NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Župna crkva Blažene Djevice Marije Kraljice mira u Granešinskim Novakima

Župna crkva Blažene Djevice Marije Kraljice mira, katolička je župna crkva u Granešinskim Novakima, u zagrebačkoj Gornjoj Dubravi. Ujedno služi i kao grobljanska crkva Miroševca. Građena je od 2002. do 2004. godine. U rujnu 2004. godine posvetio ju je zagrebački nadbiskup kardinal Josip Bozanić. U mramorni oltar ugrađene su moći Alojzija Stepinca. Povijest i arhitektura Crkva je izgrađena prema nacrtima arhitekta Aleksandra Bašića. Kamen temeljac za njenu izgradnju položen je 22. lipnja 2002. godine. Jednobrodna crkva ima nepravilan tlocrt, a čine ju pročelni zvonik (28,6 m), predvorje, pjevalište, sakristija i bogoslužna dvorana (visoka 13,8 m u najvišoj točki, a 7 metara u najnižoj). Na začelnom zidu crkve nalazi se brončani kip župne zaštitnice s djetetom Isusom, rad kipara Josipa Poljana. U svetištu se uz oltar nalazi svetohranište s brončanim vratima koje je rad kipara M. Ivekovića, mramorni ambon, krstionica, 13 stolica te vitraj iznad Marijina kipa u obliku njenoga monograma. Vitraji na bočnim stranama i u pokrajnjoj kapelici Božjega groba djelo su umjetnika Ivice Šiška. Slike Križnog puta koje se nalaze na zidovima crkve, rad su slikara Charlesa Billicha. Galerija Izvori Galić, Zdenko: „Župna crkva u službi miroševečkoga groblja: Crkva 21. stoljeća” glas-koncila.hr. Glas Koncila. Objavljeno 1. lipnja 2017. Vanjske poveznice Crkva Blažene Djevice Marije Kraljice mira gcatholic.org
Jewish Cemetery of Vukovar

The Jewish Cemetery of Vukovar (known also as the New Jewish Cemetery) is a cemetery with approximately 75 to 100 remaining monuments which was used between 1850 and 1948. The oldest tombstone dates back to 1858 with multiple languages used in inscriptions including Hebrew, Hungarian, German and Croatian. The Ceremonial Hall or Zidduk-hadin (built between 1926 and 1928) was designed by Fran Funtak in Art-Deco and Moorish revival style. The first Jewish Cemetery in Vukovar was established in 1830. See also Vukovar Synagogue References
Židovsko groblje u Vukovaru

Židovsko groblje u Vukovaru (poznato i kao Novo židovsko groblje) je groblje sa 75 do 100 preostalih spomenika koje se koristilo između 1850. i 1948. Najstariji nadgrobni spomenik datira iz 1858. s natpisima na više jezika, uključujući hebrejski, mađarski, njemački i hrvatski. Ceremonijalnu dvoranu za sprovode ili Zidduk-hadin kuću (izgrađenu između 1926. i 1928. godine) projektirao je Fran Funtak u stilu art-décoa i maurskog preporoda. Prvo židovsko groblje u Vukovaru osnovano je 1830. godine. Galerija Izvori
Željeznički kolodvor Bjelovar

Željeznički kolodvor Bjelovar je željeznički kolodvor u centru grada Bjelovara na Trgu kralja Tomislava. Kroz kolodvor prolazi jedna pruga Križevci – Bjelovar – Kloštar. Željeznička pruga Križevci – Bjelovar – Kloštar sagrađena je od 1894. do 1900. godine. Pokazala se isplativom pa se razmišljalo o još jednoj prugi, koja bi povezivala Bjelovar s Garešnicom i Grubišnim Poljem. Dionica od Bjelovara do Velike Pisanice otvorena je 21. prosinca 1912. godine, dionica od Velike Pisanice do Garešnice 11. lipnja 1913. godine, a odvojak od Pavlovca/Dražice do Grubišnog Polja istoga datuma. Ta željeznička pruga Bjelovar – Garešnica/Grubišno Polje ukinuta je 1968. godine, zbog neisplativosti jer je cestovni promet postao dominantan. Kraj željezničkog kolodvora nalazi se sačuvana parna lokomotiva JŽ 51-060. Galerija Izvori https://hrcak.srce.hr/clanak/48452
Crkva sv. Mihaela arkanđela u Zrinskom Topolovcu

