NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kaprije (naselje)

Kaprije je naselje in zaliv na otoku Kaprije (Hrvaška), ki upravno spada pod mesto Šibenik Šibeniško-kninske županije. Geografija Kaprije so edino naselje na istoimenskem otoku. Kraj leži ob dolgem ozkem zalivu Luka Kaprije na južni strani otoka pod vznožjem najvišjega otoškega vrha, 132 mnm visoke Vele Glavice. Pri dnu zaliva leži okoli 40 m dolg valobran z globino morja 2 do 3 m. Na koncu valobrana stoji svetilnik. Na valobran se lahko pristaja s krmo z notranje strani valobrana. Izza valobrana se nahaja še manjši okoli 15 m dolg pomol pri katerem je globina morja 1,5 do 2 m. Sidranje plovil pa je mogoče še na koncu zaliva pri globini morja 3 do 8 m. Zaliv je odprt severozahodnim vetrovom. Kadar piha burja so udarci vetra lahko zelo močni. Morsko dno na posameznih mestih sidra ne drži najbolje, zato ob močnem vetru lahko plovila odnese s sidrišča. Iz pomorske karte je razvidno da svetilnik oddaja svetlobni signal: B Bl 3s. Prebivalstvo V naselju Kaprije živi okoli 450 stalnih prebivalcev. Turizem Tako na otoku, kot tudi v naselju ni avtomobilskega prometa. Kraj je primeren za mirne počitnice. V naselju oddajajo privatne sobe in apartmaje. V vasi je trgovina, pošta in restavracija. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem
Каприје (Шибеник)

Каприје је насељено мјесто у Далмацији. Припада граду Шибенику, у Шибенско-книнској жупанији, Република Хрватска. Географија Каприје се налази на острву Каприје, удаљено око 16 км југозападно од Шибеника. Становништво Према попису становништва из 2011. године, насеље Каприје је имало 189 становника. Види још Острво Каприје Јадранско море Референце Спољашње везе
Капріє (Шибеник)

Капріє (хорв. Kaprije) — населений пункт у Хорватії, у Шибеницько-Книнській жупанії у складі міста Шибеник. Населення Населення за даними перепису 2011 року становило 189 осіб. Динаміка чисельності населення поселення: Клімат Середня річна температура становить 15,76 °C, середня максимальна – 26,13 °C, а середня мінімальна – 4,40 °C. Середня річна кількість опадів – 686 мм. Примітки
Maškin

Maškin ist eine relativ flache Insel in der Adria südwestlich von Rovinj. Die Insel ist 0,095 km² groß, und ihre Küstenlänge beträgt 1327 Meter. Maškin ist der südliche Teil der sogenannten „Roten Insel“ (Crveni otok), die durch die künstliche Verbindung der beiden Inseln Maškin und Sveti Andrija entstand. Geschichte Im Jahr 1891 erwarb der österreichische Industrielle Johann Georg von Hütterott die Insel, um sie in seinen geplanten klimatischen Kurort Cap Aureo (Goldenes Kap) einzubinden. Ein dauerhaftes Überbleibsel jener Zeit ist der Waldpark Zlatni rt südwestlich der Stadt Rovinj. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurden alle Rovinjer Inseln und Klippen öffentliches Eigentum. Am 14. Juli 2002 zerstörte ein heftiger Sturm viele alte Kiefern und andere Bäume auf Maškin und den Nachbarinseln. Beschreibung Das Familienmausoleum der Familie Hütterott wurde an der Stelle einer ehemaligen Festung errichtet. Umgebung Südlich von Maškin befinden sich die Inseln Sturag, Sveti Ivan und die Klippe Sveti Ivan na pučini mit dem gleichnamigen Leuchtturm. Weblinks Einzelnachweise
Maškin

