NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zeča

Zeča (más néven Zečevo) egy lakatlan sziget Horvátországban, az Adriai-tengerben, a Kvarner-öbölben. Leírása Zeča a Cres-szigetétől mintegy 4 km-re nyugatra található, a Cres-Lošinj-szigetcsoporthoz tartozik. Közigazgatásilag Cres város része. Északon a žecai Tanki-fok és a cresi Kijac-fokok között csak 2,8 km-re van Cres-től. Tőle 6 km-re délkeletre található Lošinj szigete, 8 km-re délnyugatra pedig Unije szigete. Alig több mint 10 km-re nyugatra található a magányos és nagyon kicsi Galijola-sziget. Nyugatra közvetlen közelében a Pregaznik-szikla és a Seka-zátony, keletről pedig a Mishar szikla található. Zeča és a szomszédos Cres között található a Visoki-sziget. A sziget délnyugati részén található egy világítótorony, amelyet 8 méter magas négyzet alaprajzú toronyként építettek. A világítótornyon két lámpa szórja a fényt: fehér a 14. és 356. fok között, piros pedig a 356. és a 14. fok között adja a jeleit. A jel arra szolgál, hogy figyelmeztesse azokat a tengerészeket, akik északról a fent említett Pregaznik-szikla és a Seka-zátony felé közelednek. A sziget legészakibb pontja a Tanki-fok, a legdélibb pedig a Debeli-fok. A Zeča körül a tenger fokozatosan mélyül, de a Zeča említett sziklái és zátonyai között nagyon sekély. A partok alacsonyak és számos stranddal rendelkeznek. Kevéssé tagoltak, de így is van néhány öböl. A legnagyobb sekély öböl a sziget nyugati oldalának középső részén található Slanci, amely egyben a leglátogatottabb. Ezen kívül a nyugati parton találhatók a Lupeška és a Stari Mrgari-öblök, de ezeknél a szigetet juhok legeltetésére használják. A keleti oldalon a Dražica, és a kicsi, de egyedülálló Pećina-öböl található, amelyhez az út a Slanci-öbölből vezet. A délkeleti parton fekszik az Ustrinski portić-öböl, amely a cresi Ustrine település felé néz. A szigetet még nyáron sem köti össze egyetlen hajójárat sem, csak az a katamarán halad el mellette, amely összeköti a Cres-Lošinj-szigetcsoportot Fiumével. A sziget az év tíz hónapja alatt teljesen elhagyatott, nyáron pedig hajózók látogatják. Források Hrvatska enciklopedija – Zeča (horvátul) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Zeča című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Levrera

Levrera (in croato Zeča) è un'isola della Croazia che fa parte dell'arcipelago delle isole Quarnerine ed è situata ad est della punta meridionale della penisola d'Istria. Amministrativamente appartiene alla città di Cherso, nella regione litoraneo-montana. Geografia Levrera si trova nella parte orientale del Quarnaro, tra punta Marlera sulla penisola d'Istria (24 km a ovest) e l'isola di Cherso (circa 3 km a est). Levrera si sviluppa in direzione nord-sud, da punta Sottile o punta Tunca (rt. Tanki) a punta Grossa o punta Debella (Debeli), per 3,88 km e raggiunge una larghezza massima di 950 m; la sua superficie è di 2,55 km². Le coste basse non sabbiose, con un'unica insenatura degna di nota (baia Slanci) al centro del lato occidentale, corrono uniformemente per circa 9,6 km. A sud l'isola raggiunge la sua elevazione massima di 65 m s.l.m. Nei pressi di baia Slanci si trovano dei piccoli stagni costieri. Il terreno è di natura carsica ed è ricoperto di bassa vegetazione. Isole adiacenti Pregasnich (Pregaznik) è uno scoglio di forma ovale di 224 m di lunghezza e 100 m di larghezza situato 180 m a ovest di Levrera, allo sbocco di baia Slanci. Ha una superficie di 0,0168 km² e ha uno sviluppo costiero pari a 0,548 km. Raggiunge un'altezza massima di 5 m s.l.m. (44°46′38″N 14°18′08″E44°46′38″N, 14°18′08″E) scoglio Secca (Seka) è una piccola roccia a pelo d'acqua situata 360 m a nord di Pregaznik e 250 m a ovest di Levrera. (44°46′53.5″N 14°18′13.8″E44°46′53.5″N, 14°18′13.8″E) Miserschi (Mišar) è uno scoglio di forma affusolata, situato 230 m a est di Levrera, che misura 160 m di lunghezza e circa 60 m di larghezza massima. Ha una superficie di 0,00109 km² e ha uno sviluppo costiero pari a 0,442 km. (44°46′29.5″N 14°19′07″E44°46′29.5″N, 14°19′07″E) Note Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Levrera Collegamenti esterni Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 17 luglio 2016.
Zeča

