NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Catedrala din Zagreb

Catedrala din Zagreb este un monument istoric și de arhitectură din Zagreb, cu hramul Adormirii Maicii Domnului și regilor Ștefan I și Ladislau I ai Ungariei. Turlele sale înalte de 108 m sunt considerate ca fiind simboluri ale Zagrebului, fiind vizibile din majoritatea cartierelor orașului. Lăcașul este catedrala Arhidiecezei de Zagreb. Istorie În 1093, când regele Ladislau I a mutat scaunul episcopului de la Sisak la Zagreb, acesta a proclamat biserica existentă drept catedrală. Lucrările de construcție la catedrală au început la scurt timp după moartea acestuia și s-au încheiat în 1217. Tot în 1217, catedrala a fost consacrată în prezența regelui Andrei al II-lea. În 1242, în cursul marii invazii mongole, catedrala nou construită a fost distrusă. Episcopul Timotei (1263–1287) a început să construiască o nouă catedrală, monumentală, integrând în ea rămășițele fostei catedrale. Acesta a dedicat noua catedrală sfântului rege Ștefan I al Ungariei. La sfârșitul secolului al XV-lea Imperiul Otoman a invadat Croația. A fost momentul în care a început construirea de ziduri de apărare în jurul catedralei, unele dintre ele încă intacte și astăzi. În secolul al XVII-lea, un turn de pază renascentist a fost ridicat pe latura de sud și a fost folosit ca punct militar de observație din cauza amenințării otomane. Catedrala a fost grav avariată în timpul cutremurului din 9 noiembrie 1880. Nava principală s-a prăbușit, iar turnul a fost avariat fără a mai putea fi reparat vreodată. Reconstrucția catedralei în stil neogotic a fost condusă de arhitectul franco-german Hermann Bollé. Reconstrucția turlei de sud a început în 1938, dar a fost oprită atunci când comuniștii au venit la putere. Lucrările au fost reluate în 1968, atunci când partea superioară a turlei de nord a fost renovată. Ulterior, acoperișul învechit a fost complet renovat și înlocuit cu plăci de cupru. În 1987 arhiepiscopul Franjo Kuharić a fondat Comitetul Arhiepiscopiei din Zagreb pentru Reconstrucția Catedralei. Tot atunci a fost selectat și un grup operativ de experți. Reconstrucția a început în 1990. Aceasta se desfășoară de atunci în faze și priorități. Comitetul publică periodic raportul privind stadiul actual al lucrărilor. Catedrala a fost vizitată de papa Benedict al XVI-lea pe 5 iunie 2011, unde acesta a oficiat vecernia de duminică și s-a rugat la mormântul lui Aloysius Stepinac. Arhitectură Planul său cu trei abside poligonale și cu ferestre înguste seamănă cu modelul arhitectural francez, detaliile navelor sale adăugate ulterior corespund cu modelele de construcție moderne din arhitectura germană, iar sculpturile imaginative reflectă influenta școlilor cehe. Toate acestea indică nu numai introducerea timpurie a stilului gotic în nordul Croației, ci și internaționalizarea artei și importanța Episcopiei Zagrebului. Clădirea are 46 m lățime și o înălțime maximă de 108,2 m, fiind cea mai înaltă clădire din Croația. Turla nordică (108,16 m) este cu 4 cm mai mică decât cea sudică (108,2 m). Note
Загребский собор

За́гребский собо́р (хорв. Zagrebačka katedrala), полное название — Собор Вознесения Девы Марии и святых Стефана и Владислава (хорв. Katedrala Marijina Uznesenja i sv.sv. Stjepana i Ladislava) — католический собор в Загребе, Хорватия. Кафедральный собор Загребской архиепархии-митрополии, кафедра примаса Хорватии (в 2009 году — кардинала Йосипа Бозанича). История Строительство собора началось в 1093 году, однако в 1242 году здание было разрушено во время монгольского нашествия. В конце XV века Османская империя вторглась на территорию Боснии и Хорватии, вследствие чего многие города начали возводить фортификационные укрепления. Вокруг собора были также построены стены, часть которых сохранилась до наших дней. В XVII веке на южной стороне здания была возведена башня, использовавшаяся в качестве военного наблюдательного пункта. В 1832 году по приказу загребского епископа был разрушен один из алтарей собора, построенный двумя веками ранее скульптором Хансом Аккерманом. В 1880 году храм серьёзно пострадал в результате сильного землетрясения — рухнул основной неф. Реставрацию собора поручили архитектору Герману Боле. Ему удалось восстановить неоготический облик здания, а также воссоздать две башни высотой 105 м. В пресвитерии собора находятся усыпальницы кардинала Алоизие Степинаца и полководца Тамаша Эрдёди. В марте 2020 года в результате землетрясения собор вновь серьёзно пострадал. Собор изображён на обратной стороне банкноты номиналом в 1000 хорватских кун, выпущенной в 1993 году. Примечания Литература Baričević D.. ACKERMANN, Hans Ludwig // Hrvatski biografski leksikon (хорв.). — 1. svezak: A - Bi. — Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 1983. — ISBN 9536036169. — [Архивировано 17 августа 2022 года.] Ссылки Zagrebačka katedrala (хорв.)
Загребачка катедрала