Maškin je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, oko 1 km južno od rta Kurent kod Rovinja. Dio je Rovinjskog otočja. Umjetnim spajanjem otoka Maškin i Sveti Andrija nastao je Crveni otok. Površina otoka je 95 785 m2, duljina obalne crte 1327 m, a visina 15 metara. Obitelj Huetterott kupila je ove otoke 1891. godine. Na Maškinu se nalazi njihov obiteljski mauzolej na mjestu nekadašnje histarske gradine. Veliko nevrijeme 14. srpnja 2000. godine uništilo je mnogo stoljetnih borova i drugih stabala na Maškinu. Godine 2002., morska pijavica je srušila više od 90 posto stabala na Sv. Andriji, Maškinu, Sturagu i Zlatnom rtu. Na Maškinu se danas okupljaju naturisti. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstan je kao "otočić". Pripada Gradu Rovinju. Izvori Vanjske poveznice
Maškin

Maškin je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju ob zahodnoistrski obali, nedaleč od Rovinja. Otok se nahaja poleg bolj znanega otočka Sveti Andrija, (na starejših zemljevidih Crveni otok), s katerim je povezan z umetnim nasipom. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Schloss Feštetić

Das Schloss Feštetić (kroatisch: Dvorac Feštetić oder Kaštel Feštetić) befindet sich im Norden Kroatiens in der Ortschaft Pribislavec bei der Stadt Čakovec. Den Namen trägt das Schloss dank des Adelsgeschlechts Feštetić, dessen Mitglieder es von 1791 bis 1923 besaßen. Frühere Besitzer des Schlosses waren unter anderem die Fürsten von Zrinski. Das Schloss war im 16. und 17. Jahrhundert von einem herrlichen Park mit Garten und Kapelle umgeben. Später wurde es mehrmals umgebaut und erneuert, zum Beispiel gegen 1870 von Graf György Festetics im neogotischen Stil. Seit dem Zweiten Weltkrieg dient die Anlage in der Gespanschaft Međimurje als lokale Grundschule. Fotos Weblinks Burgen und Schlößer in Međimurje Schloss Feštetić in Pribislavec – Südseite Schloss Feštetić – aktuelle Renovierung
Feštetić Castle

Feštetić Castle (Croatian: Dvorac Feštetić or Kaštel Feštetić) is a castle in Pribislavec, a village next to the town of Čakovec, northern Croatia. It was built most probably in the 16th century and owned by the members of the Zrinski family (count Adam Zrinski) almost till the end of the 17th century. The name of the castle comes from the Croatian-Hungarian Feštetić family, who possessed it from 1791 until 1923. Before its reconstruction in 1870, ordered by count György Festetics, the castle was surrounded by a park and a lovely garden with a chapel in it. The reconstruction gave it the neogothic look, especially marked by a tower (steeple) on the southeastern side, bay windows, garlands and door and window jambs. Although having been devastated and ablazed for several times during the wars in the past centuries, this building structure, considered by many as the most beautiful and most romantic castle in Međimurje County, was always renewed. It now functions as a local primary school. External links Feštetić Castle among the eleven stunning castles in Croatia The Castle functions as a local primary school Castles and mansions in Međimurje County Feštetić Castle - southern side Feštetić Castle - eastern side Archived 2016-03-03 at the Wayback Machine Current Renewal of the Feštetić Castle
Dvorac Feštetić u Pribislavcu

Feštetić, dvorac (kaštel), nalazi se u mjestu Pribislavec kraj Čakovca, Međimurska županija. Kroz stoljeća bio je u vlasništvu više gospodara, među kojima su bili članovi obitelji Zrinski (16. i 17. stoljeće), te Feštetići (19. stoljeće i početak 20. stoljeća). U vrijeme Zrinskih dvorac je bio okružen dvorištem i vrtom. Kasnije se u povijesnim izvorima spominje da je u sklopu dvorca postojala kapela te dvije pokrajnje zgrade na imanju. Današnji izgled kaštel je dobio sredinom 19. stoljeća, kada ga je u neogotičkom stilu obnovio grof Juraj Feštetić. Izgrađen je od klesanog kamena, s bogato ukrašenim neogotičkim arhitektonskim elementima, posebno vijencima i dovratnicima. Do 1923. godine u dvorcu je boravio grof Eugen Feštetić, a onda ga je odlučio prodati. Od tada je njegova namjena bila smještaj raznih državnih službenika, časnika, pa čak i djece ratnih izbjeglica. Nakon drugog svjetskog rata u kaštel se smjestila lokalna osnovna škola, koja ga koristi i danas. Premda je više puta stradao u ratnim vihorima, bio opljačkan i devastiran, pa čak i zapaljen, kaštel Feštetić uvijek je obnavljan. Danas je u razmjerno dobrom stanju, te je po mnogima najljepši i najromantičniji od svih dvoraca u Međimurju. Na oltarnoj slici u crkvi sv. Nikole u Čakovcu iz 1750. godine, među ostalim nalazi se i ovaj dvorac. Galerija Vanjske poveznice Dvorac Feštetić u Pribislavcu s južne strane Dvorci i kurije Dvorac Feštetić u tijeku najnovije obnove
Camp de concentration de Rab

