NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Britanski trg

Britanski trg, popularno znan kao Britanac, zagrebački je trg. Jedan je od preostalih zagrebačkih trgova koji ima otvoreno poljoprivredničko tržište sa svježim voćem, povrćem i ostalom hranom koja je dovedena izravno s farmi te je izrazito poštovan među Zagrepčanima. Na zapadnoj strani trga nalazi se Glazbena škola Blagoje Bersa. Sjeverno od Britanskog trga nalazi se Radnički dol, na zapadu Pantovčak, na istoku Ulica Vladimira Nazora te Ulica Đurđe Arnolda, a na jugu Ilica. Nedaleko od Britanskoga trga, na istočnoj strani Ilice, nalazi se Muzej iluzija. Javni prijevoz Na južnoj strani trga nalazi se istoimena tramvajska postaja kojom prometuju tramvajske linije 1 (Zapadni kolodvor – Borongaj), 6 (Črnomerec – Sopot) i 11 (Črnomerec – Dubec). Na sjeveroistočnoj strani trga nalazi se istoimeni autobusni terminal s kojeg prometuju autobusne linije 101 (Britanski trg – Šestine), 102 (Britanski trg – Mihaljevac), 103 (Britanski trg – Kraljevec), 105 (Kaptol – Britanski trg) i 138 (Britanski trg – Zelengaj – Britanski trg). Nazivi Ovaj je trg kroz svoju povijest iz milja nazivan Malim placom ('trgom') kao pandan Velikom trgu, odnosno Trgu bana Jelačića. Njegovo je službeno ime, međutim, dugo bilo Ilički trg, prema ulici na kojoj se nalazi. Izgradnjom Grossove kuće s istočne strane 1928. godine trg je potpuno omeđen, a dodijeljen mu je naziv Pejačevićev trg, prema hrvatskom banu Ladislavu Pejačeviću. To ime zatim nosi sve do 1946. godine, kada ga se poslije Drugog svjetskog rata preimenovalo u Britanski trg. Povijest Nekada je na tom području tekao i potok Kraljevec, koji je 1902. godine isušen. Tržnica je otvorena 1891. godine, a u početku se na njoj prodavala samo perad. Trg je ubrzo dobio i plinsku rasvjetu te javni zahod (1908.). Godine 1928. godine uređena je tramvajska čekaonica, koja zauzima dio južnog dijela trga, prema Ilici. Izvori Literatura Špoljarić, Branimir. 2008. Stari Zagreb od vugla do vugla. AGM. Zagreb.
Brittiska torget

Brittiska torget (kroatiska: Britanski trg) är ett av de mer centrala torgen i Zagreb i Kroatien. Det ligger vid Ilica, väster om Ban Jelačićs torgs i Nedre staden. Det är ett av få torg i Zagreb som har en levande marknadsplats med försäljning av frukt, grönsaker, växter och annat. Varje söndag hålls här en loppmarknad och försäljning av antikviteter. Historik Då torget anlades under 1800-talet fanns här ingen stadsbebyggelse. Torgets namn var ursprungligen Ilica-torget (Ilički trg) men kallades i folkmun för Ilički plac ("plac" från tyskans Platz som betyder torg). Referenser Fotnoter
Британська площа (Загреб)

Британська площа (хорв. Britanski trg), у народі відома як Британець (хорв. Britanac) — міський майдан у столиці Хорватії Загребі, одна з тих небагатьох уцілілих площ, відмітною рисою якої є сільськогосподарський ринок просто неба, де торгують свіжими фруктами, овочами та іншими продуктами харчування, привезеними безпосередньо з фермерських господарств. Розташована вздовж вулиці Ілиця, за кілька кварталів на захід від головної площі міста — майдану бана Єлачича. Це також транспортний вузол — кінцева точка для кількох автобусних маршрутів, а на її південній стороні зупиняються міські трамваї 1-ї, 6-ї та 11-ї ліній. Сама площа відкриває зручний доступ до кількох престижних елітних районів Загреба, як-от Пантовчак і Зеленгай. Базар працює на площі щоденно з раннього ранку і приблизно до полудня, а щонеділі тут відбувається своєрідний ярмарок старовинних речей. Шановане серед жителів Загреба місце. Історія Коли в ХІХ сторіччі площа закладалася, навколо не існувало міської забудови. Спочатку майдан називався Ілицькою площею (хорв. Ilički trg), а в народі — Ілицьким плацом (хорв. Ilički plac; від нім. Platz «площа»). Примітки
Pietroso (isola)