Катедрала Узнесења блажене Дјевице Марије и светих Стјепана и Ладислава, познатија као Загребачка катедрала, је једна од најзначајнијих и највећих културно-историјских грађевина у Хрватској. Задња реконструкција је започета 1880, а завршена је 1906. године. Катедрала се налази у Загребу и религија којој припада је католицизам. У земљотресу који је погодио Републику Хрватску, у марту 2020. године тешко страдала, оштећен је врх јужног торња. Историја Загребачка катедрала је најпре била мала црква, саграђена између 9. и 11. века. Загребачку бискупију је основао Ладислав I, у 1094. години. Загребачка катедрала је била саграђена у романско-готичком стилу, али су је у 1242. години срушили Татари. Катедралу је касније у 13. веку бискуп Тимотеј обновио, у готском стилу. У 16. веку је катедрала била окружена кулама и зидинама, а између 1633. и 1641, је добила ренесанси торањ, по пројекту Ивана Албертала. Пожари су је више пута уништавали, али највећи ударац је добила током земљотреса у Загребу 1880. године. Након земљотреса катедралу је реконструисао Херман Боле у неоготичком стилу. У 1990. години, је била окружена металном мрежом скела. Стари сатови су скинути а постављени су сатови пречника 3м и 20цм, с тежином око 600кг, а за изградњу ових сатова је било потрошено 8 тона бронзе и месинга. Катедрала је била посвећена првом мађарском краљу Стефану. Антун Густав Матош је о тој катедрали написао песму При светоме Краљу. Галерија Референце Спољашње везе Загребачка катедрала
Katedralen i Zagreb

Zagrebs katedral (kroatiska: Zagrebačka katedrala), officiellt Jungfru Marie himmelsfärds och sankt Stefans och Ladislavs katedral och tidigare känd under namnet sankt Stefans katedral, är den största romersk-katolska kyrkan i Kroatien. Den är även kroatiskt ärkebiskopsäte. Den nygotiskakyrkobyggnaden ligger i stadsdelen Kaptol och är en av Zagrebs mest kända byggnader. Dess höga torn kan beskådas från många delar av staden. Historia Det finns daterat att katedralen stod klar år 1217. Mot slutet av 1400-talet, då osmanerna invaderade Kroatien, behövde man konstruera en fortifikation runt katedralen. Få delar av denna fortifikation är idag intakta. Under 1600-talet restes ett vakttorn vid den södra sidan av katedralen. 1880 utsattes området för en kraftig jordbävning, vilket skadade katedralen svårt. Huvudnavet kollapsade och gick inte att reparera. Restaureringen av katedralen påbörjades kort därefter och fick då sitt nuvarande utseende i nygotisk stil. Som en del av restaureringen fick katedralen, som tidigare hade endast ett torn, två nya torn som båda når 105 meter. Restaureringen leddes av de två arkitekterna Hermann Bollé och Friedrich von Schmidt. 1907 flyttades Petar Zrinskis och Fran Krsto Frankopans kvarlevor från Wiener Neustadt till katedralen. Den 20 september 1997 döptes ärkehertig Ferdinand Zvonimir av Österrike i katedralen. Referenser
Franck