Crkva sv. Mihaela arkanđela u Zrinskom Topolovcu župna je rimokatolička crkva u Zrinskom Topolovcu u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Župna crkva je barokna građevina u koju su inkorporirani dijelovi starije gotičke crkve u potpunosti pregrađene 1723. Konačan izgled rezultat je također barokne obnove 1764. kada postaje jednobrodna građevina pravokutnog tlocrta i užeg poligonalno zaključenog svetišta s pridruženom kapelom sv. Josipa južno uz brod te sakristijom sjeverno od svetišta. Pred zapadnim pročeljem nalazi se zvonik. Svečano se slavi svake godine blagdan sv. Mihaela arkanđela 29. rujna. Zaštita Pod oznakom Z-1909 vodi se kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravnog statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori
Замък Пеячевич (Вировитица)

Замъкът Пеячевич (на хърватски: Dvorac Pejačević u Virovitici) се намира в хърватския град Вировитица, Вировитишко-подравска жупания, Северна Хърватия. В миналото е притежание на рода Пеячевичи. На това място през Средновековието съществува крепост заобиколена от ров, наречена Васербург. Крепостта е разрушена от османците при завладяването на града през 1552 г. През 1684 г. тези земи са освободени от турската власт. През 1749 г. мястото е закупено от рода Пеячевичи и през следващите 90 години се стопанисва от тях. През 1800-1804 г. на мястото на руините от старата крепост граф Антун I Пеячевич (1749-1802) и синът му Антун II (1775-1838) построяват съвременния замък. По-късно Пеячевичи продават замъка на аристократичния род Шаумбург-Липе, които го владеят до 1911 г., когато на свой ред го продават на граф Иван Драшкович. През 1930 г. замъкът е придобит от общината на града и е преустроен. От 1953 г. в него се помещава градски музей с етнографска, археологична, културна и др. колекции. Самият замък представлява едноетажна сграда във формата на правоъгълник. Симетрична, с леко издадена централна част, като основната фасада е обърната към централния площад на град Вировитица. На задната страна на сградата има две редици аркади. Замъкът е добре поддържан, но прилежащият парк донякъде е обезобразен от изграждането в него на градски плувен басейн. Източници
Schloss Pejačević in Virovitica

Das Schloss Pejačević (kroatisch: Dvorac Pejačević u Virovitici) befindet sich im Norden Kroatiens in der Stadt Virovitica (deutsch Wirowititz), Sitz der Gespanschaft Virovitica-Podravina. Den Namen trägt das spätbarocke Gebäude dank des Adelsgeschlechts Pejačević (deutsch Pejatschewitsch), dessen Mitglieder mehrere Schlösser im Gebiet Slawoniens besaßen. Geschichte Das Schloss wurde durch Antun III. Graf Pejačević von Virovitica und dessen Sohn Antun IV. von 1800 bis 1804 an der Stelle einer mittelalterlichen Burg errichtet. Nach dem Entwurf von N. Roth, eines Architekten aus Wien, konzipiert und konstruiert, wurde die Anlage Sitz der gesamten Herrschaft Virovitica. Marko III. Aleksandar Pejačević, Cousin von Antuns Vater Josip, hatte diese 1753 von Kaiserin Maria Theresia erhalten. Sie blieb bis 1841 im Besitz der Familie. Nachdem die Gemeinde Virovitica das Schloss 1930 gekauft hatte, wurde es umgestaltet und 1953 als Stadtmuseum mit mehreren Sammlungen zu Themen wie Archäologie, Ethnografie, Kultur und Geschichte eröffnet. Kurzbeschreibung Die zwei Geschosse des Schlosses erheben sich auf einem rechteckigen Grundriss. Das Gebäude besitzt einen vorspringenden, zentralen Mittelbau und zwei symmetrisch daran anschließende Flügel. Die südliche Fassade zeigt zwei übereinanderliegende Galerien mit Arkaden, wobei die Öffnungen des oberen Bogenganges vergittert sind. Siehe auch Liste von Burgen und Schlössern in Kroatien Kroatien in der Donaumonarchie Liste der Museen in Kroatien Weblinks Kurzinformation Geschichte des Stadtmuseums
Pejačević Castle in Virovitica