Pietroso, Petroso, scoglio Solinski o Misgnak (in croato Lušnjak-Kamenjak) è uno scoglio disabitato della Croazia situato a est dell'isola di Melada. Amministrativamente appartiene alla città di Zara, nella regione zaratina. Geografia Pietroso si trova a 340 m dalla costa orientale dell'isola di Melada, a ovest della punta Solinski rt. Nel punto più ravvicinato, punta Darchio (Artić) nel comune di Brevilacqua, dista dalla terraferma 22,1 km. Pietroso è uno scoglio basso e di forma ovale, orientato in direzione nord-sud, che misura 145 m di lunghezza e 80 m di larghezza massima. Ha una superficie di 8156 m² e uno sviluppo costiero di 0,363 km. Al centro, raggiunge un'elevazione massima di 4 m s.l.m.. Isole adiacenti Risgnacco (Rižnjak), scoglio tondeggiante situato 1,245 m a nord di Pietroso. Scoglio Sasizza o Siccizza (hrid Sičica), piccolo scoglio di forma ovale situato 360 m a nord di Solinski rt su Melada e 455 m a nordovest di Pietroso. Ha un'area di 631 m². (44°15′08.5″N 14°49′48.5″E44°15′08.5″N, 14°49′48.5″E) Kribgnak (hrid Krivnjak), altro piccolo e basso scoglio situato 125 m a est di Melada e 1,155 m a nordovest di Pietroso. Ha un'area di 1669 m² e un'elevazione massima di 1 m s.l.m.. (44°15′14″N 14°49′16.7″E44°15′14″N, 14°49′16.7″E) Uno scoglio senza nome forma l'ingresso dell'insenatura di Solinska uvala, 480 m a ovest di Pietroso. Di forma ovale, in alcune mappe appare connesso alla punta Solinski rt a causa del basso fondale, anche se in realtà ne è separato e ha una superficie di 2662 m². (44°14′56″N 14°49′41″E44°14′56″N, 14°49′41″E) Note Bibliografia Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale, ISBN 978-888-190-244-6. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 15. URL consultato l'11 aprile 2017. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo, ISBN 978-886-268-060-8. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. G. Giani, Carta prospettiva delle Comuni censuarie della Dalmazia, foglio 2, 1839. Fondo Miscellanea cartografica catastale, Archivio di Stato di Trieste. Carta di cabottaggio del mare Adriatico, foglio V, Milano, Istituto geografico militare, 1822-1824. URL consultato l'11 aprile 2017 (archiviato dall'url originale il 23 agosto 2021). Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia
Vratar (utvrda)

Vratar je srednjovjekovna utvrda u blizini današnjeg naselja Borovci pored Metkovića. Nalazi se na brdu Gradina pored ceste Metković – Nova Sela – Vrgorac. Proglašena je kulturnim dobrom Republike Hrvatske. Bila je dijelom ondašnje župe Luka. Utvrda je nepravilna peterokuta s većom kulom na sjeveru te manjom na zapadnu. Vanjski zid s istoka dug je oko 30 m, visok oko 2 m i debljine 1,15 – 1,35 m. Zidovi sa sjeverne i zapadne strane bolje su očuvani, a visoki su od četiri do pet metara. Velika kula (dimenzije 10 x 8,5 m) imala je ulaz s istočne strane i sastojala se od dviju prostorija. Maloj kuli (dimenzije 6 x 4 m) ulaz je s istoka. Obje su bile višekatnice. Na južnoj strani postojao je još jedan unutarnji zid kao ojačanje. Iako ne postoje nikakvi podatci, Vratar je vjerojatno podignut krajem 14. st. kad su Radivojevići, Juraj i Vučić, postali glavnim zakupnicima Drijeva. Prvi spomen Vratara datira 12. kolovoza 1434.: прьво градь Вратарь с владаниемь и з дрьжаниемь с правими мејами и котари (vojvoda Juraj Vojsalić vraća braći Jurjevićima-Radivojevićima-Vlatkovićima stare posjede). Nakon toga više je spomena iz povelja i arhiva: 1444.: Vratar castello con lo contato et ha una gran gabella de sale (Ugovor o savezu aragonsko-napuljskoga kralja Alfonsa V. i hercega Stjepana Vukčića Kosače), 1448.: Castrum Breta (Povelja rimskoga kralja Fridriha III. hercegu Stjepanu Vukčiću), 1452.: У нашемь граду Вратару (sklapanje saveza Dubrovčana i Radivojevića-Jurjevića-Vlatkovića protiv hercega Stjepana Vukčića), 1453.: Vratar (Pismo dubrovačkoga kneza Vladislavu, hercegovu sinu), 1454.: Civitate Vratar cum pertinentiis suis (Povelja aragonsko-napuljskoga kralja Alfonsa V. hercegu Stjepanu), 1466.: Johannis Humski perpetui comitis de Wrathar ac vayvode terre Humie et de Hliuna (titula Ivaniša Vlatkovića). Vratar je zabilježen i na zemljovidima početkom 16. st.: 1507. autor Marco Benventanus i 1513. autor Martin Waldseemüller. Prodor Turaka u Hercegovinu značio je i opasnost Vrataru. Prema M. Vegi i D. Mandiću Turci su zauzeli Vratar oko 1478. ali je moguće da su ga zauzeli 1472., godinu dana nakon turskoga osvajanja Počitelja, u isto vrijeme kad su Dubrovčani morali porušiti Brštanik nizvodno od Vratara. Izvori
Vratar vára