Franck (хорв. Franck d.d.) — хорватська фірма з виробництва кави, чаю і снеків. Історія Заснована 1892 року в Загребі (тодішня Австро-Угорщина) як підрозділ німецької мультинаціональної компанії «Генріх Франк Зьоне» (нім. Heinrich Franck Söhne), створеної купцем і підприємцем Йоганном Генріхом Франком, який 1827 року першим у світі спромігся переробити цикорій як замінник кави, підглянувши у французьких селян, як ті з цикорію готували гарячий напій, оскільки кава була тоді дуже дорогим і недоступним для переважної більшості людей задоволенням. До Другої світової війни фірма займалася виготовленням замінників кави, але в останні 50 років збагатила виробництво шляхом упровадження різних новинок, розширюючи таким чином свій асортимент до кави, чаю, снеків, спецій, цукрової пудри і смакових добавок. Після приватизації в 1992 році для підприємства розпочалася ера модернізації. Фірма представила на ринку численні новинки, такі як мелена кава «Franck Crema», яку можна приготувати і як розчинну каву, і звичайним чином, інфузія чаю (заварений чай) «Coolup!», який можна приготувати з холодною водою, або різні відтінки ароматів «Franck Café Cappuccino». 2015 року фірма уклала угоду про партнерство з німецькою компанією «Intersnack» і заснувала спільне підприємство з виробництва та збуту снеків під назвою «Adria Snack Company Ltd». Літопис підприємства Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 20 квітня 2017 у Wayback Machine.] (хор.) (англ.) (словен.) (босн.)
Gavrilović (tvrtka)

Gavrilović d.o.o. je hrvatska tvrtka za proizvodnju mesa i mesnih proizvoda. Tvrtka je utemeljena 1690. godine u Petrinji kao mesarski obrt. Nakon Drugog svjetskog rata nakon nacionalizacije koju su proveli komunisti i vlasnika osudili na doživotni zatvor. Ime tvornice nije mijenjano. Tvrtka je krajem 1889. godine upisana u sudski registar pod nazivom Prva hrvatska tvornica salame, kobasica i sušena mesa M. Gavrilovića sinovi — Petrinja. lzvještaj Trgovačke komore iz Zagreba ističe: „mlada braća Gavrilovići preurediše i potom osnovaše 1889. godine veliku tvornicu salame, slanine suhog mesa te urediše salaš vlastite potrebe, kojeg kane postupno povećavati, kako bude ta industrija napredovala. Gavrilović je sa sinom 1957. uspio pobjeći u Austriju. Nacionalizirana tvornica nastavila je desetljećima proizvoditi i prodavati proizvode po starim receptima i uspješnim obiteljskim brendom. Danas tvrtkom upravlja deveta generacija obitelji Gavrilović. Upravo po tom dugom obiteljskom nasljeđu tvrtka Gavrilović jedinstvena je u Hrvatskoj i među rijetkima je takvim obiteljskim tvrtkama u svijetu. Mesna industrija Gavrilović opremljena je najmodernijim industrijskim strojevima i proizvodnim linijama. Robne marke Proizvodi Gavrilovića d.o.o. danas su razvrstani u tri robne marke: Gavrilović Gavita Gala Izvori Vanjske poveznice Službene stranice tvrtke Gavrilović d. o. o. Hrvatska tehnička enciklopedija
Zvečevo

Zvečevo is a Croatian food company, specializing in confectionery products and spirits. The company was founded as Stock Cognac Medicinal in 1921 in Požega and produced strong alcoholic drinks. The company was rented to Nestlé from 1936 until 1946, when it also started producing chocolate and candy products. The company changed its name to Zvečevo d.d. Požega in 1951. In the 1960s, all efforts were aimed towards production of cocoa products, strong alcoholic drinks and milk powder, as the unprofitable and outdated production of fruit juices and flour was abandoned. A cooperation with Nestlé was established again in 1970 that lasted until 1995, when it became a joint-stock company. Zvečevo has designed the first rice chocolate in the world in 1964 and named it Mikado. Gallery Products Chocolate Confectionery Chocolate products Milk chocolate See also List of companies of Croatia List of Nestlé brands External links Zvečevo official website Chocolate wrappers from the 1980s References
Zvečevo

