NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gornje Podunavlje

Gornje Podunavlje (zu Deutsch Obere Donauniederung) ist ein Naturreservat im Bezirk Zapadna Bačka im Nordwesten der autonomen Provinz Vojvodina in Serbien. Es gehört zu den fünf Spezial-Naturreservaten Serbiens. Es stellt ein sehr wichtiges Schutzgebiet dar, das seit dem Jahr 1982 auf einer Fläche von 10.000 Hektar entlang der Donau besteht. In ihm befindet sich einer der letzten Riedwälder mit vielen Gewässern, Sumpfteilen und Wiesen, der sehr reich an verschiedensten Tier- und Pflanzenarten ist. Dieses Reservat grenzt im Norden an den Nationalpark Donau-Drau in Ungarn und im Westen an den Naturpark Kopački rit in Kroatien. Flora Hier gedeihen zum Beispiel die Silberweide, die Schwarz-Pappel, die Weißpappeln und die euroamerikanische Pappel, doch am eindrucksvollsten sind die Wälder mit den Steineichen, die ihre Plätze zeitlich aufgrund der künstlichen Dämme anderen Pflanzenarten überlassen. Fauna Viele Säugetiere leben in diesem Reservat, verschiedenste Mäusearten und sogar einige Wildarten wie Hirsche. In diesem Naturgebiet ist die Vogelwelt besonders ausgeprägt. Sie ist mit über 230 Arten auch die abwechslungsreichste in Serbien, da 70 Prozent der serbischen Vogelarten hier zu finden sind. Die bedeutendsten Tierarten im Reservat sind: Der Kormoran ist eine, in Serbien seltene Vogelgattung, die dort bereits als ausgestorben galt. Doch einige Kormoranbesiedelungen sind in den letzten fünfzehn Jahren wieder erschienen. Bei der Nahrungssuche sind diese Vögel sehr oft im Reservat zu sehen. Der Schwarzstorch ist in Serbien sehr selten. Im Reservat leben etwa 25 Storchpaare, was ein Viertel der gesamten serbischen Schwarzstorch-Population ist. Der Reiher ist hier ebenfalls präsent mit einigen ständigen Ansiedlungen, laut den Reservatstatistiken aus dem Jahre 1999. Der Seeadler ist der größte Greifvogel Europas. 30 Prozent der Seeadler in Serbien und Montenegro brüten ihre Eier in diesem Naturreservat. Sowohl Wildenten als auch Wildgänse versammeln sich hier im Winter und zur Paarungszeit. Es wurden im Laufe der Jahre immer mehr Paare festgestellt. Das Reservat ist auch reich an Fischarten. Die günstigen Bedingungen ermöglichen den Fischen die rasche Vermehrung. Zirka 50 Süßwasserfischarten sind im Reservat zu finden. Die häufigsten Arten sind der Karpfen, der Wels, der Hecht, der Zander. Sehr starke Bemühungen des Reservates gehen dahin, die Quantität der Fische aufrechtzuerhalten. Siehe auch Spezial-Naturreservat Deliblatska peščara Spezial-Naturreservat Obedska bara Spezial-Naturreservat Ludaško Jezero Spezial-Naturreservat Stari Begej – Carska bara Weblinks Seite über Gornje Podunavlje auf der Homepage des staatlichen Forstunternehmens Vojvodinašume
Gornje Podunavlje

