NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kościół Przenajświętszej Trójcy w Otočacu

Kościół Przenajświętszej Trójcy (chorw. Crkva Presvetog Trojstva) – rzymskokatolicka świątynia parafialna znajdująca się w chorwackim mieście Otočac. Historia Pierwsza wzmianka o kościele pochodzi z pierwszej połowy XVII wieku. Świątynia ta spłonęła w 1648 z nieznanych obecnie przyczyn. Odbudowę rozpoczęto w 1684, a ukończono w 1702. W 1710 rozpoczęto przebudowę, budynek podwyższono oraz wydłużono. 19 października 1718 odbyła się konsekracja kościoła. W 1730 wzniesiono nową dzwonnicę. Wiatr uszkodził świątynię 16 lutego 1760, naprawę wspomogła cesarzowa Maria Teresa Habsburg i jej syn oraz późniejszy cesarz Józef. W 1776 zainstalowano nową ambonę, a rok później ustawiono nowe ławki. W 1779 zakupiono dzwon o wadze 515 funtów, a w 1782 na wieży zamontowano nowy zegar. W 1792 zakupiono kolejny, 650-funtowy dzwon. 15 września 1991 kościół został podpalony przez żołnierzy Jugosłowiańskiej Armii Ludowej, w wyniku pożaru zniszczona została wieża wraz z zawieszonymi na niej dzwonami oraz mechanizmem zegara. Galeria Przypisy
Crkva sv. Ane u Bjelovaru

Crkva sv. Ane u Bjelovaru župna je crkva dovršena 1993. godine. Nalazi se u bjelovarskoj četvrti Nove Plavnice. Povijest Župu sv. Ane osnovao je zagrebački kardinal Franjo Kuharić 29. svibnja 1980. godine. Do tada je to područje pripadalo župi sv. Terezije Avilske u Bjelovaru. Župa sv. Ane obuhvaća dio zapadnog dijela Bjelovara i prigradska naselja Hrgovljani, Gudovac, Stare i Nove Plavnice i Klokočevac. Župom je kratko vrijeme upravljao svećenik Ivan Došlin, a zatim Zlatko Pečet, koji je 19. veljače 1983. godine poginuo u prometnoj nesreći. Naslijedio ga je župnik Vinko Gregur. Župa je već tada imala oko 5.000 vjernika, a nije imala crkvu. Od kraja 1983. do 1993. godine misa se održavala u preuređenoj kući na Križevačkoj cesti 23. Tu se održavao i vjeronauk. Građevinska dozvola za gradnju nove crkve zatražena je 1983. godine, a dobivena je tek 1989. godine. Tadašnja vlast ometala je izdavanje dozvole. Od početka 1986. godine u župu dolaze časne sestre klanateljice Krvi Kristove. U rujnu 1989. godine započela je gradnja crkve prema projektu arhitektice Željke Ružić iz Zagreba. Zagrebački kardinal Franjo Kuharić blagoslovio je kamen temeljac 4. studenog 1989. godine. Građevinsko poduzeće iz Čakovca sagradilo je crkvu i u jesen 1990. bila je pod krovom. Za Božić 1990. godine u crkvi je služena prva polnoćka. Pristupnu cestu i parkiralište izradio je 34. inženjerijski bataljun HV-a iz Čakovca. Radovi na pročelju dovršeni su u proljeće 1993. godine. Crkvu je posvetio zagrebački kardinal Franjo Kuharić 22. kolovoza 1993. godine. Galerija Izvori
Kostel svatého Jana Křtitele (Kaštel Stari)

