NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nečven

Fort Nečven or Nečven City (also Nečvem or Nechwen as it was in 1487 AD) is a medieval Croatian fortress from the 14th century, and one of the most important fortified buildings in Croatia in terms of size and degree of preservation. It is on the west side of Promina mountain, on the edge of the high cliffs of river Krka, 3 kilometres (2 mi) south of Miljacka Falls, where the Krka National Park begins, by the eponymous village. Nečven originates, according to the 19th-century historian Grgur Urlić-Ivanović who first described the remains, in the 9th century, and was named, according to legend, after a beautiful girl from the area that rejected all violence from the Bribirers and eventually poisoned herself to avoid capture. The story probably symbolizes the hostility between the Šubić's Trošenj-Čučevo and Nelipić's Nečven. The fort and its associated yard cover a square kilometer (0.4 sq mi). It used to be surrounded by high walls made of small, poorly assembled stones combined with lime. The northeast courtyard wall was separated by a deep moat and perhaps a moving (lifting) bridge from the remains of the fortress. The walls were over a meter thick. The steep southern walls reached a height of up to 15 metres (49 ft) and consisted of five floors. The northern side, where the five-storey ancient square tower stands, is now filled with rubble. On the other side of Krka, opposite from Nečven, are remnants of another old Croatian city, Trošenj (Čučevo). Those cities were previously connected by a bridge (which was destroyed in 1647 during the war between Don Stjepan Sorić and Krajišnici) that connected central Dalmatia with Bukovica and Ravni Kotari. The bridge was supervised and travellers who passed the border between Šubić's and Nelipić's properties were charged a toll. The First Lords of Nečven-Nelipić were at the height of their power after the collapse of Mladen Šubić II (1322 AD) when they were named as the major force in the Southern Croatian region by Prince Nelipac. The Turks ruled Nečven from 1522 to 1678 or 1686, apart from a period between 1648 and 1670 during which it was given to Venetian vassals Šibenik and Trogir, and burned down at the orders of Leonardo Foscolo, using the established constructions they found and the mighty wooden bridge over the river Krka. In their time there lived: the Dizdars, the Aghas, the Begs and the Kadijas), which showed a great deal how important the fort and the city was because it was in effect the seat for administrative and judicial power in that area for that time. By the end of the 18th century, the fortress lost its strategic importance, and it was abandoned and the surrounding villages depopulated. References External links Utvrda Nečven on the website of Šibenik-Knin County Tourist Board https://web.archive.org/web/20111108211704/http://www.drnis.hr/o_drnisu/utvrde.asp https://web.archive.org/web/20111108231025/http://dernis.info/sufit/kultura/necven-grad.html
Necsven vára

Necsven vára (horvátul: Nečven grad), egy középkori várrom Horvátországban, a Sibenik-Knin megyei Puljane határában. Fekvése Puljane falutól nyugatra, Promina község nyugati részén, a Krka folyó bal partja feletti meredek sziklák szélén található. Vele szemben, a Krka jobb partján található a Šubićok Trošenj nevű vára. Története A 14. századtól kezdve Necsven urai a Nelipić horvát nemesi család tagjai voltak. Necsven a legenda szerint egy gyönyörű lányról kapta a nevét, aki elutasította a Bribiri grófok kéréseit, és végül hogy elkerülje a szomorú sorsot megmérgezte magát. A történet valószínűleg Šubićok és Nelipić grófok ellenségeskedését szimbolizálja, akiknek erődítményei itt egymással szemben álltak. Necsven várát valószínűleg a Nelipić grófok építették a 14. században a bribiri grófok, a Šubićok Trošenj nevű várával átellenben. Két család évszázados viszályának a bribiri grófok hatalmának 1322-es meggyengülése vetett véget, mely után a Nelipićek Dél-Horvátország uraiként érezhették magukat. Necsven 1434-ig Ivaniš Nelipić gróf haláláig volt a család kezén. Ezzel a család kihalt. A vár ezután Juraj Martinušić gróf birtokába került, majd 1522 és 1648 között a törökök birtokolták, ahonnan a Drnišig és Kninig terjedő területen uralkodtak. Az erőd mellett egy régi fahíd volt a Krka felett, amelyet a törökök a Bukovicára történő átkeléshez használtak. A 17. század közepén Necsven Sibenikkel és Kninnel együtt a Krka folyó bal partján a legerősebb, katonailag és stratégiailag legfontosabb erődítmény volt. Maga a vár nem volt lakott. Becslések szerint körülbelül 80 főnyi személyzet tartózkodott benne. A vár mellett mintegy 80 házas település volt. A Krka itteni hídját Stjepan Sorić, az uszkókok krajinai vezetője rombolta le. 1648-ban a török hadsereg elhagyta Necsvent és átadta a velenceieknek, Foscolo velencei tábornok pedig elrendelte a vár felgyújtását. Ennek ellenére 1670-ben Necsvent újra elfoglalták a törökök, és a következő nyolc évben, egészen 1678-ig megszállva tartották. Ezt követően Necsven viszonylagos békés időszakot élt meg. A 18. század elején a vár melletti településen 247 lakos élt. Aztán fokozatosan elvesztette stratégiai jelentőségét, így a 18. század végén mind a várat, mind a mellette lévő települést teljesen felhagyták. A vár mai állapota A vár területe körülbelül 1000 m2 volt, melyet minden oldalról magas falak vettek körül. A falak több mint egy méter vastagok voltak. A meredek déli falak a szakadék felé, akár 15 méter magasak és ötemeletesek is lehettek. Az északi oldal most is tele van romokkal és itt áll egy nagy régi négyszög alakú torony romja is, amely szintén ötemeletes volt. Források Gjuro Szabo: Srednovječni gradovi u Hrvatskoj i Slavoniji Zagreb, 1920. (horvátul) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Nečven című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
Palais Normann

