NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dvorac Oršić u Gornjoj Bistri

Dvorac Oršić je barokni dvorac u Gornjoj Bistri, sjeverno od Zagreba, zaštićeno kulturno dobro. Svojim oblikovanjem i prostornom organizacijom smatra se jednim od najznačajnijih djela barokne arhitekture u Hrvatskoj. Građen je otprilike od 1770. do 1775. godine prema projektu nepoznatog arhitekta, a podignuo ga je podmaršal grof Krsto II. Oršić, pripadnik jedne od najbogatijih hrvatskih plemićkih obitelji. Krsto Oršić bio je i župan Zagrebačke županije, a sudjelovao je kao zapovjednik u austrijskoj vojsci za vladavine Marije Terezije. Nakon vojne karijere skrasio se na ladanju sa suprugom Josipom rođ. Zichy, gdje je sagradio ovaj raskošni dvorac. Supruga, inače poznata po svom prosvjetiteljskom radu i knjizi o liječenju životinja, umrla je 1778. u Oroslavju, nedugo nakon dovršenja dvorca, a Krsto četiri godine poslije u Zagrebu. Dvorac ima tri krila, odnosno tlocrt u obliku slova U. Prostorije su organizirane u nizu uzduž arkadnog hodnika koji gleda prema dvorištu. U središnjoj je osi glavnoga krila smještena svečana Ovalna dvorana, ukrašena iluzionističkim zidnima slikama iz 1778. godine. Slike zasad nepoznatog majstora prikazuju u donjoj zoni naslikanu arhitekturu pilastara i niša u kojima su bogovi Jupiter, Venera, Dijana i Kronos, dok je kupola oslikana mitološkom scenom Dijane i Apolona kako sjede na oblacima okruženi muzama. U dvorcu je također sačuvana vrijedna entarzirana stolarija. U začelnom krilu dvorca nalazi se kapela sv. Josipa koja je dovršena 1774. godine, a zanimljiva je po naslikanim oltarima. Oko dvorca je nekad bio raskošni francuski barokni vrt, kojega je sačuvan tek nacrt s kraja 18. stoljeća. Dvorac je danas, potpuno neprimjereno svojoj vrijednosti, u funkciji Bolnice za kronične dječje bolesti, a perivoj je višekratno devastiran. Opis dobra Dvorac je dao sagraditi Krsto II Oršić u razdoblju od 1770. do 1775. godine. Barokni dvorac tlocrtne U osnove u drugoj etaži ima središnju ovalnu dvoranu s mitološkim fresco oslikom na svodu. Prostorna organizacija, jednaka u obje etaže, definirana je nizom prostorija uz vanjske perimetralne zidove dok se uz dvorišna pročelja proteže hodnik, presvođen nizovima čeških kapa razdijeljenih glatkim pojasnicama. Prostorije prizemlja uglavnom su presvođene bačvastim svodovima sa susvodnicama dok su prostorije kata zaključene koritastim svodovima. Dvorska kapela, smještena u dnu istočnoga krila, pravokutnog je tlocrta te zaprema visinu obiju etaža, a zaključena je češkim svodom. Zaštita Pod oznakom Z-1896 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Literatura Mladen Obad Šćitaroci, Dvorci i perivoji Hrvatskog zagorja, Zagreb 1993. Vladimir Marković, Barokni dvorci Hrvatskog zagorja, Zagreb 1995. (ISBN 953-6000-65-2) Izvori
Dvorac Poznanovec

