NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kraljevac (otok)

Kraljevac je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Kraljevac leži v srednji Dalmaciji okoli 0,8 km južno od otoka Čiovo. Njegova površina meri 0,053 km². Dolžina obalnega pasu je 1,01 km. Najvišji vrh je visok 33 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Краљевац (острво)

Краљевац је мало ненасељено острвце у хрватском делу Јадранског мора у акваторији општине Округ. Краљевац је уз Пијавицу и Свету Фумија једно од 3 острвца у тој акваторији. Налази се око 800 метара јужно од острва Чиова. Површина острва износи 0,53 км². Дужина обалне линије је 1,01 км. . Највиши врх на Краљевцу је висок 33 метра. Према легенди, име је добио по Бели IV који се бежећи од Монгола сколонио на то острво. Види још Списак острва у Хрватској Референце Спољашње везе
Krbelica

Krbelica je otočić u Jadranskom moru, 2 km sjeverno od Primoštena. Od obale je udaljen manje od 100 metara. Površina otoka je 4276 m2, duljina obalne crte 248 m, a visina 3 metra. Kružnog je oblika, promjera oko 100 metara. Izvori Vanjske poveznice
Krbela Mala

Krbela Mala je nenaseljen otoček šibeniškega arhipelaga v srednji Dalmaciji; pripada Hrvaški. Otoček leži okoli 2 km jugovzhodno od Zlarina med Velo Krbelo in Rakitanom. Njegova površina meri 0,046 km². Dolžina obalnega pasu je 1,09 km. Najvišja točka na otočku doseže višino 17 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Крбела Мала

Крбела Мала је мало ненасељено острво у хрватском делу Јадранског мора, у акваторији града Шибеника у групи од 15 острва и острвца око Зларина. Острвце се налази око 2 км југоисточно од острва Зларина између Крбеле Веле и Ракитана. Површина острвца износи 0,0469 км². Дужина обалске линије је 1,09 км.. Највиши врх на острву је висок 17 метара. Референце Спољашње везе Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (30. јун 2013) стр. 26.
Co-Cathedral of the Holy Cross, Križevci

The Co-Cathedral of the Holy Cross (Croatian: Konkatedrala sv. Križa) also called Križevci Co-Cathedral, is a Catholic church located in Križevci, Croatia, and is the co-cathedral of the Diocese of Bjelovar-Križevci. The church is mentioned in written sources as early as 1232. The church was rebuilt over the centuries. In its initial stage is the portal of the fourteenth century and the present appearance in the Gothic style of the fifteenth century. Are noticeable late, Renaissance Gothic in the belfry and facade of the sixteenth century and Baroque style, on the ship. The church was completely restored in 1913 by architect Stephen Podhorski. On December 5, 2009, with the establishment of the Diocese of Bjelovar-Križevci, the church was elevated to the status of co-cathedral, under the Bull "De maiore spirituali bono" of Pope Benedict XVI. See also Roman Catholicism in Croatia Co-Cathedral References
Concatedral de la Santa Cruz (Križevci)

La Concatedral de la Santa Cruz​ o simplemente Catedral de Križevci​ (en croata: Konkatedrala sv. Križa) es un templo católico que se encuentra en Križevci, en Croacia, y es el concatedral de la diócesis de Bjelovar-Križevci. La iglesia se menciona en las fuentes escritas ya en 1232. La iglesia fue reconstruida a través de los siglos. De su etapa inicial es el portal del siglo XIV y el aspecto actual en el estilo gótico del siglo XV. Son apreciables el estilo gótico tardío, renacentista, en el campanario y en la fachada del siglo XVI y el estilo barroco, en la nave. La iglesia fue completamente restaurada en 1913 por el arquitecto Stephen Podhorski. El 5 de diciembre de 2009, con la erección de la Diócesis de Bjelovar-Križevci, la iglesia fue elevada al estatus de concatedral, en virtud de la bula "De maiore spirituali bono" del papa Benedicto XVI. Referencias
Križevačka konkatedrala

