NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Церква Святої Катерини (Загреб)

Церква Святої Катерини Александрійської (хорв. Crkva svete Katarine Aleksandrijske) — католицький храм, соборна церква Загребської архідієцезії у столиці Хорватії місті Загребі; цінна історико-архітектурна пам'ятка доби бароко, одна з найкрасивіших загребських церков. Храм освячений на честь святої Катерини Александійської. Храм розташований у загребському середмісті — у Верхньому місті (Горнім граді) на площі св. Катерини (Katarinin trg). Історія На місці сучасної загребської церкви Святої Катерини спершу стояла невелика домініканська церква ще з XIV століття, яка потім у часи турецького вторгнення використовувалась як військовий склад. З приходом єзуїтів у Загреб (1-а половина XVII століття) храм був переданий під їх управу. Оскільки первісна церква була вже замалою, ще й доволі пошкодженою, єзуїти у 1620—32 роках здійснили будівництво та оздоблення нового храму. Поруч із церквою звели також монастир (зараз Галерея Кловичів двір). Церква Святої Катерини двічі горіла в пожежах — у 1645 і 1674 роках, тоді була знищена на попел. Відбудові церкви допомогли хорватські вельможі, які в свою чергу, за звичаєм, отримали право розмістити на стінах церкви фамільні герби, а також привілей бути похованим у церкві з поставленим надгробком. Після заборони єзуїтів (1773) церква Св. Катерини була передана парафії Святого Марка у 1783 році, а від 1874 року стала соборною церквою. У XIX—ХХ століттях церква Святої Катерини неодноразово реконструювалася й реставрувалася. Опис Церква Святої Катерини у Загребі вважається однією з найкрасивіших. Це однонефна культова споруда з шістьма бічними каплицями (капелами) й апсидою. У капелах розміщені п'ять дерев'яних вівтарів у стилі бароко (XVII століття) і один мармуровий, датований 1729-м роком. Інтер'єри храму містять низку дуже гарних зразків барокового мистецтва. Це, зокрема стуккові барельєфи роботи італійського художника Антоніо Квадріо (Antonio Quadrio), що датуються 1720-ми роками. Склепіння нави зі сценами, що зображують життя святої Катерини, авторства Джуліо Квальї (Giulio Quaglia). Також прикметним є храмовий вівтар святого Ігнатія роботи Франческо Робба (Francesco Robba). Позаду головного вівтаря, що датується 1762-м роком, є фреска «Свята Катерина серед александрійських філософів і письменників», яку писав Кристоф Андрей Єловшек (Kristof Andrej Jelovšek). Галерея Примітки Джерела, посилання та література Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Церква Святої Катерини (Загреб) Церква святої Катерини у Загребі на www.zagreb-touristinfo.hr Церква святої Катерини у Загребі на www.planetware.com (англ.) TOURIST GUIDE, Zagreb and its surroundings, Zagreb, 1970 (автор тексту Ivan Raos) (англ.) Lelja Dobronić, Crkva Sv. Katarine u Zagrebu i hrvatsko plemstvo. Vodič po starinama. Rasprava. Str. 389-424. (хор.)
Свети Дух (Винковци)

„Свети Дух“ (на сръбски: Храм Силаска Светог духа или Hram Silaska Svetog duha) е храм на Сръбската православна църква във Винковци, Хърватия. История Църквата е изградена през 1793 г. Разрушена е през 1991 г. и е възстановена през 2012 г. Бележки
Church of Pentecost, Vinkovci

Church of Pentecost (Serbian: Црква силаска Духа Светога; Croatian: Crkva silaska Duha Svetoga) is a Serbian Orthodox church in Vinkovci, Croatia. The church is one of two in the Eparchy of Osijek Plain and Baranya that is dedicated to Pentecost. The original church, built in 1793, was destroyed in 1991 during the Croatian War of Independence, and an identical church was rebuilt in its place, in the period between 2007 and 2012. History The construction of the original Church of Pentecost in Vinkovci was completed in 1793. The Church was the place of the 1821 baptism of Josif Runjanin, the composer of Lijepa naša domovino (the Croatian national anthem) as well as of the painter Sava Šumanović. Destruction and rebuilding After war planes of the Yugoslav People's Army bombed targets in the center of Vinkovci on 24 September 1991, they badly damaged the local Catholic rectory. A day later, in retaliation, the old Church of Pentecost was mined and razed to the ground after being robbed. The iconostasis and inventory was stolen and the church bells went missing for a long period of time. A parking lot stood in the church's place until the beginning of reconstruction. During the initial phase of negotiations on the renewal with the local authorities, a wooden cross was erected at the location of the old church. In 2007, the building of a new, identical Church of Pentecost began. The final blessing and reinstatement in function happened in 2012. In the meantime, the church restored a part of its looted original iconostasis, and an anonymous source reported the location of the old bells, which were then put in function. See also List of Serbian Orthodox churches in Croatia Eparchy of Osijek Plain and Baranya Serbs of Croatia References
Crkva Silaska Duha Svetoga u Vinkovcima