Le palais Normann (en croate : Palača Normann) ou palais du Gouvernement du Comté (en croate : Palača Županijskog poglavarstva) est un bâtiment du gouvernement du comté d'Osijek-Baranja situé à Osijek, en Croatie. Histoire Il a été conçu par Josip Vancaš et construit de 1891 à 1894 en style néo-Renaissance. Il est situé sur l'avenue de l'Europe, une des plus célèbres et des plus représentatives de la ville. Articles connexes Avenue de l'Europe Notes et références Portail de la culture Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Croatie
Palača Normann

Palača Normann je jednokatna zgrada na Trgu Ante Starčevića 2 u Osijeku, Hrvatska. Opis Palača grofa Gustava Normanna izgrađena je 1891. godine na glavnom trgu. Zgradu je dao izgraditi kao gradsku rezidencijalnu palaču grof Gustav Normann Ehrenfelski, vlastelin iz Valpova po nacrtima arhitekta Josipa pl. Vancaša, a graditelj je bio Franz Wybiral. Danas je u toj zgradi sjedište osječko-baranjskog župana. Jednokatna zgrada pravokutnog tlocrta građena je masivno s primjereno snažnim proporcijama. Zgrada ima urbanističku i stilsku vrijednost historicističke palače 19. stoljeća izgrađene u duhu neorenesanse. Zaštita Pod oznakom Z-2334 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – nepokretna pojedinačna, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiran kao "javne građevine". Izvori
Džamija u Gunji

