NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Schloss Eltz (Vukovar)

Das Schloss Eltz (kroatisch: Dvorac Eltz) befindet sich in der kroatischen Stadt Vukovar. Das Schloss gehört zu den repräsentativsten Bauwerken aus der Epoche des Barock in Kroatien. Seit dem Jahr 1968 befindet sich das Stadtmuseum von Vukovar in dem Gebäude. Geschichte Baugeschichte Der Mainzer Kurfürst Philipp Karl von Eltz, dessen Familie ihren Stammsitz auf der Burg Eltz an der Mosel hat, kaufte im Jahr 1736 das Gut Vukovar in der ostkroatischen historischen Region Slawonien. Zur Herrschaft gehörten auch 35 Siedlungen. Mit dem Bau des Schlosses wurde im Jahr 1749 unter dem Bauherrn Anselm Kasimir von Eltz begonnen. Zunächst wurde der Mittelteil fertiggestellt. Später wurde das Schloss mehrmals erweitert. Die Linie Eltz-Kempenich, die bereits im späten 18. Jahrhundert ihren Hauptwohnsitz in Vukovar hatte, erlangte nach Ende der Bauernbefreiung, um 1848, die Gelegenheit zum Ausbau des Gutes. Zu einem regelrechten Musterbetrieb wurde es in der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts durch das Anlegen großflächiger Entwässerungsmaßnahmen und den Einsatz neuer Anbau- und Tierzuchtverfahren. Sein heutiges Aussehen erhielt das Schloss zu Beginn des 20. Jahrhunderts, als es von dem Wiener Architekten Viktor Siedek maßgeblich gestaltet wurde. Das Gebäude wurde während der serbischen Angriffe auf die Stadt 1991 während des Kroatienkrieges stark beschädigt. Enteignung und Restitutionsprozess Nach dem Ende des Zweiten Weltkriegs wurde der Zweig der Familie von Eltz in Vukovar von den jugoslawischen Kommunisten aufgrund der AVNOJ-Beschlüsse enteignet und vertrieben. In der Schatzkammer der Burg Eltz werden einige Einrichtungsgegenstände aus dem ehemaligen Vukovarer Familienbesitz ausgestellt, die damals von der Enteignung ausgenommen waren, beispielsweise ein Tafelservice aus der Wiener Porzellanmanufaktur. Nach der Erlangung der staatlichen Souveränität Kroatiens kehrte der Besitzer Jakob von und zu Eltz 1990 wieder in seine alte Heimat zurück und wurde Mitglied des kroatischen Parlaments in Zagreb. Nach dessen Tod 2006 führt sein Erbe, Georg Graf von und zu Eltz-Vukovar, den Restitutionsprozess gegen den kroatischen Staat weiter. Weblinks Einzelnachweise Weblinks Vom Fürstensitz zum Museum: das Schloss Eltz in Vukovar
Eltz Manor

Eltz Manor (Croatian: Dvorac Eltz, German: Schloss Eltz) is a Baroque palace in Vukovar, Croatia. The 18th-century manor is the location of the Vukovar City Museum. The manor, as it previously appeared, was depicted on the reverse of the Croatian 20 kuna banknote, issued in 1993 and 2001. The palace suffered substantial damages and destruction in 1991 during the Croatian War of Independence. However, after four years of restoration, it was completely restored to its pre-war appearance in October 2011. It was the main residence of the Eltz family during the existence of the Lordship of Vukovar. History In 1736, Philipp Karl von Eltz-Kempenich (1665–1743), the Archchancellor of the Holy Roman Empire and Prince-Archbishop of Mainz, purchased a Vukovar manor in Syrmia, in the eastern Kingdom of Slavonia, then part of the Habsburg monarchy ruled by Emperor Charles VI. The palace was originally built between 1749 and 1751 by the Archchancellor's descendants of the German Catholic noble House of Eltz and was gradually extended over time. The Lordship of Vukovar estates near the Military Frontier were, however, exposed to raids by Ottoman troops and local Hajduk paramilitary forces. After the Yugoslav Partisans gained control over the country in late World War II, the manor was confiscated by the communist administration of Yugoslavia in 1944, and the family of Jakob Graf zu Eltz was forced to leave Vukovar. In 1990, he returned from Eltville to the newly established state of Croatia and became a member of the Sabor parliament in Zagreb. Eltz Manor, however, suffered a great deal of damage during the Croatian War of Independence, when it was bombarded by the Yugoslav People's Army during the Battle of Vukovar. See also List of Baroque residences Palace of Syrmia County References External links Vukovar City Museum Archived 2019-08-02 at the Wayback Machine
Palacio de Eltz

