NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Площа Рузвельта (Загреб)

Площа Рузвельта (хорв. Rooseveltov trg), офіційно Площа Франкліна Рузвельта (хорв. Trg Franklina Roosevelta) — міський майдан у столиці Хорватії Загребі. Лежить на південний захід від площі Республіки Хорватія. Від площі починається одна з найдавніших вулиць міста — Савський шлях. Названа після закінчення Другої світової війни на честь одного з трьох лідерів великої антифашистської коаліції американського президента Франкліна Делано Рузвельта, як і два інші загребські майдани, пойменовані на честь держав-союзників — Британська площа і площа Французької Республіки. Площу прикрашає чудовий сквер, на ній розташовані одна з найкращих картинних галерей Європи — Музей Мімара і Господарська палата Хорватії. На площі зупиняються міські трамваї. Примітки
Arapovac

Arapovac es una localidad de Croacia en el ejido de la ciudad de Slunj, condado de Karlovac. Geografía Se encuentra a una altitud de 316 m s. n. m. a 114 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011, el total de población de la localidad fue de 4 habitantes.​ Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Arapovac (Szluin)

Arapovac falu Horvátországban, Károlyváros megyében. Közigazgatásilag Szluinhoz tartozik. Fekvése Károlyvárostól 45 km-re délre, községközpontjától 6 km-re délkeletre a Kordun területén fekszik. Története 1890-ben 70, 1948-ban 133 lakosa volt. Trianonig Modrus-Fiume vármegye Szluini járásához tartozott. 2011-ben a falunak 4 lakosa volt. Lakosság További információk Szluin város hivatalos oldala Szluin turisztikai egyesületének honlapja A megye turisztikai egyesületének honlapja Jegyzetek
Араповац (Слуњ)

Араповац је насељено мјесто града Слуња, на Кордуну, Карловачка жупанија, Република Хрватска. Географија Араповац се налази око 9 км југоисточно од Слуња. Историја Араповац се од распада Југославије до августа 1995. године налазио у Републици Српској Крајини. Становништво Према попису становништва из 2011. године, насеље Араповац је имало 4 становника. Референце Спољашње везе
Араповаць

Араповаць (хорв. Arapovac) — населений пункт у Хорватії, у Карловацькій жупанії у складі міста Слунь. Населення Населення за даними перепису 2011 року становило 4 осіб. Динаміка чисельності населення поселення: Примітки
Figarola

Figarola je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, oko 1.5 km sjeverozapadno od Rovinja. Uz njega, oko 80 metara jugozapadno, je i manji otok Figarolica. Površina otoka je 28 522 m2, duljina obalne crte 751 m, a visina 14 metara. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstan je pod "male otočiće". Pripada Gradu Rovinju. Izvori Vanjske poveznice
Figarola Grande

Figarola Grande (in croato Figarola) è un isolotto disabitato della Croazia, situato lungo la costa occidentale dell'Istria, a sud del canale di Leme. Amministrativamente appartiene alla città di Rovigno, nella regione istriana. Geografia Figarola Grande si trova a nordovest dell'ingresso della baia di Val di Bora (uvala Valdebora) e, nell'area compresa tra punta Figarola (rt Barabiga) a nord e punta della Mouccia o punta Muccia (rt Muća) a est, crea un punto d'ancoraggio riparato. Nel punto più ravvicinato dista 425 m dalla terraferma (punta Figarola) e poco meno di 80 m da Figarola Piccola. Figarola Grande è un isolotto dalla forma a goccia, leggermente arcuato e con la parte più ampia rivolta a sud, che misura 300 m di lunghezza e 140 m di larghezza massima. Ha una superficie di 0,0285 km² e uno sviluppo costiero di 0,751 km. Al centro, raggiunge un'elevazione massima di 14,3 m s.l.m. Isole adiacenti Figarola Piccola (Figarolica), scoglio situato meno di 100 m a sud. Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-8190-015-2. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 2. URL consultato il 29 gennaio 2017. (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Figarola Grande
Figarola

Figarola je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Figarola leži okoli 1,5 km severozahodno od mesta Rovinj v Istri. Površina otočka meri 0,029 km². Dolžina obalnega pasu je 0,75 km. Najvišja točka na otočku je visoka 14 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije u Rijeci