Kostel svatého Jana Křtitele v Kašteli Starém (chorvatsky Crkva sv. Ivana Krstitelja u Kaštelu Starom) je římskokatolický farní kostel s prvky barokního slohu ve středu chorvatské obce Kaštel Stari. Je chráněn jako kulturní památka. Historie Popis stavby Dle nápisu na kamenné desce nad západním portálem byl kostel postaven v roce 1714 na náklady místních obyvatel a je zasvěcen svatému Janu Křtiteli. Kostel byl vystavěn z pravidelných kamenných bloků na základech původního menšího kostela z konce 16. století. Kostel je jednolodní stavba s podélným půdorysem a obdélníkovou apsidou. Je orientován východo-západním směru a nachází se západně od historického jádra města. V roce 1733 byla podél jižní stěny apsidy postavena sakristie a v roce 1759 byla při severní zdi postavena kaple Panny Marie Růžencové. Hlavní portál je poměrně prostý, z jednoduchých profilů, na západním průčelí nad nímž jsou dvě rozety a zvonička. Na severní a jižní stěně kostela jsou oválná okna. Kostel má pět barokních oltářů. Původní kostel na konci 16. století Archeologické práce z roku 1990 potvrdily, že současný kostel byl postaven na základech staršího kostela. Uvnitř kostela jsou náhrobky ze 17. století s nápisy a vyobrazeními šavlí, palcátů a seker, které svědčící o pohnuté minulosti místa. Postavili ho Franjo a Ivan Cipiko, vnuci Coriolana Cipika, zakladatele Kaštelu Starého. Nový kostel Nový bohatě zdobený honosný, reprezentativní kostel v barokním slohu byl vysvěcen v roce 1723, o čemž svědčí nápis na desce postavené nad vchodem do sakristie. Je vyzdoben štukem, oltářními obrazy, mramorovými a dřevěnými plastikami, oltáři z vícebarevného mramoru, stříbrnými svícny, lustry, kanonickými deskami a votivními dary stříbra a zlata. Všechny oltáře jsou uvedeny v soupisu kostela z roku 1759. Podél stěn jsou umístěny čtyři oltáře, dva bokem v severním a jižním směru a další dva čelně ve vztahu k hlavnímu oltáři. Mají výrazné barokní stylistické rysy. Hlavní oltář je zasvěcen Nejsvětější svátosti a sv. Jana Křtitele, boční oltáře jsou zasvěceny Panně Marii Růžencové a sv. Felicii (do roku 1806 Panně Marii milosrdné). Čelní oltáře, umístěné vedle apsidy kostela, jsou zasvěceny svaté Heleně (vpravo) a sv. Rochovi (vlevo). Všechny jsou zdobeny velkými oltářními obrazy, které byly zakoupeny v době vzniku oltáře. Oltář svatého Felixe namaloval v roce 1800 Petar Bezzi z Korčuly. Ochrana Kostel je chráněn je zapsán jako nemovitý kulturní statek, klasifikovaný jako „církevní architektonické dědictví“ pod označením Z -3335. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Křtitele v Kašteli Starém na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Crkva sv. Ivana Krstitelja u Kaštel Starom na chorvatské Wikipedii.
Crkva sv. Ivana Krstitelja u Sv. Ivanu Žabno

Crkva sv. Ivana Krstitelja u Sv. Ivanu Žabno je župna crkva u općinskom mjestu Sveti Ivan Žabno u okolici Križevaca. Potječe iz 14. stoljeća. Više puta je obnavljana, a sadašnji izgled je s kraja 19. stoljeća. Posvećena je sv. Ivanu Krstitelju po kojem je i mjesto dobilo ime. Iz baroknog razdoblja sačuvano je pet kipova svetaca i anđeo iznad propovijedaonice. Crkva ima oblik latinskog križa. Iznad glavnog oltara je prikaz Krštenja Isusova, prilikom kojeg je sv. Ivan Krstitelj krstio Isusa na rijeci Jordan. S bočnih strana glavnog oltara su kipovi apostola sv. Petra i Pavla s početka 20. stoljeća. U lijevom bočnom oltaru su kipovi Presvetog Srca Isusova, Bezgrješnog Srca Marijina i sv. Antuna Padovanskog s Djetetom Isusom. U parku iza crkve je kasnobarokni kip sv. Ivana Nepomuka s kraja 18. ili početka 19. stoljeća te više nadgrobnih spomenika prijašnjeg groblja. Oko župne crkve pronađeni su antički nalazi s pretpostavkom, da je tu prolazila rimska cesta. Crkva se nalazi u središtu mjesta uz cestu Bjelovar - Zagreb te uz odvojak ceste za Križevce. Orgulje Ferdo Heferer izgradio je orgulje za crkvu (op. 154) 1895. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju: Spojevi: man-ped. Kolektivi: Pleno. Trakture su mehaničke s kliznicama. Galerija Izvori Literatura Emin Armano, Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana, 2006., ITG, Zagreb
Kirche St. Donat (Krk)