Dvorac Poznanovec nalazi se u naselju Poznanovec u sastavu općine Bedekovčina, Krapinsko-zagorska županija, zaštićeno kulturno dobro. Povijest Dvorac je sagrađen na prijelazu iz 18. u 19. stoljeće, a posjed se prostire na površini od oko 5 ha te se prvi puta spominje u 16. stoljeću. Gradnju današnjega dvorca započela je obitelj Sermage, od koje je dvorac 1851. godine kupila obitelj Ritter. Ritteri su uredili perivoj, podigli nekoliko gospodarskih zgrada i vodili gospodarstvo. Posjed je obuhvaćao gospodarske zgrade, staje, žitnicu, kukuružarnik, ribnjak, voćnjak, oranžeriju, vrt. Posljednji vlasnici posjeda bili su Draga Ritter (rođena pl. Cvetković) i njena djeca Greta i Nikola. Ubijeni su za vrijeme Drugoga svjetskoga rata, a dvorac je s cjelokupnim inventarom ostao neoštećen. Od 1960-ih godina dvorac je pod upravom Poljoprivredne zadruge Poznanovec. Na posljetku je inventar otuđen i uništen, a dvorac pretvoren u farmu pilića. U unutrašnjosti se isticao klasicistički zidni oslik, visoke kaljeve peći ukrašene urnama, slike, namještaj, knjige, tepisi, posuđe. Arhitektura Poznanovec je dvorac s polukatom, izdužene osnove, kasnobarokno-klasicističke koncepcije. S dvorišne su strane arkade (zazidane). Ispred dvorca prostire se perivoj, a sjeverno se nalaze gospodarske zgrade. Današnje stanje Dvorac je u vrlo lošem građevinskom stanju. Uništen je nakon Drugoga svjetskoga rata kad su ubijeni posljednji vlasnici, inventar raznesen, a u dvorcu je bila farma pilića. Već je više godina izvan namjene, a sredstvima Ministarstva kulture obnovljeno je krovište početkom 2000-ih. Godine 2004. dvorac je sukladno Zakonu o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara unesen na listu zaštićenih kulturnih dobara Republike Hrvatske kao nepokretno kulturno dobro. Spada u 2. kategoriju spomenika kulture. U perivoju je uređeno nogometno igralište NK Inkop Poznanovec. Usprkos popravljenom krovištu, danas je dvorac prazan i ruševan. Pod upravom je Poljoprivredne zadruge Poznanovec te nije otvoren za posjetitelje. Opis dobra U dolini rijeke Krapine, na pola puta između Bedekovčine i Zlatar Bistrice, na prijelazu iz 18. u 19. st, podignut je dvorac Poznanovec. Otvorenog tlocrta „U“ oblika s izrazito kraćim bočnim krilima te prostornom organizacijom kata zasnovanom na nizanju međusobno povezanih prostorija uz glavno pročelje, dvorac je nekad bio okružen perivojem. Prvi put se spominje u 16. st. kao dio imanja Sutinsko. Današnji dvorac izgradio je vjerojatno Petar Ivan Nepomuk iz obitelji Sermage, a posljednji vlasnici bili su mu Draga Ritter, rođena pl. Cvetković i njezina djeca. Nakon II. svjetskog rata dan je Poljoprivrednoj zadruzi te propada. U sklopu dvorca nalaze se i gospodarski objekti. Zaštita Pod oznakom Z-1726 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Galerija Izvori Vanjske poveznice Dvorac Poznanovec Arhivirana inačica izvorne stranice od 12. srpnja 2007. (Wayback Machine) Božica Breber: Konzervatorska studija
Dvorac u Kneževu

Dvorac u Kneževu, jedna od kasnobarokno-historicističkih i klasicističkih zgrada u samom središtu Kneževa, koje su od početka 19. stoljeća imale gospodarsku, a djelomično i upravnu namjenu na velikom Beljskom vlastelinstvu. Dvorac je izgrađen 1828. (po nekim izvorima 1818.) godine kao jednokatna zgrada skromnih klasicističkih obilježja s namjenom da bude gospodarsko sjedište vlastelinstva. Tlocrt dvorca ima oblik vrlo izduženog pravokutnika. Zapadno pročelje okrenuto je prema naselju, a istočno prema perivoju. Središnji, dvokatni dio dvorca s trokutastim završetkom, u širini tri prozorske osi, izdiže se iz osnovnog volumena. Na glavnom se pročelju pojavljuju ukrasi u obliku plitkog rizalita. Sva su pročelja jednostavno oblikovana, ali se ipak glavno pročelje ističe svojim ukrasima: ulazni portal sa segmentnim lukom, rustikalna obrada prizemlje, dvokatni pilastri na središnjem rizalitnom dijelu te razdjelni vijenac između prizemlja i kata. Perivoj iz 19. stoljeća, tik uz dvorac, zaštićen je kao hortikulturalni spomenik. U novije vrijeme, sve do danas, u dvorcu je smješten Arhiv Belja. Zaštita Pod oznakom Z-1648 zavedeno je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "stambena građevina". Izvori "Kulturno-povijesna baština Osječko-baranjske županije" (str. 23) Biljana Bekić: "Baranjski dvorci od Eugena Savojskog do dinastije Habsburg", Baranjski dom, I, 94, 8-9 - Beli Manastir, 8-9. XI. 2006.
Fakulteta za elektrotehniko, strojništvo in ladjedelništvo v Splitu