Džamija u Gunji, vjerski objekt muslimana u Gunji. Povijest Ne zna se točno tko i kada se od muslimana prvi doselio u Gunju. Osim kao poljoprivrednici, muslimani su radili i na ciglani, kao šumski radnici ili kao kirijaši u spačvanskim šumama. Prema spomenici Župnog ureda, u Gunji se 1921. godine pod opaskom “stanje duša” spominje i jedan musliman, a 1933. godine i prvi tzv. mješoviti brak. Masovniji dolazak muslimana u Gunju i okolna mjesta Slavonije je za vrijeme Drugog svjetskog rata, kad je veći dio današnje Hrvatske i cijela Bosna i Hercegovina bili dijelom NDH, kada su mnogi muslimani iz istočne Bosne bježeći od ratnih strahota našli utočište kao izbjeglice u Gunji i drugim mjestima Slavonije. Seobe su bile od 1942. do poratne 1946. godine. Današnji muslimani u Gunji su Bošnjaci. Džamija u Gunji je prva i najstarija džamija u Hrvatskoj. Sagrađena je i službeno otvorena 28. rujna 1969. godine. Sagrađena je na zemljištu koje su u tu svrhu darovali bračni par iz Gunje - Ismet i Izeta Čandić. Prvi imam u džamiji bio je Hasan ef. Suljkanović, a od 1981. godine imam je Idriz ef. Bešić. Mustafa Korajac je obavio hadždž 1971. godine i smatra se prvim hadžijom ovog dijela Hrvatske. Ukupno 14 osoba iz Gunje je obavilo petu temeljnu islamsku obvezu hadž i steklo zvanje hadžija. Džamija je do 1999. godine bila pokrivena klasičnim krovom na četiri vode, a tada je uz pomoć Generalne islamske lige "Rabite", općine Gunja i mještana, renovirana i pokrivena kupolom. Arhitektonsko rješenje uradio je arhitekt Faruk Muzurović iz Zagreba. Osim džamije, u Gunji od 1960. godine postoji i odvojeno muslimansko groblje - mezarje, u kojem je za vrijeme velikosrpske agresije po Bosni i Hercegovini pokopano više stotina izbjeglica, pa se ono osim muslimansko može nazvati i "izbjegličko". U Gunji je u neposrednoj blizini džamije 1995. godine započela izgradnja islamskog centra. Osim što ima najstariju džamiju u Hrvatskoj, Gunja je prvo mjesto, u kojem je na prostoru bivše Jugoslavije uveden i islamski vjeronauk u osnovnu školu – tjedan dana poslije katoličkog. Islamski vjeronauk u školskoj 2007./08. godini pohađalo je 202 učenika. Izvori Vanjske poveznice [1] Medžlis Islamske zajednice u Gunji
Мечеть у Гуні

Мечеть у Гуні (хорв. Džamija u Gunji) — релігійна споруда для мусульман у населеному пункті Гуня (Хорватія). Точно невідомо, хто і коли перші мусульмани оселилися в Гуні. Окрім фермерства, мусульмани також працювали на цегельні, лісовими робітниками або орендарями в лісах Спачви. Згідно з пам'яткою Парафіяльного управління, у 1921 році в Гуні під приміткою «стан душ» згадується мусульманин, а в 1933 році – перший так званий змішаний шлюб. Масове прибуття мусульман до Гуні та навколишніх місць Славонії відбулося під час Другої світової війни, коли більша частина сучасної Хорватії та вся Боснія і Герцеговина входили до складу НДХ, коли багато мусульман зі східної Боснії, тікаючи від жахів війни, знайшли притулок як біженці в Гуні та інших місцях Славонії. Міграції відбувалися з 1942 року до повоєнного 1946 року. Нинішні мусульмани в Гуні – боснійці. Мечеть у Гуні — перша та найстаріша мечеть у Хорватії. Збудована та офіційно відкрита 28 вересня 1969 року. Споруджена на землі, подарованій для цієї мети подружжям з Гуні — Ісметом та Ізетою Чандич. Першим імамом у мечеті був Хасан еф. Сульканович, а з 1981 року імамом є Ідріз еф. Бешич. Мустафа Кораяц здійснив хадж у 1971 році та вважається першим паломником хаджу з цієї частини Хорватії. Загалом 14 людей з Гуні виконали п'ятий основний ісламський обов'язок — хадж — та отримали звання паломника хаджу. Мечеть була покрита класичним чотирискатним дахом до 1999 року, після ремонту її накрили куполом за допомогою Загальної ісламської ліги «Рабіте», муніципалітету Гуня та місцевих жителів. Архітектурне рішення розроблено архітектором Фаруком Музуровичем із Загреба. Окрім мечеті, з 1960 року в Гуні є окремий мусульманський цвинтар, на якому під час Великосербської агресії в Боснії та Герцеговині поховано сотні біженців, тому його можна назвати окрім мусульманського, ще й «біженським». У Гуні будівництво ісламського центру розпочалося в 1995 році, безпосередньо поблизу мечеті. Окрім того, що в Гуні знаходиться найстаріша мечеть у Хорватії, вона є першим місцем у колишній Югославії, де запроваджено ісламське релігійне навчання у початкових школах – через тиждень після католицького. У 2007/08 навчальному році ісламське релігійне навчання відвідували 202 учні. Зовнішні посилання Меджліс ісламської громади в Гуні Примітки
Novigrad Castle