Die Kirche St. Donat (kroatisch: Crkva sv. Dunata) liegt nahe dem Dorf Kornić bei Punat in der Großgemeinde der Stadt Krk auf der Insel Krk in Kroatien. Die Kirche befindet sich in einer kleinen, von einer Mauer eingefassten Grünfläche an der Landstraße 102 von Krk nach Punat südlich des Dorfkerns von Kornić. Der Zeitpunkt der Erbauung der Kirche, die dem Heiligen Donatus von Arezzo geweiht ist, wird (widersprüchlich) mit dem 9. Jahrhundert und der ersten Hälfte 12. Jahrhundert laut Informationstafel an der Kirche angegeben. Die Kirche ist etwa 12 m × 7 m groß, hat einen kreuzförmigen Grundriss und besteht aus einem romanischen Kreuzgewölbe, vor dem sich im Westen ein rechteckiger Eingangsbereich befindet; errichtet wurde sie aus dem vor Ort vorkommenden Kalkstein. Das Gewölbe der Kirche besteht von außen aus unbehauenen Steinen, behauene Steine am Fuß der Mauern deuten darauf hin, dass die ursprüngliche Verkleidung abhandengekommen ist. Die Kirche ist eine Sehenswürdigkeit und gilt neben der Kirche Sv. Donat in Zadar und der Heilig-Kreuz-Kirche (Nin) als eines der bedeutendsten Zeugnisse altkroatischer Baukunst. Quellen Mihovil Bolonić, Ivan Žic-Rokov: Otok Krk kroz vijekove. Kršćanska Sadašnjost, Zagreb 2002, ISBN 953-151-493-3 Isolde Bacher (Hrsg.), Veronika Wengert: Istrien: Kvarner Bucht. Baedeker Reiseführer, Ostfildern 2009, ISBN 3-8297-1130-1 Informationstafel an der Kirche Weblinks pointers-krk.com: Die Kirche St. Donat http://www.goincro.com/de/alle_regionen/ad/index/prirodne_znamenitosti/555
Crkva sv. Dunata na Krku

Ranoromanička je crkvica koja se nalazi na otoku Krku u Republici Hrvatskoj. Smještaj Izgrađena je na raskrižju puteva koji vode prema Puntu, Krku, Korniću i Vrbniku, a na mjestu gdje se Puntarska draga najviše uvukla u kopno, tj. "na dnu Puntarske drage", neposredno uz more. Značaj, datiranje, oblik Uz crkve u Ninu i Zadru, jedna je od najznačajnijih spomenika starohrvatske arhitekture. Ne može se sa sigurnošću utvrditi vrijeme njezine izgradnje. Prema nekima izgrađena je u 9. stoljeću. Međutim, na informativnoj ploči uz crkvicu stoji kako je napravljena tek u 12. stoljeću. Križnog je tlocrta, s kupolom nad središnjim dijelom. Današnji izgled nedvojbeno se bitno razlikuje od nekadašnjeg. Izvana je bila obložena klesanim kamenom, a što se danas vidi još samo pri dnu. Vjerojatno je iznutra bila ukrašena mozaicima ili freskama. Prvi spomen Prvi put se spominje 1565. godine kada u viziti biskupa Petra Bemba ispitani svjedoci izjavljuju da ju je bio dotirao biskup Donat a Turre (1484. – 1515.) terenima oko Kornića. Nakon njegove smrti, rođaci su prodali terene oko nje pa je uslijedilo razdoblje njezina propadanja. Prilikom spomenutog posjeta biskupa, utvrđuje se ruševno stanje crkvice i navodi se da nema ni poda ni vrata, tek se očuvao oltar i prastara pala. Posveta Sveti Donat bio je ranokršćanski svetac koji je umro mučeničkom smrću za vrijeme progona Julijana Apostate u drugoj polovini 4. stoljeća. Očito je da je crkvica današnje ime dobila po spomenutom biskupu Donatu a Turreu koji ju je darovao, međutim, kome je prvotno bila posvećena, nije poznato. Povijest propadanja i obnova Osim prvog spomena koji govori o njezinoj ruiniranosti, nema drugih podataka o crkvici iz čega je za pretpostaviti da se u njoj nisu održavali obredi te da je s godinama propadala. Tek je 1914. godine, zaslugom austrijskog konzervatora Gnirsa iz Pule, restaurirana. Međutim, neposredno nakon Drugog svjetskog rata, 3. listopada 1945. godine, jako je oštećena, naročito njezin gornji dio s kupolom. Naime, u neposrednoj blizini crkvice nalazila se gostionica obitelji Maračić u kojoj su tijekom rata partizani skladištili oružje i streljivo, a koje je dotičnog datuma eksplodiralo. Eksplozija je bila toliko jaka da se čula na cijelom otoku, 15 otočana koji su se zatekli na okolnim poljima i uz obalu, poginulo je, a na mjestu gostionice nastao je krater. Već 3 godine kasnije crkvica je opet restaurirana te je dobila današnji izgled. Radove je vodio arhitekt Aleksandar Freudenreich. Na mjestu nekadašnje gostionice ponovno je izgrađen objekt koji i danas služi u ugostiteljske svrhe, a u blizini crkvice se postupno razvija i mala lučica za plovila mještana Kornića, tijekom ljeta i za goste istog mjesta. Čitav taj kraj se prema crkvici naziva „Dunat“. Povezani članci Likovna umjetnost u Hrvatskoj Starohrvatska umjetnost Punat Kornić Izvori Bolonić, Mihovil, Žic,Rokov, Ivan: Otok Krk kroz vijekove, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2002., ISBN 953-151-493-3 Ragužin, Alojzije: Punat 1, Povijesno društvo otoka Krka, Krk, 1991., Lešić, Denis: Otok Krk - vodič u riječi i slici, 2003.
Crkva sv. Elizabete Ugarske u Jalžabetu

