NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kula Perasti u Visu

Kula Perasti, kula u Visu, zaštićeno kulturno dobro. Opis dobra Vicko Perasti, doseljenik iz Boke kotorske, dao je 1617. godine izgraditi uz svoju kuću u viškoj luci kulu Perasti. Izvorno dvokatna kula kvadratičnog tlocrta s cisternom u prizemlju i ulazom na prvom katu, već krajem 17. ili početkom 18. st. povišena je za dva kata. Tada je ulaz u kulu premješten na drugi kat i mostom povezan s kućom Perasti. Kula završava ravnom terasom s dvije dijagonalno postavljene stražarnice. Građena je velikim klesanim kamenim blokovima, sa skošenim zidovima prizemlja. Zaštita Pod oznakom Z-5496 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Majsanić

Majsanić je hrid u Korčulanskom otočju, u Pelješkom kanalu, a nalazi se oko 1600 metara južno od Orebića na poluotoku Pelješcu. Najbliži otok je Majsan, oko 90 metara jugozapadno. Površina otoka je 3466 m2, a visina 3 metra. Izvori Vanjske poveznice
Mala Sestrica (Pelješki kanal)

Mala Sestrica je hrid u Korčulanskom otočju, u Pelješkom kanalu, a nalazi se oko 2 km jugoistočno od Orebića. Samo 120 metara zapadno nalazi se susjedni otočić Velika Sestrica, a često ih zajednički nazivaju (Tri) Sestrice. Površine je 6.618 m2, a iz mora se uzdiže oko 3 metra. Izvori Vanjske poveznice
Sestrica Mala (Pelješac)

Sestrica Mala je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Mala Sestrica leži okoli 3 km jugovzhodno od mesta Orebić na polotoku Pelješac. Površina otočka je manjša od 0,01 km², najvišji vrh je 3 m. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Prijamna zgrada na željezničkoj postaji Dicmo

Prijamna zgrada na željezničkoj postaji Dicmo, prijamna zgrada u selu Dicmu. Opis Prijemna zgrada u Prisoju, na nekadašnjoj željezničkoj postaji Dicmo nalazi se u Dicmu, istočno uz cestu Split – Sinj. Sagrađena je 1902., kao prateći objekt uskotračne željezničke pruge Split – Sinj. To je manja zgrada pravokutnog razvedenog tlocrta visine Su+Pr+potkrovlje s natkrivenom čekaonicom za putnike. Građena je od blokova bijelog kamena obrađenih „na bunju“. Krovovi su drveni dvostrešni s dubokim strehama, pokriveni kupom kanalicom i valovitim salonitom (čekaonica). Otvori pročelja imaju zidane ravne nadvoje, a prozori kamene klupčice. Prilaz je dvama vanjskim stepeništima uz sjeverno i južno pročelje. Glavni ulaz u zgradu je na sjevernom pročelju. Južno od zgrade nalazi se „gustirna“. Zaštita Pod oznakom Z-5715 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Prijamna zgrada na željezničkoj postaji Klis

Prijamna zgrada na željezničkoj postaji Klis, prijamna zgrada u gradiću Klisu, zaštićeno kulturno dobro. Opis dobra Prijamna zgrada na nekadašnjoj željezničkoj postaji Klis, Štacija 4, Klis-Megdan 56, nalazi se SZ od tvrđave Klis. Sagrađena je 1903. kao prateći objekt uskotračne željezničke pruge Split – Sinj. To je niz od tri zgrade pravokutnog tlocrta, sve sa suterenom: katnica s potkrovljem, te prizemna čekaonica za putnike i pomoćna zgrada. Građene su bijelim kamenom grublje obrade s detaljima od sivog kamena. Krovovi su drveni dvostrešni s dubokim strehama. Otvori pročelja su pravilno raspoređeni. U suterenu je trijem s lučnim otvorima. Ulazi u suteren su na jugu, a u prizemlje na sjeveru. Istočno se nalazi „gustirna“. Zgrada je značajna u pregledu industrijske baštine s početka 20. st. Zaštita Pod oznakom Z-6060 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Prijamna zgrada na željezničkoj postaji Solin