La reserva natural especial Gornje Podunavlje es un gran área protegida de humedal en el noroeste de Serbia (provincia de Voivodina). Comprende dos grandes áreas pantanosas a lo largo de la orilla izquierda del río Danubio, el pantano Monostor y el Apatin, incluyendo 66 km del curso del Danubio (entre los kilómetros 1366-1433). La primera designación como un área protegida se remonta al año 1955, cuando una zona de 10 km² fue propuesta como un importante hábitat para el pigargo europeo y el cigüeña negra. Desde entonces, el área fue ampliada y el nivel de protección ha sido incrementado gradualmente. Gornje Podunavlje fue designado como una reserva natural especial en 2001, con una superficie total de 19.648 ha. Y el 13 de noviembre de 2007 fue designada como Sitio Ramsar (n.º ref. 1737). Dentro de la reserva, hay un sistema de zonificación de tres niveles: regímenes de protección de categoría I (1,3 %), II (24,7 %) y III (74,0 %). Hay una importante biodiversidad en la reserva Gornje Podunavlje. Más de 150 especies de aves la frecuentan regularmente, entre ellas bastantes que están amenazadas. Es un área de importante vegetación acuática y semi-acuática, con praderas encharcadas y bosques nativos de llanura compuestos por sauce, álamo, fresno y roble. La zona es rica en especies de pescado, ya que es una de las áreas de desove más importantes del río Danubio. Enlaces externbos Cinturón verde europeo Enlaces externos
Posebni rezervat prirode Gornje Podunavlje

Posebni rezervat prirode Gornje Podunavlje je posebni rezervat prirode u pokrajini Vojvodini u Republici Srbiji. Prostire se na 19.648 hektara, a rezervatom upravlja JP Vojvodinašume. U naravi je ritsko-močvarna cjelina, jedna od zadnjih velikih dunavskih močvarnih divljina. Prati tok Dunava. Sastoji se od Monoštorskog i Apatinskog rita. Rezervat je biološki raznolik. Bogat je brojnom divljači i rijetkim pticama. U rezervatu se održalo autentično kulturno nasljeđe. Polovica rezervata se nalazi na osporenim područjima koja pripadaju međunarodno priznatom teritoriju Republike Hrvatske. Izvor Zelena mreža Vojvodine Arhivirana inačica izvorne stranice od 31. prosinca 2009. (Wayback Machine)
Torre Civica (Rijeka)

La Torre Civica (en français : Tour de la Ville ; Gradski toranj en croate) est un bâtiment médiéval surplombant le Korso, l'artère principale du centre historique de la ville croate de Rijeka. Modifié plusieurs fois au cours des siècles, il est l'un des principaux symboles de la ville adriatique. Histoire La construction de la tour remonte au Moyen Âge, lorsqu'elle servait de porte d'entrée à la ville fortifiée de Rijeka. En 1719 furent placés les hauts-reliefs, œuvres du sculpteur Antonio Michelazzi, avec les effigies des empereurs Léopold Ier et Charles VI. Après le tremblement de terre de 1750 qui avait causé de graves dommages à la ville, la tour a subi une série d'interventions de restauration et de consolidation. Le 1er juillet 1784, un aigle en haut-relief, œuvre du sculpteur Ludovico Ruppani, fut placé sur le sommet de la tour. La même année, quatre horloges furent installées, une de chaque côté de la tour, remplacées par celles actuelles en 1873. En 1890, le dôme qui surmonte le bâtiment a été achevé. En 1906, l'aigle de Ruppani fut placé dans un musée et remplacé par un aigle à deux têtes. Le 19 avril 2017, dans le cadre des initiatives pour Rijeka Capitale européenne de la culture 2020, une copie de l'aigle à deux têtes original a été déplacée dans la tour. Au-dessus du portail d'entrée de la vieille ville se trouve un haut-relief en pierre avec les armoiries impériales des Habsbourg surmontées des effigies des empereurs Léopold Ier et Charles VI. Références Bibliographie Croazia, Touring Club Italiano, 2017 Source de traduction Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Croatie
Torre Civica (Fiume)