Pejačević Manor is located in the Virovitica, which nowadays forms a part of the city centre of the city of Virovitica . It is one of several castles owned by the members of Pejačević noble family in the croatian region of Slavonia. History According to the sign located on the facade above the entrance, the manor was built by count Antun Pejačević in 1804, with the actual construction beginning in 1800. The Virovitica Estate was acquired by the Pejačević Counts as a grant by the then Austrian Empress and Croatian-Hungarian Queen Maria Theresa in 1750. In the beginning it started out as a relatively small estate. Today, there is the City Museum on the upper floor of the castle. Architecture The refined classical manor is composed of three wings shaped in the straight form. The internal space is organised around a central hallway with rooms aligned on either side. The central axis is highlighted by the grand hall and central dome. See also House of Pejačević List of castles in Croatia Museum References External links Castle dominating the center of the Town of Virovitica Archived 2011-07-19 at the Wayback Machine History of the Pejačević Castle History of the Castle and Virovitica Municipal Museum Virovitica Municipal Museum and its collections
Pejácsevich-kastély (Verőce)

A Pejácsevich-kastély egy 19. századi főúri kastély Horvátországban, Verőce városában. Fekvése A kastély Verőce város központjában, az egykori vár helyén áll. Története A Pejácsevich család Mária Terézia királynő adományával 1749-ben kapta meg a verőcei uradalmat a mitrovicai birtokai megváltásaként, mivel azokat a katonai határőrvidékhez csatolták. A család ezután Verőcét 90 évig birtokolta. A Pejacsevich-kastély építését 1800-ban Pejacsevich III. Antal gróf kezdte el. A 18. század második felében a család a várban található egyik szerény házban élt. Az építést megelőzően 1798 és 1799 között a középkori vár maradványait lebontották. Ennek a helyén építették fel 1800 és 1804 között a ma is látható barokk-klasszicista kastélyt N. Roth építész tervei szerint. A 19. században a Pejacsevich család verőcei ága súlyos pénzügyi helyzetbe került, ezért 1841-ben eladta a kastélyt és az uradalmat György Vilmos Schaumburg–Lippei német hercegnek megteremtve a további gazdasági fejlődés feltételeit. A birtokot 1910-ben a Magyar Általános Hitelbank és a Drezdai Bank vette át, melyek az uradalom nagyobb részét felparcellázva eladogatták. A verőcei kastélyt 1911-ben Draskovich Iván gróf vette meg. Draskovich gróf 1916-ban felajánlotta a kastély megvételét a városi tanácsnak 60 ezer koronáért, de ezt visszautasították. A városnak csak 1931-ben sikerült megvennie a kastélyt, amikor a város főpolgármesteri hivatalát helyezték el benne. Később itt működött a városi múzeum, a könyvtár és az olvasóterem is. Ma a városi múzeum működik benne. Az épület felújítási munkálatait az 1950-es években kezdték meg és az alapjaitól elvégzett felújítást 1971-ben fejezték be. Mai állapota A kastélyt úgy építették, hogy a városba vezető utak tengelyében helyezkedjen el és főhomlokzata a városi térre (ma Josip Jelačić bán tér) nézzen. A kastély egyemeletes épület, melynek alaprajza elnyújtott négyszög, hosszúsága 88, szélessége 13 méter. Az oldalakat sekény, míg a déli és az északi homlokzatot hangsúlyos rizalitok tagolják. A fedett tetőteraszt két sorban 16 oszlop tartja. A főszalon terasza egyúttal az udvar felé való kijárást is biztosítja. A déli, udvari homlokzat, a park felé fordul a földszint nyitott, valamint az emelet üvegezett árkádjaival. Mindegyik rizalit kiugrásában három-három ablaknyílás található. A manzárd tetők a kastélynak reprezentatív kinézetet adnak. A kastély földszintjén egy kocsi áthajtó van. A földszinten találhatók a kisegítő és a gazdasági helyiségek, az emeleten pedig a tulajdonos lakószobái vannak. Galéria Források Branko Nadilo: Reprezentativni dvorac u Virovitici na mjestu nekadašnje tvrđave (A Građevinar horvát építészeti folyóirat 2001. évi 5. számában) (horvátul) Verőce a Varak.hu oldalán Irodalom Mladen i Bojana Sćitaroci: Dvorci i perivoji u Slavonii od Zagreba do Iloka Zagreb, 1998., ISBN 953-97121-0-6
Crkva sv. Kate u Novigradu