Vratar vára (horvátul: Utvrda Vratar) egy középkori várrom Horvátországban, a Dubrovnik-Neretva megyei Borovci település határában. Fekvése Borovci falutól délkeletre, a Metkovićot Vrgoraccal összekötő 62-es számú út déli oldalán emelkedő Gradina nevű magaslaton találhatók romjai. Története Bár építéséről nincs információ, Vratar vára valószínűleg a 14. század végén épült, amikor Radivojevićek, Juraj és Vučić lettek Drijevo birtokosai. A várat 1434. augusztus 12-én említik először amikor Juraj Vojsalić bosnyák herceg visszaadja a Jurjević-Radivojević-Vlatković testvéreknek régi birtokaikat. Ezt követően az oklevelekben említést is tesznek róla. 1444-ben megemlítik V. Alfonz aragóniai-nápolyi király és Stjepan Vukčić Kosača herceg szövetségi szerződésében. 1448-ban „Castrum Breta” néven szerepel III. Frigyes német-római császár Stjepan Vukčić hercegnek írt levelében. 1452-ben Vratar várában köt szövetséget Raguza városa és a Radivojević-Jurjević-Vlatković nemzetség Stjepan Vukčić bosnyák herceg ellen. Vratát a 16. század elején térképeken is ábrázolják: 1507-ben Marco Benventanus, 1513-ban pedig Martin Waldseemüller térképén. A törökök Hercegovinába való behatolása Vratát is fenyegette. M. Vego és D. Mandić azt írja, hogy a törökök 1478 körül elfogták Vratart, de elképzelhető, hogy már 1472-ben, egy évvel Počitelj török elfoglalása után török kézre került, akik lerombolták. Ezután már nem volt szerepe. A vár mai állapota A vár szabálytalan ötszög alaprajzú, kéttornyos építmény. A tornyok közül északon állt a nagyobb, nyugaton pedig a kisebb. A keleti külső védőfal ma mintegy 30 m hosszan, 2 méteres magasságban áll. Vastagsága 1,15 - 1,35 méter. Az északi és a nyugati oldalon lévő falak jobban megőrződtek, ott magasságuk négy és öt méter között van. A nagy torony (10 x 8,5 m), melynek bejárata a keleti oldalon volt, két helyiségből állt. A kisebbik torony (6 x 4 m) bejárata ugyancsak keletről volt. Mindkét torony egy vagy több emelettel rendelkezett. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Vratar (utvrda) című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
Smrdan grad