Crkva silaska Duha Svetoga u Vinkovcima u Hrvatskoj je pravoslavna crkva, u sastavu Osječkopoljske i baranjske eparhije Srpske pravoslavne crkve, a koja je posvećena blagdanu Silaska Duha Svetoga. Uz crkvu u Markušici, vinkovačka pravoslavna crkva druga je crkva pod patronatom Eparhije osječkopoljske i baranjske koja je posvećena tome blagdanu. Povijest Originalna crkva silaska Duha Svetoga, koja je bila izgrađena 1793. godine, do temelja je uništena 1991. godine za vrijeme Domovinskog rata. Nova crkva, koja je identična staroj, ponovno je izgrađena na istom mjestu u razdoblju od 2007. do 2012. Izvori
Церковь Сошествия Святого Духа (Винковци)

Церковь Сошествия Святого Духа (серб. Црква Силаска Светог Духа ) — храм Осечкопольско-Бараньской епархии Сербской православной церкви в городе Винковци в Хорватии. Храм был построен в 1794 году. В 1811 году иконостас церкви был расписан Стояном и Яковом Недичем. В этом храме были крещены художник Сава Шуманович и автор гимна Хорватии Иосиф Рунянин. Во время Второй мировой войны церковь была разрушена и ограблена. 24 сентября 1991 года ЮНА нанесла авиаудар по Винковцам, в результате которого был повреждён католический приходской дом. На следующий день, в отместку, православная церковь была разграблена и снесена до основания. На месте храма была устроена автостоянка. В 2001 году в арендованном здании возле разрушенной церкви возобновились православные богослужения. В 2004 году, при поддержке Министерства реконструкции Хорватии был построен приходской дом. В 2005 году в селе Стари-Микановци были найдены украденные церковные колокола. В конце августа 2007 года началось восстановление церкви. Республика Хорватия выделила 400 000 евро на реконструкцию, а церковная община потратила 25 000 евро на подготовку проектной документации. В 2012 году восстановленная церковь была освящена епископом Лукианом (Владуловым). Примечания
Храм Силаска Светог духа у Винковцима

Храм Силаска Светог духа у Винковцима, у Хрватској, је српска православна црква Епархије осјечкопољске и барањске која је посвећена празнику Силаска Светог духа. Уз цркву у Маркушици, винковачка православна црква друга је црква под патронатом Епархије осјечкопољске и барањске која је посвећена овоме празнику. Оригинални Храм силаска Духа светога, који је био изграђен 1793. године, потпуно је уништен 1991. године за време рата у Хрватској. Нова црква, идентична старој, поново је изграђена на месту старе цркве у периоду од 2007. до 2012. Историја Почетком 18. века настанило се у Винковце неколико православних породица које су подигле дрвену капелицу, освештану и пре 1713. Како се православни нису ту одржали, иселивши у друга места, капела је пропадала. 1733. православни архиђакон визитирајући западни Срем, овде не налази православне вернике. Средином 18. века опет досељавају, највише грчки трговци из Македоније, бежећи од Турака. 1756. било је 8 православних породица, међу којима и крајишки пуковник Продановић, који је изградио капелу у свом стану, јер је стара капела пропала. 1766. било је 15 православних породица, а број им касније непрестано расте досељавањем крајишких часника и подчасника. Зато је основана парохија која 1791. има 50 породица са 228 људи. 1793. изграђена је нова православна црква. У Винковачкој је цркви 1821. године крштен композитор Јосиф Руњанин. У истој је цркви крштен и сликар Сава Шумановић. Рушење и обнова Након што су авиони Југославенске народне армије 24. септембра 1991. бомбардовали мете у центру Винковаца приликом чега су тешко оштетили и католички жупни двор, 25. септембра за освету је миниран и до темеља срушен стари Храм силаска Духа светога. Црква је пре тога детаљно опљачкана, украден је црквени иконостас, отуђени су сви предмети од вредности, а у пљачки су нестала и црквена звона. У току почетних преговора о обнови цркве, на њезино место које је претворено у паркиралиште, био је постављен дрвени крст. Обнова цркве коначно је започела 2007. године, док је поново стављена у употребу 2012. У међувремену, део оригиналног иконостаса је враћен, а уз помоћ анонимне пријаве откривено је и старо црквено звоно. Види још Предраг Азап Епархија осјечкопољска и барањска Референце
Marton-Museum

