NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Universitetet i Zadar

Universitetet i Zadar (kroatiska: Sveučilište u Zadru, latin: Universitas Studiorum Jadertina) är ett statligt universitet i Zadar i Kroatien. Det spår sina rötter från år 1396 och är därmed det äldsta lärosätet i nutida Kroatien. Universitetets rektorat och flera av universitetsbyggnaderna är belägna i Gamla stan i Zadar. Historik Staden Zadar har en månghundraårig tradition av högre utbildning som utvecklats ur den medeltida ecklesiastiska fortbildningen. Den 14 juni 1396 grundande dominikanerna i Zadar Studium generale, ett teologiskt seminarium som senare blev känt som Universitas Iadertina (Zadars universitet). Med avbrott för åren 1481–1495 var universitetet verksamt från grundandet år 1396 till den 8 januari 1807 då den kortvariga franska administrationen (1806–1813) upplöste lärosätet. Universitetets nedläggning innebar dock inte slutet för högre utbildning i Zadar som därefter fortgick genom andra institutioner och lärosäten. År 1955 etablerades Filosofiska fakulteten i Zadar som en underenhet till Zagrebs universitet, det nutida Kroatiens näst äldsta universitet. Från år 1974 sorterade Filosofiska fakulteten som en underenhet till Splits universitet. Sett till antalet studenter och personal expanderade fakulteten kraftigt de följande åren. År 2002 fattade Kroatiens parlament beslut om att återupprätta Zadars universitet som året därpå (2003) inledde sin nygamla verksamhet. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Universitetet i Zadar.﻿
Задарський університет

Задарський університет (хорв. Sveučilište u Zadru, лат. Universitas Studiorum Jadertina) — університет в хорватському місті Задар. Перший університет засновано в 1396 році, сучасний — в 2003 році. Історія За деякими джерелами, 1396 року домініканці в Задарі започаткували вищу теологічно-філософську школу в сенсі Studium generale. У 1553 році цей заклад став називатися Universitas Jadertina і навіть дістав право присуджувати наукові ступені. У 1806 — 1807 роках, за Наполеона, вища школа деградувала до ліцею. 1955 року тут засновано філософський факультет — першу хорватську університетську інституцію новітнього часу за межами Загреба. 4 липня 2002 року хорватський парламент ухвалив постанову про заснування університету. 25 березня 2003 року відбулося перше засідання університетської ради, на якому затверджено статут цього вищого навчального закладу. Структура Університет Задара складається з 21 департаменту (відділу): Департамент англістики Департамент археології Департамент бібліотекознавства Департамент антропології та соціально-культурної антропології Департамент франкороманістики Департамент географії Департамент германістики Департамент Історія Департамент інформації — і комунікаційних наук Департамент італьяністики Департамент класичної філології Департамент хорватистики й славістики Департамент історії мистецтв Департамент лінгвістики Департамент морських справ і морської Департамент середземноморської аквакультури Департамент педагогіки Департамент філософії Департамент психології Департамент освіти та початкової освіти Департамент соціології Департамент економіки Література Cepulo, Dalibor: «Legal Education in Croatia from Medieval Times to 1918: Institutions, Courses of Study, Transfers», in: Pokrovac, Zoran (Hrsg.): «Juristenausbildung in Osteuropa bis zum Ersten Weltkrieg», Rechtskulturen des modernen Osteuropa, Bd. 3, Vittorio Klostermann, 2007, ISBN 978-3-465-04037-8, S. 95, Fn. 32 Ridder-Symoens, Hilde de (Hrsg.): A History of the University in Europe. Bd. 1: Universities in the Middle Ages, Cambridge University Press, 1992, ISBN 0-521-36105-2, S. 62-65, S. 80-89. Примітки Посилання Офіційна сторінка [Архівовано 28 жовтня 2009 у Wayback Machine.] Факультет лінгвістики університету
Plaza de San Marcos (Zagreb)

