Stadion Maksimir

Stadion Maksimir je nogometni stadion u Zagrebu. Smješten je u istočnom dijelu grada, nasuprot parka Maksimira. Službeno je otvoren 5. svibnja 1912. godine. Preuređivan je nekoliko puta. Na stadionu utakmice igraju GNK Dinamo, NK Lokomotiva i Hrvatska nogometna reprezentacija. Povijest izgradnje U kasnu jesen 1911. godine počele su pripreme za preuređenje maksimirske livade i kukuruzišta u nogometni teren. U siječnju 1912. godine na izvanrednom sastanku HAŠK-a prihvaćeni su prednacrti i odobreni prvi troškovi izgradnje. Branko Domac je izradio nacrte, izmjerio teren, te nadzirao izgradnju. Zemljani radovi započeli su 1. veljače 1912. godine, a prva utakmica odigrana 5. svibnja 1912. godine. Kasnije je izgrađena tribina i atletska staza. Nakon 1946. godine drvene tribine prenesene su na Igralište Slobode. Nakon 1948. godine izgrađena je zgrada, nasipi za stajanje, te malena tribina na zapadnoj strani. Izgradnja tribina započela je 1952. godine, a projektanti su bili Vladimir Turina, Eugen Ehrlich i Franjo Neidhardt. Godine 1954. dovršene su atletska staza i zapadna tribina. Sjeverna tribina izgrađena je 1955. godine, a nakon nje i zapadni ulaz, blagajna, sanitarni čvor na zapadu, te žičana ograda oko stadiona. Godine 1961. postavljena je rasvjeta i izgrađena istočna tribina koja je ujedno natkrivala zapadnu tribinu Igrališta Hitrec Kacian. Izgradnja južne tribine trajala je od 1964. do 1969. godine. Nova rasvjeta uvedena je 1974. godine. Prije uvođenja sjedalica na zapadnu i istočnu tribinu kapacitet stadiona bio je 64.000 gledatelja. Opsežno preuređenje stadiona započelo je 1998. godine. Opis stadiona U jesen 1997. godine na istočnu i južnu tribinu postavljena su sjedala. Prigodom posljednjeg "face liftinga", koji je izveden godinu dana poslije, srušena je stara sjeverna tribina. Na njezinom mjestu izgrađena je nova, komfornija tribina, kapaciteta 10.965 mjesta. Novi "sjever" krasi i 15.000 kvadratnih metara 200 metara dugačke, ostakljene zgrade s poslovnim prostorima koja gleda na Maksimirsku cestu. Uz sjeverno, tijekom renoviranja srušeno je i "istočno stajanje". Sve u skladu s propisima UEFA-e, prema kojima mjesta za gledatelje na stadionima moraju biti isključivo – sjedeća. U kolovozu 1999. godine, uoči otvaranja 2. Svjetskih vojnih igara, završena je i obnova zapadne tribine s 12.600 sjedala, te 718 mjesta u VIP-etaži (predsjednička i još osam loža, te 18 "boksova"). Time je obavljena većina, ili oko 80 % predviđenih radova, te je kapacitet stadiona iznosio nešto više od 35.000 mjesta. Kako bi se gledatelji na tribinama osjećali što ugodnije, na tribinama su postavljene i nove stolice u klupskoj, plavoj boji. U ljeto 2011. godine stadion je podvrgnut temeljitom renoviranju. Sve su sjedalice zamijenjene, postavljen je novi teren s drenažom i grijanjem te nove klupe za pričuvne igrače. Uređene su novinarske, VIP lože i mjesta za invalide, atletska je staza prekrivena plavom umjetnom travom, a zidovi ispod tribina plavim platnom. Zbog potresa koji je zahvatio Zagreb, 22. ožujka 2020 godine istočna tribina više nije u funkciji. Time je kapacitet stadiona smanjen na 24.851 sjedećih mjesta. Zanimljivosti Više od 64 tisuće gledatelja gledalo je 19. srpnja 1973. godine na Maksimiru uzvratnu kvalifikacijsku utakmicu za Prvu saveznu ligu 1973./74. između Zagreba i Osijeka. To je bio najgledaniji sportski događaj u hrvatskoj povijesti. Galerija slika Izvori Antun Škrtić, H.A.Š.K. 1903-1993, Hrvatski akademski športski klub, Zagreb, 1993., ISBN 953-96001-0-3, str. 12. Maksimir, nogometni stadion u Zagrebu, Nogometni leksikon Vanjske poveznice Stadion, Dinamo Zagreb Maksimirski stadion Hrvatska tehnička enciklopedija