Das Marton-Museum (kroatisch Muzej Marton) in Samobor bei Zagreb (Adresse:Jurjevska 7) ist ein privates Porzellan-, Kunst- und Möbelmuseum. Nach jahrzehntelanger Sammlertätigkeit hat sich der kroatische Tennisprofi und spätere Diplomat und Geschäftsmann Veljko Marton ein Privatmuseum mit wertvollen Objekten aus Glas, Silber, Porzellan, mit Möbeln, Uhren und Bildern eingerichtet. Der Schwerpunkt der Sammlung liegt im 18. und frühen 19. Jahrhundert. Das Museum wurde 2003 eröffnet. Internationale Beachtung fand unter anderem 2010 die auf Leihgaben Martons beruhende Porzellan-Ausstellung „Prachtware“ im Liechtenstein-Museum in Wien. Weblinks Webauftritt des Museums. (kroatisch) APA: Liechtenstein Museum. “Prachtware” aus Zagreb. Bericht im Der Standard vom 14. Juni 2010
Muzej Marton

Muzej Marton prvi je privatni muzej u Hrvatskoj. Njegov osnivač i vlasnik je Veljko Marton, zagrebački poduzetnik i sakupljač umjetnina, koji ga je otvorio kako bi omogućio javnosti pristup vlastitoj zbirci umjetnina. Muzej je smješten u samoborskoj kuriji iz sredine 19. stoljeća. Muzej je otvoren 18. svibnja 2003. na Međunarodni dan muzeja. Sama Zbirka Marton sastoji se od nekoliko cjelina koje obuhvaćaju srednju i zapadnu Europu u vremenu između dviju polovica 18. i 19. stoljeća. Te se cjeline mogu ugrubo podijeliti na umjetničke predmete od stakla, porculana, srebra, slikarstvo, pokućstvo i satove. Nakon gotovo osam godina djelovanja u Samoboru, Muzej Marton, 2011. pronašao je svoj prostor i u Zagrebu, u gornjogradskoj palači Kulmer na Katarininom trgu 2. Vanjske poveznice Muzej Marton Marko Kružić: Strast pretočena u muzej Arhivirana inačica izvorne stranice od 16. srpnja 2020. (Wayback Machine) Vijenac MH. Br.243, 26. lipnja 2003.
Hotel Belvedere (Dubrovnik)