Zeča (także Zečevo) – bezludna wyspa w Chorwacji, na Morzu Adriatyckim, część archipelagu Kvarneru. Leży u wybrzeży wyspy Cres (pomiędzy nimi leży wysepka Visoki). Zajmuje powierzchnię 2,55 km². Jej wymiary to 3,38 × 1 km. Jest zbudowana z wapienia. W większości jest pozbawiona roślinności. Długość linii brzegowej wynosi 9,6 km. Wyróżnia się na niej zatoki Lušeška dražica, Slanci i Ustrina portić. Maksymalna wysokość to 67 m n.p.m. Na wyspie znajdują się klify Mišar, Pregaznik i Seka. Na zachodnim wybrzeżu Zečy funkcjonuje latarnia morska. Zobacz też Wyspy Chorwacji Przypisy
Zeča

Zeča je nenaseljeni otok s površino 2.55 km2, na katerem stoji svetilnik, v severnem Jadranu, zahodno od otoka Cres. Najsevernejša točka na otoku je Tanki rt, najjužnejša pa Debeli rt. Od severa, zahoda in juga je obkrožen z odprtim morjem. Na jugovzhodni obali otoka stoji svetilnik. Zeča naj bi ime dobila po zajcih, ki so naseljevali otok. Na zahodni strani otoka sta otočka (čeri) Pregaznik in Seka, na vzhodni pa Mišar; na pol poti do otoka Cres je otoček Visoki. Najvišji vrh otoka meri 65 mnm. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik, ki stoji na skrajnem zahodnem delu otoka oddaja svetlobni signal BR Bl(2) 10s. Nazivni domet svetilnika je 8 milj. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem Zunanje povezave Satelitska slika otoka, na desni je otok Cres
Otok Zeča

Otok Zeča är en ö i Kroatien. Den ligger i länet Gorski kotar, i den västra delen av landet, 170 km sydväst om huvudstaden Zagreb. Arean är 2,7 kvadratkilometer. Terrängen på Otok Zeča är platt. Öns högsta punkt är 59 meter över havet. Den sträcker sig 3,8 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,6 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Dubovac

Dubovac je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Dubovac leži severno od obale srednjega dela polotoka Pelješac, od katere je oddaljen okoli 1 km. Vzhodno od Dubovca ležita otočka Maslinovac in Tajan. Površina otočka Dubovac meri 0,12 km². Dolžina obalnega pasu je 1,31 km. Najvišji vrh je visok 45 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Дубовац (острво)

Дубовац је мало ненасељено острво у хрватском делу Јадранског мора. Дубовац се налази северно од средишњег дела полуострва Пељешца од којег је удаљен 1 км. Источно од Дубовца се налазе два острва Маслиновац и Тајан. Површина острва износи 0,12 км². Дужина обалске линије је 1,31 км.. Највиши врх на острву је висок 45 метара. Референце
Church of Queen of Peace, Kričke

The Church of Queen of Peace (Croatian: Crkva Kraljice Mira) is a Roman Catholic church in Kričke, Croatia. History Construction of the church began in 1989. It was projected by Zadar architect Ivo Sorić. On 31 May 1990 the church was dedicated. The whole complex consisted of the church, a pastoral center, sacristy and sanitary facilities. A bell tower which was 17 meters high, was also built. On 28 August 1992, during the Croatian War of Independence, the church was mined and damaged by rebel Serbs. In 1998 and 1999 it was rebuilt with a new bell tower, which is 28 meters high. References Media related to Crkva Kraljice Mira (Kričke) at Wikimedia Commons
Crkva Kraljice Mira u Kričkama

Crkva Kraljice Mira je crkva u Kričkama kod Drniša. Povijest Gradnja crkve započela je 1989. Projektirao ju je zadarski arhitekt Ivo Sorić. 31. svibnja 1990. crkva je posvećena. Cijeli kompleks sastojao se od crkve, pastoralnog centra, sakristije i sanitarnih čvorova. Izgrađen je bio i zvonik visok 17 metara. Na kraju radova na izgradnji odabrano je ime crkve. 28. kolovoza 1992., za vrijeme Domovinskog rata, crkva je bila minirana od strane pobunjenih Srba i oštećena. 1998. i 1999. izgrađena je nova, današnja crkva sa zvonikom visokim 28 metara. Izvori Vanjske poveznice
Црква Краљице Мира у Кричкама