Fakulteta za elektrotehniko, strojništvo in ladjedelništvo (izvirno hrvaško Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje u Splitu), s sedežem v Splitu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Splitu. Glej tudi seznam fakultet na Hrvaškem Zunanje povezave Uradna spletna stran (v hrvaščini)
Fort Brioni Minor

Fort Brioni Minor je obalna oklopna utvrda na Malom Brijunu koju je izgradila [[Austro-Ugarska Monarhija]] krajem 19. stoljeća radi zaštite glavne luke svoje ratne mornarice. Utvrda se nalazila u sektoru VIII Obalne regije Pula (njem. Küstenabschnitt Pola), a klasificirana je kao obalna oklopna utvrda (njem. Werk (Küstenfort) mit Panzer). Fort Brioni Minor je uz Fort Tegetthoff na Brijunučinio najzapadnije utvrde prvog sustava obrane Austro-ugarske monarhijske ratne luke u Puli. Utvrda se gradila tijekom posljednjih pet godina devetnaestog stoljeća te je nakon završetka gradnje postala najvećom Austro-ugarskom monarhijskom utvrdom na Jadranu. Dimenzije utvrde iznosile su 175 x 90 m, a u njoj je boravila posada od 12 časnika i 530 vojnika. Utvrda se prostire na površini od 15.750 m2, a štitilo ju je 20 topova velikog dometa. Utvrda je bila pod vojskom do 2001. godine, a od tada se u njoj ljeti održavanju predstave koristi--- Ulysses-a na kojoj se prikazuju predstave poput: Kralja Leara, Medeje, Hamleta... Više informacija Pulske fortifikacije Nacionalna udruga za fortifikacije Pula Povijest Pule Pula Izvori Vanjske poveznice
Fort Forno

Fort Forno je obalna utvrda u Barbarigi koju je izgradila Austro-Ugarska Monarhija 1904. godine radi zaštite glavne luke svoje ratne mornarice. Utvrda se nalazila u sektoru IX Obalne regije Pula (njem. Küstenabschnitt Pola), a klasificirana je kao obalna oklopna utvrda (njem. Werk (Küstenfort) mit Panzer). Osim Forta Monte Forno / Forta Monforno u ovom se sektoru nalaze još dvije obalne oklopne utvrde, i tri kopnene utvrde. U obrani im je pomagalo još šest obalnih baterija. Ovaj sektor činio je sjeverozapadni kraj pulskog fortifikacijskog sustava, štiteći sjeverni ulaz u Fažanski kanal. Fort Monte Forno / Fort Monforno građen je u stilu svoga vremena, od betona u obliku prstena ojačanog dvjema utvrdama, Benedetto i Caluzzi: ona s lijeve strane s dvama topovimaa kalibra 305 mm i s desne strane s topovima kalibra 280 mm. Tvrđava je srednje urušena u dugom svjetskom ratu od strane nijemaca 1945. godine, no vidljivo je da je bila omeđena visokim kamenim zidovima i puškarnicama dok je cijelu utvrdu okruživao suhi i duboki rov, kao prepreka pješaštvu. S uzvisine na kojoj je bila, pruža se pogled na Rovinj, Barbarigu, Fažanu i Pulu. Utvrda se uvijek koristila kao vojna štala i skladište stočne hrane, a imala je svoju bateriju koju su 1945. godine u Drugom svjetskom ratu uništili Nijemci. Utvrda u blizini također ima svoju otpornu točku. U utvrdi se već neko vrijeme ljeti održavaju predstave. Više informacija Pulske fortifikacije Nacionalna udruga za fortifikacije Pula Povijest Pule Pula Izvori
Fort San Giorgio