Crkva Uznesenja Marijina, zvana Duomo ili Zborna crkva u Rijeci. Smještena je na kraju Užarske ulice, nekoć glavne prometnice. Povijest Crkva je prvotno izgrađena u ranom srednjem vijeku na ruševinama rimskih termi. Majstor Juraj iz Zadra obnovio je 1442. postojeću trobrodnu baziliku i povisio joj glavni brod. Crkva je popravljena i nakon mletačkog razaranja Rijeke 1509. godine. Ponovno je iz temelja obnovljena 1695. godine, a između 1716. i 1726. obitelj Orlando, kranjski plemići i riječki patriciji, dograđuju prostrano svetište usred kojega je njihova grobnica. Glavni oltar je djelo Mislejeve ljubljanske radionice, a četiri kipa svetih Šimuna, Ane, Margarete i Antuna djela su uglednog padovanskog skulptora Jacopa Contiera. Strop svetišta ukrašen je veoma kvalitetnim baroknim štukaturama. U osam bočnih kapela smješteni su višebojni mramorni oltari, koje su izradili barokni kipari Pasquale Lazzarini, Antonio Michelazzi i Sebastiano Petruzzi u 18. stoljeća. Oltarne pale djela su slikara Ivana Franje Gladića (Predaja ključeva, 1640.), Valentina Metzingera (sv. Filip Nerej, 1753., sv. Antun, 1750.), a riječki slikar Ivan Simonetti kopirao je u 19. stoljeću Tizianova djela "Uznesenje" za glavni oltar i "Sv. Ivana Krstitelja" za istoimeni oltar. Zidove u unutrašnjosti crkve oslikao je poznati talijanski dekorativni slikar Augusto Pagliarini 1932. godine, a kao motiv je uzeo štukature u svetištu. Na inicijativu i po sugestiji Andrije Ljudevita Adamića, gradski arhitekt Joseph Storm izradio je 1824. godine projekt za današnje pročelje, u koje je ukomponirao gotičko-renesansnu prozorsku ružu datiranu u 1516. godinu. Skulpture na zabatu postavljene su 1890. godine. Ispod sadašnjeg poda, načinjenog 1901. godine, nalazi se 75 grobnica srednje dubine do 2,5 m. Kamene ploče s tih grobnica uzidane su u vanjski sjeverni zid crkve, a njihovi natpisi povijesna su svjedočanstva o riječkom stanovništvu. Uz crkvu je zvonik, samostalna građevina u podanku koje je uzidano kamenje iz rimskih ruševina. Datiran je iznad luka ulaznih vrata 1377. godinom. Ložu za zvona s gotičkim otvorima, zvonik je dobio u vrijeme obnove crkve koncem 15. stoljeća. Zvonik, je prema mjerenjima iz 1920. godine, nagnut za 40 cm, pa je dobio nadimak Kosi toranj. Povezani članci Znamenite riječke građevine Crkvena arhitektura u Hrvatskoj Crkvena umjetnost u Hrvatskoj Hrvatska arhitektura Likovna umjetnost u Hrvatskoj Sveti Marcijan Mučenik Izvor Službene stranice Grada Rijeke Literatura Radmila Matejčić: Kako čitati grad: Rijeka jučer, danas, Rijeka, 2007. (ISBN 978-953-219-348-0) Radmila Matejčić: "Barok u Istri i Hrvatskom primorju", u: Barok u Hrvatskoj, Zagreb, 1982 Vanjske poveznice
Chiesa di Santa Maria Assunta (Fiume)