La torre civica (Gradski toranj in croato) è un edificio d'origine medioevale che si affaccia sul Corso, la principale arteria del centro storico della città croata di Fiume. Più volte modificata nel corso dei secoli, è uno dei principali simboli della città adriatica. Storia La costruzione della torre risale al medioevo, quando fungeva da porta d'accesso alla città fortificata di Fiume. Nel 1719 furono collocati gli altorilievi, opere dello scultore Antonio Michelazzi, con le effigi degli imperatori Leopoldo I e Carlo VI. Dopo il terremoto del 1750 che aveva arrecato gravi danni alla città, la torre fu sottoposta ad una serie di interventi di restauro e consolidamento. Il 1º luglio 1784 fu collocato sulla cuspide della torre un'aquila in altorilievo, opera dello scultore Ludovico Ruppani. In quello stesso anno furono installati quattro orologi, uno per ogni lato della torre, poi sostituiti con quelli attuali nel 1873. Nel 1890 fu ultimata la cupola che sormonta l'edificio su progetto dell'ingegnere comunale Bazarig. Nel 1906 l'aquila di Ruppani fu posta in un museo e sostituita con una bicipite, realizzata nella fonderia di Matteo Skull. Dopo la prima guerra mondiale gli arditi di Gabriele D'Annunzio tagliarono una delle teste dell'aquila in quanto reminiscenza della monarchia asburgica. Nel 1949, quando Fiume era già stata ceduta alla Jugoslavia, la scultura venne smantellata dalla cuspide della torre. Il 19 aprile 2017, nell'ambito delle iniziative per Fiume capitale europea della cultura 2020, è stata ricollocata sulla torre una copia dell'aquila bicipite originale. Descrizione Sopra il portale d'accesso alla città vecchia si trova un altorilievo in pietra con lo stemma imperiale asburgico sormontato dalle effigi degli imperatori Leopoldo I e Carlo VI. Sotto l'orologio, sulla facciata, vi un altorilievo dello stemma cittadino. Note Bibliografia Croazia, Milano, Touring Club Italiano, 2017. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Torre civica
Jupiterov hram u Splitu

Jupiterov hram u Splitu je hram posvećen bogu Jupiteru, glavnom božanstvu starih Rimljana. Nalazi se u zapadnom dijelu Dioklecijanove palače u neposrednoj blizini Peristila, centralnog trga carskog kompleksa, u ulici Kraj sv. Ivana 1. Sagrađen je krajem 3. stoljeća, u vrijeme gradnje carske palače, a vjerojatno već u 6. stoljeću posvećen je u krstionicu sv. Ivana Krstitelja. Pred samim ulazom u hram nalazi se jedna od dvanaest sfingi dopremljenih iz Egipta po naredbi cara Dioklecijana. Povijest Jupiterov hram je građen od 295. do 305. god, kao dio palače cara Dioklecijana. Vjerojatno je bio posvećen vrhovnom rimskom božanstvu i Dioklecijanovom božanskom ocu Jupiteru. Hram se nalazi zapadno od središnjeg dijela palače koji je bio religijski dio, a do kojeg se dolazilo svečanim prilazom. Budući da je car neplanirano abdicirao s trona 305. godine te doputovao iz Nikomedije u palaču, završni radovi na izgadnji palače su prekinuti, pa su dijelovi hrama ostali nezavršeni. Tijekom kasne antike i ranog srednjeg vijeka hram je pretvoren u krstionicu posvećenu sv. Ivanu Krstitelju, a kripta je posvećena svetom Tomi. U 13. stoljeću je unutar krstionice smješten krsni zdenac izrađen od dijelova oltarne pregrade iz 11. stoljeća koja se prvotno nalazila u katedrali. Na jednoj od mramornih ploča uklesan je najstariji prikaz hrvatskog kralja, Krešimira IV. ili Zvonimira. U unutrašnjosti su sačuvana dva sarkofaga u kojima su pokopani splitski nadbiskupi, Ivan II. (10. st.) i Lovro († 1099.). Unutra se nalazi i veliki Meštrovićev brončani kip svetog Ivana Krstitelja. Bačvasti kasetirani svod hrama utjecao je svojim oblikom na dalmatinsku ranorenesansnu umjetnost, što se najbolje očituje na primjeru Alešijeve krstionice i kapele bl. Ivana u Trogiru. Nad svodom je u 11. stoljeću sagrađen ranoromanički zvonik, sličan onome koji se i danas nalazi na crkvi Gospe od Zvonika nad Željeznim vratima, koji je uklonjen oko 1840. godine u skladu s tadašnjim klasicističkim težnjama koje su zagovarale purifikaciju antičkih spomenika i građevina. Godine 1907. uklonjeno je nekoliko kuća sa zapadne i južne strane, tako da je danas hram oslobođen od prigradnji, osim one na sjeverozapadnom uglu na koji je još uvijek naslonjena jedna kuća. Tih godina su izvršene ispune sljubnica i rekonstrukcije površine cementnim mortom. Sfinga od crnog granita postavljena je pred hramom 1928. godine. Pred pročeljem je stajao trijem na šest stupova, a visoko postolje hrama skriva kriptu koja je bila pretvorena u kapelu sv. Tome. Krovište iznad svoda nikada nije bilo izvedeno. Ranoromanički zvonik podignut u 11. st., uklonjen je oko 1840. godine. U unutrašnjosti je krsni zdenac sastavljen od mramornim pluteja oltarne pregrade iz 11. st., izvorno iz katedrale. Na jednoj od ploča je najraniji prikaz hrvatskoga kralja u kamenoj plastici. Zaštita Pod oznakom Z-4577 zaveden je pod vrstom "nepokretno kulturno dobro - pojedinačno", pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralne građevine". Izvori Vanjske poveznice Hramovi - Jupiterov hram Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. veljače 2010. (Wayback Machine)
Templo de Júpiter (Split)