Prijamna zgrada na željezničkoj postaji Solin, prijamna zgrada u gradiću Solinu, zaštićeno kulturno dobro. Opis dobra Prijemna zgrada na nekadašnjoj željezničkoj postaji Solin (Vranjic – Solin) u Solinu, predio Meterize, Matoševa 6. Sagrađena je 1902. kao prateći objekt uskotračne željezničke pruge Split – Sinj. To je niz od tri kamene zgrade pravokutnog tlocrta: katnica s potkrovljem, te prizemna čekaonica i pomoćna zgrada. Građene su pravilnim redovima kamena grublje obrade. Krovovi su drveni dvovodni s dubokim strehama, pokriveni kupom kanalicom, mediteranom i salonitom. Otvori pročelja su pravokutni, drveni, s kamenim klupčicama. Iz natkrivenog trijema su bočni ulazi u obje zgrade. Na sjeveru je ulaz za kat i potkrovlje. Na JZ je kolni prilaz. Zgrada je značajna u pregledu industrijske baštine s početka 20.st. Zaštita Pod oznakom Z-6989 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Rajčica (bunari)

Bunari Rajčica smješteni su u predjelu Nišćanski gaj u selu Niskom, općina Klis. Čini ih 10 suhozidom ograđenih bunara i jedna veća, zajednička, lokva za stoku. Ograđeni su jednim redom kamena i imaju stepenice, postavljene u obzid bunara, kojima se pristupa do vode. Uz bunare su postavljene kamenice za napajanje stoke. Najstariji podatak o bunarima zabilježen je na austrijskoj katastarskoj mapi Niskog iz 1829. godine. U mjestu Nisko znalo se koji je bunar na lokalitetu Rajčica pripada kojem komšiluku odnosno obitelji. Bunari su izniman hidrološki fenomen te visoke ambijentalne vrijednosti kao zeleni prostorni reper koji se ističe u sivom krškom krajoliku. Zaštita Pod oznakom Z-6962 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "ostalo". Izvori
Rižinice

Rižinice su arheološki lokalitet kod Solina. Opis Arheološki lokalitet Rižinice nalazi se sjeveroistočno od Solina uz današnju cestu koja vodi za Klis. Otkriće ovoga lokaliteta potaknuo je slučajan nalaz dijela zabata oltarne pregrade s natpisom „PRO DUCE TREPIME(ro)“. Ovaj nalaz, kao i podatak koji donosi Daniele Farlati, bili su don Frani Buliću putokaz da ubicira samostan koji je podigao knez Trpimir, a spominje se u Trpimirovoj darovnici. Društvo „Bihać“ započelo je s istraživanjima 1895. godine. Crkva sa širokom polukružnom apsidom dužine je 16 m, a širine 7,40 m. Ovo je bila starokršćanska crkva (oratorij), sagrađena na temeljima antičke rustične vile, najvjerojatnije dobro očuvane do 9. stoljeća, kada ju je Trpimir obnovio za potrebe vjerovnika i adaptirao postavljanjem oltarne ograde. Pronađeno je 10 starohrvatskih grobova, ovalnog oblika, prekrivenih kamenim pločama. Nalazi u grobovima ukazuju na dug kontinuitet pokapanja: od antičkoga doba, starohrvatskog, pa sve do mletačkog. Arheološki lokalitet Rižinice još od kraja 19. stoljeća, zahvaljujući natpisu sa spomenom Trpimira, predstavlja jedan od najznačajnijih starohrvatskih lokaliteta. Novijim arheološkim nalazima Rižinice se potvrđuju ne samo kao starohrvatsko već i značajno antičko nalazište, o čemu svjedoče monumentalni ostatci antičke arhitekture. Zaštita Pod oznakom Z-6116 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "arheološka baština". Izvori Vanjske poveznice
Solin (archeologická lokalita)