El Palacio de Eltz (en croata: Dvorac Eltz, en alemán: Schloss Eltz) es una mansión situado en la ciudad de Vukovar, Croacia, una casa solariega del siglo XVIII que alberga el Museo de la Ciudad de Vukovar. La mansión fue construida entre 1749 a 1751 por la Casa de Eltz, que se extendió gradualmente a lo largo del tiempo. Los Eltz son una prominente y noble familia católica alemana con lazos con Croacia desde que adquirió el señorío de Vukovar en 1736. La finca fue confiscada por los comunistas, y la familia Eltz había abandonado el país por la década de 1920. En la década de 1990, Jakob Eltz regresó al país. La casa solariega, sin embargo, sufrió gran cantidad de daños durante la Guerra de Croacia, cuando fue bombardeada por el Ejército Popular Yugoslavo durante la Batalla de Vukovar. La mansión, que ya apareció previamente, se representa en el Reverso del billete croata de 20 kunas, puesto en circulación en los años 1993 y 2001.​ Después de cuatro años de trabajos, fue restaurado por completo al estado en que se encontraba antes de la guerra, en octubre del año 2011.​ Referencias Enlaces externos Vukovar City Museum
Manoir Eltz

Le manoir Eltz ou château Eltz (en croate : Dvorac Eltz, en allemand : Schloss Eltz) est un palais baroque situé à Vukovar, en Croatie. Le manoir du XVIIIe siècle abrite le musée de la ville de Vukovar. Le manoir, tel qu'il apparaissait auparavant, est représenté au verso du billet de banque croate de 20 kunas, émis en 1993 et 2001. Le palais a été détruit en 1991 lors de la guerre d'indépendance croate. Cependant, après quatre ans de restaurations, il a été complètement restauré à son aspect d'avant-guerre en octobre 2011. Histoire En 1736, Philipp Karl von Eltz-Kempenich (1665-1743), l'archichancelier du Saint Empire romain germanique et prince-archevêque de Mayence, acheta un manoir à Vukovar en Syrmie, dans le royaume oriental de Slavonie, qui faisait alors partie de la monarchie de Habsbourg de l'empereur Charles VI. Le palais a été construit à l'origine entre 1749 et 1751 par les descendants de l'archichancelier de la noble maison catholique allemande d'Eltz et a été progressivement agrandi au fil du temps. Les propriétés proches de la frontière militaire ont cependant été exposées aux raids des troupes ottomanes et des forces paramilitaires Hajduk locales. Après que les partisans yougoslaves ont pris le contrôle du pays à la fin de la Seconde Guerre mondiale, le manoir a été confisqué par l'administration communiste de Yougoslavie en 1944 et la famille de Jakob Graf zu Eltz a été forcée de quitter Vukovar. En 1990, il est revenu d'Eltville dans le nouvel État de Croatie et est devenu membre du parlement croate (Sabor) à Zagreb. Le manoir d'Eltz, cependant, a subi de nombreux dégâts pendant la guerre d'indépendance croate, lorsqu'il a été bombardé par l'armée populaire yougoslave lors de la bataille de Vukovar. Galerie Article connexe Palais du comté de Syrmie Liens externes Musée de la ville de Vukovar Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Eltz Manor » (voir la liste des auteurs). Portail des châteaux Portail du baroque Portail de la Croatie
Dvorac Eltz u Vukovaru

Dvorac Eltz je barokni dvorac smješten na obali Dunava u gradu Vukovaru. Dvorac je jedno od najznačajnijih djela barokno-klasicističke arhitekture kontinentalne Hrvatske. Od 1968. u dvorcu je smješten Gradski muzej Vukovar. Povijest Filip Karlo Eltz, pripadnik njemačke plemićke obitelji Eltz čije ime dvorac nosi, nadbiskup u Mainzu i njemački knez izbornik, 1736. godine kupuje ogroman posjed s 35 naseljenih mjesta na kojemu će biti sagrađen dvorac. Gradnju dvorca počeo je 1749. vlasnik vukovarskog feuda grof Anzelmo Kazimir Eltz. U početku je bio sagrađen samo središnji dio, a kasnije je dvorac više puta dograđivan. 1781. izvršeno je prvo veće proširenje dvorca, a konačan izgled dvorac je dobio početkom 20. stoljeća po nacrtima bečkog arhitekta Siedeka. Tijekom agresije srpske i jugoslavenske vojske na Hrvatsku, 25. kolovoza 1991., dvorac Eltz postao je prva građevina u Vukovaru bombardirana iz zraka. Do konca rata dvorac je najvećim dijelom posve razoren, a građevine u sklopu dvorca su srušene do temelja. Vlada Republike Hrvatske i Razvojna banka Vijeća Europe financirali su obnovu dvorca koja je započela 2008. i trajala do listopada 2011. Galerija
Dvorec Eltz