Novigrad Castle, locally called "Fortica" is a ruined hilltop castle above village of Novigrad in Zadar County, Croatia. History It is considered that during the Bronze Age, a Liburnian hillfort existed on the site of today's castle. The area was subsequently conquered by Romans and became part of their state, until the fall of the Roman Empire in 476. It was subsequently controlled by the Ostrogoths, until emperor Justinian's reconquista. In the aftermath of Aachen peace of 812, the place came under control of Croats who made it a place of strategic significance. The castle itself was built in 1220 by reconstructing an older Roman fortification, therefore the complex was named "Castrum novum", or "Novigrad" (The New Castle). By the late 1282, Juraj Gusić Kurjaković, count of Krbava erected new fortifications and had the castle thoroughly reinforced. Their purpose was to protect his possessions around Novigrad. During the feudal power struggles of late 14th century called "The anti-court movement", in 1386 the Hungarian-Croatian sovereign Mary and her mother Elizabeth of Bosnia, were imprisoned in the castle. Elizabeth was eventually strangled by her captors. By 1409, the area became part of the Republic of Venice. The Venetians built additional fortifications. During the Venetian management, the castle was used as a residence of Venetian governor (provveditore). During the Cretan war, the Ottoman Empire briefly managed to capture the Novigrad Castle, only to be reclaimed again by the Venetians in 1647. The Venetian rule over this area continued until the end of the Republic in 1797. During the Croatian War of Independence, the wider area of Novigrad was fiercely contested during Operation Maslenica in January and February 1993. SVK's 7th North Dalmatian corps bolstered by elite Serbian Volunteer Guards (Arkan's Tigers) fought ferocious battles against Croatian Guards Brigades and special operations units with Serbs breaking the Croatian lines only to be pushed back by Croatian counterattacks. Gallery External links Fortica Fortress or Castrum Novum - a castle in Novigrad Fortica Castle in Novigrad References
Castillo de Novigrad

El castillo de Novigrad, llamado localmente «Fortica»,​ es un castillo en ruinas situado en la cima de una colina sobre el pueblo de Novigrad en el condado de Zadar, Croacia. Historia Se considera que durante la Edad del Bronce, existía un castro liburnio en el sitio del castillo actual.​ La zona fue conquistada posteriormente por los romanos y pasó a formar parte de su estado, hasta la caída del Imperio romano en 476.​ Posteriormente estuvo bajo el control de los ostrogodos, hasta la reconquista del emperador bizantino Justiniano I.​ Tras la paz de Aquisgrán de 812, el lugar quedó bajo el control de los croatas, quienes lo convirtieron en un lugar de importancia estratégica.​ El castillo se construyó en 1220 reconstruyendo una antigua fortificación romana, por lo que el complejo recibió el nombre de «Castrum novum» o «Novigrad» (Castillo nuevo).​ A finales de 1282, Juraj Gusić Kurjaković, conde de Krbava, erigió nuevas fortificaciones y reforzó el castillo a fondo. Su propósito era proteger sus posesiones en los alrededores de Novigrad.​ Durante las luchas de poder feudal de finales del siglo XIV, conocidas como "El movimiento anticortesano" , en 1386 la soberana húngaro-croata María y su madre Isabel de Bosnia fueron encarceladas en el castillo. Isabel fue finalmente estrangulada por sus captores.​ Para 1409, la zona pasó a formar parte de la República de Venecia. Los venecianos construyeron fortificaciones adicionales.​ Durante el gobierno veneciano, el castillo fue utilizado como residencia del gobernador veneciano (provveditore).​ Durante la guerra de Creta, el Imperio otomano logró capturar brevemente el castillo de Novigrad, solo para ser reclamado nuevamente por los venecianos en 1647.​ El dominio veneciano sobre esta área continuó hasta el final de la República en 1797.​ Durante la guerra croata de independencia, la zona más amplia de Novigrad fue ferozmente disputada durante la Operación Maslenica en enero y febrero de 1993. El 7º Cuerpo de Dalmacia del Norte del SVK reforzado por los guardias voluntarios serbios de élite (Tigres de Arkan) libró feroces batallas contra las brigadas de guardias croatas y las unidades de operaciones especiales, con serbios rompiendo las líneas croatas solo para ser repelidos por contraataques croatas.​ Referencias
Fortica (Novigrad)