Fort San Giorgio / Fort Monte Ghiro kopnena je utvrda na pulskom brežuljku San Giorgio / Monte Ghiro / Giorgetta koju je izgradilo [[Austrija|Austrijsko Carstvo]] u više navrata: 1852. godine - 1854. godine, 1854. godine - 1856. godine, i 1860. godine tijekom druge polovice 19. stoljeća radi zaštite glavne luke svoje ratne mornarice. Utvrda se nalazila u sektoru I. obalne regije Pula (njem. Küstenabschnitt Pola), a klasificirana je kao utvrdna kula ili kaštel (njem. Turm (Kastell)). Fort San Giorgio / Fort Monte Ghiro nalazi se u blizini pulskog groblja. Po vojnoj terminologiji je for, karakteristična stalna utvrda za samostalnu obranu, a istodobno je sastavni dio fortifikacijskog sustava iz 19. stoljeća, u vrijeme kada je Pula postala glavna vojno-pomorska baza austrijske mornarice. Kao i niz drugih utvrda na području Pule, San Giorgio je kula i ima kružni oblik s promjerom u osnovi oko 35 metara. Građen je kamenim klesancima, s okruglim dvorištem i cisternom u sredini, te ulazom sa zaštićenim pretprostorom. Utvrda se koristi samo kao cisterna do 1914., a od tada postaje spremište i vojarna svoje obližnje topničke bitnice do 1918. godine, a zatim se utvrda kratkotrajno napušta, te se iste te godine počinje koristiti kao vojarna sve do 1947. godine kada se utvrda počinje koristiti kao vojno spremište, te joj se te godine uklanjaju stolarija i instalacije, osim ulaznih vrata, te se tako koristi do 1991. godine, ali se te godine utvrda počinje koristiti za snimanja filmskih scena. Više informacija Pulske fortifikacije Nacionalna udruga za fortifikacije Pula Povijest Pule Pula Izvori
Fort Tegetthoff

Fort Tegetthoff (bivši Fort Brioni) velika je kružna utvrdna kula koja je u središtu otoka Brijuna na brdu Teggethoff. Razgledanje utvrde nije dopušteno, zatvorena je za javnost jer su tvrđava i njezin teren i danas pod vojnom upravom. Više informacija Pulske fortifikacije Nacionalna udruga za fortifikacije Pula Izvori
Fort Stoja

Fort Stoja utvrda je na istoimenom pulskom poluotoku koju je izgradila Austrija 1884. godine radi zaštite glavne luke svoje ratne mornarice. Utvrda se nalazila u sektoru VII Obalne regije Pula (njem. Küstenabschnitt Pola), a klasificirana je kao obalna oklopna utvrda (njem. Werk (Küstenfort) ohne Panzer). Utvrda je štitila južni prilaz pulskoj luci, odnosno zaljev Brankoras. Obrambeni jarak oko utvrde nema konstantne dimenzije (50 - 120 m2), a označen je brojnim okruglim betonskim blokovima. Nakon odlaska Austro-ugarske, utvrda se za doba Kraljevine Italije koristi kao: garaža, dječji kamp, te konjušnjica, sve odlaska Italije 1941. Nakon odlaska Kraljevine Italije utvrda neko vrijeme stoji prazna, zapuštena i zarasla sve do 1960. godine kada je počne koristiti Jna kao kasarnu. Utvrda se 1960-ih godina namjerava prenamijeniti u ugostiteljski objekt, ali vojska nije dopuštala. Vojska je utvrdu napustila 1974. kada se u njoj otvaraju restoran i disko, kao i svi ostali ugostiteljski sadržaji sve do 1978. Više informacija Pulske fortifikacije Nacionalna udruga za fortifikacije Pula Povijest Pule Pula Izvori
Fort Verudella