Hotel Belvedere, luksuzni hotel u Dubrovniku koji je radio šest sezona, od otvorenja 1985. do 1991. Potpuno je razrušen u Domovinskom ratu, te je danas jedini neobnovljeni dubrovački hotel. Nalazi se na samom kraju grada, u predjelu Ploče-Iza Grada. Iz hotela se pruža izvrstan pogled na dubrovačku staru gradsku jezgru, otok Lokrum i Cavtat. Nedaleko od hotela nalazi se šljunčana plaža Sv. Jakov. Hotel je udaljen od stare gradske jezgre oko 1,5 km. Hotel se nalazio na adresi Frana Supila 28. Bio je kapaciteta 406 kreveta u 200 soba, 19 apartmana, 2 poluapartmana za mladence i jedan predsjednički apartman. Hotelskim gostima bili su na raspolaganju aperitiv bar, nacionalni restoran "Konavle", francuski restoran "Roland", taverna "Dubrovnik", konoba "Elafiti", pivnica "Bayern", slastičarnica "Mozart", kafić "Maximilian", engleski salon "Richard lavljeg srca" i noćni klub "Trubadur". Hotel je raspolagao dvoranom za sastanke "New Orleans", kapaciteta 150 mjesta, prodajnim prostorima, velikim zatvorenim i otvorenim bazenom, trima kabinetima, salonom za masažu, saunom, stolovima za bilijar i stolni tenis, frizerskim salonom i buticima. Bio je jedan od najluksuznijih hotela na jadranskoj obali, a u njemu je odsjedala i Lepa Brena snimajući film Hajde da se volimo. Od 2001. godine najveći vlasnički udio od 53,75 % ima panamska tvrtka “Cleostone”, iza koje stoji hrvatsko-britanski poduzetnik Zvonko Stojević, te Ina s vlasničkim udjelom od 31,8 %. Dana 9. svibnja 2014. hotel je za 12.200,000 eura prodan tvrtki Vila Larus ruskog milijardera Viktora Vekselberga. Početna cijena iznosila je 24.360,000 eura, ali je zbog nedostatka interesa hotel prodan u pola cijene. Prevladava mišljenje da hotel nije moguće obnoviti, nego ga je potrebno srušiti pa ponovno izgraditi. Izvori Vanjske poveznice
Хотел Белведер (Дубровник)

Хотел Белведер (Hotel Belvedere) у Дубровнику је луксузни хотел који је радио шест сезона, од отворења 1985. до 1991. Тотално је девастиран током рата у Хрватској, те је данас једини необновљени дубровачки хотел. Налази се на самом крају града, у пределу Плоче-Иза Града. Из хотела се пружа најбољи поглед на дубровачко старо градско језгро, острво Локрум и Цавтат. Подно хотела се налази шљунковита плажа Св. Јаков. Хотел је удаљен од старог градског језгра око 1,5 km. Хотел се налазио на адреси Франа Супила 28. Био је капацитета 406 кревета у 200 соба, 19 апартмана, 2 полуапартмана за младенце и један председнички апартман. Хотелским гостима били су на располагању аперитив бар, национални ресторан "Конавле", француски ресторан "Роланд", таверна "Дубровник", коноба "Елафити", пивница "Бајерн", посластичарница "Моцарт", кафић "Максимилијан", енглески салон "Ричард лављег срца" и диско клуб "Трубадур". Хотел је располагао халом за састанке "Њу Орлеанс", капацитета 150 места, продајним просторима, великим затвореним и отвореним базеном, са три кабинета, салоном за масажу, сауном, столовима за билијар и стони тенис​​], фризерским салоном и бутицима. Био је један од најлуксузнијих хотела на јадранској обали, а у њему је одседала и Лепа Брена снимајући филм Хајде да се волимо. Од 2001. године највеће власничко учешће од 53,75% има панамска фирма "Клеостон", иза које стоји хрватско-британски предузетник Звонко Стојевић, те Ина са власничким учешћем од 31,8%. Дана 9. маја 2014. хотел је за 12.200.000 евра продат фирми Вила Ларус руског милијардера Виктора Vekselberga. Стартна цена износила је 24.360.000 евра, али је због недостатка интереса хотел продат у пола цене. Преовлађује мишљење да хотел није могуће обновити, већ га је потребно срушити па поново саградити. Референце
Vojkovićův, Oršićův a Rauchův palác

Vojkovićův, Oršićův a Rauchův palác (chorvatsky Palača Vojković, Oršić, Rauch), též bývalá budova Chorvatského historického muzea (chorvatsky Hrvatski povijesni muzej) je barokní palác v chorvatském Záhřebu. Stavba se nachází na adrese Antuna Gustava Matoša 9 v hlavním městě Chorvatska. Objekt je kulturní památka. Je evidována v katalogu chorvatských kulturních památek pod číslem Z-188. Nápadný objekt má půdorys ve tvaru písmene U. Patrová stavba má fasádu s bohatými barokními dekoracemi a pozoruhodným průčelím. To spolu s tympanonem a barokními sloupy ústí mimo jiné do ulice Josipa Freudenreicha a je tak dobře viditelné i z náměstí svatého Marka přímo v centru Horního města (chorvatsky Gornji Grad). Budova byla postavena roku 1764 a není známo, kdo byl architektem stavby. Finance pro vznik paláce zajistil gróf Sigismund Vojković (Vojkffy), znak jeho rodu je vyobrazen na průčelí stavby. V 19. století získal objekt rod Oršićů a později Rauchů, proto je v názvu více vlastníků různě uváděno. V roce 1947 (dle jiných zdrojů 1959) bylo do budovy umístěno Chorvatské historické muzeum, to má od roku 2007 ale sídlo v jiném objektu. Literatura Petra Koranić: Prenamjena varaždinskih palača Herczer i Sermage u muzejske namjene (chorvatsky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vojkovićův, Oršićův a Rauchův palác na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palača Vojković u Zagrebu na chorvatské Wikipedii.
Vojković palace, Zagreb