Tvrđava Fortica (još i Stari grad Novigrad) nalazi se na uzvisini iznad Novigrada. Opis Na istoj lokaciji bila je sagrađena ilirska gradina u periodu između 2000. i 1000. godine pr. Kr., kasnije rimska kula koju su obnovili početkom 13. stoljeća, kada potječe i prvi naziv Novigrada – Castrum novum. Tvrđavu potpuno obnavljaju krajem 1282. ličko-krbavski velikaši Gusići-Kurjakovići radi zaštite svojih posjeda oko Novigrada. U tvrđavi su 1386. bile zatočene ugarsko-hrvatska kraljica Marija s majkom Elizabetom, udovicom kralja Ludovika I. Anžuvinca i kćerkom bana bosanskog Stjepana II. Kotromanića. Novigrad dolazi u posjed Mletačke Republike 1409. i tvrđava transformacijom u kaštel tada značajno mijenja svoj izgled. U periodu od 16. stoljeća pa sve do polovine 17. st., tvrđava je bila gotovo neosvojiva. Turci je uspijevaju zaposjesti 1646. godine na devet mjeseci, da bi opet bila oslobođena i vraćena pod Mletačku vlast. Posljednja obnova tvrđave bila je 1797. da bi je napustili neposredno nakon pada Mletačke Republike. Izvori Vanjske poveznice Novigrad, Fortica Hrvatska tehnička enciklopedija
Nugal Beach

Nugal Beach is an all nude beach on the Makarska riviera in Croatia, between the towns of Makarska and Tučepi. Situated in a pebbled bay surrounded by steep cliffs, the beach is only accessible by foot following a prepared but stony path along the coast from Makarska (a 30-minute walk) or from Tučepi. The beach and its close surrounding suffered from fire, 1 August 2021. External links Nugal, Croatia - Beach Guide, Info, Photos
Plage de Nugal

La plage de Nugal est une plage nudiste sur la riviera de Makarska en Croatie, entre les villes de Makarska et Tučepi. Située dans une baie de galets entourée de falaises abruptes, la plage n'est accessible qu'à pied par un sentier caillouteux le long de la côte depuis Makarska (30 minutes de marche) ou depuis Tučepi. La plage et ses environs ont été victimes d'un incendie, le 1er août 2021. Références Liens externes Nugal, Croatie - Guide des plages, informations et photos Source de traduction Portail de la Croatie Portail de la mer Méditerranée
Plaža Nugal

Plaža Nugal je nudistična plaža na Makarski rivieri na Hrvaškem med mesti Makarska in Tučepi. Nahaja se v prodnatem zalivu, obdanem s strmimi pečinami. Do plaže je pot dostopna le peš po urejeni, a kamniti poti ob obali iz Makarske (30 minut hoje) ali iz Tučepov. Zunanje povezave Nugal - hidden beach between Makarska and Tučepi
Пляж Нугал

Пляж Нугал (хорв. Nugal) — повністю нудистський пляж на Макарській Рив'єрі в Хорватії, між містами Макарська і Тучепі. До пляжу, розташованого в гальковій бухті, оточеній крутими скелями, можна дістатися лише пішки, слідуючи підготовленою, але кам'янистою стежкою вздовж узбережжя з Макарської (30 хвилин ходьби) або з Тучепі. Пляж та його околиці постраждали від пожежі 1 серпня 2021 року. Примітки Посилання Нугаль, Хорватія — путівник по пляжу, інформація, фотографії
Church of the Intercession of the Theotokos, Knin

The Church of the Intercession of the Theotokos (Serbian: Храм покрова пресвете Богородице, romanized: Hram pokrova presvete Bogorodice) is a Serbian Orthodox Church in Knin, Croatia, dedicated to the Intercession of the Theotokos. The church was built in the neo-Byzantine style in the 18th century. See also List of Serbian Orthodox churches in Croatia References
Saborni hram Pokrova Presvete Bogorodice u Kninu