Fort Verudela je obalna utvrda na istoimenom pulskom poluotoku koju je izgradila Austrija krajem 19. stoljeća radi zaštite glavne luke svoje ratne mornarice. Utvrda se nalazila u sektoru VI Obalne regije Pula (njem. Küstenabschnitt Pola), a klasificirana je kao obalna oklopna utvrda (njem. Werk (Küstenfort) mit Panzer). Fort Verudela nalazi se na 31 m nadmorske visine, a građena je i opremana u razdoblju od 1881. godine do 1886. godine zajedno s obližnjom bitnicom San Giovanni s kojom čini jedinstven obrambeni sklop. Fort je peterokutnoga približno simetričnog tlocrta i sastoji se od zemljano-kamenoga središnjega bloka s dvokatnom grkljanskom vojarnom utopljenom u njegov masiv. Vojarna je građena od fino obrađenih kamenih blokova, opeke (svodovi), betona i armiranog betona. Vojarna se nalazila u prizemlju i na prvom katu, a osim smještaja za vojnike imala je telefonsku centralu, spremište ugljena, strojarnicu, prostorije za sanitet, skladište za granate, dizalo za dostavu streljiva, itd. Prema podatcima iz 1903. godine, posadu su činili zapovjednik, četiri časnika i oko 120 vojnika. Fort Verudela primjer je prilagodbe oklopnih utvrda starijega tipa fortifikacije za ono vrijeme modernom naoružanju kakvim je bila opremljena turela s dvije 280 mm topničke cijevi. Kada 1918. godine vojska Kraljevine Italije preuzima utvrdu, malo joj mijenja oblik. Utvrda osim bitnica San Giovanni. Utvrdu 1947. godine preuzima JNA te je kratkotrajno koristi, samo te godine, pa je onda napušta. Utvrda se 1967. godine do 1980. godine počinje koristiti kao: javni zahod, samoposluga i disko bar, a od 1980. do 2002. godine kao smetlište i spalionica smeća, a od 2002. godine do danas se u njoj nalazi Aquarium. Više informacija Pulske fortifikacije Nacionalna udruga za fortifikacije Pula Izvori Vanjske poveznice O Fort Verudeli na stranicama Aquariuma Pula
Fržital

Fržital je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, između Funtane i Poreča. Površina otoka je 16650 m2, duljina obalne crte 681 m, a visina oko 10 metara. Otok je za većih plima razdvojen na 2 dijela. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstan je pod male otočiće. IOO je 1202 i pripada općini Funtana. Izvori
Scoglio Santa Brigida

Lo scoglio Santa Brigida (in croato Fržital) è un isolotto disabitato della Croazia, situato lungo la costa occidentale dell'Istria, a nord del canale di Leme. Amministrativamente appartiene al comune di Fontane, nella regione istriana. Geografia Lo scoglio Santa Brigida si trova poco a ovest di punta Calva o punta Col Nudo (rt Goli vrh) e dell'insenatura di valle Sabbioni (rt Pod Sabljun) e sud-sudovest di punta Grossa (Debeli rt). Nel punto più ravvicinato, dista 645 m dalla terraferma (sud di punta Grossa). Santa Brigida è un isolotto a forma di otto orientato in direzione nordest-sudovest; l'otto è schiacciato ai lati, ha una forte strozzatura centrale e la circonferenza sudoccidentale è più piccola rispetto a quella nordorientale. Misura 275 m di lunghezza e 110 m di larghezza massima. Ha una superficie di 0,0166 km² e uno sviluppo costiero di 0,681 km. Al centro, raggiunge un'elevazione massima di 20,4 m s.l.m. Isole adiacenti Pietra di Mezzo, piccolo scoglio situato 65 m a nordest di Santa Brigida. (45°11′31.3″N 13°34′38.6″E45°11′31.3″N, 13°34′38.6″E) Scoglio dei Diamanti, piccolo scoglio situato nei pressi di punta Grossa, collegato alla terraferma da un pontile, che dista da Santa Brigida 540 m. (45°11′45″N 13°34′48.7″E45°11′45″N, 13°34′48.7″E) Bianco (Bili Školj), scoglio situato 235 m a nordest di Santa Brigida. Orada o Orata (hrid Orada), scoglio situato 460 m circa a nord di Santa Brigida. Altese (Altijež), scoglio situato 770 m a nord-nordovest di Santa Brigida. Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-81900152. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 1. URL consultato il 16 febbraio 2017. (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia
Fržital