Archeologická lokalita Salona/Solin se rozkládá na území chorvatského města Solin. Popis Zóna zahrnuje oblast výzkumu starověkých a středověkých staveb od 3. století př. Kr. antického města Salona při ústí řeky Jadro (Solina). Starověká Salona záhy stala baštou ilyrského kmene Delmatů. Ve 3. století př. Kr. se Salona stala obchodním centrem isejských Řeků a později pod římskou nadvládou se brzy stala hlavním městem římské provincie Dalmácie – Colonia Martia Iulia. Nejstarší částí města je Urbs Vetus (lázně, fórum, hlavní město, kurie a divadlo s chrámem a náměstím). Město se rozšiřuje západním směrem (Urbs Occidentalis s amfiteátrem z 2. století) a východní Urbs Orientalis s biskupským centrem. Nejvýznamnějším nalezištěm z raně křesťanského období Salony s hrobem sv. Domnia/Dujma je Manastirine. Ze středověkých lokalit v archeologické zóně Solina jsou nejvýznamnější Gospin Otok a pevnost Gradina. Ochrana Pod označením Z-3936 je evidován jako nemovitý kulturní majetek – kulturně-historický subjekt s právním statutem chráněného kulturního statku, klasifikovaného jako "archeologické dědictví". Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Solin (arheološka zona) na chorvatské Wikipedii.
Solin (arheološka zona)

Arheološka zona Solina se prostire područjem grada Solina. Opis Obuhvaća starovjekovne i srednjovjekovne građevine. Vrijeme nastanka starovjekovnih je 3. st. pr. Kr. Salona je smještena pored ušća rijeke Jadra (Solinske rike). Salona vrlo rano postaje uporište ilirskog plemena Dalmata. U 3. st. pr. Krista Salona postaje emporij isejskih Grka,a pod rimskom vlašću uskoro postaje glavni grad rimske provincije Dalmacije-Colonia Martia Iulia. Najstariji dio grada je Urbs Vetus ( terme, forum, kapitolij, kurija i teatar s hramom i trgom). Grad se širi na Urbs Occidentalis (zapadni grad s amfiteatrom iz 2. st.) i Urbs Orientalis (istočni grad s episkopalnim centarom). Manastirine su najvažniji lokalitet iz starokršćanskog razdoblja Salone s grobom sv.Dujma. Od srednjovjekovnih lokaliteta unutar arheološke zone Solina najvažniji su Gospin otok i utvrda Gradina. Zaštita Pod oznakom Z-3936 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - kulturno-povijesna cjelina, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "arheološka baština". Izvori
Spomenik revoluciji u Makarskoj

Spomenik revoluciji nalazi se u Makarskoj. Opis Spomenik revoluciji sagrađen 1974. godine na uzvisini Glavici u središtu grada Makarske. Projektiran je kao spomen na sve žrtve s prostora Makarskog primorja stradale u NOB-i. Projektno rješenje arhitekta Matije Salaja (1932. – 2014.) izvorno je zamišljeno kao spomen pozornica i prostor memorijalnog trga, a sagrađen je na jugozapadnom dijelu predjela Glavice koji je zbog prirodne uzvisine najdominantniji položaj u užem centru grada. Spomenik je projektiran kao kompozicija od 11 vertikalno postavljenih betonskih paravana koji čine jedinstvenu kompoziciju, a doživljavaju se kao spomen pozornica, kružnog kamenog platoa sa zdencem i cilindričnog tornja sa stražnje strane kompozicije. Vertikale su izvedene u betonu, u glatkoj oplati, a reljefno su obrađene s obje strane, jakom i plitkom geometrijskom plastikom koja simbolizira ratna događanja i dinamiku borbe. U pozadini spomenika dominira Biokovo. Zaštita Pod oznakom Z-6896 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "memorijalna baština". Izvori
Zgrada Vinogradarske zbirke u Pitvama