La plaza de San Marcos (en croata: Trg svetog Marka) es una plaza situada en el casco antiguo de Zagreb, la capital de Croacia, llamada Gradec o Gornji grad (que quiere decir "ciudad alta"). En el centro de la plaza se encuentra la Iglesia de San Marcos. La plaza también presenta importantes edificios gubernamentales: Banski dvori (la sede del Gobierno de Croacia), el Parlamento croata (Croata: Hrvatski sabor) y el Tribunal Constitucional de Croacia. En la esquina de la Plaza de San Marcos y de la calle de Cirilo y Metodio esta el antiguo ayuntamiento, donde el Consejo de la ciudad de Zagreb celebraba sus sesiones. En 2006, la plaza fue sometida a cambios a través de un proyecto de renovación.​ Desde agosto de 2005, el Gobierno prohibió cualquier forma de protesta en la plaza de San Marcos, lo que causó muchas controversias en la "sociedad civil" de Croacia. Esta prohibición fue levantada parcialmente en 2012. Véase también Plazas urbanas por tamaño Espacio urbano Plaza Mayor Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Plaza de San Marcos.
Trg svetog Marka

Trg svetog Marka (razgovorno Markov trg), središnji trg zagrebačkog Gornjega grada, nekad poznat i kao Radićev trg. Osim crkve sv. Marka, na Trgu svetoga Marka sjedište je najviših državnih institucija: Hrvatskoga sabora, Vlade Republike Hrvatske i Ustavnoga suda. Markov trg u prenesenom značenju može označavati hrvatsku politiku, odnosno politiku hrvatske vlade ili sabora. God. 1740. gradski senator Ivan Hyacintha dao je ispred južnoga portala župne crkve sv. Marka podignuti pil (zavjetni spomenik), djelo Claudia Kautza, na čijemu se vrhu nalazio pozlaćeni prikaz Blažene Djevice Marije, a u podnožju kipovi sv. Josipa, sv. Ivana Nepomuka, sv. Ivana Evanđelista i sv. Ivana Krstitelja, te prikazi grbova Hrvatske, Slavonije, Dalmacije i Zagreba. Pil je 1869. srušen radi izgradnje vodoskoka prigodom posjeta cara Franje Josipa. Također, zbog dotrajalosti kipa donesena je odluka o izradi novoga, za koji je zadužen Anton Dominik Fernkorn. Zbog veličine novi kip nije postavljen na trg, nego je postavljen i uklopljen u fontanu ispred zagrebačke katedrale te ga krase prikazi četiriju anđela koji simboliziraju četiri kreposti: vjeru, nadu, čistoću i poniznost. Trg je obnovljen 2006. godine i popločen granitnim kockama. Od kolovoza 2005. Vlada RH zabranila je sva javna okupljanja na Trgu svetoga Marka, no zabranu okupljanja ukinuo je u srpnju 2012. novi saziv Sabora. Trg je kroz povijest samo jednom mijenjao ime. Nakon atentata u beogradskoj skupštini imenovan je u čast Stjepana Radića, a povijesno ime vraćeno mu je 1990. godine. Na trgu su od 1992. do 2015. na dužnost prisegnuli svi tadašnji Predsjednici Republike: Franjo Tuđman (1992. i 1997.), Stjepan Mesić (2000. i 2005.), Ivo Josipović (2010.) i Kolinda Grabar-Kitarović (2015.) Vidi još Gornji grad Izvori Vanjske poveznice
Plac Świętego Marka w Zagrzebiu