O Templo de Júpiter (em croata: Jupiterov hram) é um antigo templo romano, construído entre os anos de 295 e 305 a mando do Imperador Diocleciano. Posteriormente, o templo foi transformado em Batistério de São João Batista. Está localizado na cidade de Split, no condado de Split-Dalmácia, na Croácia. História Durante a construção do Palácio de Diocleciano, entre os anos de 295 e 305, o Templo de Júpiter foi construído como parte integrante do palácio. Com o Imperador abdicando do trono no ano de 305, as obras do palácio pararam e o templo ficou inacabado. No século VI, o templo foi transformado em Batistério de São João Batista. No século XIII, uma bacia de batismo, que foi feita com peças de um altar do século XI, e estava instalada na Catedral, foi transferida para o templo. Em 1928, descobriram uma esfinge nas fundações de uma casa destruída, acreditando-se ser uma das doze esfinges trazidas do Egito pelo imperador Diocleciano, a instalaram na entrada do Templo de Júpiter. Arquitetura A edificação possui planta retangular com teto abobadado, construída com blocos de pedra sobre uma base elevada. Na entrada do templo, há uma esfinge sem cabeça, esculpida em granito, trazida do Egito pelo imperador. No portal de entrada, na parte superior, há esculpido em alto relevo a representação de Vitória, Tritão, Hélio, Hércules, Júpiter e Apolo. Na parte interna do templo, há dois sarcófagos de arcebispos de Split, Lawrence e João II; uma escultura de São João Batista, feita em bronze, pelo artista Ivan Meštrović; e uma bacia de batismo do século XI com telas de mármore, uma delas representando o rei croata Peter Krešimir IV ou Demetrius Zvonimir com seus súditos, uma outra tela representando a Santíssima Trindade com Jesus Cristo, o divino e Jesus Cristo, o homem. Referências
Храм Юпитера (Сплит)

Юпитеров храм (хорв. Jupiterov hram) — сохранившийся римский храм, часть Диоклетианова дворца в Сплите, объекта Всемирного наследия. Храм был построен в 295—305 гг н. э. императором Диоклетианом и был посвящён Юпитеру. Вход в храм украшали два сфинкса, сделанные по специальному заказу. Само строение было расположено в западной части комплекса рядом с Перистилем. В 305 году Диоклетиан покинул пост императора и строительство храма было прекращено. Позже, с приходом христианства в Далмацию, храм был переоборудован в баптистерий, а крипта получила имя в честь Святого Фомы. В XI веке была сооружена колокольня, разобранная в 1840-х гг. Внутри храма расположены гробницы, где были похоронены местные архиепископы Иоанн и Лавр (Ловро); также сохранилась статуя Святого Иоанна. Галерея Примечания Ссылки Медиафайлы по теме Юпитеров храм на Викискладе
Jupitertemplet, Split