Dvorec Eltz (hrvaško: Dvorac Eltz, nemško: Schloss Eltz) je baročni dvorec v Vukovarju na Hrvaškem. Dvorec iz 18. stoletja zdaj služi kot mestni muzej Vukovarja. Upodobljen je na hrbtni strani hrvaškega bankovca za 20 kun, ki je bil izdan leta 1993 in 2001. Dvorec je bil uničen leta 1991 med hrvaško osamosvojitveno vojno, vendar so ga po štirih letih prenovili in oktobra leta 2011 je bil popolnoma prenovljen v obliko, kakršno je imel pred vojno.
Дворац Елц у Вуковару

Дворац Елц (хрв. Dvorac Eltz, њем. Schloss Eltz) барокна је палата у Вуковару у Хрватској. Дворац из 18. вијека сједиште је Градског музеја Вуковара. Дворац се раније налазио на наличју 20 хрватских куна, издање од 1993. до 2001. године. Палата је претрпила знатна оштећења током рата 1991. године. Међутим, након четири године рестаурације, претратни изглед је у потпуности враћен у октобру 2011. године. Историја Филип Карл фон Елц-Кемпених (1665—1743), ерцканцелар Светог римског царства и кнез-надбискуп Мајнца, купио је 1736. године вуковарски посјед у Срему. Палату су првобитно градили између 1749. и 1751. потомци Филипа Карла из њемачке католичке племићке куће Елц и временом се постепено ширио. Посједи у близини Војне крајине били су изложени рацијама османских трупа и мјесних хајдука. Након што су југословенски партизани стекли контролу над земљом крајем Другог свјетског рата, нова комунистичка власт конфисковала је дворац 1944. године, а породица грофа Јакоба из Елца била је приморана да напусти Вуковар. Вратио се 1990 из Елтвила на Рајни у Хрватску и постао заступник Хрватског сабора. Дворац Елц је претрпио велику штету током борби за Вуковар у рату у Хрватској. Галерија Референце Спољашње везе „Gradski muzej Vukovar”. www.muzej-vukovar.hr. Приступљено 19. 12. 2020.
Slottet Eltz

Slottet Eltz (kroatiska: Dvorac Eltz, tyska: Schloss Eltz) är ett slott i Vukovar, Kroatien. Slottet uppfördes 1749-1751 och hyser idag Vukovars stadsmuseum. Slottet Eltz är idag en av de mest representativa byggnaderna i Kroatien uppförda i barockstil. Historia 1736 köpte kurfursten Philipp Karl von Eltz-Kempenich, medlem av den uradliga tyska släkten Eltz, en gård med tillhörande ägor i Vukovar. 1749 påbörjade Anselm Kasimir von Eltz uppförandet av slottet. Till en början uppfördes mittendelen och därefter skedde flera utbyggnader. Sitt nuvarande utseende fick slottet i början av 1900-talet efter ritningar av den wienske arkitekten Viktor Siedek. I slutet av 1920-talet hade familjen Eltz lämnat landet och efter andra världskrigets slut konfiskerades och förstatligades byggnaden av de jugoslaviska kommunisterna. Under det kroatiska självständighetskriget i början av 1990-talet skadades slottet mycket svårt av serbisk artilleribeskjutning men restaurerades i slutet av 2000-talet. Sedan oktober 2011 är slottet helt återställt och öppet för besökande. Referenser
Палац Ельц