La chiesa di Santa Maria Assunta (in croato crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije) è un edificio di culto cattolico situato nel centro storico della città di Fiume. Storia La chiesa fu eretta su preesistenti strutture romane, risulta citata per la prima volta in un documento del XV secolo mentre un'iscrizione sul campanile cita vi riportata la data del 1377. Dopo le distruzioni subite da Fiume nel 1509 la struttura fu sottoposta a una serie di restauri e rifacimenti, in cui fu realizzato il rosone. Nei decenni successivi il fabbricato fu ampliato e rifatto in forme barocche. Tra il 1716 e il 1726 alla chiesa fu aggiunto il coro rococò. Nel 1842 la facciata fu rifatta in stile neoclassico, mentre nel 1890 fu costruito l'attuale frontone. Nel 1901 fu rifatto il pavimento e le lapidi sepolcrali che vi erano collocate furono murate lungo le pareti laterali interne dell'edificio. Fino al 1925, anno in cui il titolo passò alla chiesa di San Vito, era il duomo della città quarnerina. Descrizione La chiesa è caratterizzata da un campanile, separato dal resto dell'edificio, che presenta una singolare pendenza di 40 cm. L'altar maggiore è opera dello scultore padovano Jacopo Contiero, mentre la pala d'altare dell'Assunta, è una copia di un'opera di Tiziano Vecellio realizzata dal pittore locale Giovanni Simonetti nel 1852. Note Bibliografia Croazia, Milano, Touring Club Italiano, 2017. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Santa Maria Assunta
Heliga Jungfru Marie himmelfärds kyrka

Heliga Jungfru Marie himmelfärds kyrka (kroatiska: Crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije) är en romersk-katolsk kyrka i Rijeka i Kroatien. Kyrkan ligger i Gamla stan och uppfördes ursprungligen under medeltiden. Den har sedan uppförandet till- och ombyggts flera gånger och dess nuvarande utseende i företrädesvis venetiansk barockstil härrör från de sista större ombyggnationerna i slutet av 1600-talet och början av 1700-talet. Bredvid kyrkan står ett fristående klocktorn i gotisk stil som på grund av sin lutning kallas Lutande tornet (Kosi toranj). Historik Arkeologiska utgrävningar har visat att den ursprungliga kyrkan uppfördes på vad som tidigare hade varit romerska termer. Vid kyrkans södra del har ett antikt hypocaust (ett romerskt golvvärmesystem) påträffats. Under 400–500-talet tros en del av platsen för de tidigare termerna gradvis ha förvandlats till en kristen kultplats. Fyndigheter av mosaik bredvid kyrktornet och längs med kyrkans framdel antyder att det kan ha funnits ett romerskt forum (stadstorg) vid platsen. Högst troligt har det tidigare stått en monumental offentligt byggnad vid torget. Kyrkans existens bekräftas i dokument från 1400-talet men den uppfördes troligtvis tidigare. Att döma av strukturen från kyrkans norra vägg och inskriptionen på klocktornet daterat år 1377 har en mindre kyrka med ett fristående klocktorn troligtvis stått på platsen sedan medeltiden. År 1422 reparerade hantverkaren och mästaren Juraj Dalmatinac den då treskeppiga basilikan och kyrkans huvudskepp höjdes. År 1695 totalrekonstruerades kyrkan i barockstil. Under åren 1716–1726 tillbyggdes kyrkan på uppdrag av adelsätten Orlando, Rijekas dåvarande patricier med ursprung från Krainburg. Under deras försorg tillkom de valv som sedermera skulle härbärgera avlidna familjemedlemmars kistor. Det var även under Orlanoättens försorg som flera för tiden välrenommerade målare och skulptörer kom att lämna ett bestående avtryck på kyrkan. Lutande tornet Kyrkans fristående klocktorn, populärt kallat Lutande tornet (Kosi toranj), uppfördes i gotisk stil under medeltiden. Den har en lutning på cirka 40 centimeter vilket också är anledningen till att det tidigare i historien har gjorts flera försök till att riva det. Lutningen eller snedvridningen beror på klocktornets antika fundament och delvis på att det påverkas av grundvattenströmmar. Tornets lutning är upphovet till att det lokalt kallas för Lutande tornet. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga Jungfru Marie himmelfärds kyrka.
Crkva sv. Fabijana i Sebastijana u Rijeci