Crkva sv. Kate «poglavita odvjetnica mjesta» u Novigradu, sagrađena je u 10. stoljeću, ujedno i najstarija crkva općine Novigrad u Zadarskoj županiji. Na istoj lokaciji sagrađen je bio samostan sa svojom crkvom sv. Kate. Još su i danas dvije ploče sačuvane s pleternom ornamentikom, dok najljepša treća je nestala. Sa strane glavnih vrata ima dijelove pluteja s pleternim ukrasima, te u krugovima simetričnim grožđe jedu. Turci 1571. je ruše, i obnovljena je 1700. godine. Srušena je ponovo 1891. u potresu. Crkva je 120 godina kasnije u funkciji liturgije, i 24. studenog obnovljenu crkvu blagoslovio je monsinjor Zadarski Želimir Puljić. Obnova je trajala deset godina iz fonda Ministarstva kulture RH i općine Novigrad. Izvori
Hôtel Royal d'Osijek

L'hôtel Royal est un édifice historiciste de deux étages situé au 34 rue Kapucinska à Osijek, en Croatie. Description Le bâtiment représentatif a été conçu par Ivan Domes en 1904-1905 à des fins hôtelières. La façade de style historiciste tardif est conçue en style néo-baroque. La représentativité du bâtiment est également évidente dans la conception de l'espace intérieur, qui au rez-de-chaussée abritait un café historiciste avec un jardin d'été et un cinéma Art nouveau. La fonction représentative soulignée du bâtiment démontre le haut niveau de vie sociale à Osijek au début du XXe siècle. Pour cela, l'édifice est enregistré comme bien culturel immobilier, avec le statut juridique d'un bien culturel protégé. Références Source de traduction Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Croatie
Hotel Royal

Hotel Royal je dvokatna zgrada u Kapucinskoj ulici 34 u Osijeku, Hrvatska. Opis Reprezentativnu dvokatnu zgradu, projektirao je Ivan Eduard Domes 1904. – 1905. godine za hotelsku namjenu. Pročelje kasnog historicizma oblikovano je neobaroknim izrazom. Reprezentativnost same zgrade očituje se i u oblikovanju unutrašnjeg prostora koji je u prizemlju imao kasno historicističku kavanu s ljetnim vrtom, secesijsku kino dvoranu. Arhitektonska vrijednost zgrade je u proporcijama, ritmu masa i ploha, funkcionalnom oblikovanju prostora bogate dekorativnosti koje stvara scenski ugođaj s harmonično uklopljenim dekorativnim detaljima i arhitektonskim elementima. Tako naglašena reprezentativna funkcija zgrade pokazuje visoku razinu društvenog života Osijeka početkom XX. stoljeća. Zaštita Pod oznakom Z-3448 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro – nepokretna pojedinačna, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiran kao "javne građevine". Izvori
Crkva sv. Tome u Tomašu

Crkva sv. Tome u Tomašu rimokatolička je crkva u Tomašu kraj Bjelovara, u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Crkva je jedan od najstarijih gotičkih objekata na bjelovarskom području i unatoč baroknim intervencijama i pregradnjama početkom 20. stoljeća, u velikoj je mjeri očuvala izvorne srednjovjekovne arhitektonske elemente. Jednobrodna je građevina pravokutna tlocrta, užeg, mnogokutno zaključena svetišta uz koje je sa sjeverne strane pregrađena sakristija, a nad zapadnim pročeljem smješten je zvonik. Zidana je opekama te su svi dijelovi njezine arhitektonske plastike izrađeni od pečene gline, po čemu predstavlja najzapadniji primjer opečene gotike u kontinentskoj Hrvatskoj i u toj kategoriji najbolje očuvani spomenik kulture. Zaštita Pod oznakom Z-2113 vodi se kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravnog statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Galerija Izvori
Novi ljetnikovac biskupa Haulika

Novi ljetnikovac biskupa Haulika je ljetnikovac koji je u parku Maksimir dao sagraditi zagrebački nadbiskup Juraj Haulik. Pretpostavlja e da je ljetnikovac sagrađen 1855. godine, ali ne postoje pouzdani izvori o tome. Pročelje s plitkim rizalitom koji završava niskim trokutastim zabatom, oblikovanje krovnog vijenca, plitko urezani veliki prozori, erkeri, motivi triju prozora na rizalitu, kompozicija je u cijelosti iz rane faze romantičnog historicizma. Nacrt ljetnikovca dosada nije pronađen no pretpostavlja se da bi njegov autor mogao biti Franjo Klein sudeći jedino po ženskim alegorijskim figurama koje on u izobilju postavlja na svoje fasade. Danas se u ljetnikovcu nalazi župni ured župe sv. Jeronima. Zaštita Pod oznakom Z-480 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro – nepokretna pojedinačna, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiran kao "stambene građevine". Izvori
Josipdol