Crkva sv. Elizabete Ugarske župna je crkva Župe Jalžabet. Prvi puta se spominje u nastarijem popisu župa Zagrebačke biskupije iz 1334. godine, a današnja crkva potječe iz sredine 18. stoljeća. Baroknu su crkvu dali podići supružnici Helena Rozalija Somogy i Baltazar Bedeković, vlasnici jalžabetskog plemićkog dobra i patroni župe. Arhitektura Crkva je jednobrodna građevina s malo istaknutim bočnim kapelama i četvrtastim svetištem. Iznad monumentalnog glavnog pročelja nalazi se dvokatni toranj s lukovičastim krovom. U višoj niši pročelne strane tornja smješten je kameni kip sv. Elizabete koja daruje prosjaka. U unutrašnjosti crkve ističe se pet velikih drvenih oltara, rad danas nepoznate, ali kvalitente radionice. Glavni oltar Monumentalni glavni oltar sv. Elizabete arhitektonski je oblikovan i ukrašen većim brojem drvenih kipova svetaca u nadnaravnoj veličini. U središnjoj niši glavnog oltara smješten je kip sv. Elizabete. Sa svake strane smještena su još po dva kipa svetaca. Na jednoj strani to su sv. Ladislav i sv. Katarina, a na drugoj sv. Barbara i sv. Emerik. U gornjem dijelu oltara smješten je kip Blažene Djevice Marije, a sa strane su kipovi sv. Joakima, sv. Ane i anđela.Posebnost glavnog oltara predstavljaju rustikalno oblikovani atlanti, koji s lijeve i desne strance podupiru oltar. Bočni oltari Bočno su smješteni oltari sv. Lovre i sv. Roka (desno), te oltar svetog Antuna Padovanskog i sv. Helene (lijevo). I ovi su oltari arhitektonski oblikovani, te opremljeni drvenim kipovima i uljanim slikama na platnu. Kulturnopovijesno posebno je zanimljivo središno smještena slika na oltaru sv. Jelene Križarice, za koju se pretpostavlja da prikazuje Rozaliju Helenu Somogy, vlasnicu plemičkog dobra Jalžabeta. Svetica je prikazana u velikaškoj nošnji iz 18. stoljeća. Ostalo Osim oltara ljepotom izrade ističe se i drvena razbarena barokna propovjedaonica iz druge polovice 18. stoljeća. Do početka 19. stoljeća u crkvi se sahranjuju pojedini pripadnici plemićkih obitelji s područja župe. Tako je u svetištu grobna ploča Beatrice Inkey de Pallin († 21. 4. 1862.), dok je u lađi uz bočni lijevi oltar kripta plemićke obitelji Matačić. Orgulje Orgulje s 11 registara je 1965. godine izradio Franc Jenko iz Ljubljane. Graditelj: Franc Jenko (Ljubljana) Godina gradnje (Opus): 1965. (op. 108) Veličina: 11 registara Opseg manuala: C - g3 Opseg pedala: C - d1 Dispozicija Spojevi: Sup. Zveza, Ped. Zveza Pomagla: el. puhalo Kolektivi: Tutti, Forte, Piano Sustav: mehanički
Crkva sv. Jelene u Rakovici

