. A török terjeszkedés idején a 15. század második felében a horvát határvédelmi rendszer egyik kulcsfontosságú vára volt. A török a 16. század elején foglalta el és ágyús bástyákat épített hozzá. A vár egészen 1717-ig török kézen maradt. A vár alatti vidék 1513-ban került török uralom alá. 1686-ban Trilj környékével együtt szabadult fel a török uralom alól, de az 1699-es karlócai béke ismét török kézen hagyta. Közben 1698-ban Hercegovinából és Poljicáról új keresztény lakosság telepedett le. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békét követően 1718-ban történt meg, mely az új határt a Kamešnica-hegységnél húzta meg. Cupilli érsek 1718. június 16-án látogatta meg a várat és a települést és sem a várban sem a faluban nem talált templomot. Az érsek ekkor úgy rendelkezett, hogy a vár alatti első házat templommá alakítsák át és a Szent Őrzőangyalok tiszteletére szenteljék fel. A várat ezután hadi jelentőségét elvesztve pusztulni hagyták. A vár mai állapota Tekintélyes romjai a falu felett emelkednek. A vár két toronyból állt, amelyeket egy hosszúkás udvar kötött össze. A keleti torony nagyobb és jobban megőrzött, kívül szabálytalan kerek alaprajzú, belül nyolcszögletű, konzervált kúttal. A nyugati torony kisebb és kevésbé jól megőrzött. Régészeti leletek kerültek elő a késő ókortól a 18. század elejéig, különösen a késő középkor időszakából. Források Ljubomir Gudelj:Utvrda Čačvina – Rezultati arheoloških istraživanja 1992.-1996. Starohrvatska prosvjeta III/27 (2000) (horvátul) Sibenik.in:Malena tvrđava Čačvina kontrolirala je sav promet između srednje Dalmacije i Bosne (horvátul) További információk Trilj turisztikai irodájának honlapja (horvátul) Dalmatinskiportal.hr:Utvrda kraj Trilja: Arheološki nalazi govore o surovom ratničkom životu na Čačvini (horvátul) Jegyzetek
Most Ždrelac

Most Ždrelac je 210metrový obloukový most spojující ostrovy Ugljan a Pašman v Chorvatsku. Ostrovy spojuje státní silnice D110. Původní most byl dokončen v roce 1972, rekonstrukce mostu byla dokončena v roce 2009. Rekonstrukce stála 17,17 milionu chorvatských kun a provedla ji společnosti Konstruktor sídlící ve Splitu. Most je nechvalně proslulý jako zabiják stěžňů charterových jachet. Jejich skippeři se pod ním často pokouší proplout a uvíznou. V úžině navíc teče silný proud. Ten pak ztěžuje uvolnění lodě. Kormidelnická stanoviště plachetnic vyplouvajících z marin v okolí bývají oblepená varovnými samolepkami. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ždrelac Bridge na anglické Wikipedii.
Ždrelac Bridge

The Ždrelac Bridge (Croatian: Most Ždrelac) is a 210-metre (690 ft) through arch bridge carrying the D110 state road connecting islands of Ugljan and Pašman in Croatia. The original bridge was completed in 1972, however 2009 reconstruction increased the main span (replacing three spans with one) and widened the deck. Currently the main span consists of a 68-metre (223 ft) long steel arch carrying the 11.8-metre (39 ft) wide deck. The reconstruction works also included strengthening the piers supporting the central span arch structure. Cost of the reconstruction works was reported to be 17.17 million Croatian kuna. The reconstruction works were carried out by Konstruktor, Split. Traffic volume Traffic on the state roads in Croatia is regularly counted and reported by Hrvatske ceste, operator of the state roads. There is no actual traffic count performed at the Ždrilac Bridge itself, however Hrvatske ceste operate a counting station which covers a section of the D110 state road adjacent to the D8 and L63171 county road junction (to the east of the junction). Since the Ždrelac Bridge is located immediately to the west of the junction, and no other D8 junctions are found between the two, the figure, even though not exact, is highly indicative of the traffic volume carried by the bridge. See also D110 state road References
Most Ždrelac