Le camp de concentration de Rab (dénommé à l'époque en italien : Campo di concentramento per internati civili di Guerra – Arbe) a été créé pendant la Seconde Guerre mondiale en juillet 1942, lorsque les Italiens ont construit sur l'île de Rab (actuelle Croatie), près du village de Kampor, un camp de concentration pour détenir les opposants à l'occupation italienne des Balkans. Le camp fut démoli après la capitulation italienne en septembre 1943. Le camp pouvait accueillir 10 000 prisonniers, principalement des Slovènes, des Croates et des Juifs répartis dans différents départements. Environ 1 200 prisonniers sont morts de faim ou à cause des conditions météorologiques extrêmes en hiver et en été. Par la suite, environ 800 prisonniers de Rab moururent lorsqu'ils furent transférés vers d'autres camps de concentration italiens comme Gonars et Padoue, en Italie. Les conditions de vie et sanitaires y étaient notoirement exécrables. En septembre 1943, des prisonniers organisent un soulèvement, les soldats italiens sont désarmés. C'est le seul exemple de libération d'un camp de concentration pendant la Seconde Guerre mondiale sans faire de victimes. Les prisonniers insurgés, craignant l'arrivée des oustachis pro-nazis casernés à 40 km, forment le Rab battalion ou brigade Rab, qui rejoint les Partisans de Tito et la lutte contre les Allemands. En 1953, un site commémoratif a été construit selon le plan de l'architecte Edvard Ravnikar. Ironiquement, les constructeurs étaient des prisonniers du régime soviétique sur l'île voisine de Goli Otok. En raison de la propagande fasciste pendant la guerre, on sait peu de choses sur ces camps. En 2003, le Premier ministre italien Silvio Berlusconi a même déclaré que pendant le fascisme, il n'y avait pas de camps de concentration italiens, mais « seulement des vacances forcées » pour les opposants au régime. Prisonniers notables Thea Altaras (1924–2004) Alfred Pal Bibliographie Giuseppe Piemontese, Twenty-nine Months of Italian Occupation of the Province of Ljubljana, Edit. G. Piemontese, 1946. James Walston , universitaire spécialiste de l'Italie fasciste, HISTORY AND MEMORY OF THE ITALIAN CONCENTRATION CAMPS, Cambridge University Press, 1997. Notes et références Liens externes Le site mémorial du camp Portail de la Seconde Guerre mondiale Portail de l’Italie Portail de la Croatie
Koncentracijski logor Kampor