Палац Ельц (хорв. Dvorac Eltz) — палац у стилі бароко у Вуковарі, Хорватія. У садибі XVIII століття розташовано Міський музей Вуковара. Садиба зображена на банкноті хорватської банкноти 20 кун, виданої в 1993 та 2001 рр. Палац зруйнований у 1991 році під час Війни за незалежність Хорватії. Після чотирьох років реставрацій палац був повністю відновлений ​​до довоєнного вигляду в жовтні 2011 року. Історія У 1736 році Філіпп Карл фон Ельц-Кемпеніч (1665–1743), архистратор Священної Римської імперії та князь-архієпископ Майнца придбав садиба Вуковар у Сирмії, згодом частина монархії Габсбургів, якою керував імператор Карл VI. Палац був споруджений між 1749 та 1751 роками нащадками архангелера німецької католицької знаті Дома Ельца і поступово розбудовувався. Однак маєтки біля військового кордону зазнавали шкоди під час набігів Османських військ та місцевих воєнізованих сил. Після того, як югославські партизани в кінці Другої світової війни отримали контроль над країною, садиба була конфіскована комуністичною адміністрацією Югославії в 1944 році Якоб фон Ельц з сім'єю змушений був залишити Вуковар. У 1990 році він повернувся з Ельтвіля до новоствореної держави Хорватія і став членом парламенту Сабор в Загребі. Садиба Ельца, проте, зазнала великої шкоди під час Війни за незалежність Хорватії, коли її обстріляла Югославська народна армія під час битви за Вуковар. Експропріація та процес реституції Після закінчення Другої світової війни філія сім'ї фон Ельц у Вуковарі була експропрійована і вислана югославськими комуністами. У скарбниці замку Ельц експонуються деякі предмети мешканців колишньої родини Вуковарів, які в той час були звільнені від експропріації, наприклад, сервізи Віденського фарфорового заводу. Після здобуття суверенітету Хорватії власник Якоб фон Ельц повернувся до свого старого будинку в 1990 році і став членом парламенту Хорватії в Загребі. Після смерті в 2006 році його спадкоємець Георг Граф фон унд Ельц-Вуковар продовжив процес реституції проти хорватської держави. Gallery Посилання Vukovar City Museum
Монкодонья

Монкодонья (хорв. Monkodonja) — высокогорный укреплённый протогород кастельерской археологической культуры доримского и доиллирийского периода. Находится близ современного города Ровинь в хорватском регионе Истрия. Был населён в период бронзового века в 1800 − 1200 гг. до н. э. и покинут после вторжения иллирийского племени истров, которых связывают с культурой полей погребальных урн. Укреплённое городище Монкодонья имеет длину около 250 метров, ширину 155 метров и овальную форму. Город состоял из трёх частей. На вершине холма находился акрополь, окружённый защитной стеной длиной около 1 километра, шириной 3 метра и высотой свыше 3 метров. Остатки крупных каменных и деревянных сооружений со сложной структурой показывают, что в этом районе проживали представители знати. За пределами акрополя находились верхний и нижний город. В них находились мастерские и жилые дома, имевшие намного более простой вид, чем дома акрополя. Населения Монкодоньи составляло около 1000 человек. Как свидетельствуют остатки микенской керамики, Монкодонья поддерживала торговые связи с микенской культурой. Монкодонья является одним из древнейших поселений городского типа, в архитектуре которого прослеживается влияние Греции. Ссылки Fotos und Informationen Monkodonja Forschungsgrabung Monkodonja, Gem. Rovinj, Istrien/Kroatien Примечания
Монкодонья

Монкодонья хорв. Monkodonja — високогірне укріплене городище кастельєрської археологічної культури доримського і доіллірійського періоду. Знаходиться поблизу сучасного міста Ровінь в хорватському регіоні Істрія. Було заселене в період бронзової доби в 1800 — 1200 роках до н.е. і покинуте після вторгнення іллірійського племені Істрів, яких пов'язують з культурою полів поховальних урн. Укріплене городище Монкодонья має довжину близько 250 метрів, ширину 155 метрів та овальну форму. Місто складалося з трьох частин. На вершині пагорба знаходився акрополь, оточений захисним муром завдовжки близько 1 кілометра, шириною 3 метри і заввишки понад 3 метри. Залишки великих кам'яних і дерев'яних споруд зі складною структурою показують, що в цьому районі проживали представники знаті. За межами акрополя знаходилися верхнє і нижнє місто. Там розташовувалися майстерні й житлові будинки, що мали набагато простіший вигляд, ніж споруди акрополя. Населення Монкодоньї становило близько 1000 осіб. Як свідчать залишки мікенської кераміки, Монкодонья підтримувала торговельні зв'язки з мікенською культурою. Монкодонья є одним з найдавніших поселень міського типу, в архітектурі якого простежується вплив Греції. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Монкодонья Фото та довідка про городище [Архівовано 10 червня 2011 у Wayback Machine.] Monkodonja Forschungsgrabung Monkodonja, Gem. Rovinj, Istrien / Kroatien
Museo civico di Fiume