Most Ždrelac je 210-metrski ločni most, ki nosi državno cesto D110, ki povezuje otoka Ugljan in Pašman na Hrvaškem. Prvotni most je bil dokončan leta 1972, vendar je rekonstrukcija leta 2009 povečala glavni razpon (zamenjala tri razpone z enim) in razširila cesto. Trenutno glavni razpon sestoji iz 68-metrskega jeklenega loka, ki drži 11,8 metrov široko cesto. Obnovitvena dela so vključevala tudi okrepitev stebrov, ki podpirajo osrednjo razponsko ločno konstrukcijo. Stroški obnovitvenih del naj bi bili 17,17 milijona hrvaških kun. Rekonstrukcijska dela je izvedlo podjetje Konstruktor iz Splita. Sklici
Kaštel Sućurac

Kaštel Sućurac (latinsky Castrum Suciuraz nebo Castrum Sancti Georgii, italsky Castel San Giorgio) je jedno ze 7 měst (druhé co do počtu obyvatel) a sídlo administrativní správy souměstí Kaštela ve Splitsko-dalmatské župě v chorvatské Dalmácii. Patronem města na pobřeží Kaštelského zálivu je svatý Jiří (sveti Jure). Obec se nachází v blízkosti města Splitu. Soměstí Kaštela V konurbaci 7 měst pod souhrnným názvem Kaštela žije více než 40 000 obyvatel a je tak druhým největším městem ve Splitsko-dalmatské župě. Souměstí se vyvinulo kolem původních 7 osad nebo hradů (kaštelů). Rozkládá se na pobřeží Kaštelského zálivu v délce 17 kilometrů od města Trogir na západě po Split na východní straně zálivu. Kaštel Sućurac je první ze 7 kastelů od východu. Dále jsou to směrem na západ: Kaštel Gomilica Kaštel Kambelovac Kaštel Lukšić Kaštel Stari Kaštel Novi Kaštel Štafilić Dějiny města Nejstarší obranná pevnost v Kaštel Sućuraci byla postavena v roce 1392 splitským arcibiskupem A. Gvaldem. Jejím účelem bylo chránit rolníky a ostatní obyvatele z osady Putalj, která se nacházela na svazích Kozjaku, poblíž malého kostela sv. Jiří. Další budova tvořila osadu u moře. V roce 1488 si arcibiskup Bartol II. Averoldo nechal postavit letní rezidenci a svou konečnou podobu hrad dostal v roce 1509. Nejstarší středovou částí Sućuracu je kaštilac, dvůr opevněné vily palácového typu s otevřenou jižní stěnou s bohatě zdobenými okny ve vrcholně gotickém stylu. Na rozdíl od jiných vesnic je zde náměstí tvořeno na jižní straně rezidence. V současné době zde sídlí městské muzeum s expozice archeologických artefaktů Putalje s názvem „Podvorje“ – Dvůr. V roce 1875 se zde narodil římskokatolický duchovní, spisovatel a vlastenec Ante Alfirević SJ. 5. a 6. prosince roku 1943 byl Kaštel Sućurac bombardován spojeneckými letadly, což mělo za následek smrt 67 místních obyvatel, včetně zdejšího kněze. 13. prosince bylo zabito dalších 38. Při útoku byl zničen farní kostel ze 16. století, z nějž zůstala stát pouze zvonice. Za socialistické éry Jugoslávie byly oběti bombardování prohlášeny za oběti fašismu, který trval až do demokratických změn v Chorvatsku v roce 1990 a v roce 2007 byl ve městě odhalen obětem pomník. Na věži u arcibiskupského paláce je na kamenné desce seznam obětí. V roce 2018 byl slavnostně zahájen provoz kláštera milosrdných sester služebnic určený pro péči o seniory. Význačné osobnosti města Ante Alfirević SJ, jezuita, katolický duchovní, kulturní činitel, filosof a teolog, katolický novinář a vydavatel, právník, vedoucí Chorvatského katolického hnutí v Dalmácii Mirko Parčina, chorvatský judista, trenér a jeden z průkopníků juda v Chorvatsku, významný organizátor kaštelského sportovního života, sportovní funkcionář, malíř, sochař a tvůrce užitého umění fra Bernardin Sokol, františkán, skladatel církevní a světské hudby, hudebník a hudební publicista, teolog a mučedník Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kaštel Sućurac na anglické Wikipedii. Související články Kaštela Řeka Jadro Rotondo (hrad) Ante Alfirević Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaštel Sućurac na Wikimedia Commons Informace Kaštel Sućurac
Kaštel Sućurac