Jupitertemplet (kroatiska: Jupiterov hram) är ett tidigare romerskt tempel i staden Split i Kroatien. Templet ligger vid Peristylen i den västra delen av Diocletianus palats och var troligtvis tillägnat guden Jupiter. Templet uppfördes under 200-talet och är idag en av Splits sevärdheter. Historia Jupiters tempel uppfördes 295-305 som en del av Diocletianus palats. På 500-talet gjordes templet om till ett kristet kapell och kallas sedan dess Johannes dopkapell. Interiör I det tidigare templet, nuvarande Johannes dopkapell, finns en dopfunt med en förromansk marmortavla troligtvis föreställande kung Petar Krešimir IV eller Zvonimir. Marmortavlan som i överkant är dekorerad med ornamentalt kroatiskt flätmönster är den äldsta kända avbildningen av vad som tros föreställa en kroatisk kung. I kapellet finns två sarkofager i vilka två av Splits biskopar är begravda. Biskop Johannes (Ivan II:s) sarkofag är från 700-talet och biskop Laurentius (Lovros) sarkofag från 1000-talet. Vid den bakre muren finns en bronsskulptur av Ivan Meštrović föreställande Johannes. Exteriör Vid templet finns en huvudlös sfinx från 1500-talet f.Kr. som är en av dussintalet sfinxer som kejsaren lät föra från Luxor i Egypten till sitt palats. Se även Jupitertemplet Jupiter Stators tempel Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Jupitertemplet, Split. Referenser Fotnoter
Храм Юпітера (Спліт)

43.507974° пн. ш. 16.439237° сх. д.﻿ / 43.507974; 16.439237 Юпітерів храм (хорв. Jupiterov hram) — збережений римський храм, частина палацу в Спліті, об'єкт Всесвітньої спадщини. Храм був збудований у 295—305 рр н. е. імператором Діоклетіаном та присвячений Юпітеру. Вхід до храму прикрашали два сфінкса, зроблені за спеціальним замовленням. Будівля була розташована в західній частині комплексу поруч з перистилем. У 305 році Діоклетіан залишив посаду імператора і будівництво храму було припинено. Пізніше, з приходом християнства у Далмацію, храм був переобладнаний на баптистерій, а крипта отримала ім'я Святого Фоми. В XI столітті була споруджена дзвіниця, розібрана в 1840-х рр. Всередині храму розташовані гробниці, де були поховані місцеві архієпископи Іоанн і Лавр (Ловро); також збереглася статуя Святого Іоанна. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Храм Юпітера (Спліт) Роберт Адам Ruins of the Palace of the Emperor Diocletian at Spalatro in Dalmatia [Архівовано 11 січня 2012 у Wayback Machine.] Historical Complex of Split with the Palace of Diocletian [Архівовано 11 липня 2017 у Wayback Machine.]
Phare de Sveti Petar