Il Museo civico di Fiume (in croato Muzej grada Rijeke) è stato fondato nel 1994 ed era in origine situato in un palazzo, detto "il Cubetto" progettato nel 1976 da Neven Šegvić per ospitare il Museo della Rivoluzione Popolare, nel parco del Palazzo del Governo, dal 2020 ha sede, con un'esposizione permanente, nel palazzo dello Zuccherificio, costruzione settecentesca ristrutturata in stile barocco, utilizzata prima come zuccherificio, poi come tabaccheria e poi come complesso industriale. Esso raccoglie in maniera sistematica e analizza scientificamente i materiali relativi alla storia, culturale, sociale, politica e industriale, della città croata, della quale è il secondo museo dopo il Museo di arte moderna e contemporanea. L'esposizione è divisa su trenta stanze, con il primo piano dedicato alla città e il secondo alla storia del palazzo, bene culturale tutelato dallo Stato croato. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo civico di Fiume Collegamenti esterni Sito ufficiale, su muzej-rijeka.hr.
Rijekas stadsmuseum

Rijekas stadsmuseum (kroatiska: Muzej grada Rijeke) är ett stadsmuseum i Rijeka i Kroatien. Det etablerades år 1994 och är beläget i en byggnad bredvid Guvernörspalatset som rymmer Kroatiska kustlandets sjöhistoriska museum. Rijekas stadsmuseum samlar systematiskt in, analyserar och presenterar museiföremål tematiskt kopplade till stadens industriella, kulturella och sociopolitiska historia. Historik Rijekas stadsmuseum etablerades den 11 april 1994 sedan stadsfullmäktige fattat beslut om att byta namn på det tidigare Folkrevolutionens museum (Muzeja narodne revolucije). Stadsmuseets föregångare, Folkrevolutionens museum, hade i sin tur etablerats den 30 maj 1961 sedan den dåvarande stadskommunen Sušaks "stadsfolkskommitté" beslutat om museets etablering. Detta museum var inledningsvis inhyst i den österrikiska fältmarskalken Laval Nugent von Westmeath privata villa på adressen Ulica Petra Zrinskog 12 på Sušak. För att uppfylla museets behov uppfördes år 1976 en ny museibyggnad i parken strax nordväst om Guvernörspalatset. Denna byggnad hade ritats av arkitekten Neven Šegvić och uppfyllde då alla standarder för ett modernt museum. Sedan museet år 1994 döpts om till Rijekas stadsmuseum övergick det tidigare museets innehav till det nyetablerade stadsmuseet. Samlingar Museets innehav inkluderar material och museiföremål som presenteras genom flera utställningar. Musiksamlingen inkluderar utmärkt bevarade musikinstrument och apparater för ljudåtergivning medan bildkonstsamlingen innehåller verk av konstnärer som var verksamma i Rijeka. Rijekas stadsmuseum har även filateli- och fotografisamlingar samt samlingar av teater- och filmmaterial, vapen, tryck, konsthantverk och en numismatisk samling som består av värdefulla objekt, däribland medaljer och utmärkelser. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Rijekas stadsmuseum.
Naturwissenschaftliches Museum Rijeka