Konkatedrala sv. Križa je konkatedrala Bjelovarsko-križevačke biskupije, a nalazi se u Križevcima. Jedna je od najstarijih crkava kontinentalne Hrvatske i najstarija crkva u Križevcima. Spominje se već 1232. godine. Bila je sagrađena izvan zidina donjeg grada Križevaca. Dograđivana je tijekom stoljeća. Iz najranije faze ostao je bočni portal iz 14. stoljeća i manje monofore. Postojeći izgled potječe s kraja 15. stoljeća. Pojedini dijelovi imaju elemente kasne gotike, renesanse i baroka. Temeljito je obnovljena 1913. godine po nacrtu arhitekta Stjepana Podhorskog, kao jedan od prvih spomenika u Hrvatskoj restauriran po načelima prezentacije svih stilskih slojeva. Tijekom povijesti bila je župna crkva, jedno vrijeme i zatvor, skladište, sklonište vojnika. Od uspostave Bjelovarsko-križevačke biskupije 2009. godine, postaje konkatedrala biskupije. Posebna vrijednost je mramorni oltar sv. Križa iz 1756. godine rad ljubljanskog kipara talijanskog porijekla Francesca Robbe. Nekada je taj oltar bio u zagrebačkoj katedrali, ali je nakon njene obnove odudarao od ostatka inventara pa je zalaganjem Križevčana na kolima prebačen u Križevce. Oltar je remek-djelo kiparstva kasnog baroka i izuzetno vrijedan spomenik crkvene umjetnosti. Isklesan je od trobojnog mramora – crnog, žutog i bijelog. Glavni motiv je Raspeti Krist, s lijeve strane je motiv Mojsija sa zmijom, a desno Abrahamove žrtve. Primjećuje se dvosmjerni kontrast u oblikovanju posve glatkih, velikih, mekanih, zaobljenih ploha kao zatvorenih oplošja prema otvorenim, reljefno bogatim oplošjima s bogatom igrom svjetla i sjene. Crkvu spominje i Antun Gustav Matoš u svom putopisu "Oko Križevaca". Vjeruje se, da se u crkvi održao Krvavi sabor križevački, povijesni događaj koji se dogodio 27. veljače 1397., u kojemu je tadašnji hrvatsko-ugarski kralj Žigmund, na prijevaru pobio hrvatskog bana i prisutno plemstvo. Tu temu prikazuje slika hrvatskog slikara Otona Ivekovića, koja se nalazi u crkvi. Izvori Također pogledajte Crkvena umjetnost u Hrvatskoj Crkvena arhitektura u Hrvatskoj Bjelovarska katedrala Križevačka grkokatolička katedrala
Concattedrale della Santa Croce (Križevci)

La concattedrale della Santa Croce (in croato: Konkatedrala sv. Križa) si trova a Križevci, in Croazia, ed è la concattedrale della diocesi di Bjelovar-Križevci. Storia La chiesa è nominata in fonti scritte già nel 1232. La chiesa è stata ricostruita nel corso dei secoli. Delle prime fasi rimane il portale del XIV secolo e l'attuale aspetto in stile gotico del XV secolo. Sono ravvisabili elementi tardo gotici, rinascimentali, come nel campanile e nella facciata del XVI secolo, e barocchi, nella navata. La chiesa è stata completamente restaurata nel 1913 secondo il progetto dell'architetto Stephen Podhorski. Il 5 dicembre 2009, con l'erezione della diocesi di Bjelovar-Križevci, la chiesa è stata elevata a concattedrale in virtù della bolla De maiore spirituali bono di papa Benedetto XVI. Note Voci correlate Chiesa cattolica in Croazia Cattedrali in Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su concattedrale della Santa Croce Collegamenti esterni (EN) Concattedrale della Santa Croce, in GCatholic.org.
Norin tornya