Koncentracijski logor Kampor (Rab) bio je talijanski fašistički koncentracijski logor u Drugom svjetskom ratu. Osnovala ga je talijanska okupatorska vlast na otoku Rabu srpnju 1942. u blizini Kampora. Logor je raspušten u rujnu 1943. nakon kapitulacije Italije. U koncentracijskim logoru nalazilo se približno 15.000 zatočenika, i to uglavnom Hrvata iz Gorskog kotara, Židova i Slovenaca. Od gladi i teških uvjeta života, posebice u zimskom i ljetnom razdoblju umrlo je više od 4000 ljudi (od kojih je imenom i prezimenom poznato tek 1490), uključujući više od 150 djece ispod 15 godina. Daljnih 800 osoba je umrlo pri kasnijim transportu u druge koncentracijske logore u Italiji, kao primjerice u Koncentracijski logor Gonars i Padovu. Od 15.000 zatočenika život je izgubilo ukupno 20 posto. Godine 1953. na području logora izgrađen je spomen park, kojeg su izgradili zatvorenici na prisilnom radu u logoru na Golom otoku. Projekt za izgradnju spomen groblja napravio je slovenski arhitekt Edvard Ravnikar. Postojanje tog koncentracijskog logora bilo je malo poznato izvan Hrvatske i Slovenije. Godine 2003., talijanski premijer Silvio Berlusconi izazvao je burne reakcije s izjavom da "talijanski fašisti protivnike svojeg režima nisu slali u koncentracijske logore, nego samo na interni egzil". Povezani članci Koncentracijski logor Gonars fašizam Izvori Vanjske poveznice Webstranica spomen muzeja u Kamporu Arhivirana inačica izvorne stranice od 27. svibnja 2010. (Wayback Machine) spomen muzeja u Kamporu Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. studenoga 2011. (Wayback Machine) International Herald Tribune: Survivors of war camp lament Italy's amnesia[neaktivna poveznica] http://www.ua-rab.hr/index.php/talijanski-fasisticki-logor-kampor Arhivirana inačica izvorne stranice od 28. srpnja 2019. (Wayback Machine) http://www.cro-eu.com/forum/index.php?action=printpage;topic=1981.0 Arhivirana inačica izvorne stranice od 28. srpnja 2019. (Wayback Machine)
Rab (concentratiekamp)

Het concentratiekamp Rab werd tijdens de Tweede Wereldoorlog in juli 1942 opgezet toen de Italianen een concentratiekamp vlak bij het dorp Kampor op het eiland Rab hadden gebouwd. Het kamp werd afgebroken na de Italiaanse overgave in september 1943. Het kamp kon 10.000 gevangenen houden, voornamelijk Slovenen, Kroaten en Joden in verschillende departementen. Zo'n 1200 gevangenen zijn de hongerdood gestorven of door de extreme weersomstandigheden in de winter en in de zomer. Daarna zijn nog zo'n 800 gevangenen van Rab omgekomen toen zij verplaatst werden naar andere Italiaanse concentratiekampen zoals Gonars en Padua. Door een opstand van de geïnterneerden werden alle Italiaanse soldaten ontwapend; dit is het enige voorbeeld van de bevrijding van een concentratiekamp tijdens de Tweede Wereldoorlog waarin geen slachtoffers vielen. De gevangenen die tot september 1943 overleefd hadden vormden het Rab-bataljon dat zich met de partizanen tegen de Duitsers keerde. In 1953 werd volgens plan van Edvard Ravnikar een herdenkingsplaats gebouwd, ironisch genoeg waren de bouwers gevangenen van het communistische kamp op het nabije eiland Goli Otok. Door de propaganda van Italië is niet veel bekend over deze kampen. In 2003 zei de minister-president van Italië (Silvio Berlusconi) zelfs dat er tijdens het fascisme geen Italiaanse concentratiekampen waren, maar "slechts gedwongen vakantie" voor de tegenstanders van het regime. Externe link De herdenkingsplaats van het kamp
Раб (концентрационный лагерь)