Zgrada Vinogradarske zbirke nalazi se u selu Pitvama, otok Hvar. Opis Zgrada je sagrađena 1903. godine U zgradi je bila stara škola, a koja je u Pitvama kao ustanova (pomoćna škola) postojala još od 1864. godine. Poslije drugoga svjetskog rata u toj je zgradi bila izložena spomen-soba NOB-a. U istoj je zgradi osnovan u Vinogradarski muzej, u kojem je vinogradarska zbirka. Muzej je osnovan na poticaj mještana, dok je stručni i prikupljački dio posla bio u suradnji s djelatnicima nekadašnjeg Centra za zaštitu kulturne baštine otoka Hvara. Nakon nekoliko godina sve je rezultiralo stalnim postavom vinogradarske zbirke. U zbirci su tradicijska oruđa za obradu zemlje, rad u vinogradu i konobi, opremu za proizvodnju i čuvanje vina kao i inventar tradicijske kuhinje. Muzej je otvoren 29. lipnja 1989. godine ali je uskoro prestao raditi. Muzej je obnovljen 2023. godine. Izvori
Zgrada osnovne škole Petar Berislavić u Trogiru

Zgrada osnovne škole Petar Berislavić je zgrada na rivi u Trogiru, na adresi Obala bana Berislavića 16. Opis Osnovna škola „Petar Berislavić“ na južnoj obali Trogira izgrađena je 1909. na mjestu crkve trogirske bratovštine sv. Duha stradale u požaru 1898. Položena je na mjestu nekadašnjih južnih gradskih zidina. Kamena dvokatnica je građena u neogotičkom stilu, reprezentativnog južnog i zapadnog pročelja, tlocrtnog „L“ oblika, te naglašene simetrije južnog pročelja raščlanjenog vertikalnim potezom glavnog ulaza koji završava raskošnim rizalitom. Na jugozapadnom uglu nalazi se krovni rizalit – vidikovac. Škola je jedan od najreprezentativnijih spomenika neogotičke arhitekture u Dalmaciji i simbol je neprekinutog povijesnog kontinuiteta školske namjene, te važan čimbenik održanja društvenog života u povijesnoj jezgri. Zaštita Pod oznakom Z-6981 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Podolci (hrid)

Podolci je manja hrid u hrvatskom dijelu Jadranskog mora, kod otoka Cresa. Nalazi se nasuprot Nerezina, na izlazu iz uvale Jaz, nedaleko od rta Seke i malog naselja Podolci. Izduljena je oblika i pruža se u pravcu sjever - jug. Površine je 1968 m² i visine 1 metar. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, spominje se pod "manje nadmorske tvorbe (hrid različitih oblika i veličine)". Izvori
Podolci (otok)

Podolci je majhen otok v Jadranskem morju, v bližini otoka Cres. Pripada Hrvaški. Nahaja se nasproti Nerezina, na izhodu iz zaliva Jaz, nedaleč od rta Seke in majhne vasice Podolci. Je podolgovate oblike in se razteza v smeri sever-jug. Otok ima površino 1968 m² in višino 1 meter. V nacionalnem programu za zaščito in uporabo majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov ter okoliškega morja Ministrstva za regionalni razvoj in sklada Evropske unije je Podolci omenjen med otoki z manjšimi nadmorskimi višinami (pečine različnih oblik in velikosti)". Glej tudi Seznam hrvaških otokov Sklici
Thalassotherapia Crikvenica