Le phare de Sveti Petar (en croate : Svjetionik Poluotok Sv. Petar) est un phare actif situé sur la péninsule Sveti Petar à l'entrée du port de Makarska, dans le Comitat de Split-Dalmatie en Croatie. Le phare est exploité par la société d'État Plovput . Histoire Le phare, mis en service en 1884, se situe au bout d'une péninsule boisée accessible à pied depuis le front de mer de la ville de Makarska qui est une station balnéaire très populaire en face de l'île de Brač. Le site est ouvert et la tour se visite de façon payante. Description Le phare est une tour carrée en pierre grise de 14 m de haut, avec galerie et lanterne centrée sur une maison de gardien d'un étage. Le bâtiment est en pierre grise non peinte, avec un toit de tuile rouge, et la lanterne cylindrique est blanche. Il émet, à une hauteur focale de 16 m, un éclat toutes les 5 secondes. Sa portée est de 11 milles nautiques (environ 21 km) pour le feu principal et 7 milles nautiques (environ 13 km) pour le feu de veille. Identifiant : ARLHS : CRO-168 - Amirauté : E3388 - NGA : 113-13580 . Caractéristiques du feu maritime Fréquence : 5s (W) Lumière : 1 seconde Obscurité : 4 secondes Voir aussi Notes et références Lien connexe Liste des phares de Croatie Liens externes (en) Lighthouses in Croatia - Site Plovut University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of Southern Croatia (en) Liste ARLHS - Croatia (en) Croatia Online list of Light (en) Makarska Lighthouse - Site Lightphotos.net (en) Sv. Petar Light - Lighthouse Explorer Portail des phares Portail de la mer Adriatique Portail de la Croatie
Svjetionik Poluotok Sv. Petar

Svjetionik Poluotok Sv. Petar je svjetionik na poluotoku Sv. Petar, na ulazu u luku Makarska. Svjetionik je podignut 1873. na poluotoku sv. Petar, na lokalitetu koji je još u antičko doba imao značajnu ulogu u kontroli plovidbe na srednjem Jadranu. Kamena prizemnica kvadratičnog tlocrta zakrovljena je četverostrešnim krovom, a u središtu je izgrađena niska kula s lanternom što je čest primjer u tipologiji jednostavnih svjetionika na Jadranu. Zaštita Pod oznakom Z-5082 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori Vanjske poveznice
Kapelle Hl. Apostel Peter und Paul auf dem Mirogoj-Friedhof

Die Kapelle Hl. Apostel Peter und Paul auf dem Mirogoj-Friedhof (serbisch: Капела светих апостола Петра и Павла на Мирогоју, Kapela svetih apostola Petra i Pavla na Mirogoju), abgekürzt auch Peter-und-Paul-Kapelle genannt, ist eine Serbisch-orthodoxe Friedhofskapelle in der kroatischen Hauptstadt Zagreb. Das Gotteshaus ist dem Patronat der heiligen Apostel Peter und Paul anvertraut. Die Kapelle gehört zur Metropolie Zagreb und Ljubljana der Serbisch-orthodoxen Kirche, mit Sitz in Zagreb. Lage Die Peter-und-Paul-Kapelle liegt im Norden Zagrebs auf dem Gelände des Mirogoj-Friedhofs. Geschichte Die Kapelle wurde 1891 erbaut. Ktitorin (Stifterin) des Gotteshauses war die adlige Witwe Judita Kukulj, die die Kapelle über dem Grab ihres Ehegatten errichten ließ. Architekt der Kapelle war der aus Köln stammende Architekt Hermann Bollé, der als einer der wichtigsten Architekten Kroatiens gilt. Die Kreuzkuppelkapelle ist im Neobyzantinischen Stil erbaut und hat den Grundriss eines Griechischen Kreuzes. Quellen Кашић Д. Љ. Српска насеља и цркве у сјеверној Хрватској и Славонији.- Загреб,2004 Einzelnachweise
Kapela svetih apostola Petra i Pavla na Mirogoju