Plac Świętego Marka (chorw. Trg sv. Marka, wym [tr̩g sʋɛtɔg marka], także Markov trg, wym. [markɔʋ tr̩g]) – plac w Zagrzebiu w najstarszej części miasta, Gradcu. Administracyjnie należy do dzielnicy Gornji Grad – Medveščak. Plac w przybliżeniu ma kształt prostokąta o wymiarach 85×55 m, a jego powierzchnia wynosi ok. 0,45 ha. Po remoncie w 2006 roku, całość pokryto granitową kostką. Budynki W centralnej części placu wznosi się kościół św. Marka (Crkva sv. Marka) – parafialna świątynia zagrzebskiego starego miasta. Oprócz niego, na placu znajdują także inne ważne gmachy związane z chorwacką polityką. Zachodnią pierzeję stanowi Pałac Bana (Banski dvori) – barokowa siedziba rządu Chorwacji, zaś po przeciwnej stronie znajduje się budynek Zgromadzenia Chorwackiego (Hrvatski sabor). Po północnej stronie placu wznosi się siedziba Sądu Konstytucyjnego (Ustavni sud), natomiast na rogu placu i ulicy św. św. Cyryla i Metodego (Ćirilometodska) znajduje się Stary Ratusz (Stara gradska vijećnica), w którym odbywają się sesje rady miasta. W związku z tym, wyrażenia plac świętego Marka używa się niekiedy w znaczeniu przenośnym, dla określenia całokształtu chorwackiej polityki. W 2005 roku nowelizacja chorwackiej ustawy o zgromadzeniach publicznych de facto zakazała wszelkich form demonstracji na placu św. Marka. Nowe prawo zakazuje sprzeciwia się wszelkim formom zgromadzeń publicznych w promieniu stu metrów od siedzib: parlamentu, rządu, prezydenta, Sądu Konstytucyjnego, jak również od osób: szefów państw lub rządów, członków rządu, czy przewodniczących parlamentów państw obcych podczas ich pobytu w Chorwacji. Wspomniana zmiana wywołała liczne kontrowersje; przez niektórych została wręcz uznana za zamach na społeczeństwo obywatelskie. Historia Na placu św. Marka miało miejsce kilka istotnych wydarzeń w histotii Chorwacji. To w tym miejscu w 1573 roku stracono Matiję Gubca, przywódcę powstania chłopskiego. 29 lipca 1845 odbyły się tam wydarzenia tzw. lipcowej ofiary – podczas starcia z cesarską armią austriacką zginęło kilkanaście osób, w tym członkowie Chorwackiej Partii Ludowej. 15 maja 1926 r. z budynku położonego przy placu św. Marka 9 nadano pierwszy „chorwacki” sygnał radiowy, którym była pieśń pt. „Lijepa naša domovino”, późniejszy hymn Chorwacji. 29 października 1918 r. w gmachu obecnego Hrvatskiego saboru ogłoszono secesję od Austro-Węgier i przystąpienie do nowo powstałego Państwa Słoweńców, Chorwatów i Serbów. Położenie Od placu odchodzą następujące ulice: na północ Mletačka (Wenecka) Basaričekova (Đura Basarička) na wschód 29. Listopada 1918. (29 października 1918; data przystąpienia do Państwa SHS) Kamenita (Kamienna) na południe Ćirilometodska (Cyryla i Metodego) na zachód Freudenreichova (Josipa Freudenreicha) Brezovačkog (Tita Brezovačkiego) Zobacz też Plac św. Marka w Wenecji Plac św. Marka w Poznaniu Plac bana Josipa Jelačicia Przypisy
Площадь Святого Марка (Загреб)

Загребская площадь святого Марка (хорв. Trg svetog Marka u Zagrebu) или Марков торг (хорв. Markov trg) — площадь в центральной части Верхнего города (Горни град) столицы Хорватии городе Загребе, где размещены важные объекты власти страны и церкви. Прежнее название площади — Радичева (хорв. Radićev trg). В пределах площади расположена церковь святого Марка, одно из старейших сооружений города, которая и дала название площади. Кроме того, площадь является сосредоточением высших государственных учреждений Республики Хорватии — здесь находятся здание Сабора, дом Правительства Хорватии, Конституционный суд Республики Хорватии. Поэтому выражение «Марков торг» (Markov trg) нередко, в частности в журналистике, употребляется в Хорватии в косвенном смысле — как эвфемизм ключевых органов хорватской политики. Последняя реконструкция площади проходила в 2006 году, тогда площадь вымостили гранитной брусчаткой. С августа 2005 года Правительство страны запретило общественные скопления на площади св. Марка. Примечания
Trg svetega Marka, Zagreb