Tvrtka Zvečevo d.d. Požega, osnovana je i započela s radom kao tvornica "Stock cognac Medicinal" 20. listopada 1921. godine. Povijest Godine 1934. poznata švicarska tvrtka Nestlé nudi ugovor Stocku o najmu postrojenja za proizvodnju čokolade i bombona i to za rok od 10 godina. Ponudu odobrava Ministarstvo i Kraljevska banska uprava u Zagrebu. Godine 1936. Nestlé dobiva dozvolu za početak proizvodnje čokolade i čokoladnih proizvoda, a 1946. godine proizvodnja je nastavljena u nacionaliziranoj tvornici. Od 1951. godine tvornica posluje pod imenom Zvečevo. Godine 1958. u sustav Zvečeva ulazi mljekara, koja je do tada radila pod imenom Slavonka. Tijekom 1960-ih godina napuštaju se nerentabilne i zastarjele proizvodnje voćnih sokova i proizvodnje brašna. Svi napori usmjeravaju se na proizvodnju kakao proizvoda, jakih alkoholnih pića i preradu mlijeka u mliječni prah. Krajem 60-ih i početkom 1970-ih godina provodi se proces rekonstrukcije i modernizacije, te dolazi do porasta proizvodnje i zaposlenosti. Nove linije omogućavaju značajno povećanje, te proizvodnju novih, kvalitetnih proizvoda. Sve to, a i ugovor sklopljen 1970. godine s tvrtkom Nestlé o dugoročnoj poslovnoj suradnji stvorilo je pretpostavku za uspješan nastup Zvečeva na domaćem i inozemnom tržistu. 1987. godine Zvečevo organizira i proizvodnju na bazi brašna - vafel proizvode. Od 3. rujna 1994. godine posluje kao dioničko društvo. Mnogi proizvodi Zvečeva nagrađivani su brojnim priznanjima za kvalitetu, kako u zemlji tako i u inozemstvu. Kvaliteta i tradicija su temelji na kojima Zvečevo bazira svoje poslovanje, na tom putu permanentna je i briga o zdravom okolišu. Zvečevo ulazi u kategoriju "čistih tehnologija" i postiže značajne rezultate u području zaštite okoliša, a Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja RH dodijelilo je 2001. godine Zvečevu nagradu "Hrvatski oskar" u kategoriji "Industrija i energetika". U poslovnoj politici Zvečevo uvažava svjetske norme održivog razvoja, uvažavajući preventivnu strategiju čiste proizvodnje. Proizvodi Izvori Vanjske poveznice Zvečevo prehrambena industrija d.d. Zvečevo d. d. Hrvatska tehnička enciklopedija
Звечево

Звечево је хрватска прехрамбена компанија, специјализована за кондиторске производе и жестока пића. Предузеће је основано као Stock Cognac Medicinal 1921. у Пожеги и бавило се производњом јаких алкохолних пића. Компанија је била изнајмљена Нестлеу од 1936. до 1946. године, када је такође почела да производи чоколаду и слаткише. Фирма је променила назив у Звечево дд Пожега 1951. Шездесетих година прошлог века сви напори су били усмерени на производњу какао производа, јаких алкохолних пића и млека у праху, пошто је напуштена неисплатива и застарела производња воћних сокова и брашна. Сарадња са Нестлеом поново је успостављена 1970. године која је трајала до 1995. године, када је постала акционарско друштво. Звечево је осмислило прву чоколаду од пиринча на свету 1964. године и назвало је Микадо. Галерија Производи Чоколада Кондиторски производи Чоколадни производи Млечна чоколада Референце Спољашње везе Званични сајт
Zvečevo

Звечево д.д. (хорв. Zvečevo d.d.) — хорватське підприємство харчової промисловості з Пожеги, засноване 1921 року. Історія Розпочало свою діяльність 20 жовтня 1921 року як завод із випуску міцних алкогольних напоїв «Stock cognac Medicinal». 1934 року отримало пропозицію від відомої швейцарської компанії «Nestlé» укласти договір на оренду устаткування з виробництва шоколаду і цукерок строком на 10 років. Пропозицію схвалили відповідне міністерство і Королівська банська адміністрація в Загребі. 1936 року «Nestlé» одержала дозвіл на початок виробництва шоколаду та шоколадних виробів, взявши в оренду цю шоколадну фабрику на строк із 1936 по 1946 рік. Із 1946 року виробництво поновилося вже на націоналізованій фабриці. З 1951 року підприємство працює під назвою «Zvečevo», чи то пак «Zvečevo d.d. Požega». 1958 року до складу фірми «Звечево» увійшов молокозавод, який до того часу діяв під назвою «Славонка». У 1960-х роках підприємство згорнуло збиткове і застаріле виробництво фруктових соків та борошна, зосередивши всі зусилля на виготовленні какао-продуктів, міцних алкогольних напоїв і сухого молока. Наприкінці 60-х — початку 70-х рр. ХХ ст. проведено процес реконструкції і модернізації та відбувся ріст виробництва і чисельності працевлаштованих. Нові лінії уможливили значне нарощування потужності та випуск нової, якісної продукції. Все це, а також угода, укладена 1970 року з компанією «Nestlé» про довгострокове ділове співробітництво, створили передумову успішного закріплення фірми «Звечево» на внутрішньому та зовнішньому ринках. 1987 році підприємство налагодило виробництво борошняно-вафельних виробів. Із 3 вересня 1994 року працює як акціонерне товариство. Багато виробів під маркою «Zvečevo» відзначено численними нагородами за якість як у країні, так і за кордоном. Співпраця з «Nestlé» тривала до 1995 року. Якість і традиція — це основа діяльності фірми. Характерною рисою роботи підприємства є безперервна турбота про здорове довкілля. «Звечево» входить до категорії «чистих технологій» і досягає значних здобутків у галузі охорони навколишнього середовища, а Міністерство охорони довкілля і просторового планування Республіки Хорватія в 2001 році присудило фірмі премію «Хорватський Оскар» у категорії «Промисловість та енергетика». У бізнес-політиці «Zvečevo» додержує світових норм сталого розвитку, сповідуючи превентивну стратегію чистого виробництва. Зразки продукції Посилання Офіційний сайт (хор.) Шоколадні обгортки з 1980-х [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] (англ.)
Sladorana Županja