Vojković palace (Croatian: Palača Vojković), alternatively the Vojković-Oršić-Rauch palace, is a three-winged Late Baroque palace in Zagreb's Upper Town. It was built in 1764 for Lieutenant Colonel of the cavalry at Banska Krajina (Border), Sigismund Vojković (Vojkffy). It changed ownership multiple times throughout history, and today it houses the Croatian History Museum. History Prior to its construction, the area was occupied by two houses, one owned by a surgeon, the other by the noble Ilijašić. Both of these building were sold to the noble Sigismund Vojković (Vojkffy) who began building his own palace. For this purpose, he enlisted the services of a municipal brickwork located in today's Trešnjevka, "to build a very large house to be a fitting decoration and pride of the city, for which many hundreds of thousands of bricks are needed", and he undertook to purchase wood for making the bricks from the city municipality. The architect remains unknown to this day. In 1787, it was used as a venue for theatre plays and dances, being a gathering place for Zagreb's high society and nobility. However, the palace proved expensive to maintain, and it was sold in 1806 to Adam Oršić. It eventually changed ownership to Ferdinand Kulmer, and then to Levin Rauch, after which it was bought by the city to house the mayor's office, and in 1959, it was given to the Croatian History Museum. Description The architecture is described as being influenced by Viennese and Styrian Baroque. It is a three winged, two-story palace, with an elevated risalit exceeding the highest point of the roof and of rich decoration and plasticity. It has a monumental staircase, which connects the main hall with the entrance hall. The room decorations date from the time when it was owned by Rauch. References External links Vojković Palace - Discover Baroque Art - Virtual Museum
Palača Vojković u Zagrebu

Palača Vojković je barokna palača u Zagrebu, na Gornjem gradu, na adresi Matoševa 9. Povijest Sagrađena je 1764. godine prema projektu zasad nepoznatog arhitekta. Investitor palače bio je grof Sigizmund Vojković (Vojkffy) čiji je grb prikazan u štuku na zabatu pročelja. U 19. stoljeću palača je došla u ruke prvo obitelji Oršić, a potom i Rauch, po kojima se ponekad naziva i palača Oršić-Rauch. U zgradi je od 1947. smješten Hrvatski povijesni muzej. Opis Slobodnostojeća, jednokatna trokrilna palača "U" oblika ima dva nejednaka dvorišna krila, a nalazi se na parceli s vrtom i ograđenim dvorištem. Palača Vojković je najreprezentativniji, najkvalitetniji i najcjelovitije očuvani primjer feudalne civilne gradske izgradnje barokne epohe u Zagrebu. Zaštita Palača Vojković je zaštićeno kulturno dobro. Izvori Literatura Lelja Dobronić: Palača Hrvatskog povijesnog muzeja 1764. – 2004., Zagreb, 2004. Lelja Dobronić: Zagrebački Kaptol i Gornji grad nekad i danas, Zagreb, 1988. Vanjske poveznice
Palača Vojković

Palača Vojković je baročna palača v Zagrebu, ki se nahaja na naslovu Matoševa 9. Zgrajena je bila leta 1764, njen arhitekt pa ni znan. Investitor je bil grof Sigizmund Vojković (Vojkffy), katerega grb je upodobljen na štukaturi na pročelju stavbe. V 19. stoletju je palača zamenjala nekaj lastnikov. Prvi so bili družina Oršić, za njimi pa družina Rauch. Po teh dveh lastnikih se v nekaterih virih palača imenuje tudi palača Oršić-Rauch. V palači je danes Hrvaški zgodovinski muzej. Viri in literatura Lelja Dobronić: Palača Hrvatskog povijesnog muzeja 1764.-2004., Zagreb, 2004. Lelja Dobronić: Zagrebački Kaptol i Gornji grad nekad i danas, Zagreb, 1988.
Dubrovnik