Norin tornya (horvátul: Kula Norinska), várrom Horvátországban, a Ploče közelében fekvő Kula Norinska faluban. Fekvése Kula Norinska toronyvára a településsel átellenben a Neretva bal partján áll. Nevét arról kapta, hogy a Neretva mellékvize a Norin-patak torkolatának közelében építették. Története A várat 1500 körül építtette Hodzsa Musztapasa boszniai török katonai parancsnok. A vár 1685-ös velencei visszafoglalásáról egy legenda is fennmaradt. Eszerint negyven primorjei harcos megbeszélte a velencei parancsnokkal Pietro Valierivel, hogy a toronyvártól fél mérföldre elrejtőzik, míg közülük az egyik, akit a török aga ismert közel megy a toronyhoz azzal, hogy ajándékot hozott az agának. Amíg az aga a harcossal beszélt az a kapun át bejutott a várba. A törököknek ugyan sikerült kitenni őt a kapun kívül, de amíg bezárták volna a kaput ő a kezét a kapu és a fal közé tette. Ezalatt a többieknek sikerült betörni a toronyba és mindenkit darabokra vágtak akit a kapun belül találtak. Ekkor érkeztek meg a velencei katonák Valieri vezetésével és elfoglalták a várat. A vár bevételét a neves horvát költő Andrija Kačić Miošić atya is megénekelte. Ez volt a toronyvár első visszavétele a töröktől, mivel már a következő évben 1686-ban a hercegovinai pasa visszafoglalta. A hagyomány szerint a várnak csak kis létszámú őrsége volt, de mégis sokáig ellenállt kifárasztva és legyengítve az ellenséget. Néhány nap után az őrség rést robbantott a falon és elmenekült. 1688-ban foglalták el végleg a velencei seregek. A velencei hajók a Neretván úsztak fel és ágyútüzet zúdítottak a falakra. Látva, hogy a falakat így nem tarthatja a török őrség gyorsan elmenekült. A velenceiek azonban utolérték őket, a parancsnokot foglyul ejtették, a többieket pedig megölték. Így ért véget a török uralom az Neretva alsó folyása mentén. Ezután majdnem kétszáz évig velencei, majd osztrák határerődítmény volt. 1878-ban Bosznia-Hercegovina osztrák okkupációja után a vár katonai jelentősége megszűnt. Niko Nonković vásárolta meg, aki szélmalommá alakíttatta át. Ezután állapota folyamatosan romlott. 1934-ben a Neretvamente lakossága megváltásunk 1900. évfordulójára a toronyvárra keresztet és emléktáblát állított. Jelentőségét jól mutatja, hogy Opuzen régi címerében is ez a vár szerepel, majd a település mai címerébe is felvették. Ma védett kulturális emlék. A vár mai állapota A toronyvár ma elhagyatottan, nagyrészt borostyánnal benőve, de csaknem teljes magasságban áll a Neretva partján. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Kula Norinska (utvrda) című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Kupinovik

Kupinovik je rimska villa rustica (ladanjsko-gospodarsko imanje) čija se izgradnja datira na kraj 1. st. prije Krista ili početak 1. st. poslije Krista kod Dola na otoku Hvaru, Hrvatska. Smještaj Nalazi se na otoku Hvaru, sjeverno od naselja Dol, a južno od ceste D116 (između Starog Grada i Jelse). Jedan je od brojnih antičkih lokaliteta u Starogradskom polju. Ime Ime lokaliteta potječe od brojnih kupina koje rastu na tom području. Opis Kompleks ima oblik pravokutnika koji je okružen zidanim kamenim gomilama. Arheološkim iskopavanjima na ovom lokalitetu su otkriveni dijelovi dva tijeska za masline, mlina, bazeni za vodu ili ulje te temelji raznih prostorija. Nađene su i kockice mozaika crne i bijele boje te novčići rimskih careva Domicijana, Trajana i Marka Aurelija. Na lokalitetu je nađen i uklesan latinski natpis na kamenoj gredi koja je, u sekundarnoj funkciji, služila kao okomiti stup tijeska. Prema sadržaju natpisa može se zaključiti da je nadgrobnog karaktera, a služio je kao arhitrav neke građevine-hrama (aedes). Na natpisu se spominju funkcionari municipalne administracije Pharosa (decurio, adlectus), a datira se u poč. 1. st. Villa je sigurno bila u funkciji od rane do kasne antike na otoku. Sudeći prema tragovima gorenja, kompleks je stradao u požaru, najvjerojatnije u kasnoj antici. Izvori Vanjske poveznice Marin Zaninović: Rimska villa rustica na Kupinoviku kraj Dola Prilozi povijesti otoka Hvara, br. 1, 1987.
Kupinovik