Crkva Svetog Sebastijana je kapela u Rijeci. Povijest Prvotna crkva na njenu mjestu podignuta je prema predaji 1291. godine kao zavjet u vrijeme kuge. Stari grad je u to doba bio okružen bedemima i kulama, kuće su se gradile u uskim ulicama, tzv. kalama koje su sukcesivno trasirane u ranom srednjem vijeku na ruševinama rimskog kastruma Tarsatike, nekoć ključne točke u obrambenom sustavu "liburnijskog limesa". U jednoj od tih kala smještena je crkva sv. Sebastijana. U notarskim spisima iz 15. stoljeća često je riječ o "kontradi" i crkvi sv. Sebastijana. Nad ulaznim vratima uklesan je memorijalni natpis iz kojega se razaznaje da je u doba gastalda Ivana Dotića 1562. sagrađena "u slavu Boga i božanskog Sebastijana" (ad laudem Dei divique Sebastiani fraternitas fieri fecit tempore Joannis Dotich Castaldi 1562). Gastaldi sv. Sebastijana bili su ugledni riječki patriciji iz obitelji Franković, Gladić i Stemberger. U nekoliko je navrata bilo pokušaja da se crkvica sruši, što su građani spriječili jer su uz nju bile vezane tradicionalne svečanosti i procesije. Nakon otklanjanja ruševine iza začelja te crkve otkriven je kasnoantički zid iz 4. st., sekundarno uzidan u sakristiju i zaključak svetišta. Posljednji put crkva sv. Sebastijana obnovljena je 1885., kada je po projektu G. Paulinicha, inspiriranog pročeljem Zborne crkve, bila generalno obnovljena i dobila današnji izgled. Crkva je uređena i prebojana 1986. godine. Izvor Službene stranice Grada Rijeke Literatura Radmila Matejčić, Kako čitati grad: Rijeka jučer, danas, Rijeka, 2007. (ISBN 978-953-219-348-0) Vanjske poveznice
Церковь Святых Фабиана и Себастьяна (Риека)

Церковь святых Фабиана и Себастьяна — католическая церковь, находящаяся в городе Риека, Хорватия. Церковь представляет собой часовню и находится в Старом городе Риеки. Храм посвящён святым Себастьяну и Фабиану. История По преданию первоначально церковь была возведена на этом месте в 1291 году как обет во времена чумы. Старый город в то время был окружен стенами и башнями, дома были построены на узких улицах в период раннего средневековья на развалинах Римского каструма Тарсатика (лат. Tarsatica) и составляли ключевой момент в системе обороны «Liburnian (liburnijskog) лимеса» (см. Либурния). На одной из таких узких улиц была построена церковь Святого Себастьяна. В нотариальных документах XV века часто речь идет о районе («contrada») и церкви Святого Себастьяна. Над дверью мемориальная надпись гласит, что церковь построил Иоанн Гасталди в 1562 году «во славу Бога и божественного Себастьяна» (ad laudem Dei divique Sebastiani fraternitas fieri fecit tempore Joannis Dotich Castaldi 1562). Гасталди были видными патрициями в городе Риека из семей Франкович Гладич и Штембергер. Несколько раз хотели снести церковь, так как гражданам строение мешало проводить традиционные праздники и шествия. Позднее в руинах за церковью обнаружили древнюю стену 4-го века. Последняя церковь Святого Себастьян была отремонтирована в 1885 году по разработкам Г. Паулиниха. В том числе были восстановлены вдохновенный фасад, церковный хор и в целом церковь приняла свой нынешний облик. Церковь украсили и перекрасили в 1986 году. Литература Radmila Matejčić, Kako čitati grad: Rijeka jučer, danas, Rijeka, 2007., ISBN 978-953-219-348-0 Ссылка Službene stranice Grada Rijeke
Sankt Fabianus och Sebastians kyrka, Rijeka