Црква Краљице Мира у Кричкама je римокатоличка црква у насељу Кричке код Дрниша у Далмацији. Изграђена је 1990. године, а након рушења у рату, обновљена је у потпуно новом облику. Недалеко од ње су двије старије сеоске цркве (православна и унијатска). Историја цркве Римокатолици (Хрвати) у Кричкама нису имали своју цркву све до 1990. године. Ишли су у Дрниш на црквене обреде и сахрањивани су на Дрнишком гробљу у Бадњу. Градња цркве је трајала од 1988. до 1990. године, када је отворена 31. маја. Рађена је по нацртима задарског архитекте Иве Сорића. Састојала се од цркве, вјеронаучне дворане, сакристије и санитарних чворова. Поред ње је саграђен звоник висок 18 метара. Име цркве је осмишљено на крају радова и јединствено је у широј околини. Она се налази у Средњим Кричкама, насељеним скоро искључиво Хрватима. Изграђена је уз цесту (главни пут) и окружена је новијим кућама. Простор за гробље око ње не постоји, па се вјерници и даље сахрањују на Дрнишком гробљу. Црква је минирана у рату 28. августа 1992. године. Након рата је обновљена (1998–1999), али је добила нови облик. Референце
Tisno

Tisno és un poble de Croàcia, el més important de la costa est de l'illa de Murter, al comtat de Šibenik-Knin,. Al municipi hi ha els pobles de: Betina al costat nord-oest i Jezera a la costa sud-est. Es va establir en 1475 durant la primera guerra turco-veneciana quan el Dux de Venècia va enviar 300 ducats a Jerolim Pisari, príncep de Šibenik per construir muralles defensives a la zona de Mandalina i Tisno. Fins al 1548 va pertànyer a la parròquia de Murter. El nom original de Tisno, amb la dissolució de l'imperi austrohongarès es anomenar en italià com Stretto, i durant l'antiga Iugoslàvia es va tornar a traduir a Tijesno. Referències
Betina

Betina je vesnice v opčině Tisno na ostrově Murter v Chorvatsku v Šibenicko-kninské župě. V roce 2011 zde žilo 697 obyvatel. Nachází se na severovýchodním pobřeží ostrova, 7 km od Tisna. Zástavba plynule navazuje na zástavbu vesnice Murter. Historie Betina je poprvé zmiňována v roce 1423, kdy je uváděno 15 lidí v 8 domech. V roce 1597 bylo v Betině 16 domů a v roce 1678 zde bylo 52 rodin s přibližně 350 obyvateli. Kostel byl postaven v 15. století a pravděpodobně byl zasvěcen sv. Františku z Assisi, protože se v nedaleké osadě na ostrově Sustipanac nacházel františkánský klášter. Pozůstatky římského osídlení Colentum, jako jsou zříceniny římských letních domů, fresky a mozaiky rozptýlené na zemi a v moři, se nacházejí mezi Betinou a Murterem. Dne 25. března 2020 byla celá vesnice spolu se sousední vesnicí Murter uzavřena do karantény vzhledem k celkem osmi potvrzeným případům nákazy koronavirem SARS-CoV-2 a třiceti dalším lidem projevujícím příznaky nakažení. Ekonomika Ekonomika je převážně zaměřena na zemědělství (ovoce, vinná réva, olivovníky, ovce), rybolov a poslední době se rozvíjí i cestovní ruch. V roce 1740 vznikla první rodinná loděnice. V místní loděnici poblíž přístavu je možno stavět a opravovat lodě až do výtlaku 300 tun. K rozvoji turismu také napomáhá marina. Obyvatelé vozí v létě část ovcí na pastvu na Kornati[zdroj?], kde jsou pozemky v majetku zemědělců z Betiny a jiných míst ostrova. Kultura Od roku 2015 v místě působí loďařské muzeum. Každé léto se na náměstí koná folklórní festival. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Betina na chorvatské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Betina na Wikimedia Commons Tisno[nedostupný zdroj] Betina[nedostupný zdroj] Betina Ostrov Murter
Betina