Thalassotherapia Crikvenica, specijalna bolnica u Crikvenici, Gajevo šetalište 21. Namjena Bolnica je specijalizirana za liječenje i medicinsku rehabilitaciju dišnih organa i reumatizma. Talasoterapijskom i klimatoterapijskom liječenju izvrsne uvjete pružaju položaj na moru, obilje sunčanih sati i povoljna zračna strujanja, u uvali kristalno čistog mora, šljunčanoj plaži i 6 km dugoj šetnici, u parku mediteranskog zelenila. Talasoterapija se osim za liječenja i rehabilitacije, sprovodi u svrhu zdravstvene prevencije i medicinski usmjerenog odmora. Klijentima su na raspolaganju smještajne mogućnosti u smještajnim kapacitetima na lokaciji uz samo more. U njima smiju boraviti i klijenti i njihovi pratitelji koji ne koriste medicinske usluge u cilju odmora i rekreacije. Klijenti imaju mogućnosti specijalističkih pregleda, pratećih dijagnostičkih i terapijskih postupaka te rehabilitacijskih programa. U sadržaju je i medicinski wellness, tj. medicinski thalasso-wellness, koji podrazumijeva ponudu programa ciljano usmjerenih na prevenciju nezaraznih bolesti i ublažavanje posljedica kroničnih nezaraznih bolesti. Osoblje Uz standardno pomoćno osoblje, tu su liječnici specijalisti iz područja fizikalne medicine i rehabilitacije, pulmologije, interne medicine, otorinolaringologije, pedijatrije, alergologije i baromedicine. Izvori Vanjske poveznice Mrežno sjedište
Vanula

Vanula je hrid u hrvatskom dijelu Jadranskog mora, kod otoka Cresa. Hrid je (iz)van uvale i rta Ula (nom. Ul), prema uvali Melićima. Uvala Ul je prirodna luka mjesta Punte Križa. Površine je 2271 m² i visine 2 metra. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, spominje se pod "manje nadmorske tvorbe (hrid različitih oblika i veličine)". Izvori
Vanula

Vanula je majhen otok v Jadranskem morju blizu otoka Cres. Pripada Hrvaški. Otok Vanula je zunaj zaliva in rta Ula (zaliv. Ul). Otok ima površino 2271 m² in višino 2 m. V nacionalnem programu za zaščito in uporabo majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov ter okoliškega morja Ministrstva za regionalni razvoj in sklada Evropske unije je omenjen kot otok z manjšo nadmorsko višino (otoki različnih oblik in velikosti). Glej tudi Seznam hrvaških otokov Sklici
Akademija primijenjenih umjetnosti u Rijeci

Akademija primijenjenih umjetnosti Sveučilišta u Rijeci je ustanova visokoga obrazovanja u umjetnosti u Rijeci. Nalazi se na adresi ulica Slavka Krautzeka 83. Središte je stručnog, umjetničkog istraživanja i jezgra kreativnih ideja u području primijenjene umjetnosti i dizajna, likovne edukacije i kazališnih umjetnosti. Na Akademiji se izvode preddiplomski studiji primijenjenih umjetnosti, likovne pedagogije, glume i medija, kao i odgovarajući diplomski studiji. Izvori
Rafinerija nafte Sisak

Sisačka rafinerija nafte je rafinerija nafte u Sisku. Njezin osnivač je bila židovska obitelj Mayer-Marić 1926. godine. Povijest Rafinerija nafte Sisak razvila se iz Shellova skladišnog prostora izgrađenog 1923. godine na ušću Kupe u Savu. Na istoj lokaciji Shell 1927. gradi kotlovsku destilaciju s dnevnim preradbenim kapacitetom od 170. tona. Sirovina i derivati transportirani su teglenicama Savom i željezničkim cisternama. Domaća se nafta počinje prerađivati 1940. Rafinerija tada godišnje prerađuje 96 000 tona nafte i proizvodi 200 vrsta derivata. Kako je židovska obitelj Mayer-Marić bila osnivač "Tvornice svijeća i kemijskih proizvoda Iskra" iz koje je nastala tvrtka "INA Maziva Zagreb" uložili su novac na sisačkom području "Caprag" gdje su podignuli rafinerijska postrojenja kupnjom zemljišta. Dogovorena je gradnja devet novih rezervoara željezničke konstrukcije uz pet postojećih, kapaciteta od 250 − 4500 m2, koji su radi eventualnog curenja sedrine bili okruženi zemljanim nasipom, glavne zgrade za destilaciju petroleja, zgrade za destilaciju ulja, dva vodospremna tornja te centralne pumpaone sa 16 parnih sisaljki. U godinu dana sagradili su novu rafineriju nafte koja je započela s radom 1927., uz kašnjenje jer je otkriveno da nije dovoljno ispitan sigurnosni dio. Kapacitetom od gotovo 60 tisuća tona nafte godišnje bila je to druga rafinerija po veličini u Jugoslaviji, odmah nakon one u Bosanskom Brodu. Prateća instalacija rafinerije Sisak za prihvat i skladištenje naftnih derivata u Solinu, koja je također bila u vlasništvu obitelji Mayer. Shell najprije kupuje velike komplekse zemljišta na samoj obali Save kraj Beograda, pa u Capragu kod Siska, dakle na području s prednosti za jeftin dovoz i odvoz nafte i derivata – navodi Josip Žgaljić u knjizi "Nafta na našem tlu" Izvori
Ribogojilište Ruda