Crkva sv. Jelene nalazi se u Rakovici, u Karlovačkoj županiji. Povijest Rakovica je vrlo staro naselje i župa. Nakon izgona Turaka osnovana je samostalna župa (1785.). Crkva je građena više godina, do 1843., kada je dobila i svoj konačni oblik. Kao i mnoge druge, i ova crkva je zavjetna jer su se ljudi u ratu s Turcima zavjetovali da ce napraviti crkvu Sv. Jeleni Križarici ako im pomogne pobijediti Turke. U Drugom svjetskom ratu crkva je teško je oštećena. Razoren je bio župni stan u kojem su stradale neke župske knjižnice iz senjske i modruško-krbavske biskupije. Prvi poslijeratni rakovački župnik (od 1973.) je vlč. Miljenko Vidas koji je tu bio do 1989. godine, kada ga je zamijenio vlč. Branko Dragojević koji je tu bio do početka Domovinskog rata. Nakon njega župnik postaje vlč. Petar Bogut (1940. – 2014.). Dana 3. rujna 2014. župu preuzima vlč. Andrija Kekić, grkokatolički svećenik. U Domovinskom ratu crkva je pretrpjela velike štete i razaranja. Između 15.i 30. listopada 1991. crkva je zapaljena i razorena nakon višednevnog granatiranja. Nakon povratka 1995. pristupilo se obnovi. Polovicom lipnja 1997. počeli su građevinski radovi koji su trajali godinu dana. To je bila i prva obnovljena crkva u Slunjskom dekanatu. U unutrašnjosti je crkva temeljito uređena jedino još nedostaje pravi veliki oltar kao što je bio prije uništenja. Svake godine 18. kolovoza u Rakovici se slavi blagdan Sv. Jelene. Mještani takav blagdan popularno nazivaju "zbor", a u ostalim dijelovima Hrvatske čest je naziv proštenje ili kirbaj. Kulminacija "zbora" je u popodnevnim i ranim večernjim satima kada se na trgu skupi 300 - 400 ljudi.
Kostel svatého Jeronýma (Stari Grad)

Kostel svatého Jeronýma v městě Stari Grad (chorvatsky: Crkva sv. Jerolima u Starom Gradu) je kostel ve městě Stari Grad na ostrově Hvar v Chorvatsku. Kostel se nachází na severním břehu přístavu Sarého Gradu. Byl založen v roce 1487. Pravděpodobně se ale zde nacházel již v 14. století. Na západním průčelí kostela nad vstupem je umístěn reliéf svatého Jeronýma. Na jižním průčelí je pak reliéf Panny Marie s Ježíškem, jehož originál je umístěn v muzeu v dominikánském klášteře. Naproti se nachází poustevna (ermitáž). V současné době je v této budově restaurace. Galerie Odkazy Literatura Nikola Bižaca, Tonko Maroević, Tomislav Raukar, Vinko Tarbušković, Ambroz Tudor. Crkve i crkvice Staroga Grada. Ilustrace Paweł Jaroszewski. Stari Grad: Župski ured Sv. Stjepana, 2009. 216 s. Dostupné online. ISBN 9535542508. (chorvatsky, anglicky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jeronýma ve Starém Gradu na Wikimedia Commons
Crkva sv. Jerolima u Starom Gradu

Crkva sv. Jerolima je rimokatolička crkva u Starom Gradu na Hvaru, na sjevernoj strani starogradske luke. Opis Gotička crkvica sv. Jerolima u Starom Gradu podignuta je uz more na sjeverozapadnom dijelu uvale. Jednobrodna građevina s polukružnom apsidom pokrivena je krovom od kamenih ploča. Na pročelju je dograđen hospicij na kojem je ugrađen reljef sv. Jerolima s natpisom. Na južnom pročelju crkve nalazi se niša s reljefom Gospa od mora koji prikazuje Bogorodicu s Djetetom na prijestolju gotičkog stila. Reljef je oštećen pri napadu Turaka 1571. Nakon tog napada, crkvici je nadograđena kvadratična dogradnja na pročelju - hospicij. Na vrhu pročelja je rozeta u obliku četverolisne djeteline. Iznad portala je reljef sv. Jerolima s lavom u pustinji te natpis na mletačkom narječju: U prijevodu: Sjeverno od crkve, s druge strane šetnice, nalazi se nekadašnji stan za fratre pustinjake - eremitaž. U 17. st. je služio kao konačište za putnike. Kasnije služi kao lazaret za brodove u karanteni, a koji su se sidrili u luci današnjeg gradskog kupališta dok su čekali dopuštenje za ulazak u luku.Od 1966. u zgradi samostana se nalazi restoran Eremitaž koji svojim imenom čuva sjećanje na nekadašnju namjenu. Treća kuća, iza crkve, je najkasnije sagrađena i to kao ribarsko spremište. Povijest Crkvica je sagrađena prije 1487., možda već u 14. st. (Vrijeme nastanka je 1385. godina. ) Uz crkvu se nalazi eremitaž, kuća – samostan za fratre pustinjake kojeg 1487. osniva svećenik Nikola Barbeta. Nakon 1529. gradi se oratorij za picokare (dominikanke trećeretkinje) koje su trebale stalno boraviti u samostanu no njihov boravak u njemu nije dugo trajao. Nakon njih, samostan nastanjuju svećenici glagoljaši, ali i oni uskoro odlaze jer se njihovom boravku, sredinom 17. st., protive dominikanci. Tada je samostan vjerojatno napušten. Prema legendi, u to se vrijeme od crkve do druge strane uvale zatezao lanac koji je priječio ulaz u luku. Crkva i samostan su bili razoreni u turskom napadu 1571. U obnovi koja je uslijedila, crkvica je dograđena. Zaštita Pod oznakom Z-5086 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Galerija Izvori Vanjske poveznice
Crkva sv. Jurja u Đurđevcu