Smrdan grad (još i Smrden grad) je utvrda iznad mjesta Klek uz stari put koji je spajao dolinu Neretve s Dubrovačkim primorjem. Današnji ostatci utvrde sagrađeni su krajem 17. stoljeća na mjestu nekadašnje utvrde iz srednjeg vijeka, nakon što su je Mlečani 1689. osvojili od Osmanlija. Utvrda je trokutastog tlocrta s bedemima od oko 50 metara po svakoj strani. Na njenu jugoistočnom dijelu je kula četverokutna tlocrta, a na sjeveroistoku kula kružnog tlocrta. Unutar utvrde početkom 18. stoljeća sagrađena je jednobrodna crkva s pravokutnom apsidom i zvonikom na preslicu. Najprije je bila posvećena sv. Roku, a poslije Velikoj Gospi. Kompleks se nalazi se na popisu kulturnih dobara Republike Hrvatske, a u njegovoj blizini pronađeno je i nekoliko stećaka. Utvrda je dobila ime po legendi o neugodnom mirisu leševa Osmanlija koji su ostali na prilazima utvrdi nakon neuspješne opsade. Na brdu iznad Smrdan grada unutar tri koncentrična suhozida nalazi se tvrđava Gradina. Datira iz predrimskog doba, a s nje se pruža pogleda na Ston, Pelješac, ušće Neretve i Naronu. Zaštita Pod oznakom Z-5833 zavedeno je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "vojna i obrambena građevina". Galerija Izvori
Smrdan vára

Smrdan vára (horvátul: Smrdan grad), várrom Horvátországban, a Slivno közelében fekvő Klek határában. Fekvése A falu felett északra, a Neretva völgyét a Dubrovniki tengermellékkel összekötő régi út mentén található. Története A település már 1490 előtt török uralom alá került, a törökök a Klek nevű magaslaton felépítették Kulina várát. A török uralom több mint kétszáz évig tartott, a velenceiek 1689-ben foglalták el a várat, melyet rögtön meg is erősítettek. 1691-ben Kulina új nevet kapott. A Smrdan nevet azért adták neki, mert 1691-ben a Vule Nonković vezette velencei sereg itt mért nagy vereséget a törökre. A rengeteg temetetlen emberi és lótetem olyan elviselhetetlen bűzt árasztott, hogy a nép a várat átkeresztelte smrdanra, azaz büdösre. A 18. században a falakon belül egyhajós templom épült Szent Rókus tiszteletére, melyet később a Nagyboldogasszony tiszteletére szenteltek fel. A vár mai állapota A vár háromszög alaprajzú, minden oldalon mintegy 50 méter hosszúságú falakkal. A délkeleti sarkon négyszögletes, az északkeletin pedig hengeres torony áll. A tornyok ma is több emelet magasságúak, a falak is helyenként emeletnyi magasságban állnak. a falakon belüli templom egyhajós épület, négyszögletes apszissal és a homlokzat feletti harangdúccal. A vár közelében régi, sírköves temetőt találtak. Galéria Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Smrdan grad című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Kostel Castle

Kostel Castle (Slovene: Grad Kostel) is a castle above the settlement of Kostel in southeastern Slovenia. It is located on a steep hill above the Kolpa River, not far from the Croatian border. History The site was originally occupied by a smaller fortification, which was expanded into a castle between 1247 and 1325 by the Counts of Ortenburg, vassals of the Patriarchate of Aquileia. First mentioned in 1336 as castrum Grafenwarth, its current name is first recorded in 1449 as Costel, a corruption of the Latin castrum 'fortress'. After the extinction of the Counts Ortenburg on 28 April 1418, the Counts of Celje inherited their area holdings, expanding the castle into a formidable fortress and renaming it Schloss Grauenwarth, although the surrounding settlement retained the Slavicised Latin name Kostel. The castle and settlement were both surrounded by a high, two meter thick wall featuring five defence towers, built by order of Frederick II, Count of Celje. The castle's purpose was the defence of the house's landholdings in Carniola; it also housed a local judiciary, and had its own dedicated execution site about 1 km away. After the death of prince Ulrich II of Celje in 1456 and the extinction of the house, the castle was taken over by the Habsburgs, who eventually granted the settlement market rights, giving rise to a new colloquial name, Trg 'market town'. During the 15th and 16th centuries, the castle was an important strategic fortification against Ottoman invasions. With many of the countries of southeastern Europe occupied by or paying tribute to the Ottoman Empire, Slovenia became exposed to further Ottoman inroads into Europe. The castle, standing along one of the Ottomans' common incursion routes into Slovenia, came under attack several times. Only in 1578 did the castle fall, when the garrison accepted supposed refugees from the Ottomans, but who opened the door that night to the Ottoman forces, who killed and captured the inhabitants of the castle and its village and the surrounding region. The depopulated area was then settled by numerous Uskoks. Sources Jakič, Ivan: "Vsi slovenski gradovi", DZS, 1999, ISBN 86-341-2325-1 References External links Kostel municipal site
Castillo de Kostel