Kupinovik je arheološko najdišče z ostanki rimske ville rustice na otoku Hvaru (Hrvaška). Geografija Kupinovik, ki je ena od mnogih antičnih lokacij na Hvaru, leži severno od naselja Dol ob južni strani ceste Stari Grad - Jelsa. Zgodovina Gradnja ville rustice se je pričela v 1. stoletju pr. n. št. Kompleks je zgrajen v obliki štirikotnika, obkroženega z zidanimi gomilami. Pri arheoloških izkopavanjih so našli mlin in stiskalnico za pridobivanje oljčnega olja, bazene za vodo, ostanke mozaika in kovance rimskih cesarjev Domicijana, Trajana in Marka Avrelija. Celoten kompleks je služil svojemu namenu od zgodnje do pozne antike, ko je po sledovih požara najdenih na najdišču najverjetneje v pozni antiki pogorel.
Dům a mauzoleum Šime Ljubiće

Dům a mauzoleum Šime Ljubiće (chorvatsky Kuća i mauzolej Šime Ljubića, anglicky The House and Mausoleum of Don Šime Ljubić) je areál v jihozápadní části přístavu Stari Grad na ostrově Hvar v Chorvatsku. Areál zahrnuje vilu kněze, historika a archeologa Šime Ljubiće se zahradou. Západně od vily na vyvýšeném místě stojí Lubićovo mauzoleum. Vila Historizující vilu si nechal Šime Ljubić postavit v roce 1887 podle plánů záhřebského architekta Srećko Jacominiho. Průčelí domu zdobí terakotové sochy čtyř múz a v jejich středu ve vrcholu štítu bůh Apollón. Vila se nachází na Nábřeží dona Šime Ljubiće (Šetalište don Šime Ljubića). Dne 13. května 2007 byla vila zaregistrována pod číslem P-828 jako kulturní památka Chorvatské republiky. Vila je dnes (stav léto 2021) využívána jako hotel a restaurant "Heritage Villa Apolon". Mauzoleum Západně od domu na vyvýšeném místě stojí Mauzoleum, kde byl Šime Ljubić se souhlasem císaře Františka Josefa I. pohřben. Mauzoleum postavil v letech 1895-1896 stavitel a Lubićův přítel Nikola Račić (1859.-1935). Jedná se o kamennou stavbu na osmiúhelníkovém půdorysu. Jedná se o jednu z mála hrobek centrálního půdorysu v Dalmácii. Vstup do mauzolea má klasický vzhled s výrazným tympanonem. Na stěnách vlevo a vpravo od vstupu jsou proražena okna. Profilovaná hlavní kamenná římsa odděluje stěny mauzolea od kopule. V té jsou čtyři okrouhlá okénka. Kopuli uzavírá lucerna. Interiér mauzolea je omítnutý, stěny jsou zdobené mramorem a kopule je vymalována jako obloha. Uvnitř je kamenná hrobka v podobě oltáře. Ke stavbě vede od severozápadu (z nároží nábřeží don Šime Lubića a ulice Predraga Bogdanića) schodiště. Vlevo od vstupní brány byla v roce 1996 umístěna bronzová busta Šime Lubiće jejímž autorem je sochař Ivan Rendić (1849-1932). Napravo od vstupu byla v roce 2007 na zeď umístěna pamětní deska Chorvatské akademie věd a umění (Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti). Galerie Odkazy Reference Literatura ŠVERKO, Ana; KRSTULOVIĆ OPARA, Andro. Starigradska vila don Šime Ljubića. In: MAŠTROVIĆ, Tihomil. Zbornik o Šimi Ljubiću. Zagreb: Hrvatski studiji Sveučilišta u Zagrebu, 2009. ISBN 978-953-6682-84-3. S. 481–490. (chorvatsky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům a mauzoleum Šime Ljubiće na Wikimedia Commons Mauzolej don Šime Ljubića [online]. Ministarstvo kulture i medija Republike Hrvatske : Registr kulturnih dobara Republike Hrvatske [cit. 2021-07-10]. Dostupné online. (chorvatsky) STARI GRAD – Palača »Don Šime Ljubić (Tadić)« [online]. Topohvar [cit. 2021-07-10]. Dostupné online. (chorvatsky a německy) STARI GRAD – Crkvica »Mauzolej Don Šime Ljubić« [online]. Topohvar, 2013-05-16 [cit. 2021-07-10]. Dostupné online. (chorvatsky a německy)
Kuća i mauzolej Šime Ljubića