Sladorana Županja je hrvatska šećerana sa sjedištem u Županji. U većinskom je vlasništvu tvornice šećera Viro iz Virovitice. Povijest Županjska šećerana započela je s radom 15. kolovoza 1947. a projektirala ju je češka tvrtka ČHD-Škoda tako da je u nju i ugrađena oprema Škodine proizvodnje. Početni dnevni kapacitet prerade šećerne repe je iznosio 1.350 tona. Osim proizvodnje šećera, 1958. godine unutar tvornice s radom započinje i pogon za proizvodnju alkohola čiji je dnevni kapacitet iznosio 3.000 litara. Godine 1962. je izvršena rekonstrukcija tvrtke, a samu rekonstrukciju je projektirala njemačka tvrtka BMA Hannover dok su u montaži sudjelovale domaće tvrtke Đuro Đaković iz Slavonskog Broda i Tehnika iz Zagreba. Time je povećan kapacitet prerade na 3.000 tona dnevno. Kasnijim ulaganjima u Sladoranu Županja povećavan je kapacitet prerade: 4.500 tona (1977.), 5.000 tona (1998.) i na kraju 6.000 tona (2003.). Novija povijest 1994. godine je provedena prva privatizacija šećerane čiji je ishod bilo vraćanje tvornice u većinsko javno vlasništvo temeljem preuzimanja dugovanja. Vlada Republike Hrvatske 10. srpnja 2008. donosi odluku o raspisivanju javnog poziva za prikupljanje ponuda za kupnju dionica županjske Sladorane. Već 10. listopada iste godine Vlada na svojoj sjednici donosi odluku o prihvaćanju ponude tvornice šećera Viro. Time je virovitička šećerana postala vlasnik 38,115% ukupne vrijednosti temeljnog kapitala Sladorane. Dne 23. prosinca 2009. uprava Vira donosi odluku o povećanju temeljnog kapitala čime postaje većinski vlasnik Sladorane s 59,06% dionica. Iste godine su u županjsku šećeranu investirana velika sredstva, odnosno oko 47 milijuna kuna u imovinu te 22,5 milijuna kuna na održavanje. Također, Sladorana posjeduje Kosher i Halal certifikate. Proizvodi Bijeli šećer 1, 25 i 50 kg u papirnoj ambalaži 1.000 i 1.200 kg u polipropilenskim vrećama šećer u rinfuzi Melasa melasa od šećerne repe Etilni alkohol rafinirani etilni alkohol tehnički etilni alkohol Repin rezanac suhi rezanac sirovi prešani rezanac Sladoliq dopunsko tekuće krmivo Proteinski prah neaktivni stočni kvasac Vanjske poveznice Službena web stranica Sladorane Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. studenoga 2012. (Wayback Machine)
Tvornica šećera Osijek