Trg svetega Marka (včasih Radićev trg) je osrednji trg v zagrebškem Gornjem mestu. Na samem trgu se nahaja cerkev svetega Marka, po katerem je trg dobil tudi ime. Okoli trga pa se nahajajo tri najpomembnejše hrvaške državne ustanove, in sicer hrvaški Sabor, Vlada Republike Hrvaške in Ustavno sodišče Republike Hrvaške. Leta 2006 je bil trg obnovljen.
Sankt Markus torg, Zagreb

Sankt Markus torg eller Markustorget (kroatiska: Trg svetog Marka eller Markov trg, tyska: Sankt Markus Platz eller Markusplatz) är ett torg i Kroatiens huvudstad Zagreb. Torget ligger i stadens historiska stadskärna som utgörs av Gradec, även kallat Övre staden (Gornji Grad). Sankt Markus torg är Gamla stans centrala torg och en av Zagrebs sevärdheter. Flera av byggnaderna vid torget har anknytning till regeringsmakten. Arkitektur Centralt på torget står Sankt Markus kyrka från 1200-talet. Vid torgets västra sida ligger Banpalatset som uppfördes under 1800-talet och hyser den kroatiska regeringen och författningsdomstolen. Parlamentspalatset som hyser det kroatiska parlamentet Sabor ligger på torgets östra sida och uppfördes i nyklassicistisk stil år 1907. År 2006 renoverades torget och försågs med gatsten i granit för att återge det dess ursprungliga utseende. Historik Vid torget har flera viktiga händelser i Kroatiens historia utspelats. På 1500-talet avrättades upprorsledaren Matija Gubec enligt sägen på torget. Den 29 juli 1845 slog den kejserliga österrikiska armén ner en protest och flera medlemmar från det kroatiska folkpartiet dödades (se Julioffren). Den 5 maj 1929 sände den första kroatiska radiostationen den kroatiska nationalsången i etern från en av byggnaderna vid torget. Från parlamentsbyggnadens balkong utropades Kroatiens utträde ur Österrike-Ungern år 1918. Den 7 oktober 1991 angrep det jugoslaviska flygvapnet Banpalatset i ett försök att döda Kroatiens dåvarande president Franjo Tuđman och förhindra landets självständighetssträvanden. Kultur Varje lördag och söndag klockan 12, från april till oktober, utförs Kravattregementets program med ett vaktbyte vid torget. Övrigt Åren 2005–2012 var en kontroversiell lag i bruk som förbjöd allmän samling närmare än 100 m från parlamentet. Denna lag innebar i praktiken att alla former av demonstrationer på torget var förbjudna. Lagen upphävdes år 2012. Den 5 april 2005 framförde USA:s dåvarande president George W. Bush ett bejublat tal vid torget då han besökte Kroatien. Vid torget hålls traditionsenligt de kroatiska presidenternas insvärningsceremoni. Se även Ban Jelačićs torg Referenser Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Markus torg, Zagreb.
Площа Святого Марка (Загреб)

Площа святого Марка (хорв. Trg svetog Marka або Марків торг, майдан хорв. Markov trg) — площа у центральній частині (Верхньому місті) столиці Хорватії міста Загреб, де розміщені важливі об'єкти влади країни і церкви. Колишня назва площі — Радичева (хорв. Radićev trg). В осередді майдану розташована церква святого Марка — одна з найстаріших споруд міста, яка й дала назву площі. Крім того, майдан є зосередженням найвищих державних установ Республіки Хорватія — тут знаходяться будівля Сабору, будинок Уряду Хорватії, Конституційний суд Республіки Хорватії. Відтак вираз «Марків торг» (Markov trg) нерідко, зокрема у журналістиці, вживається у Хорватії у непрямому значенні — як евфемізм ключових органів хорватської політики. Остання реконструкція площі відбувалась у 2006 році, тоді майдан вимостили гранітною бруківкою. Від серпня 2005 року Уряд країни заборонив громадські скупчення на загребській площі св. Марка. Примітки
Borovo Sports Hall