Sankt Fabianus och Sebastians kyrka (kroatiska: Crkva svetog Fabijana i Sebastijana, italienska: Chiesa dei Santi Fabiano e Sebastiano) är ett romersk-katolskt kapell i Rijeka i Kroatien. Det uppfördes ursprungligen år 1562 i barockstil men har sedan uppförandet restaurerats ett flertal gånger. Nuvarande utseende härrör från restaureringen år 1885. Kapellet är beläget i Gamla stan och är tillägnat helgonen sankt Fabianus och sankt Sebastian. Historik I det medeltida Rijeka som var omgivet av en ringmur med torn uppfördes hus och byggnader nära varandra och längs med trånga gränder och passager, en del med rötter från det romerska Tarsatica som anses vara det moderna Rijekas föregångare. Enligt legenden uppfördes en mindre votivkyrka kallad Sankt Sebastians kyrka år 1291 i en av dessa gränder. Sankt Sebastian vördas som ett helgon mot pesten, digerdöden, som under senmedeltiden härjade i Europa. I notariedokument från 1400-talet omnämns huvudgatan (contrada) och Sankt Sebastians kyrka. År 1562 uppfördes en ny kyrka (dagens kapell) i barockstil på platsen för den äldre kyrkan. Ovanför huvudentrén på kyrkan finns en minnesinskription på latin som lyder "ad laudem Dei divique Sebastiani fraternitas fieri fecit tempore Joannis Dotich Castaldi 1562" (ung. i Guds och den gudomliga Sebastians ära...) År 1885 genomgick kapellet den senaste större renoveringen och restaurerades då enligt ritningar av G. Paulinich som lät sig inspireras av stadens katedral. Kapellet genomgick en mindre restaurering år 1986 och fick då ett nytt lager färg. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Fabianus och Sebastians kyrka, Rijeka.
Церква святих Фабіана і Себастьяна (Рієка)

Церква святих Фабіана і Себастьяна — римо-католицька церква в хорватському місті Рієка. Церква являє собою каплицю і знаходиться в Старому місті Рієки. Храм присвячений святим Себастьяну і Фабіану. Історія За переказами спочатку церква була зведена на цьому місці у 1291 році як обітницю за часів чуми. Старе місто в той час було оточено стінами і вежами, будинки побудовані на вузьких вулицях у період раннього середньовіччя на руїнах Римського Каструма Тарсатіка (лат. Tarsatica) і були основою системи оборони «Liburnian (liburnijskog) лімеса» (див. Лібурнія). На одній з таких вузьких вулиць була побудована церква Святого Себастьяна. У нотаріальних документах XV століття часто мова йде про район («contrada») церкви Святого Себастьяна. Над дверима розташовано меморіальний напис, який свідчить, що церкву побудував Іоанн Гасталді у 1562 році «во славу Бога і божественного Себастьяна» (ad laudem Dei divique Sebastiani fraternitas fieri fecit tempore Joannis Dotich Castaldi 1562). Гасталді були видними патриціями в місті Рієка з сімей Франкович Гладич і Штембергер. Кілька разів хотіли знести церкву, так як громадянам будова заважало проводити традиційні свята і ходи. Пізніше в руїнах за церквою виявили стародавню стіну IV-го століття. Остання церква Святого Себастьян була відремонтована у 1885 році з розробок Г.Паулініха. Зокрема було відновлено натхненний фасад, церковний хор і в цілому церква прийняла свій нинішній вигляд. Церкву прикрасили і перефарбували у 1986 році. Література Radmila Matejčić , Kako čitati grad : Rijeka jučer , danas , Rijeka , 2007 . , ISBN 978-953-219-348-0 Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Церква святих Фабіана і Себастьяна (Рієка) Službene stranice Grada Rijeke
Basilika Unserer Lieben Frau von Trsat