Ribogojilište Ruda, ribogojilište pastrve, na izvoru rijeke Rude, u 240 bazena. Izgled Ima na sedam kaskada 140 velikih bazena, a uz to i 100 malih za mlađ pastve pod zajedničkim krovom. Ukupno 240 bazena i bazenčića, što ga čini rijetkim u svjetskim okvirima. Ribogojilište funkcionira na površini od 68.000 metara četvornih. Povijest Glavni projekt izgradnje punosistemskog pastrvskog ribogojilišta Ruda izrađen je 1981. godine. Fizikalno-kemijski parametri vode i tla mjereni su ispitivani više mjeseci, nakone čega je odabrana lokacija i krenulo se je u izgradnju ribogojilišta. Bio je jedan od najboljih ribnjaka u Europi i veliki izvoznik. Ribnjačarska tvrtka mještanima je pružala dobar život. Privatizacijom 1990-ih, počinje postupni pad. Na tržištu se jedno vrijeme i dobro držao. 2013. godine godišnja proizvodnja konzumne kalifornijske pastrve bila je između 700 i 800 tona. 70 posto bilo je za tuzemno, a 30 posto ribe išlo je u izvoz. Konzum i Ledo su mu otkupljivali sve količine. Koncesionar je čekao građevinsku dozvolu za izgradnju još jednog bazena kapaciteta 120 ili 150 tona konzumne kalifornijske pastrve godišnje. Tada su zapošljavali 28 zaposlenika. Promijenio se niz vlasnika, dugovi su rasli i došlo je do otvaranja stečaja. Najveće uzgajalište pastrve, kapaciteta da zaposli 40 mještana, danas propada. Zaraslo je u travu i postao je odlagalište otpada. Dodatni objekti Vlasnik iz 2013. imao je dokumentaciju za gradnju malih hidroelektrana na Rudi podno bazena. Iskoristila bi se za proizvodnju električne energije voda koja protječe preko kaskada i kroz postojeće bazene te otječe u ribogojilišta. Na zemljištu istog vlasnika bila je predviđena i gradnja četiriju punionica vode. Izvori
Topana

Tvrđava Topana smještena je na klisuri nad Modrim jezerom, oko 500 metara sjeverozapadno od današnjeg središta Imotskog, te dominira gradom. U tvrđavi se nalazi i crkva Gospe od Anđela. Povijest Nastala je u 10. stoljeću i spada u red najznačajnijih srednjovjekovnih fortifikacijskih objekata unutrašnjeg dijela Dalmacije. Tvrđava je dobila ime po posebnoj kuli s platformom za topove, u vojnoj stručnoj terminologiji poznatoj kao topana (turski tophana znači ljevaonica i/ili spremište topa), koja je u sjeveroistočnom dijelu utvrde sagrađena za vrijeme Kandijskog rata oko 1663. Topana kao turistička atrakcija Danas je ova tvrđava omiljeni vidikovac s kojeg puca predivan pogled na Modro jezero, a ljeti se u njoj održavaju razna kulturna događanja. Izvori Vanjske poveznice
Kuća nogometa u Osijeku