Kuća i mauzolej don Šime Ljubića u Starom Gradu nalaze se na jugozapadnom dijelu Starogradskog zaljeva (Starogruojčice), kod stare gradske luke. Kuća je sagrađena u klasicističkom stilu 1887., a okružena je perivojem u čijem se sjeverozapadnom dijelu nalazi mauzolej. Graditelj kuće i mauzoleja je bio akademikov prijatelj Nikola Račić (1859. – 1935.). Mauzolej je izgrađen u periodu 1895. - 1896.. Radi se o oktogonalnoj građevini na uzdignutom terenu, zaštićenoj zelenilom i ograđenoj kamenim zidom. Do mauzoleja vode kamene stube sa sjeverozapada. Građen je kamenim klesancima obrađenim ručno „na martelinu“, koji su znatno oštećeni zbog „listanja“ kamena. Glavni ulaz u mauzolej je klasicističkog oblikovanja, naglašen nadvojem nad kojim je timpanon. Sačuvane su dvokrilne profilirane drvene vratnice iz vremena gradnje mauzoleja. Na sjevernom i južnom pročelju nalazi se po jedan prozor pravokutnog oblika, s profiliranim nadvojem. Profilirani kameni vijenci odvajaju zidana pročelja od ožbukane kupole s naglašenim poluoblim rebrima. U segmentima kupole ugrađeni su kameni profilirani luminari koji imaju otvore u obliku okulusa. Nad kupolom je kamena lanterna s kupolastim završetkom i akroterijem. Zidovi mauzoleja građeni su kao komponibilni, prema pročelju je zid građen od kamenih klesanaca, a u unutrašnjosti od opeke. Unutrašnjost je ožbukana, zidovi su ukrašeni marmorizacijom, a kupola je oslikana kao nebeski svod. U unutrašnjosti mauzoleja je kameni grob oblikovan poput oltara. Kamen na pročeljima i klesarskim elementima potpuno je dotrajao, pa se od 2007. godine provode zaštitni konzervatorski radovi na građevini. Prostor oko mauzoleja ograđen je visokim kamenim zidom, u koji je 1996. godine, povodom stogodišnjice smrti don Šime Ljubića postavljena bista izlivena u bronci po gipsanom modelu kojeg je izradio kipar Ivan Rendić, a koja se čuva u Muzeju Staroga Grada. Drugi odljev biste postavljen je u Arheološkom muzeju grada Zagreba, kojem je don Šime Ljubić bio utemeljitelj. Mauzolej reprezentativnog oblikovanja jedna je od rijetkih grobišnih građevina centralnog tipa i neoklasičnog oblikovanja na prostoru Dalmacije. Zaštita Mauzolej je zaveden kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "memorijalne građevine", pod oznakom Z-6280. Galerija Izvori Vanjske poveznice
Lenuzzis hästsko

Lenuzzis hästsko (kroatiska: Lenuzzijeva/Lenucijeva potkova) eller Gröna hästskon (Zelena potkova) är en sammanhängande serie av parker och torg i de centrala delarna av Zagreb i Kroatien. De ligger i Nedre staden och anlades stegvis under 1800-talets andra hälft. Den hästskoformade serien av parker och torg är uppkallad efter den kroatiska arkitekten och stadsplaneraren Milan Lenuzzi (Lenuci) som till stora delar var inblandad i dess utformning. Vid torgen ligger flera av Zagrebs mest framstående byggnader. Historik I början av 1800-talet tillhörde den framtida Nedre staden fortfarande Zagrebs perifera utkanter. Området mellan Övre staden och den framtida centralstationen var till stora delar obebyggt. Utvecklingen av en social och kulturell medvetenhet om staden som en representant för dess invånare och nationen skulle komma att definiera Zagrebs fortsatta utveckling. Zagreb skulle komma att bli en stad jämförbar men andra provinshuvudstäder inom Dubbelmonarkin. Stadsplanerna från 1857 och 1865 skulle komma att ligga till grund för Nedre stadens fortsatta utveckling. Uppförandet av nya representativa byggnader med tillhörande parker skulle komma att forma ett sammanhängande hästskoformat grönområde i den nya urbaniserade Nedre staden. Nikola Šubić Zrinskis torg omformades till en allmän park 1870-1873. Den blev därmed den första parken i Lenuzzis hästsko. Följande år anlades Akademiska torget (idag Josip Juraj Strossmayers torg) och Frans Josef I:s torg (idag Kung Tomislavs torg). Vid slutet av 1800-talet var den östra delen av Lenuzzis hästsko fullbordad. Från 1880 och uppförandet av nya byggnader, däribland Nationateatern, skulle den västra delen av Lenuzzis hästsko börja ta form. Idéer för den södra delen av "hästskon" fanns redan i stadsplanen från 1857 men skulle komma att besannas först 1884 då platsen för Zagrebs botaniska trädgård utsetts. Torg, parker och byggnader Vid Lenuzzis hästsko och dess serie av torg, parker och anläggningar i Nedre staden ligger flera framträdande byggnader som bland annat rymmer museer, institutioner och myndigheter. Lenuzzis hästsko består av följande torg och parker: Referenser Fotnoter
Lepenica (jezero)