Fržital je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Otoček leži okoli 0,8 km jugozahodno od rta Debeli rt na zahodni obali Istre med mestoma Poreč in Vrsar. Površina otočka meri 0,017 km². Dolžina obalnega pasu je 0,68 km. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Fulija

Fulija je nenaseljeni otočić zapadno od Iža. Njegova površina iznosi 0,088 km². Dužina obalne crte iznosi 1,23 km. Izvori Literatura Šenoa, Milan. 1949. Prilog poznavanju starih naziva naših otoka. Hrvatski geografski glasnik (objavljeno 15. lipnja 1950.) (11–12): 75–82. ISSN 1331-5854
Fulija

Fulija je majhen nenaseljen otoček v srednji Dalmaciji (Hrvaška). Otoček leži med Ravo in Ižem, od katerega je oddaljen okoli 0,6 km. Njegova površina meri 0,088 km². Dolžina obalnega pasu je 1,23 km. Najvišji vrh je visok 43 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Gallia (Brioni)

Gallia o Galera (in croato Galija) è un isolotto disabitato della Croazia e fa parte dell'arcipelago delle isole Brioni, lungo la costa istriana. Amministrativamente appartiene all'istituzione pubblica del Parco nazionale di Brioni del comune di Pola, nella regione istriana. Geografia Gallia si trova nella parte centrale dell'arcipelago delle isole Brioni, 590 m a ovest di Brioni Maggiore, 1,44 km a nord-ovest di Madonna del deserto, 375 m a nord di Vanga, 665 m a nord-est di Gronghera e 1,1 km a sud di Zumpin piccolo. Nel punto più ravvicinato, punta Scala o Skala (rt Skala)), dista dalla terraferma 5,2 km. Gallia è un isolotto di forma rettangolare irregolare, con il vertice sudoccidentale leggermente schiacciato, che misura 275 m di lunghezza e 205 m di larghezza massima. Ha una superficie di 0,0515 km² e uno sviluppo costiero di 0,849 km. A nord-ovest, raggiunge un'elevazione massima di 5,3 m s.l.m. Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-8190-015-2. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 3. URL consultato il 22 febbraio 2017. (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia
Galija (otok)

Galija je majhen otoček v skupini Brionski otokov ob jugozahodni obali Istre severozahodno od Pule (Hrvaška). Galija leži okoli 1 km zahodno od severnega dela Velikega Brijuna. Površina otočka meri 0,052 km². Dolžina obalnega pasu je 0,85 km. Najvišja točka na otočku doseže višino 5 mnm. Glej tudi Seznam otokov na Hrvaškem Galižana
Galipovac

Galipovac je jezero u Imotskoj krajini, smješteno uz najsjeverniju točku Imotskog polja. Najveće je od Lokvičićkih jezera. Dimenzije jezera su otprilike 170 x 115 m dok dubina, ovisno o godišnjem dobu i priljevu vode, varira između 60 i 80 m. Dno jezera je muljevito, a voda je relativno bistra, osim u vrijeme pojačanog dotoka. Uz jezero su uređeni vidikovci i odmorišta. Zanimljivosti Prvi profesionalni zaron u Galipovac obavljen je tek 9. listopada 2009. Vrela Vanjske poveznice Gorgonija.com
Galovac (otok)

Galovac je naseljeni otočić u mjestu Preko na otoku Ugljanu, samo 75 metara od obale. Na otoku je Samostan sv. Pavla Pustinjaka. Njegova površina iznosi 0,033 km². Dužina obalne crte iznosi 0,74 km. Šimun Milinović navodi podatak da je na ovom otoku zadarski bogataš Milan 1443. godine sagradio samostan za "hrvatske redovnike". Na ovom je otočiću posljednje počivalište hrvatskog povjesničara i političkog aktivista Ive Mašine, kojeg su jugoslavenske komunističke vlasti ubile u kaznionici u Staroj Gradišci. Izvori