Kaštel Sućurac (pronounced [kǎʃtɛl sût͡ɕurat͡s]) is a settlement within the town of Kaštela in Dalmatia, Croatia. Kaštel Sućurac is the first of the 7 Kaštels from the East. Patron saint of the town is Saint George (Croatian: Sveti Jure). History In Kaštel Sućurac the oldest defensive fortress was built in 1392 by A. Gvaldo, the Archbishop of Split, to protect the peasants from the settlement Putalj, which was situated on the slopes of Kozjak, near the little church of St. Juraj. Additional building formed a settlement by the sea. Archbishop Averaldo built his summer residence in 1488, and castle gets its final form in 1509. The oldest center of Sućurac is Kaštilac, a yard of fortified palace – villa with the south wall opened by lavishly decorated windows in High Gothic style. Unlike other villages the square is here formed on the south side of the summer residence. Today, there is the exhibition room "Podvorje" where one part of archeological artifacts from Putalj is held. Only the bell tower remained of the parish church built in the 16th century after Allied bombing in 1943. Kaštel Sućurac was bombed on 5 and 6 December 1943 by the Allies. In the attack, a parish church from the 16th century was destroyed, resulting in the deaths of 67 locals, including the parish's priest. On 13 December, another 38 were killed. In the communist Yugoslav era, the victims of the bombing were declared victims of fascism, which lasted until democratic changes in Croatia in 1990. In 2007 the town raised a monument to the victims. See also Diocletian's Palace Jadro River Solin Castle Rotondo References External links Kaštel Sućurac informations
Castel San Giorgio (Castelli)

Castel San Giorgio (in croato Kaštel Sućurac, in italiano anche Castel Suciuraz) è una frazione della città croata di Castelli. Storia Il centro abitato si sviluppò intorno a una fortezza costruita nel XIV secolo dai Veneziani contro la minaccia ottomana. Vi sorge anche un palazzo gotico, utilizzato in passato come residenza estiva dei vescovi di Spalato. Fra il 1941 e il 1943 Castel San Giorgio fu un comune della Provincia di Spalato, suddivisione amministrativa del Governatorato della Dalmazia, dipendente dal Regno d'Italia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castel San Giorgio
Kaštel Sućurac

Kaštel Sućurac je naselje na Hrvaškem, ki upravno spada pod mesto Kaštela; le-ta pa spada pod Splitsko-dalmatinsko županijo. Zgodovina Začetki naselja Kaštel Sućurac segajo v leto 1392, ko je nadškof Gualdo na posestvu splitske nadškofije ob morju postavil utrjen dvorec (kaštel). Dvorec je dobil končno podobo leta 1510 ter je bil obzidan z obrambnim zidom. Pri gradnji dvorca so bili uporabljeni tudi ohranjeni gradbeni ostanki iz antike. Dvorec je služil kot poletna rezidenca splitskih nadškofov. V današnji čas se je ohranila poletna rezidenca z gotskimi okni ter deli obrambnega zidu. V današnjem naselju stoji še baročna župnijska cerkev, ki pa je bila med bombardiranjem v 2. svetovni vojni poškodovana. Ohranjen je tudi napis na kamniti prekladi nad vrati iz 7. stoletja, ki je eden najstarejših srednjeveških epigrafskih spomenikov v Dalmaciji. Demografija Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem
Каштел Сућурац

Каштел Сућурац је насељено место и седиште града Каштеле, Сплитско-далматинска жупанија, Република Хрватска. Историја До територијалне реорганизације у Хрватској налазио се у саставу старе општине Каштела. До 1981. био је једно време и део града Сплита као његово предграђе, да би 1981. од Сплита био управно издвојен, а тако остаје и касније кроз све измене управног статуса до данас. Становништво На попису становништва 2011. године, Каштел Сућурац је имао 6.829 становника. Напомена: Исказује се као самостално насеље од 1981. настало издвајањем дела насеља Сплит (град Сплит), у самостално насеље. До 1931. такође је исказивано као самостално насеље. У 1991. смањено је за део подручја који је припојен насељу Каштел Гомилица, за који и садржи податке од 1857. до 1961. Од 1948. до 1971. исказивано је насеље као део насеља Сплит (град Сплит). Попис 1991. На попису становништва 1991. године, насељено место Каштел Сућурац је имало 5.825 становника, следећег националног састава: Референце [1] Савезни завод за статистику и евиденцију ФНРЈ и СФРЈ, попис становништва 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. и 1991. године Gelo, Jakov (1998). Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima. Zagreb: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske. ISBN 978-953-6667-07-9. Референце Спољашње везе Мапа [2] Фотографије [3]
Каштел-Сучураць