Crkva Pokrova Presvete Bogorodice pravoslavni je hram koji pripada Eparhiji dalmatinskoj Srpske pravoslavne crkve. Nalazi se u Kninu. Crkva je sagrađena 1866. godine po nacrtima inženjera Lukina, kao građevina središnjega plana s pseudogotičkim zvonikom. Povijest Druga polovica 19. i sam početak 20. stoljeća vrijeme je značajne izgradnje u Dalmatinskoj eparhiji. Tako je bilo i u Kninu do 1866. godine. Crkva Svetog Jurja u Kninskom polju bila je okupljalište kninskih pravoslavnih Srba. Zalaganjem velikog episkopa Stefana Kneževića podignuta je nova pravoslavna crkva u užem središtu grada posvećena Pokrovu Presvete Bogorodice, koju je ovaj arhijerej posvetio 1866. godine. Hram je potpuno uništen u savezničkom bombardiranju, u 2. svjetskom ratu. Sadašnja zgrada izgrađena je sedamdesetih godina 20. stoljeća, na istim temeljima 1971. godine sagrađena je nova crkva, također posvećena Pokrovlju Presvete Gospe. Izgrađena je prema projektu Dragomire Tadić, arhitektice iz Beograda, koja je nadzirala izgradnju. Hram je svečano posvećen 19. rujna 1971., a posvetili su je episkopi: raško-prizrenski Pavle, potonji patrijarh srpski, episkop dalmatinski Stefan i episkop slavonski Emilijan. Pravoslavnu crkvu Svetih Ćirila i Metoda na Visu komunističke su vlasti srušile u jesen 1963., a na njezinome mjestu zasadile park palmi i spomenik „Tuđe ne damo - svoje ne damo”. Dalmatinska eparhija dobila je dio sredstava kao naknadu za rušenje hrama. Taj je novac uložen u izgradnju novoga hrama u Kninu na temeljima staroga koji je u Drugom svjetskom ratu do temelja srušen. Unutrašnjost hrama Kameni ikonostas hrama izradio je Ljubo Stojiljković iz Bele Vode, a ikone i okove oko ikona na ikonostasu hrama Pokrova Presvete Bogorodice Vojislav Bilbija. Izvori Parohija II Kninska „Prvobitna Crkva Pokrova Presvete Bogorodice”. Arhivirano iz izvornil 8. siječnja 2021. Pristupljeno 7. siječnja 2021. Hramovi Svetog velikomučenika Georgija i Pokrova presvete Bogorodice [neaktivna poveznica]
Црква Покрова Пресвете Богородице у Книну

Црква Покрова Пресвете Богородице православни је храм који припада Епархији Далматинској Српске православне цркве (СПЦ). Налази се у Книну, Северна Далмација, Хрватска. Црква је саграђена 1866. године по нацртима инжењера Лукина, као грађевина централног плана са необичним псеудоготичним звоником. Историја Друга половина XIX и сам почетак XX вијека је вријеме значајних градњи у Далматинској епархији. Тако је било и у Книну до 1866. године. Храм Светог Ђорђа у Книнском Пољу био је и остао чувар националног и верског идентитета книнских православних Срба. Залагањем великог владике Стефана Кнежевића у ужем градском центру подигнут је нови православни храм посвећен покрову пресвете Богородице који је овај архијереј и освештао 1866. године. Храм је у потпуности страдао у савезничком бомбардовању, током Другог светског рата срушен од стране савезничких бомбардовања. Садашња грађевина подигнута је седамдесетих година 20. вијека, на истим темељима 1971. године саграђена је нова црква такође посвећена покрову пресвете Богородице. Грађена је према пројекту архитекте из Београда Драгомира Тадић који је и руководио изградњом. Храм је свечано освештан 19. септембра. 1971. године, а освештали су га епископи: рашко-призренски Павле, потоњи патријарх српски, епископ далматински Стефан и епископ славонски Емилијан. Српски православни храм Светих Кирила и Методија на Вису је порушен од комунистичких власти у јесен 1963., а на његовом месту је засађен парк палми, док је у близини подигнут споменик Туђе нећемо - своје не дамо. Далматинско владичанство је добило део новчаних средстава као одштету за рушење храма. Тај новац је уложен у изградњу новог храма у Книну и то на темељима старог, који је био потпуно срушен у време Другог светслог рата. Унутрашњост храма Иконостас книнског храма од камена израдио је Љубо Стојиљковић из Беле Воде, а иконе и окове око икона на иконостасу храма покрова пресвете Богородице израдио је чувени уметник Војислав Билбија. Споменик културе Црква се налази у главној книнској улици, а грађена је рустичним каменом да би била прилагођена поднебљу, а опет и стилом карактеристичним за српску средњовјековну културу и као таква је споменик културе Републике Хрватске. Референце Спољашње везе Хришћанство у Далмацији Книн све више посјећују туристи.