Betina es una localidad de Croacia en el ejido del municipio de Tisno, condado de Šibenik-Knin. Geografía Se encuentra en la isla de Murter, a una altitud de 2 m s. n. m. y 339 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011 el total de población de la localidad fue de 697 habitantes.​ Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Betina

Betina – wieś w Chorwacji, w żupanii szybenicko-knińskiej, w gminie Tisno. W 2011 roku liczyła 697 mieszkańców. Betina zamieszkana była już czasach starożytnych, przez plemię Liburnian. Pozostałości rzymskiej osady Colentum między Betiną a Murterem oraz liczne ruiny rzymskich rezydencji świadczą o zachowanej ciągłości historycznej podczas panowania Cesarstwa Rzymskiego. Pierwsza wzmianka o Betinie pochodzi z 1423 roku. W 1573 roku, w Betinie osiedlili się uchodźcy z miejscowości Vrana, którzy szukali schronienia przed tureckimi wojskami. Dawniej, większość wyspy porastały drzewa oliwne i figowe, a także uprawiano winorośl. Zachowały się dokumenty, które wspominają o produkowanych w okolicy Betiny winach najwyższej jakości. Aktualnie w okolicy Betiny jak i na całej wyspie Murter przeważa niska roślinność oraz sosny. Przypisy
Betina

Betina je naselje s pristanom na otoku Murter, ki upravno spada pod občino Tisno Šibeniško-kninske županije. Geografija Betina leži na severovzhodni strani otoka ob severnem vstopu v Murterski kanal. Kraj, ki je s cesto povezan z ostalimi naselji na otoku se razprostira okoli zaliva Betina in na manjšem polotoku. Naselje ima dva pristana. Prvi je v zalivu Betina na severozahodni obali polotoka. Tu je tudi marina in manjša ladjedelnica. Vstop do ladjedelnice in za njo ležečo marino varuje okoli 100 m dolg valobran, na koncu katerega stoji svetilnik, ki oddaja svetlobni signal: R Bl 3s. Marina Betina lahko sprejme jahte dolge do 20 m. V marini, ki ima 20 t dvigalo in premično 26 t dvigalo, je prostora za 190 plovil v morju in 90 mest na kopnem. Drugi pristan je v Murterskem kanalu na vzhodni strani polotoka. Med pomolom in valobranom, ki varuje pristan, je bazen za igranje vaterpola. Na koncu valobrana stoji svetilnik, ki oddaja svetlobni signal: Z Bl 5s. Demografija Gospodarstvo Betina je staro ribiško naselje. Prebivalci se poleg ribolova in gojenja oljk bavijo še s turizmom. V kraju sta dva hotela (H.Kosirina in H.Plitka vala). Zgodovina Prvo naselje so v 16. stoletju ustanovili begunci pred Turki. Župnijska cerkev sv.Frane je bila postavljena leta 1601. Cerkev so pozneje večkrat prezidali. Zvonik pa so postavili 1736. V bližini Betine, na vrhu griča Gradine je bilo v pretklosti ilirsko in nato rimsko naselje Collentum, kar dokazujejo številne arheološke najdbe. Na tem kraju se je ohranila pozneje zgrajena srednjeveška cerkvica Gospa od Gradine. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem Zunanje povezave Betina Arhivirano 2008-05-01 na Wayback Machine.
Бетина

Бетина је насељено мјесто у Далмацији. Припада општини Тисно, у Шибенско-книнској жупанији, Република Хрватска. Географија Бетина се налази на острву Муртер, око 6,5 км сјеверозападно од Тисног. Историја Насеље се до територијалне реорганизације у Хрватској налазило у некадашњој великој општини Шибеник. Становништво Према попису становништва из 2011. године, насеље Бетина је имала 697 становника. Попис 1991. На попису становништва 1991. године, насељено место Бетина је имало 813 становника, следећег националног састава: Види још Острво Муртер Јадранско море Референце Спољашње везе Викимапија: Бетина
Betina

Betina är en ort i Kroatien. Den ligger i staden Grad Šibenik och länet Šibenik-Knins län, i den södra delen av landet, 220 km söder om huvudstaden Zagreb. Betina ligger 21 meter över havet och antalet invånare är 697. Terrängen runt Betina är platt söderut, men åt nordost är den kuperad. Havet är nära Betina åt sydväst. Närmaste större samhälle är Pakoštane, 12,2 km nordväst om Betina. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Betina.
Бетина