Каштел-Сучураць (хорв. Kaštel Sućurac) — населений пункт у Хорватії, у Сплітсько-Далматинській жупанії у складі міста Каштела. Населення Населення за даними перепису 2011 року становило 6 829 осіб. Динаміка чисельності населення поселення: Клімат Середня річна температура становить 14,26 °C, середня максимальна – 28,25 °C, а середня мінімальна – 1,46 °C. Середня річна кількість опадів – 827 мм. Примітки
Goljak (otok)

Goljak je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Goljak leži okoli 1,5 km severovzhodno od naselja Sreser na polotoku Pelješac. Površina otočka meri 0,033 km². Dolžina obalnega pasu je 0,69 km. Najvišja točka na otočku doseže višino 8 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Camero

Camero, Comornica o Comornik (in croato: Komornik) è un isolotto disabitato della Croazia situato nel mare Adriatico tra Pasman e la costa dalmata, nel canale di Pasman (Pašmanski kanal); fa parte dell'arcipelago zaratino. Amministrativamente appartiene al comune di Pasman, nella regione zaratina. Geografia Camero si trova a nord-est di valle Lucina (Lučina) e del villaggio di Pasman, da cui dista circa 1 km, e a 650 m dal porto di Torrette (sulla costa dalmata); è situato inoltre 300 m a nord dell'isola di Sant'Andrea. Misura circa 600 m di lunghezza per 280 m di larghezza); ha una superficie di 0,152 km², uno sviluppo costiero di 1,59 km ed un'altezza massima di 16 m. L'isolotto è dotato di un faro di segnalazione a nord. Un altro faro segnala una secca (pličina Minevra) tra Camero e il porto di Torrette. Isole adiacenti Galesno (Galešnjak), a nord-ovest, a 1,1 km. Ricciul (Ričul), isolotto rotondo dotato di un segnale luminoso a nord, a 890 m di distanza; ha una superficie di 0,023 km², una costa lunga 0,55 m e un'altezza di 23 m 43°58′38″N 15°23′20″E43°58′38″N, 15°23′20″E. Sant'Andrea (Babac), a sud. Note Bibliografia (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale, ISBN 978-888-190-244-6. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 25 ottobre 2017. G. Giani, Carta prospettiva delle Comuni censuarie della Dalmazia, foglio 2, 1839. Fondo Miscellanea cartografica catastale, Archivio di Stato di Trieste. Carta di cabottaggio del mare Adriatico, foglio VII, Milano, Istituto geografico militare, 1822-1824. URL consultato il 25 ottobre 2017 (archiviato dall'url originale il 13 aprile 2013). Voci correlate Isole della Croazia
Komornik

Komornik je majhen nenaseljen otoček južno od Zadra. Komornik, na katerem stoji svetilnik, leži okoli 1,2 km vzhodno od Pašmana med otočkoma Babac in Galešnjak. Njegova površina meri 0,152 km². Dolžina obalnega pasu je 1,59 km. Najvišji vrh je visok 19 mnm. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik, ki stoji na severovzhodni strani otočka, oddaja svetlobni signal: R Bl 3s. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Коморник

Коморник је мало ненасељено острво у хрватском делу Јадранског мора. Припада акваторији Општине Пашман, са групом од 10 острва и острваца од који је већина у Пашманском каналу. Налази се око 1,2 км источно од острва Пашман, северно од острва Бабац и јужно од острвца Галешњак. Површина острва износи 0,152 км². Дужина обалске линије је 1,59 км.. Највиши врх на острву је висок 19 метара. На северозападној страни острва се налази светионик, који шаље светлосни сигнал R Bl 3s (R=црвена светлост, Bl(3) tri светлосна блеска један за другим). Референце Спољашње везе
Otočići Komornik

Otočići Komornik är en ö i Kroatien. Den ligger i länet Zadars län, i den södra delen av landet, 210 km söder om huvudstaden Zagreb. Arean är 0,19 kvadratkilometer. Den sträcker sig 0,6 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,6 kilometer i öst-västlig riktning. == Kommentarer == Källor