Концентрационный лагерь Раб, также Концентрационный лагерь Арбе или Концентрационный лагерь Кампор (словен. Koncentracijsko taborišče Rab, итал. Campo di concentramento di Arbe, хорв. Koncentracijski logor Kampor) — крупнейший концентрационный лагерь фашистской Италии, созданный в годы Второй мировой войны для интернирования югославских граждан. Действовал с июля 1942 по сентябрь 1943 годов и располагался на аннексированном фашистской Италией далматинском острове Раб (итальянское название Арбе) недалеко от населённого пункта Кампор. Согласно заключению историка Занелы Шмид, лица славянских национальностей содержались в лагере в «катастрофических и нечеловеческих условиях». По этой причине концлагерь отличался чрезвычайно высокой смертностью заключённых. По современным оценкам, число жертв приближается к 5000 человек, что составляет почти 50 процентов от среднего общего числа интернированных. См. также Еврейский Рабский батальон Примечания Комментарии Источники Литература Использованная литература Ruzicic-Kessler, Karlo. Italiener auf dem Balkan. Besatzungspolitik in Jugoslawien 1941—1943 (нем.). — Berlin/Boston: De Gruyter Oldenbourg, 2017. — S. 256—275. — 363 S. — ISBN 978-3-11-054141-0. Schmid, Sanela. Deutsche und italienische Besatzung im Unabhängigen Staat Kroatien. 1941 bis 1943/45. (нем.). — De Gruyter Oldenbourg, 2020. — 437 S. — ISBN 978-3-11-062031-3. Рекомендуемая литература Capogreco, Carlo. Mussolini's Camps: Civilian Internment in Fascist Italy (1940-1943) (англ.). — Routledge, 2019. — ISBN 978-1-138-33308-6. Bili so uporni: zaprti, pregnani, obešeni, ustreljeni, na suženjskem delu : vodnik po koncentracijskih taboriščih in zaporih, kjer so med drugo svetovno vojno nacifašistični okupatorji hoteli, a nikoli uničili svobodoljubnega duha našega človeka (словен.) / Milan Filipčič (odgovorni urednik). — Škofja Loka / Ljubljana: SOZD Alpetour / Tone Tomšič, 1980. — 191 с. Romano, Jaša. Jevreji u logoru na Rabu i njihovo uključivanje u Narodnooslobodilački rat (сербохорв.) // Zbornik 2 : Studije i građa o učešću Jevreja u Narodnooslobodilačkom ratu, Jevrejski istorijski muzej — Beograd : сборник. — Beograd: Savez jevrejskih opština Jugoslavije, 1973. — С. 1—72. Romano, Jaša. Jevreji Jugoslavije 1941—1945. žrtve genocida i učesnici Narodnooslobodilačkog rata (сербохорв.). — Beograd: Savez jevrejskih opstina Jugoslavije, 1980. — 590 с. Tauber, Eli. Holokaust u Bosni i Hercegovini (босн.) / Dr. Rasim Muratović. — Sarajevo: Institut za istraživanje zločina protiv čovječnosti i međunarodnog prava Univerziteta u Sarajevu, 2014. — 700 с. — ISBN 978-9958-740-83-1.
Koncentracijsko taborišče Rab

Koncentracijsko taborišče Rab je bilo fašistično koncentracijsko taborišče 2. svetovne vojne. Ustanovila ga je italijanska fašistična oblast na jadranskem otoku Rab julija 1942 v bližini otoškega kraja Kampor, razpuščeno pa je bilo 5. septembra 1943, ob kapitulaciji Italije. Koncentracijsko taborišče je bilo zgrajeno v nižinskem predelu otoka, zaradi česar je večkrat prišlo do poplav. Območje z improviziranimi šotori je zapiralo do 10.000 internirancev, večinoma Slovencev, Judov in Hrvatov. Od lakote in težkih življenjskih razmer zlasti pozimi in poleti je v njem umrlo okoli 1200 ljudi, od tega več kot 100 otrok pod 10 let. Posamezniki navajajo tudi višje število žrtev. Nadaljnjih 800 jih je umrlo po kasnejši premestitvi v druga taborišča Italije, npr. Gonars in Padovo. Množica preživelih internirancev je že pred kapitulacijo Italije in razpustitvijo taborišča v ilegali septembra 1943 ustanovila rabsko brigado s petimi bataljoni, ki je sicer razorožila italijansko posadko, vojni zločinci pa so jo odnesli brez kazni. Še več, bivši taboriščniki so jim celo pomagali pri organizaciji vrnitve domov v Italijo. Za svoja dejanja pozneje nihče med vodji taborišča ni odgovarjal. Se pa je rabska brigada postavila po robu novim (nemškim) okupatorjem. Leta 1953 je bil na območju taborišča zgrajen spominski park, ki ga je načrtoval Edvard Ravnikar skupaj s sodelavci. Mozaik v odprtem paviljonu je dodal Marij Pregelj. Spominsko območje so urejali zaporniki z Golega otoka. Enako kot ostala poglavja italijanske fašistične zgodovine tudi koncentracijsko taborišče Rab zaradi zavezniške vloge Italije v zadnjih letih 2. svetovne vojne in povojnega zanikanja ostaja malo znano izven meja nekdanje Jugoslavije. Leta 2003 je italijanski desni premier Silvio Berlusconi dvignil prah z izjavo, da italijanski fašisti nasprotnikov režima in drugih niso pošiljali v koncentracijska taborišča, pač pa le na obvezne počitnice. Komemoracija V spominskem parku Občina Rab in Združenje antifašistov Rab vsako leto 5. septembra, na dan osvoboditve taborišča, priredita slovesnost v spomin več kot 15.000 internirancem. Komemoracije se pogosto udeležijo visoki politični predstavniki iz Slovenije in Hrvaške. Leta 2018 je kot slavnostni govornik nastopil takratni predsednik Državnega zbora Dejan Židan. Leta 2020 sta se žrtvam in internirancem poklonila slovenski in hrvaški predsednik, Borut Pahor in Zoran Milanović. Šlo je za prvo skupno udeležbo dveh visokih političnih gostov iz obeh držav. Leta 2023 sta se slovesnosti ob 80. obletnici osvoboditve taborišča kot slavnostna govorca udeležila slovenska predsednica Nataša Pirc Musar in hrvaški predsednik Zoran Milanović. Predsednika obeh držav sta vabilo na komemoracijo dobila skupaj s predsednikom Republike Italije, Sergiom Matarello, ki pa se na poziv k udeležbi ni odzval. Italijanska stran na dogodek ni poslala niti drugih predstavnikov političnega vrha. Opombe http://www.ua-rab.hr/index.php/talijanski-fasisticki-logor-kampor http://www.cro-eu.com/forum/index.php?action=printpage;topic=1981.0
Логор Кампор