Бетина (хорв. Betina) — населений пункт у Хорватії, у Шибеницько-Книнській жупанії у складі громади Тисно. Населення Населення за даними перепису 2011 року становило 697 осіб. Динаміка чисельності населення поселення: Клімат Середня річна температура становить 15,51 °C, середня максимальна – 26,95 °C, а середня мінімальна – 4,26 °C. Середня річна кількість опадів – 738 мм. Примітки
Paržanj

Paržanj je otočić u Paklenim otocima pored Hvara, između Velog Vodnjaka i Svetog Klementa. Visok je 20 m i prekriven suhom travom. Literatura Mihajlović, Igor. 2011. Lokalitet: Podmorje Splitsko-dalmatinske županije (o. Host, Grebeni, o.Svetac, u. Petrov bok, o. Paržanj, rt Izmetišće, rt Gojca, antički sarkofazi). Hrvatski arheološki godišnjak (8): 631–633. ISSN 1845-8408
Paržanj

Paržanj – chorwacka wysepka znajdująca się 9,3 km zachód od miasta Hvar i 600 m na zachód od zachodniego krańca wyspy Sveti Klement. Jej powierzchnia wynosi 3,95 ha; długość linii brzegowej 804 m, długość 320 m, a szerokość do 140 m. Wyspa należy do archipelagu Paklińskiego. Zobacz też wyspy Chorwacji Przypisy
Paržanj

Paržanj je otoček v skupini Peklenskih otokov v Dalmaciji. Leži med otokoma Vodnjak Veliki in Sveti Klement. Otok je prekrit s suho travo in doseže najvišjo višino s točko 18 mnm. Površina otočka je 0,040 km², dolžina obale meri 0,80 km. Glej tudi Seznam otokov Hrvaške
Паржањ

Паржањ је ненасељено острвце у хрватском дијелу Јадранског мора. Налази се у групи Паклених отока у средњој Далмацији између острвца Вели Водњак и Свети Клемент. Његова површина износи 0,040 km2, док дужина обалске линије износи 0,80 km. Највиши врх је висок 18 m. Административно припада Граду Хвару у Сплитско-далматинској жупанији. Види још Списак острва у Хрватској Паклени отоци
Galijula

Galijula egy kis lakatlan sziget Horvátországban, a Dalmáciában, az Adriai-tenger délnyugati részén, Palagruža szigetétől 3 tengeri mérföldre. A szigetecske arról nevezetes, hogy itt található Horvátország legdélibb pontja. A sziget közvetlen közelében, délnyugatra található a Pupak nevű sziklazátony, melynek aljában egy elsüllyedt gőzhajó maradványa található. A maradványok tekintettel a süllyedés óta eltelt időre ma is viszonylag jó állapotban vannak. A Galijula vizei alatt, a tengerfenéken egy elsüllyedt középkori gálya is található. A szigetet számos más sekély zátony veszi körül, így csak tapasztaltabb matrózok férhetnek hozzá, akik tudják, hogyan lehet délnyugat felől eljutni a szigetre. Az egyetlen kikötésre alkalmas hely a Buk-öböl. A sziget lakatlan. Nem alkalmas viharok elől való menedékre, mert minden oldalról a nyílt tengernek van kitéve, és számos veszélyes sekély zátony veszi körül, melyek még apálykor sem emelkednek a tengerszint fölé. Kutatástörténete Horvátország legdélebbi és kiemelkedő szigeteként Galijula több mint fél évszázada különböző tudományos kutatások tárgyát képezte. A kiemelkedő sziklák és a nehezebb hozzáférés miatt először a környező tengerfenék kutatása kezdődött meg, az 1950-es években pedig a Spliti Oceográfiai Intézet tanulmányozott itt barna algákat. Az 1970-es évek óta a Spliti Hidrográfiai Intézet vizsgálja itt a hidrodinamikát, a tengeráramlást és a hullámméretet. Az első kutatás Galijula szigetén az 1980-as években kezdődött, amikor a Spliti Egyetem Pedagógiai Kara a sziget körül tevékenykedő visi halászokkal együttműködve a helyi ča nyelvjárású helyneveket gyűjtötte össze. Az 1990-es évek óta a zágrábi Ruđer Bošković Intézet kutatja itt a szárazföldi és tengerparti növényeket és madarakat. Növény és állatvilág A kis rovarokon és csigákon kívül Galijula állatvilágát a fészkelő madarak képezik. A sziget közepén sárgalábú sirályok (Larus michahellis), a part mentén pedig üstökös kárókatonák (Phalacrocorax aristotelis) fészkelnek. A szárazföldi növényvilágban a kis zuzmókon kívül a sziget közepén csak három nagyobb halofita típusú növény nő (Arhrocnemum glaucum, Elymus pycnanthus és Atriplex prostrata). Galijula partján és a környező tengerfenéken néhány száz különböző algafaj nő, amelyek közül a legnagyobbak a barna algák, a legelterjedtebbek pedig a koralligén típusú meszes algák. A környező sekély vizek az európai languszta (Palinurus elephas) leggazdagabb vadászterületei, a különféle halakból különösen a barna fürészessügér (Epinephelus marginatus) és a magashátú durbincs (Salpa salpa) elterjedt. Források Hrvatska enciklopedija – Galijula (horvátul) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Galijula című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Cajola (isola)