Josipdol (německy Josephsthal, srbsky Јосипдол, česky lze přeložit jako "Josefův důl") je vesnice a sídlo stejnojmenné opčiny v Chorvatsku v Karlovacké župě. Nachází se asi 6 km jihovýchodně od Ogulinu a asi 42 km jihozápadně od Karlovace. V roce 2011 žilo v Josipdolu 879 obyvatel, v celé opčině pak 3 773 obyvatel. V opčině se nachází celkem 14 vesnic. Ačkoliv je největší vesnicí v opčině Oštarije, jejím střediskem je Josipdol. Carevo Polje – 146 obyvatel Cerovnik – 144 obyvatel Istočni Trojvrh – 22 obyvatel Josipdol – 879 obyvatel Modruš – 169 obyvatel Munjava – 237 obyvatel Munjava Modruška – 63 obyvatel Oštarije – 1 444 obyvatel Sabljaki Modruški – 50 obyvatel Salopeki Modruški – 69 obyvatel Skradnik – 402 obyvatel Trojvrh – 32 obyvatel Vajin Vrh – 22 obyvatel Vojnovac – 94 obyvatel Nejdůležitějšími dopravními komunikacemi v opčině jsou silnice D23 a D42. Taktéž významnou komunikaci tvoří dálnice A1, která prochází blízko Josipdolu. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Josipdol na chorvatské Wikipedii a Josipdol na bosenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Josipdol na Wikimedia Commons
Josipdol

Josipdol (deutsch veraltet: Josephthal) ist eine Gemeinde in Zentralkroatien unweit von Ogulin in der Gespanschaft Karlovac. Laut Volkszählung 2011 zählte die Ortschaft 3773 Einwohner. Josipdol befindet sich auf der historisch bedeutenden Josephinischen Straße (kroatisch Jozefina), einer ehemaligen Salzstraße, welche von Karlovac bis Senj verläuft und Zentralkroatien mit der Küste verbindet. Josipdol ist eine wichtige Bahnhaltestelle für die umliegenden Ortschaften in der Region. Unweit von Josipdol in Oštarije befindet sich eine wichtige Bahnkreuzung. Hier verbinden sich die Bahnstrecken von Rijeka und Split nach Zagreb. Wörtlich bedeutet der Stadtname „Josefstal“ oder „Josefsebene“. Weblinks Offizielle Website der Gemeinde
Josipdol

Josipdol es un municipio de Croacia en el condado de Karlovac. Geografía Se encuentra a una altitud de 340 m s. n. m. a 106 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011, el total de población del municipio fue de 3 833 habitantes, distribuidos en las siguientes localidades:​ Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Josipdol

Josipdol est un village et une municipalité située dans le comitat de Karlovac, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 3 987 habitants, dont 87,51 % de Croates ; 10,46 % de Serbes et le village seul comptait 993 habitants. Histoire Localités La municipalité de Josipdol compte 14 localités : Notes et références Voir aussi Articles connexes Municipalité de Croatie Liens externes Site officiel Portail de la Croatie
Josipdol

Josipdol è un comune della Croazia di 3 987 abitanti della regione di Karlovac. In passato la frazione di Modruš (o Modrussa) era sede dell'omonima diocesi cattolica. In seguito la medesima località, assieme a Fiume, diede il nome al comitato di Modrussa-Fiume del Regno d'Ungheria. Località Il comune di Josipdol ha le seguenti 13 frazioni (naselja): Carevo Polje Cerovnik Istočni Trojvrh Modruš (o Modrussa) Munjava Munjava Modruška Oštarije Sabljaki Modruški Salopeki Modruški Skradnik Trojvrh Vajin Vrh Vojnovac Voci correlate Ferrovia della Lika Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Josipdol Collegamenti esterni Sito ufficiale, su josipdol.hr.
Comuna Josipdol, Karlovac

Josipdol este o comună în cantonul Karlovac, Croația, având o populație de 3.773 de locuitori (2011). Demografie Conform recensământului din 2011, comuna Josipdol avea 3.773 de locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (90,22%) erau croați, cu o minoritate de sârbi (8,64%). Apartenența etnică nu este cunoscută în cazul a 0,53% din locuitori. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (88,92%) erau catolici, cu o minoritate de ortodocși (8,59%). Pentru 1,11% din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională. Note
Josipdol