Danijel Rehak Sports Hall is a multi-purpose sport hall in Vukovar with sporting, cultural, business and entertainment events. The capacity of the sports hall is 3000 seats, 2400 seating places and 600 standing places and it is mostly used for basketball matches as the home ground of KK Borovo Vukovar. Hall is built for XXIII Yugoslavia Open Championship Table Tennis 1978 hosted by Vukovar The hall Borovo operates more sports clubs in different sports : boxing, handball, basketball, volleyball, gymnastics . For the purposes of gymnasts 2015. onsite opened a hall for gymnastics. Hall also has fitness centar and bowling alley. Concerts & Events Danijela Martinović charity concert for the Church of Our Lady of Fatima in Vukovar - April 18, 2002 Lijepom našom HRT television music show held the filming event - December 20, 2011 Halid Bešlić performed a concert - December 22, 2012 Oliver Dragojević performed a charity concert - November 5, 2012 Marko Perković performed a concert - December 29, 2013 References
Villa Münz

Die Villa Münz (auch Villa Emma, wie auf der Fassade angeschrieben) in Ičići ist eine der prachtvollsten Villen der ehemaligen Österreichischen Riviera nahe Abbazia (heute Opatija in Kroatien). Sie befindet sich allerdings derzeit in einem äußerst vernachlässigten Zustand. Der Wohnbereich von 1.200 Quadratmetern umfasst 10 Zimmer und das Grundstück hat eine Größe von 5.000 Quadratmetern. Geschichte Das wahrzeichenhafte Gebäude oberhalb der heutigen Marina von Ičići und der Kaiser Franz Joseph-Promenade wurde 1903 für Jakob Ludwig Münz, einem österreichischen Bauunternehmer und Steinbruchbesitzer, errichtet. Wesentliche Beiträge zur Ausgestaltung stammten von dessen Frau Emma, einer gebürtigen Slowenin, die auch Eigentümerin und Namensgeberin der Villa war. Münz (1853–1930) war Baumeister des Grand Hotels in Pula und Initiator des Straßenbaus von Rijeka nach Pula. Er war als Partner von Alfred von Wrede tätig und wurde mit ihm Konzessionär der elektrischen Straßenbahn Abbazia, die in den Jahren von 1908 bis 1933 Matulji mit Opatija und Lovran verband. Die Villa überstand unbeschädigt den Zweiten Weltkrieg, wurde 1948 nationalisiert und diente zunächst als Erholungsheim der Gewerkschaft, später als Lungensanatorium für Kinder. Als Reparationszahlungen für dieses herrliche Bauwerk wurden den Eigentümern zwölf Güterwaggons Orangen gezahlt. Nach dem Jugoslawienkrieg wurde das Gebäude als Flüchtlingsquartier eingesetzt und erlebte einen starken Niedergang. Es wurde schließlich 1999 von der Stadt Opatija an das kroatisch-amerikanische Ehepaar Hopper um kolportierte 3 Millionen DM verkauft. Infolge bürokratischer Hindernisse für die Instandsetzung und der Scheidung des Besitzerpaares ist das Gebäude stark verkommen. Es wurde angeblich 2016 von Frau Hopper um etwa elf Millionen Euro verkauft. Allerdings gab es um dieses Gebäude auch einen Rechtsstreit um die Eigentumsverhältnisse zwischen Gemeinde und Staat, bei dem eine Rückabwicklung des ursprünglichen Verkaufes durch Opatija im Raum steht. Weblinks Diaschau zu diesem Objekt, wie es heute aussieht (Memento vom 20. Juli 2014 im Internet Archive) Touristisch-historische Unterlage
Sveti Ivan na pučini