Die Basilika Unserer Lieben Frau von Trsat (kroatisch Crkva Gospe Trsatske) ist eine römisch-katholische Kirche im Stadtteil Trsat von Rijeka, Kroatien. Die Kirche im Erzbistum Rijeka ist der Gottesmutter Maria gewidmet und trägt den Titel einer Basilica minor. Geschichte Zum Ende der Kreuzfahrerzeit wurde Nazareth 1263 von den Mameluken erobert und die Verkündigungsbasilika zerstört, die an der Stelle eines frühchristlichen Heiligtums des Geburtshauses der Jungfrau Maria stand. Ihre Ruine bliebe bis zum Fall von Akkon Wallfahrtsziel. Mit dem folgenden Rückzug wurden zahlreiche Reliquien nach Europa verschifft. So sollen die Steine des Heiligen Hauses 1291 in das illyrische Epirus, gemäß der Legende nach Trsat im heutigen Kroatien, und 1294 auf die gegenüberliegende Adriaküste in den Kirchenstaat gelangt und in der Basilika vom Heiligen Haus in Loreto wieder aufgebaut worden sein. Im Jahre 1367 schickte Papst Urban V. den immer noch über den Verlust trauernden Bewohnern von Trsat ein Gnadenbild, das seitdem als „Mutter der Gnade“ auf dem Berg verehrt wird. Die kroatischen Fürsten der Frankopan bauten zunächst eine Kapelle und 1431 eine Kirche und ein Franziskanerkloster. Die Kirche wurde bis 1824 wiederholt erweitert. Sie gilt als älteste Kirche von Kroatien und ältestes Marienheiligtum des Landes. 1930 erhielt die Wallfahrtskirche durch Papst Pius XI. den Rang einer Basilica minor verliehen. 2003 wurde die Kirche von Papst Johannes Paul II. besucht, für den das Denkmal Der Pilger von Trsat vor der Kirche errichtet wurde. Architektur Die Kirche ist auf einem Hügel oberhalb der Adria gelegen, 561 Treppenstufen führen von der Küste zur Wallfahrtskirche. Sie wurde in den verschiedenen Bauphasen in den jeweils aktuellen Stilrichtungen Gotik, Renaissance, Barock und Biedermeier geprägt. Die zweischiffige Kirche besitzt so ein Kreuzgewölbe, aber einen sehr schlichten Glockenturm von 1824. Ausstattung Der prächtige, barocke Hauptaltar aus buntem Marmor stammt von 1692. Das Sanktuarium wird durch ein kunstvolles Eisengitter aus dem Jahr 1705 von der Kirche getrennt, es wurde 1705 von Bischof Martin Brajković von Zagreb gestiftet. 1714 malte der Venezianer Cristoforo Tasca das Großgemälde der Verkündigung über dem Triumphbogen. Das Gnadenbild wurde am 8. September 1715 gekrönt, die erste Krönung eines Marienbildes außerhalb Italiens überhaupt. Über dem Eingang wurde die Orgel installiert. Weblinks Pilger und ihre Sanktuarien Website der Pfarrgemeinde Einzelnachweise
Basilica della Madonna del Tersatto

La basilica della Madonna del Tersatto (Crkva Gospe Trsatske in croato) è un santuario mariano che sorge nel sobborgo del Tersatto della città di Fiume, in Croazia. Legata alla celebre basilica della Santa Casa di Loreto, è dal 1930 basilica minore. Storia Alla fine del periodo delle Crociate, Nazareth fu conquistata dai Mamelucchi nel 1263, che distrussero l'antica basilica dell'Annunciazione, sul luogo di nascita della Vergine Maria. La sua rovina sarebbe rimasta meta di pellegrinaggi fino alla caduta di Acri. Con la seguente ritirata molte reliquie furono spedite in Europa. Le pietre della Santa Casa, secondo la leggenda, nel 1291 approdarono a Tersatto e vi rimasero fino al 1294 quando raggiunsero la costa adriatica opposta, nello Stato Pontificio dando origine alla Basilica della Santa Casa di Loreto. Nel 1367 papa Urbano V ha inviato in dono, per il lutto della perdita di abitanti di Tersatto, un'immagine miracolosa, che da allora fu venerata come "Madre di Misericordia" sulla montagna. I principi dalmati Frangipani costruirono prima una cappella e nel 1431 una chiesa con un monastero francescano. La chiesa fu ripetutamente ampliata fino al 1824. È considerata la chiesa più antica della Croazia e il più antico santuario mariano del paese. Nel 1930, il santuario venne insignito da papa Pio XI del titolo di basilica minore. Nel 2003, la chiesa fu visitata da papa Giovanni Paolo II, per quest'evento fu costruito di fronte alla chiesa il monumento del Pellegrino del Tersatto. Note Voci correlate Basilica della Santa Casa di Loreto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla basilica della Madonna del Tersatto Collegamenti esterni (EN) Basilica della Madonna del Tersatto, in GCatholic.org. Basilica della Madonna del Tersatto, su archINFORM.