Tvornica šećera Osijek bila je hrvatska šećerana sa sjedištem u Osijeku. Započela je s radom 1906. godine a svojedobno je bila jedna od najmodernijih šećerana na ovom dijelu Europe. Povijest 24. rujna 1905. u Osijeku je osnovano Prvo hrvatsko-slavonsko dioničko društvo za industriju šećera. Gradnja same tvornice je započela odmah nakon određivanja njene buduće lokacije na periferiji Donjeg grada. Tvornica šećera je započela s radom već u rujnu 1906. s dnevnim kapacitetom obrade od 700 tona šećerne repe. Kao tehnolozi i osoblje za unapređenje uzgoja šećerne repe, dovedeni su stručnjaci iz Češke. Prvi svjetski rat utjecao je na stagnaciju poslovanja šećerane a njegovim završetkom provedena je prva rekonstrukcija tvrtke. Tako je 1925. povećan dnevni kapacitet na 1.000 tona repe a 1930. na 1.500 tona. Do nove stagnacije dolazi izbijanjem Drugog svjetskog rata a tvornica je oštećena, posebice nakon bombardiranja 14. lipnja 1944. Nakon rata šećerana je nacionalizirana te je nastavila raditi pod nazivom Tvornica šećera Osijek. Trećom rekonstrukcijom koja je izvšena 1953. prosječna prerada šećerne repe se približila količini od 2.500 tona na dan. Sam dnevni kapacitet prerade šećera se povećavao s godinama: 1968. je iznosio 4.500 tona a 1974. 7.500 tona. Novija povijest Tijekom Domovinskog rata tvornica je pretrpjela veliku štetu te je na nju 1991. palo 980 granata koje su usmrtile radnike na poslu. Prema procjenama, ratna šteta je iznosila 40 milijuna DEM. Najveći dio sirovinskog područja bio je okupiran još sedam godina sve do mirne reintegracije. 2001. godine započele su nove investicije u šećeranu odnosno u projekte povećanja učinkovitosti proizvodnog procesa. Tvornica šećera Osijek bila je jedna od najmodernijih šećerana u ovom dijelu Europe. Tvornica je ugašena 1. ožujka 2021., a tri godine poslije započelo je rušenje njenog pogona. Proizvodi bijeli šećer šećer od šećerne repe šećer od sirovog šećera obje vrste šećera se isporučuju u ambalaži od 1, 10, 50 i 1.000 kg te u rinfuzi. karbokalk poboljšivač tla melasa melasa od šećerne repe melasa od sirovog šećera repin rezanac suhi briketirani rezanac prešani rezanac Izvori Vanjske poveznice Službena web stranica Tvornice šećera Osijek
Hrid Podmrčaru

Hrid Podmrčaru est une petite île croate. Située non loin de l'île de Lastovo, dans le sud de l'archipel dalmate, elle est longue de 500 m environ pour une superficie est de 0,014 km2. Biologie L'île a présenté un intérêt pour les scientifiques en 2008. Des biologistes ont découvert que des lézards, descendants de cinq couples de lézards des ruines (Podarcis siculus) introduits en 1972 sur l'île, avaient très rapidement évolué. En une trentaine de générations, ceux-ci sont devenus végétariens et se sont adaptés à ce nouveau mode de vie : mâchoire devenue plus puissante pour mâcher les feuilles, apparition de vers nématodes dans leur intestin, perte de la vélocité de prédateur, disparition du comportement de défense territoriale. Surtout, une valve est apparue à l'extrémité de leurs intestins permettant une meilleure digestion des végétaux. L'apparition si rapide de cette caractéristique anatomique propre aux quelques reptiles végétariens surprend les scientifiques et pourrait, si ces résultats se confirmaient, modifier l'appréciation de l'évolution des reptiles. Notes Portail de la Croatie Portail des îles Portail de la zoologie Portail de la mer Méditerranée
Hrid Podmrčaru

Hrid Podmrčaru je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Otoček, ki se na nekaterih zemljevidih imenuje tudi Hrid Pod Mrčaru, leži okoli 1 km SZ od otočka Mrčara pri Lastovu. Površina otočka, na katerem stoji svetilnik, meri 0,013 km². Dolžina obalnega pasu je 0,59 km. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik oddaja svetlobni signal: B Bl(2) 6s. Nazivni domet svetilnika je 9 milj. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Huvudmarknaden, Split

Huvudmarknaden (kroatiska: Glavna tržnica) eller Split-marknaden (Splitska tržnica), lokalt även kallad Pazar eller Stari Pazar, är en marknadsplats i Split i Kroatien. Den är belägen strax öster om Diocletianus palats, vid och omkring Sankt Dominicus kyrka, i Splits historiska stadskärna. Huvudmarknaden är Splits största och mest centrala marknad där det förekommer försäljning av frukt, grönsaker, blommor, souvenirer och diverse andra produkter och föremål. Etymologi Marknaden kallas lokalt Pazar eller Stari Pazar (Gamla Pazar). Ordet 'pazar' är ett lånord och kan härledas från turkiskans ord för basar eller marknadsplats. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Huvudmarknaden, Split.