Crkva sv. Jurja u Đurđevcu (Hrvatska), zaštitnika mjesta koji se slavi 23.4. na Đurđevo, najljepši je primjerak starohrvatske bazilike. Projektirao ju je Stjepan Podhorsky, i sagrađena je 1928. Zbog podvodnog terena, sagrađena je na tri metra ukopanoj i metar debeloj betonskoj ploči, u koju je ugrađeno 230 vagona dravskog šljunka. Unutra je slika sv. Jurja iz 1824., nepoznatog autora. Crkva sv. Jurja u Đurđevcu prva je u Hrvatskoj dobila električna zvona, još 1967. godine. Orgulje Ferdo Heferer izgradio je orgulje za crkvu (op. 199) 1908. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju: Spojevi: I-P, II-P, II-I, 0. Kolektivi: P, MF, F, TT. Pomagala: 2 slobodne kombinacije, ped. aut., crescendo (valjak). Trakture su elektropneumatske s registarskim kancelama. Poveznice Đurđevac Đurđevački stari grad Picokijada – Legenda o picokima Đurđevečki peski Park-šuma "Borik" Izvori Literatura Emin Armano, Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana, 2006., ITG, Zagreb
Kostel svaté Lucie (Stari Grad)

Kostel svaté Lucie ve Starém Gradu (chorvatsky: Crkva sv. Lucije u Starom Gradu) je kostel na jihovýchodním okraji města Stari Grad na ostrově Hvar v Chorvatsku. Jedná se o pozůstatek z kláštera sester dominikánek, který byl zničen při tureckém nájezdu v roce 1571. Historie Klášter byl založen v 15. století a dokončen v roce 1500 za kněze Nikoly Barbety. Kostel byl původně zasvěcen svatému Vincenci Ferrerskému. V roce 1571 napadlo Stari Grad osmanské námořnictvo. Stejně jako řada staveb ve městě byl klášter vypleněn a zapálen. Pět jeptišek bylo zavražděno. K uctění jejich památky byl vytvořen reliéf s postavou vzkříšeného Krista a mučedníků, který je uložen ve sbírkách dominikánského muzea v klášteře svatého Petra. Naposledy je klášter zmiňován jako funkční v roce 1753. V roce 1873 byl kostel přestavěn do dnešní podoby. Popis Z původní stavby kostela se zachovala pouze apsida, která v současnosti slouží jako saktistie. Nad severním vstupem je umístěn reliéf Krista ze 16. století a zvonice. V apsidě je socha svaté Lucie. V roce 2008 byl opraven barokní oltář. Restaurátorské práce provedli studeni Umělecké akademie ve splitu (Umjetnička akademija u Splitu) pod vedením profesora Ive Donellija. Další V den svátku svaté Lucie je před kostelem zapalována velká vatra. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Crkva sv. Lucije u Starom Gradu na chorvatské Wikipedii. Literatura Nikola Bižaca, Tonko Maroević, Tomislav Raukar, Vinko Tarbušković, Ambroz Tudor. Crkve i crkvice Staroga Grada. Ilustrace Paweł Jaroszewski. Stari Grad: Župski ured Sv. Stjepana, 2009. 216 s. Dostupné online. ISBN 9535542508. (chorvatsky, anglicky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svaté Lucie na Wikimedia Commons