Josipdol är en ort i Kroatien. Den ligger i staden Grad Karlovac och länet Karlovacs län, i den centrala delen av landet, 90 km sydväst om huvudstaden Zagreb. Josipdol ligger 343 meter över havet och antalet invånare är 998. Terrängen runt Josipdol är kuperad. Runt Josipdol är det ganska tätbefolkat, med 65 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Ogulin, 10,1 km nordväst om Josipdol. Omgivningarna runt Josipdol är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Josipdol.
Йосипдол

Йосипдол (хорв. Josipdol) – громада і населений пункт в Карловацькій жупанії Хорватії. Населення Населення громади за даними перепису 2011 року становило 3 773 осіб, 1 з яких назвали рідною українську мову. Населення самого поселення становило 879 осіб. Динаміка чисельності населення громади: Динаміка чисельності населення центру громади: Населені пункти Крім поселення Йосипдол, до громади також входять: Царево Поле Церовник Істочний Тройврх Модруш Мунява Мунява Модрушка Оштаріє Сабляки Модруські Салопеки Модруські Страдник Тройврх Ваїн Врх Войноваць Примітки
Lovret

Lovret je gradska četvrt u Splitu, a ujedno i jedan od kotareva grada Splita. Kao i kod mnogih drugih kotareva u Splitu, granice kotara se ne podudaraju s granicama četvrti. Gradski kotar je omeđen sa sjevera: morskom obalom od istočne ograde brodogradilišta "Brodosplit" do istočne ograde vojne luke "Lore"; s istoka: Ulicom Domovinskog rata od njenog spajanja s Putem Stinica do ograde "Brodosplita" te dalje do mora; s juga: Gundulićevom ulicom od križanja sa Zrinsko-Frankopanskom ulicom do spajanja s Ulicom Domovinskog rata; sa zapada Zrinsko-Frankopanskom ulicom do vojne luke "Lora" te dalje ogradom koju dijele "Lora" i "Brodosplit" do mora. Na području ovog gradskog kotara smjestila se Osnovna škola „Skalice“ koja je svoja vrata učenicima otvorila još davne 1970. godine kada su u školu došli učenici s cijelog područja tadašnje mjesne zajednice Lovret. Unutar ovog gradskog kotara smještene su gradske četvrti "Lovret", "Skalice" i "Brodarica", a tu je smješteno i brodogradilište "Brodosplit". Gradnjom centra "Jokera" i otvaranjem većeg broja trgovina na tom prostoru ovaj kotar je dobio i predznak trgovački. Povijest Izvori Vanjske poveznice Gradski kotar Lovret na službenoj stranici grada Splita Gradski kotar Lovret na Facebooku
Lovret

Lovret – dzielnica Splitu, drugiego co do wielkości miasta Chorwacji. Zlokalizowana jest w północnej części miasta, ma 9 290 mieszkańców i 1,62 km² powierzchni. Znajduje się tu nowoczesna, wielofunkcyjna hala sportowa Spaladium Arena. Północną część dzielnicy zajmuje stocznia (Brodogradilište Split). Obszar dzielnicy Lovret ograniczają: od północy – Morze Adriatyckie, od wschodu – ulica Stinice, od południowego wschodu – ulica Domovinskog Rata, od południa – ulica Ivana Gundulicia, od zachodu – ulica Zrinsko-Frankopanska. Dzielnice sąsiadujące z Lovret: od wschodu – Brda i Ravne Njive, od południowego wschodu - Bol, od południa – Grad, od zachodu – Špinut. Przypisy Bibliografia GIS miasta Split Portal miasta Split – spis dzielnic
Meje

Meje su splitski gradski kotar smješten uz more od Matejuške na zapad, podno južne padine brda Marjan. Na području kotara, živi nešto više od 4.000 stanovnika. Područje kotara pokriva i poluotok Sustipan na kojem se nekoć nalazio drevni samostan sv. Stjepana pod borovima, a kasnije staro gradsko groblje i župna crkva sv. Stjepana Prvomučenika. Uz more nalazi se park Zvončac, te slikovite plaže Kaštelet, Kašjuni i Ježinac. Od kulturnih i znanstvenih ustanova ističu se Muzej hrvatskih arheoloških spomenika, Galerija Ivana Meštrovića, Institut za oceanografiju i ribarstvo i Mediteranski institut za istraživanje života. U sastavu U sastavu gradskog kotara Meja, osim Meja pripadaju: Zvončac i Bene Obrazovanje Osnovna škola Meje Unutarnje poveznice Kulturno-povijesna cjelina priobalnog pojasa gradskog predjela Meja, zaštićeno kulturno dobro Izvori