El Castillo de Kostel (en esloveno: Grad Kostel) es un castillo sobre la localidad de Kostel en el sureste de Eslovenia. Está situado en una colina escarpada sobre el río Kolpa, no lejos de la frontera con Croacia.​ El sitio fue ocupado originalmente por una pequeña fortificación, que se amplió a un castillo entre 1247 y 1325 por los condes de Ortenburg, vasallos del Patriarcado de Aquileia. Véase también Castillo Historia de Eslovenia Referencias
Château de Kostel

Le château de Kostel est un château situé dans la municipalité homonyme, au sud-est de la Slovénie. Il domine la vallée de la Kupa près de la frontière croate. Histoire Le site était initialement occupé par une petite fortification qui fut transformée en château entre 1247 et 1325 par les comtes d'Ortenburg (en), vassaux du Patriarcat d'Aquilée. La première mention écrite du château remonte à 1336 sous le nom de « Castrum Grafenwarth », son nom actuel date du XVe siècle et est une dérivation du latin castrum. En 1418, les comtes de Cilley (en) héritèrent du château en 1418 et l'agrandirent en une grande forteresse, défendue par des murs de deux mètres de haut et cinq tours. Après la mort du prince Ulric de Cilley en 1456, le château fut détenu par les Habsbourg qui lui accordèrent des droits commerciaux. Au cours des XVe et XVIe siècles, le château fut une fortification stratégique importante contre les invasions ottomanes qui occupaient une grande partie de l'Europe du sud-est. Il fut assiégé un grand nombre de fois. Ce n'est qu'en 1578 qu'il tomba aux mains des ottomans. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Kostel Castle » (voir la liste des auteurs). Portail des châteaux Portail de la Slovénie
Catedral de la Asunción de María (Krk)

La Catedral de la Asunción de María​ o simplemente Catedral de Krk (en croata: Katedrala Uznesenja Blažene Djevice Marije) es una catedral en la ciudad de Krk​ en la isla de Krk​ al norte del Adriático, en Croacia.​ Es la sede de la Diócesis de Krk. La iglesia fue construida en el siglo V o VI, pero la evidencia arqueológica sugiere que el sitio fue utilizado por los cristianos ya en el siglo IV. La catedral está situada debajo de la colina de la ciudad de Krk. La primera mención documentada de la iglesia data de 1186. Se trata de una basílica paleocristiana de tres naves que forma parte de un complejo más grande, junto con la Iglesia románica de San Quirino (siglo XII) y el campanario (siglo XVI), la capilla de Santa Bárbara, un baptisterio paleocristiano y un ábside. Como es común con otras iglesias de la misma época, está orientada al este / oeste, con su fachada que da a la calle que pasa por la ciudad de Krk en la dirección norte / sur. La iglesia es de 40 metros de longitud y su anchura interior es de 5,14 m (48 pies). Durante varias excavaciones arqueológicas entre 1956 y 1963 dirigidas por Andro de Mohorovičić se descubrieron las ruinas de una antigua Terma romana que data del siglo I. Restos de un hipocausto y un tepidarium con un piso de baldosas de mosaico conservado fueron descubiertos. No se han encontrado piezas de mosaico grandes desgastadas, lo que sugiere que el sitio pudo haber sido utilizado para las misas cristianas ya en el siglo cuarto, antes de que la catedral fuese construida. Véase también Iglesia católica Catedral de la Asunción de María Referencias
Krčka katedrala