Kapela svetih apostola Petra i Pavla pravoslavna je kapela na zagrebačkom groblju Mirogoju, u vlasništvu Mitropolije zagrebačko-ljubljanske Srpske pravoslavne crkve. Kapela je izgrađena 1891. Povijest i arhitektura Pokrovitelj izgradnje kapele bila je udovica Judita Kukulj, koja je kapelu podigla na grobu svoga muža. Zaduženi arhitekt bio je Hermann Bollé. Glavna mirogojska os, odnosno glavna aleja vodi od ulaza i tada još neizgrađene Kapele Krista Kralja, preko Križa prema istoku. Kapela Sv. Petra i Pavla smještena je jugoistočno od ulaza, u osi četvrtog paviljona, jedno polje udaljena od arkada. Ova os je druga glavna os Mirogoja, na kraju aleje je polukružno organizirani dio groblja – u ovoj pomaknutoj simetriji može se iščitati utjecaj modernih stremljenja. Građevina je u potpunosti centralnog tlocrta, malih dimenzija, ali ipak monumentalna. Stilski je kapela tipično djelo Bolléova eklekticizma – može se opisati kao neobizantski (»pravoslavni«) stil, koji se očituje u naglašenoj središnjosti i dominaciji kupole. Međutim, prije je to Bolléova slobodna interpretacija, nego čisti neobizantski stil. Opremu kapele izradila je Obrtna škola, ikonostas je oslikao Robert Auer, a klesarski su radovi djelo Ignjata Franza. U oslikavanje zidova i ikone na ikonostasu, sve na zlatnoj podlozi, sudjelovao je iprofesor Obrtne škole u Zagrebu Josip Bauer. Galerija Izvori
Часовня Петра и Павла на Мирогое (Загреб)

Часо́вня Петра́ и Па́вла на Мирого́е (серб. Капела Св. Апостола Петра и Павла на Мирогоју) — находится на Мирогойском кладбище в Загребе и принадлежит Загребско-Люблянской митрополии Сербской православной церкви. Построена в 1891 вдовой дворянина Юдитой Кукуль на могиле своего мужа. Архитектор — Герман Болле. Примечания Литература Кашић Д.Љ. Српска насеља и цркве у сјеверној Хрватској и Славонији.- Загреб,2004
Капела светих апостола Петра и Павла на Мирогоју

Православна капела светих апостола Петра и Павла на Мирогоју је капела на загребачком гробљу Мирогој, која припада Митрополији загребачко-љубљанској Српске православне цркве. Капела је изграђена 1891. године. Покровитељ изградње била је удовица Јудита Кукуљ, која је капелу подигла на гробу свог мужа. Задужени архитекта био је Херман Боле. Референце Кашић Д. Љ. Српска насеља и цркве у сјеверној Хрватској и Славонији.- Загреб,2004
Каплиця Петра і Павла на Мирогої (Загреб)

Каплиця Петра і Павла на Мирогої (серб. Капела Св. Апостола Петра и Павла на Мирогоју) — каплиця на центральному кладовищі столиці Хорватії міста Загреба Мирогой. Збудована в 1891 році вдовою дворянина Юдитою Кукуль на могилі свого чоловіка. Архітектор — Герман Болле. Храм належить Загребсько-Люблянській єпархії Сербської православної церкви. Література Кашић Д.Љ. Српска насеља и цркве у сјеверној Хрватској и Славонији.- Загреб, 2004 (серб.)
Šibenický most

Šibenický most (chorvatsky Šibenski most) je železobetonový obloukový silniční most přes Šibenický záliv na Jadranské magistrále poblíž ústí řeky Krky v Šibenicko-kninské župě v Chorvatsku. Most byl postaven v letech 1964 až 1966 podle návrhu Ilji Stojadinoviće. Provoz na něm byl zahájen dne 27. července 1966. Oblouk mostu je dlouhý 246 m a je druhým nejdelším mostním obloukem v Chorvatsku po oblouku mostu na Krk (390 m). Během občanské války na podzim 1991 byl most poškozen několika granáty, ale na provoz na mostě to nemělo žádný vliv. Na začátku roku 2010 byla zahájena oprava mostu. Společnost Hrvatske ceste, která práce prováděla, stanovila předběžné náklady na 11 milionů kun. Předpokládána byla oprava svodidel. Rekonstruováno bude také osvětlení mostu. Dokončení bylo provedeno v roce 2011. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Шибеникский мост na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šibenický most na Wikimedia Commons