Lepenica je najveće umjetno jezero u fužinarskom kraju. Izgrađeno je 1988., a površinom i količinom vode je znatno veće od Bajera. Opis Najveća dubina jezera je 18 metara. Ljeti je pogodno i ugodno za kupanje (temperatura dosegne više od 23 °C). Na jezeru se redovito, svake godine, održavaju Državno prvenstvo, Svjetsko prvenstvo i Svjetski kup u orijentacijskom ronjenju. Oba su jezera iznimno bogata ribom i mamac su za ribiče i odlična za njihova natjecanja u ribolovu. Hidroenergetski sustav Vinodol Osnovni hidroenergetski sustav (HES) Vinodol sastoji se od Lokvarskog jezera, Crpne stanice Križ (CS Križ), spojnog tlačnog tunela Lokvarka - Ličanka, Crpne hidroelektrane Fužine, Vrelo (4,8 MW), umjetnog jezera Bajer, Reverzibilne hidroelektrane Lepenica ili RHE Lepenica (1,326 MW), umjetnog jezera Lepenica, Retencije Potkoš, Crpne stanice Lič (CS Lič), gravitacijskog zahvata ili kanal Benkovac, tunela, armirano-betonskog cjevovoda i čelično tlačnih cjevovoda sveukupne duljine 18,8 kilometara, derivacijskog dovoda (provodnici vode) duljine od približno 10,5 kilometara do Triblja, te HE Vinodol u Triblju (94,5 MW). Hidroenergetski sustav Vinodol koristi vode vodotoka Gorskog kotara: Lokvarka, Križ potok, Ličanka s pritokama Kostanjevicom i Lepenicom, Potkoš, Benkovac, Potok pod grobljem, a umjetna jezera su Lokvarsko jezero, Bajer, Lepenica, te Potkoš. Ukupni hidropotencijal (maksimalna mogućnost akumuliranja) u umjetnim jezerima HES Vinodol je 41 563 x 106 m3 vode. Ukupni korisni (iskoristivi) obujam vode u umjetnim jezerima HES Vinodol iznosi 40 593 x 106 m3, za moguću proizvodnju vodnih turbina HE Vinodol u Triblju. Hidroenergetski potencijal Vinodol, s jedne strane, rezultat je velikog raspoloživog pada (kotline Ličanke i Lokvarke s njihovim pritocima nalaze se na više od 700 metara nad morem, dok je Vinodolska dolina - gdje je smještena HE Vinodol, na približno 60 metara nad morem), što je jedan od najvećih ostvarenih padova na hidroenergetskim postrojenjima u Europi. S druge strane, raspoložive količine vode razmjerno su skromne i podložne znatnim promjenama protoka. Ukupna veličina sliva svih voda tog područja iznosi 80,8 km2, dok se nadmorska visina kreće između 700 i 1 100 metara. Ukupni prosječni godišnji dotok HES Vinodol iznosi 3,27 m3/s, a prosječna godišnja količina oborine, mjerena u meteorološkoj postaji kod CHE Fužine kao reprezentativnom mjestu za HES Vinodol, iznosi 2 600 mm (litara po četvornom metru godišnje). Slike Vrela Vanjske poveznice
Levan

Levan je nenaseljeni otočić u Medulinskom otočju, koje se nalazi u Medulinskom zaljevu, na jugu Istre. Od kopna je udaljen oko 280 metara. Pripada općini Ližnjan. Površina otoka je 67.955 m2, duljina obalne crte 1160 m, a visina 11 metara. Izvori