Krčka katedrala posvećena je Uznesenju blažene Djevice Marije. Podignuta je na većem prostoru na dnu brežuljka na kojem se smjestio grad Krk. Prvi poznati datirani spomen ove katedrale nalazi se u Darovnici biskupa Ivana iz 1186. godine, a moguće je postojanje ove katedrale u ranokršćanskom vremenu. Katedrala je trobrodna starokršćanska bazilika koja s romaničkom crkvom sv. Kvirina (12. stoljeće), zaštitnika Krčke biskupije, zvonikom (16. stoljeće) povrh kojeg bdije anđeo s trubom, kapelom sv. Barbare, ranokršćanskom krstionicom i apsidom čini jedinstven vjerski kompleks. Katedrala je orijentirana tradicionalno: istok-zapad. Pročelje joj je na ulici koja presijeca Krk u smjeru sjever-jug. Dužina joj iznosi 40 metara, a širina 14,5 metara iznutra. Sa svake strane ima 9 stupova i 10 lukova. Raspon osi dvaju stupova iznosi 3,10 metara. Izvori Mihovil Bolonić i Ivan Žic Rokov, "Otok Krk kroz vjekove", Kršćanska sadašnjost, Zagreb 2002. Arhivirana inačica izvorne stranice od 2. travnja 2012. (Wayback Machine) Krčka katedrala Arhivirana inačica izvorne stranice od 2. ožujka 2011. (Wayback Machine) Ivan Žic Rokov, "Crkve posvećene Majci Božjoj od VI - IX. stoljeća na području Krčke biskupije" Povezani članci Katoličanstvo u Hrvata Krčka biskupija
Cattedrale dell'Assunzione della Beata Vergine Maria (Veglia)

La cattedrale dell'Assunzione della Beata Vergine Maria (in croato: Katedrala Uznesenja Blažene Djevice Marije) si trova a Veglia, in Croazia, ed è sede della diocesi di Veglia. Descrizione La cattedrale di Veglia è stata costruita su una vasta area ai piedi della collina su cui si trova la città di Veglia. La prima menzione documentata della chiesa risale al 1186. Si tratta di una basilica paleocristiana a tre navate facente parte di un complesso più grande, che comprende la chiesa romanica di San Quirino (XII secolo), il campanile (XVI secolo), la cappella di Santa Barbara, un battistero paleocristiano e un'abside. In comune con altre chiese dello stesso periodo, è orientata est/ovest. La chiesa è lunga 40 metri e larga 14,5 metri. Nel corso di numerosi scavi archeologici tra il 1956 e il 1963 guidati da Andro Mohorovičić sono stati scoperti i resti di un antico complesso termale romano risalente al I secolo. Sono stati scoperti resti di un ipocausto ed un tepidario con un mosaico. Grandi pezzi di mosaico sono consumati per l'usura, suggerendo che il sito potrebbe essere stato utilizzato per le messe cristiane fin dal IV secolo, prima che la cattedrale fosse costruita. Bibliografia (HR) Mihovil Bolonić, Žic Rokov, Ivan, Otok Krk kroz vjekove, Zagreb, Kršćanska sadašnjost, 2002, ISBN 953-151-493-3. (HR) Denis Lešić, Grad Krk: mala monografija velikog grada, Krk, Aquanet, 2005, ISBN 953-7122-11-5. Voci correlate Veglia (città) Diocesi di Veglia Cattedrali in Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale dell'Assunzione della Beata Vergine Maria Collegamenti esterni (HR) La città di Veglia, su grad-krk.hr. URL consultato il 12 settembre 2013 (archiviato dall'url originale il 17 settembre 2013).
Katedra Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Krku

Katedra Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Krku (chor. Katedrala Uznesenja Blažene Djevice Marije na nebo) – katedra pod wezwaniem Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny, zbudowana na dużej przestrzeni w dolnej części wzgórza, na którym leży miasto Krk. Pierwsza znana datowana wzmianka o tej katedrze znajduje się w akcie biskupa Jana z 1186 i możliwości istnienia tej katedry we wczesnym okresie chrześcijańskim. Katedra to wczesnochrześcijańska trójnawowa bazylika z romańskim kościołem św. Kwiryna (XII wiek), patrona diecezji Krk, dzwonnicą (XVI wiek), nad którą anioł patrzy z trąbką, kaplicą św. Barbary i wczesnochrześcijańską apsydą-baptysterium. Ten kompleks religijny tworzy niepowtarzalną strukturę. Katedra jest tradycyjnie zorientowana na wschód-zachód. Przed nią biegnie ulica, która przecina Krk w kierunku północ-południe. Długość katedry – 40 metrów, szerokość – 14,5 m od wewnątrz. Każda ze stron śiątyni posiada 9 kolumn i 10 łuków. Osie dwóch kolumn mają długość 3,10 m. Bibliografia Krčka katedrala. grad-krk.hr. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-07-21)]. – oficjalna strona katedry (chorw.)