Das Naturwissenschaftliche Museum Rijeka (kroatisch Prirodoslovni muzej Rijeka) ist ein Naturkundemuseum in der kroatischen Hafenstadt Rijeka. Das Museum ist eine alte Institution der Stadt Rijeka und zählt zu den zahlreichen städtischen Museen. Es dient als wissenschaftliche und pädagogische Organisation und ist die einzige, die sich intensiv besonders mit der biologischen und ökologischen Erforschung des Meeres in der Gespanschaft Primorje-Gorski kotar beschäftigt. Struktur Das Museum betreut 29 Sammlungen mit rund 90.000 Museumsobjekten. Die Dauerausstellung nach Themen begann im Jahr 1998 und ging mit der Einführung neuer Informationstechnologien einher. Die Ausstellung „Haie und Rochen“, besteht aus Tierpräparaten, die ihren Lebensraum zeigen und von einer multimedialen Präsentation begleitet ist (Bilder, Fotos und Videosequenzen). Die Ausstellung „Geologische Vergangenheit der Adria“ zeigt die Entstehung und Entwicklung des Adriatischen Meeres, während „Geologie der Region Rijeka“ ausschließlich der lokalen geologischen Entwicklung gewidmet ist. Ein Aquarium befindet sich im Erdgeschoss des Museumsgebäudes und im ersten Stock gibt es eine Dauerausstellung zur geologischen Vergangenheit sowie eine Ausstellung über die Unterwasserwelt der Kvarner-Bucht. Darüber hinaus gibt es detaillierte Informationen über die Landtiere um der Region Rijeka, und zwar um Vögel, Säugetiere, Amphibien und Reptilien. Die Ausstellung von Insekten aus der Region ist ein weiteres bemerkenswertes Merkmal des Museums. Alle Präsentationen sind von Multimedia-CDs oder DVD-ROMs mit naturkundlichen Inhalten begleitet. In der Umgebung des Museums wurde im Jahr 2005 ein botanischer Garten eingerichtet, in dem die häufigsten Pflanzenarten der Region präsentiert sind. Der Botanische Garten ist auch mit Platz für einen angenehmen Aufenthalt für Besucher und Bildungsaktivitäten ausgestattet. Geschichte Museums Geschichte beginnt mit dem Jahr 1876, als Dr. Joseph Roman Lorenz sein Konzept nach dem Vorbild des Naturhistorischen Museums in Wien entwickelte und das Museum als erstes Regionalmuseum im Raum Rijeka am 16. Mai 1876 gegründet wurde. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde das Museum 1945 auf Initiative des Amateurnaturforschers Mario Rossi restauriert und am 1. Mai 1946 in einem Gebäude, das einst dem Grafen Negronio gehörte, eröffnet. Es befindet sich noch heute im selben Gebäude. Im Laufe der Jahre hat es verschiedene Phasen der Entwicklung und Veränderungen durchlaufen. Ende 1961 fasste das Nationalkomitee der Gemeinde „Stari grad“ innerhalb der Stadt Rijeka einen Beschluss über die Entwicklung des Naturhistorischen Museums, definierte dessen Aufgaben und richtete es auf die besondere Museumstätigkeit aus. Das Museum entwickelte sich zu einem repräsentativen Regionalmuseum. Ab 1963 begannen die ersen umfangreicheren Feldforschungen, im Zeitraum von 1977 bis 1992 konzentrierten sich die Feldforschungen auf Einzelgehen aufs Feld und ab 1992 begannen die systematischen Feldforschungen. Fotos Siehe auch Liste der Museen in Kroatien Liste naturhistorischer Museen Kvarner-Bucht Weblinks Einzelnachweise
Rijekas naturhistoriska museum

Rijekas naturhistoriska museum (kroatiska: Prirodoslovni muzej Rijeka) är ett naturhistoriskt museum i Rijeka i Kroatien. Det spår sina rötter från år 1876 och är beläget i en byggnad öster om Guvernörspalatset. Museets verksamhet omfattar insamling, bevaring och presentation av objekt från det naturhistoriska vetenskapsområdet. I den permanenta utställningen kan besökare ta del av Primorje-Gorski kotars läns (som inkluderar Gorski kotar och delar av Kvarnerviken och Istrien) naturarv och forskningshistoria samt få information om den nuvarande statusen för naturbevaring i Rijeka-området. Historik Rijekas naturhistoriska museum anses traditionellt ha grundats den 16 maj 1876 då doktor Josef Roman Lorenz presenterade ett förslag för dess etablering till det dåvarande österrikisk-ungerska Fiumes (nuvarande Rijekas) borgmästare Giovanni de Ciotta. Planen för ett naturhistoriskt museum i staden hade utarbetats efter Naturhistoriches Museum i Wien som förebild. De naturhistoriska samlingarna ingick initialt i stadsmuseets samlingar och det var först på amatörnaturforskaren Mario Rossis initiativ som Rijekas naturhistoriska museum de facto etablerades som en fristående museiverksamhet år 1945. Den 1 maj 1946 öppnade museet för allmänheten i en byggnad belägen öster om Guvernörspalatset, mellan Nikola Hosts- och Vladimir Nazors park, som under flera generationer varit i greve Negronis familjs ägo. Rijekas naturhistoriska museum är än idag inhyst i samma byggnad. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Rijekas naturhistoriska museum.