Dubrovnik også kendt som Ragusa er en kroatisk by ved Adriaterhavet. Byen er et af de naturskønneste og mest besøgte turiststeder i Dalmatien. Byen blev anlagt i det 7. århundrede og blev et vigtigt kulturcentrum og handelsområde i middelalderen. Mellem 1815 og 1919 var den under østrigsk herredømme. Efter opløsningen af Jugoslavien og borgerkrigen på Balkan blev byen udsat for bombardementer. Byen har en meget velbevaret middelalderby og bymur. Dele af serien Game of Thrones er optaget i Dubrovnik, hvor den har været brugt som byen King's Landing. Se også Dubrovnik skakbrikker Referencer Eksterne henvisninger
Greek Catholic Co-Cathedral of Saints Cyril and Methodius, Zagreb

The Greek Catholic Co-cathedral of Saints Cyril and Methodius (Croatian: Grkokatolička konkatedrala Sv. Ćirila i Metoda) is the historicistic co-cathedral church of the Greek Catholic Eparchy of Križevci. It belongs to the Vicariate of Diocese of Žumberak-Križevci. It is located in the Street of St. Cyril and Methodius on the Upper Town in Zagreb, near St. Mark's Square. History A Greek Catholic church and seminary (built in 1681) existed on the Upper Town before the 17th century. This church was intended for the Greek Catholic believers, mostly people from Žumberak Mountains, Uskoks and clerics that lived in and around Zagreb. It is not possible to determine when the Church was built because a fire that broke out in 1766 destroyed most of the Church's books that would give a precise date. This first church was dedicated to Basil the Great. The current church dedicated to St. Cyril and Methodius was built in 1886 during the reign of Bishop Ilija Hranilović on the site of the former church of St. Basil. The parish uses the facilities of the Greek Catholic Seminary in Zagreb that is connected to the Church which gives room that serves as a parish office, and, since 1932, a hall with sacristy. The present church The co-cathedral was designed by Hermann Bollé. It is built in the neo-Byzantine style of historicism. The co-cathedral owns a rich collection of paintings by Ivan Tišov, as well as icons by E.A. Bučevski and professor Nikola Mašić. There are three bells in the 50m high co-cathedral's belfry. Largest bell weights 782 kg and is dedicated to St. Cyril and Methodius, medium bell that weight 395 kg is dedicated to the Mother of God and small bell that weights 230 kg and is dedicated to Basil the Great. The Co-cathedral owns a precious cross for tetrapod, reliquary, and two capes, as well as set of kit icon mounted on wood for the cross. References
Concatedral de los Santos Cirilo y Metodio (Zagreb)

La concatedral de los Santos Cirilo y Metodio​ o simplemente Catedral grecocatólica de Zagreb (en croata: Konkatedrala Sv. Ćirila i Metoda) es un templo católico de rito croata y de estilo historicista de la eparquía de Križevci que pertenece a la Vicaría de la Diócesis de Žumberak-Križevci. Se encuentra ubicada en la Calle de San Cirilo y Metodio en la ciudad alta de Zagreb, cerca de la plaza de San Marcos en el país europeo de Croacia.​​ La Iglesia católica griega y el seminario (construido en 1681) existían en la ciudad antes del siglo XVII. Esta iglesia estaba destinada a los creyentes católicos griegos, en su mayoría personas de Žumberak, uscoques y clérigos que vivían en los alrededores de Zagreb. No es posible determinar cuándo se construyó esta iglesia porque un incendio que estalló en 1766 destruyó la mayor parte de los libros de la iglesia que darían una fecha precisa. La actual iglesia dedicada a San Cirilo y Metodio fue construida en 1886 durante el obispado de Ilija Hranilović en el sitio de la antigua iglesia de San Basilio. La parroquia utiliza las instalaciones del seminario católico griego que está conectado a la Iglesia, que sirve como una oficina de la parroquia, y, desde 1932, cuenta con una sala con la sacristía. Véase también Iglesia católica Cirilo y Metodio Referencias