Kuća nogometa u Osijeku, športska zgrada u Osijeku. Zgrada je osječki dom Hrvatskog nogometnog saveza, Županijskog nogometnog saveza Osječko-baranjskog te Nogometnog središta Osijek. Važna je razvitak nogometa u ovom dijelu Hrvatske. Prostire se na četiri etaže i više od 600 četvornih metara, a gradnju je sufinancirao Hrvatski nogometni savez. Na prvom i drugom katu su prostorije namijenjene Hrvatskom nogometnom savezu, županijskom nogometnom savezu i Nogometnom središtu Osijek, uključujući i multifunkcionalnu prostoriju namijenjenu zajedničkim sastancima. Potkrovlje je predviđeno za iznajmljivanje pravnim subjektima, kako bi se kroz taj prihod mogao održavati hladni pogon zgrade. U prizemlju zgrade planira se uređenje Muzeja nogometa, koji bi trebao biti dovršen tijekom 2020. godine. Svečano je otvorena 6. prosinca 2019. godine. Svečanom su otvaranju, uz prvog dopredsjednika HNS-a i predsjednika ŽNS Osječko-baranjskog Ante Vučemilović-Šimunovića, prisustvovali izvršni direktor Marijan Kustić (sada predsjednik HNS), viši savjetnik predsjednika Zorislav Srebrić, dopredsjednici Tomislav Svetina i Ante Kulušić, članovi Izvršnog odbora Davor Ivić, Nenad Črnko, Drago Lucić i Josip Kuterovac i direktor Damir Vrbanović, kao i predsjednik Gradskog vijeća Grada Osijeka Željko Požega. Izvori Tekst i fotografija preuzeti uz dopusnicu Hrvatskoga nogometnog saveza.
Park-šuma Gajišće

Park-šuma Gajišće (Gaišće), park-šuma u Hrvatskoj i jedna od 17 park-šuma na prostoru Grada Zagreba. Park-šuma na području Sesveta, Gajišća, ukupne površine 191,50 ha, od čega su 103,47 ha državne, a 69,23 ha privatne. Prosječna drva zaliha iznosi 423 m3/ha, a prirast 12,50 m3/ha. Ove se sastojine mogu podijeliti u dvije grupe. U prvoj su grupi sastojine hrasta lužnjaka i običnog graba te čiste sastojine graba, što ukupno zauzima površinu od oko 160 ha. Sastojine lužnjaka i običnog graba treba normalno njegovati proredom, a grabike njegovati proredom i postupno umjetno obnavljati, uvažavajući načela oplodnih i rubnih sječa, unoseći žir ili sadnice hrasta lužnjaka. U drugu manju grupu, površine od oko 15 ha, spadaju kulture bagrema, ariša i borovca. Te kulture treba njegovati proredama do njihove zrelosti i postupno pretvarati u sastojine hrasta lužnjaka i običnog graba, služeći se umjetnom obnovom uz oplodne i rubne sječe. Državnih šuma je 103,47 ha, privatnih 69,23 ha, ostalih površina 18,80 ha. Prosječna drvna zaliha je 423,00 prostornih metara po hektaru. Prosječni godišnji tečajni prirast je 12,50 prostornih metara po hektaru. Izvori Matić, Slavko; Prpić, Branimir: PROGRAM NJEGE, OBNOVE I ODRŽAVANJA, TE EKOLOŠKE I SOCIJALNE FUNKCIJE PARK-ŠUMA NA PODRUČJU GRADA ZAGREBA. Izvorni znanstveni članak. Šumarski list br. 5-6, CXXI ( 1997).. str. 231, 232 i 235. Sadržaj prenesen sa stranica Šumarskog lista uz dopuštenje.