Концентрациони логор Кампор (Раб) био је италијански фашистички сабирни логор у Другом светском рату. Основала га је италијанска окупаторска власт на острву Раб јула 1942. године у близини села Кампор. Деловање логора био је део фашистичке политике искорењивања Словена у етничким хрватским и словеначким подручјима које је Италија окупирала 1941. године. Логор У логору се налазило приближно 15 000 заточеника, и то углавном Хрвата из Горског котара, Јевреја и Словенаца. Од глади и тешких услова живота, нарочито у зимском и летњем раздобљу умрло је више од 4 000 људи (од којих је именом и презименом познато тек 1490), укључујући више од 150 деце испод 15 година. Осталих 800 особа је умрло при каснијим превозима у друге сабирне логоре у Италији, као нпр. у логор Гонарс и Падову. Док су Словенци и Хрвати живели у очајним условима, према Јеврејима су се пристојно опходили, јер их италијанска фашистичка политика није сматрала претњом Италији. Укидање логора До средине 1943, у логору се налазило око 7 400 особа, од којих су 2 700 били Јевреји. Након смењивања Мусолинија у јулу 1943, Јевреји су се уплашили да ће их Немци пребацити у споствене логоре. Логор је 8. септембра 1943. године, након предаје Италије, стављен под немачку управу. Око 245 јеврејских заточеника формирало је Рапски батаљон у саставу Рапске партизанске бригаде како би се борили против фашизма. Ови борци су у међувремену распоређени у друге јединице НОВЈ, а 204 Јевреја који су остали у логору, превезени су у Сабирни логор Аушвиц. Од 15 000 заточеника живот је изгубило укупно 20% њих. Спомен-парк Године 1953, на подручју логора изграђен је спомен-парк, којег су изградили политички затвореници на присилном раду у затвору на Голом отоку. Пројекат за изградњу спомен-гробља направио је словеначки архитекта Едвард Равникар. Постојање тог сабирног логора било је мало познато ван Хрватске и Словеније. Године 2003, италијански премијер Силвио Берлускони изазвао је бурне реакције с изјавом да „италијански фашисти противнике својег режима нису слали у сабирне логоре, него на летовање у унтрашње изгнанство". Референце Види још Спомен-парк Кампор Логор Гонарс Спољашње везе Страница спомен-музеја у Кампору Спомен-музеј у Кампору