Cajola o Caiola (in croato: Galijula) è uno scoglio disabitato delle isole di Pelagosa, che fanno parte dell'arcipelago di Lissa, si trova nel mare Adriatico e appartiene alla Croazia. Amministrativamente appartiene al comune di Comisa, nella regione spalatino-dalmata. Cajola dista 3 M da Pelagosa (a est-sud-est) ed è il punto più meridionale della Croazia; ha un'area di 3278 m² e la costa lunga 251 m. Nella parte alta centrale di Cajola nidifica il gabbiano reale nordico (Larus argentatus) e nelle zone più basse il marangone dal ciuffo (Phalacrocorax aristotelis). Note Voci correlate Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia Arcipelago di Lissa Collegamenti esterni Isola di Palagruža e l'isoletta Galijula, su tz-komiza.hr. URL consultato il 5 novembre 2016 (archiviato dall'url originale il 6 novembre 2016).
Galijula

Galijula is een onbewoond eilandje in de Adriatische Zee, dat behoort tot Kroatië en hiervan het zuidelijkste punt is. Galijula vormt samen met Palagruža, Mala Palagruža en ongeveer twintig andere nabijgelegen rotsen en riffen, de Palagruža-archipel. Bij Galijula komen de hoogste golven voor ooit gemeten op de Adriatische Zee. Important Bird Area Het eiland is samen met omliggende eilanden, waaronder Vis, aangewezen als Important Bird Area door BirdLife International vanwege het belang voor significante populaties van de Eleonora's valk, kraanvogel, Scopoli's pijlstormvogel, slechtvalk en yelkouanpijlstormvogel.
Galijula

Galijula je majhen nenaseljen otoček v skupini Palagruških otokov (Hrvaška). Otoček leži okoli 3 milje VJV od največjega otoka v skupini - Vele Palagruže. Njegova površina meri 0,003 km² (3 ha). Dolžina otoka je 0,1 km, dolžina obalnega pasu pa je 0,3 km. Najvišji vrh je visok 11 m. Otoček je nenaseljen in ni primeren za prebivanje. Galijula je obkrožena s številnimi plitvinami, zaradi česar je dostop do otočka zelo otežen. Izpostavljen je vetrovom iz vseh smeri in ni primeren za sidranje v primeru slabega vremena. Pri Galijuli so izmerili najvišje valove v Jadranu. Valovi so dosegli višino 9 m. V bližini jugozahodno od otočka je plitvina Pupak, kjer se nahajajo ostanki potopljene ladje. Južna točka Galijule je obenem najjužnejša kopenska točka Hrvaške. Glej tudi seznam otokov Hrvaške
Галијула

Галијула је ненасељено острвце у југозападном делу Јадранског мора и припада Хрватској. Острвце Галијула је удаљено 3 наутичке миље од острва Палагружа. Површина острва износи 0,003 км², дугачко је 0,1 km, а дужина обалске линије износи 0,3 km. Највиши врх острва има 11 метара. Острво је окружено бројним плићацима, пећинама и подводним стенама па је поморцима прилаз отежан. Најлакше му је прићи по југозападној стани. Изложено је ветровима са свих страна па није погодно за сидрње у времем лошег времена. На Глијули су измерени највиши таласи у Јадранском мору, који су достизали висину од 10 метара. Југозападно од острва је плићак „Пупак“ и тамо се налази потонули пароброд. У акваторији Галијуле налази се и потонула средњовековна галија. Јужна тачка Галијуле је најјужнија тачка Хрватске. Референце Спољашње везе Страница о острву на peljar.cvs.hr (језик: хрватски) Галерија слика на www.inet.hr Слика острва на www.photocroatia.com (језик: хрватски)