Sveti Ivan na pučini je hrid uz zapadnu obalu Istre, oko 4,6 km južno od Rovinja. Ova je hrid najisturenija u malom arhipelagu od 13 otočića i hridi ispred Rovinja. Radi se o goloj hridi dužine 70 m i 50 m širine. Površina hridi je 5153 m2, duljina obalne crte 287 m, a visina 6 metara. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstana je pod "manje nadmorske tvorbe (hridi različitog oblika i veličine)". Pripada Gradu Rovinju. Na hridi je vjetrenjača i svjetionik te smještajni objekt. U blizini su Sveti Ivan, Sturag i Crveni otok. Turizam Ravne stijene otočića Sv. Ivana idealne su za sunčanje, ali jake i promjenjive morske struje oko otočića ga čine rizičnim za kupanje. Oko otoka je i mnogo dobrih dupina koje nije dopušteno uznemirivati. Na otočiću se na suprotnim dijelovima nalaze i 2 manje plaže s plitkim morem. Dubina mora oko Sv. Ivana kreće se od 10 do četrdesetak metara, s bogatom vegetacijom i brojnim ribljim vrstama. To ga čini privlačnim za podvodni i sportski ribolov. Ostaci nekoliko potopljenih brodova privlače i ronioce. Izvori Vanjske poveznice
San Giovanni in Pelago

San Giovanni in Pelago (in croato Sveti Ivan na Pučini), chiamato dai rovignesi Lantierna de San Zuane, è uno scoglio disabitato della Croazia, situato lungo la costa occidentale dell'Istria, a sud del canale di Leme. Amministrativamente appartiene alla città di Rovigno, nella regione istriana. Geografia San Giovanni in Pelago si trova a sudovest del porto di Rovigno (luka Rovinj) e a sud del promontorio di Montauro (Zlatni rt) e di punta Corrente (rt Kurent). Nel punto più ravvicinato dista 2,48 km dalla terraferma e poco meno di 490 m dall'isola di San Giovanni. San Giovanni in Pelago è uno scoglio dalla forma irregolare, orientato in direzione nordovest-sudest, che misura 145 m di lunghezza e 75 m di larghezza massima. Ha una superficie di 5153 m² e uno sviluppo costiero di 0,287 km. Sullo scoglio si trova un faro costruito nel 1853. Si presenta come una torre ottagonale di 15 m d'altezza con casa adiacente, che raggiunge in totale i 24 m s.l.m., la cui luce doppia ha una portata di 24 miglia marine che ruota ad una frequenza di 10 secondi. Possiede anche una sirena antinebbia che lancia un segnale ogni 30 secondi. Il faro è affittabile per le vacanze ma raggiungibile solo via barca. Isole adiacenti Isola di Sant'Andrea (Sveti Andrija), isolotto a nord-nordest di San Giovanni in Pelago. Maschin (Maškin), isolotto a sud di Sant'Andrea, collegato ad esso da una strada rialzata. Scoglio di Montauro (Muntrav), piccolo scoglio situato a nord di Sant'Andrea. Scoglio del Samier (Samer), altro scoglio poco a sud del precedente. Scoglio Piroso Grande (Veli Piruzi), isolotto a est di Sant'Andrea. Scoglio Piroso Piccolo (Mali Piruzi), scoglio gemello del precedente, situato poco più a nordovest. Astorga (Sturag), isolotto a nordest di San Giovanni in Pelago. San Giovanni (Sveti Ivan), isolotto a nordest di San Giovanni in Pelago con una forte strozzatura al centro. Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-8190-015-2. (HR) Državni program Programma Nazionale (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 2. URL consultato il 3 febbraio 2017. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia
Sveti Ivan na pučini

Sveti Ivan na pučini je majhen nenaseljen otok v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški ter mestu Rovinj. Otok se nahaja pred Rovinjem sredi zahodne obale istrskega polotoka. Ta otoček je najbolj viden v majhnem otočju s 13 otoki in pečinami. Gre za otok, dolg 70 m in širok 50 m. V državnem programu za zaščito in uporabo majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov ter okoliškega morja Ministrstva za regionalni razvoj in sklade Evropske unije je otok uvrščen med otoke z manjšo nadmorsko površino (kamnine različnih oblik in velikosti). Meri 5.153 m2. Na otoku je vetrnica, svetilnik Sv. Ivana na pučini in nastanitveni objekt. V bližini so tudi otočki Sveti Ivan, Sturag in Crveni otok. Avgusta 1914 je 6 navtičnih milj od otoka potonil avstro-ogrski potniški parnik SS Baron Gaustch potem, ko je naletel na polje morskih min zaradi plovbe preblizu obale Pulja. Glej tudi Seznam hrvaških otokov Sklici