Stolnica sv. Jakoba, Šibenik

Stolnica sv. Jakoba (hrvaško Katedrala sv. Jakova) v Šibeniku na Hrvaškem je troladijska katoliška bazilika s tremi apsidami in kupolo (v notranjosti visoka 32 m). Je škofijski sedež šibeniške škofije. Je tudi najpomembnejši arhitekturni spomenik renesanse v celotni državi. Od leta 2000 je na Unescovem seznamu svetovne dediščine. Posvečena je svetemu Jakobu Starejšemu. Gradnja Prvi mojstri Gradnja cerkve se je začela leta 1402, čeprav so se načrti za njeno gradnjo začeli že leta 1298, ko je Šibenik postal občina. Dejanska dela na preobrazbi starejše romanske stolnice so se začela leta 1431. Zgrajena je bila v celoti iz kamna (apnenec iz bližnjega kamnoloma in marmor z otoka Brača) in je bila dokončana v treh fazah, od leta 1433 do 1441, ko je Veliki mestni svet delo zaupal lokalnim in italijanskim mojstrom Francescu di Giacomu, Lorenzu Pincinu, Pieru Paolu Bussatu, Boninu da Milanu in Giorgiu Orsiniju da Sebenicu (Juraj Dalmatinac) ter hrvaškima Andriji Budčiću in Grubišu Šlafčiću. Juraj Dalmatinac (Giorgio da Sebenico) Sprva je bila zasnovana kot preprosta cerkev. V obdobju med letoma 1441 in 1473 je gradnjo vodil Giorgio Orsini (Juraj Dalmatinac), ki so ga povabili iz Benetk, ker vlagatelji niso bili zadovoljni z začetkom del. Njegova prva pogodba leta 1441 je bila sklenjena za obdobje 6 let za gradnjo preproste cerkve, prvi pa je leta 1446 sledila še ena, desetletna pogodba. Investitorji so menili, da je to premalo za porabljen denar, zato je Giorgio spremenil načrt: stolnico je povečal s stransko ladjo in apsidami, tako da je bil tloris stolnice v obliki križa, jo pripravil za kupolo, zgradil prezbiterij, svetišče in svojo mojstrovino, krstilnico. Giorgio da Sebenico je z izjemno spretnostjo združil arhitekturne in dekorativne elemente, da bi ustvaril enotno celoto. Giorgio je v tlorisu združil več umetniških elementov: Levja vrata so bila navdihnjena z opatijo San Leonardo di Siponto (Apulija), osrednja ladja s Trogirsko stolnico, orel nad glavnim vhodom kot simbol Janeza Evangelista, stolnica svetega Marka, Benetke kot ena stranska ladja in Hagija Sofija v Carigradu kot druga stranska ladja. Zgradil je zahodni glavni portal, severni portal (Levja vrata) in prvo kapelo. Zahodni glavni portal je okrasil Bonino da Milano, prvi mojster zidar, s kipi Kristusa in dvanajstih apostolov. Sedanja bronasta vrata je leta 1967 ustvaril šibenski kipar Grga Antunac. Motiv severnega portala, imenovanega Levja vrata, sta Adam in Eva, ki stojita na dveh levih, kar je vidno tudi v Trogirski stolnici, vendar sta tukaj Adam in Eva na stebrih nad levi. Ta kipa, skupaj s sv. Jakobom in sv. Petrom, sta delo Juraja Dalmatinca, kot ga imenujejo na Hrvaškem. Kip Eve pritegne pozornost opazovalcev, saj ima popek, medtem ko je bila po Svetem pismu spočeta iz Adamovega rebra. Nad Levjimi vrati sta postavljena grba dveh škofov in prokuratorja takratne cerkve sv. Odrešenika v Šibeniku. Dva renesančna putta na severnem koncu stolnice nosita napis o posvetitvi stolnice leta 1443. Pod njunima nogama je njegov edini ohranjeni podpis: Hoc opus cuvarum fecit magister Georgius Matthei Dalmaticus. V 1440-ih je zasnoval tudi krstilnico. Zgradil jo je ob južni apsidi v obliki štirilista. Zgornji del je prekrit s čipkastimi skulpturami, prvim renesančnim kiparskim delom na Hrvaškem. Ploske niše so obokane z valovitimi školjkami sv. Jakoba. Na baldahinih med njima sta dva kipa: kralj David in prerok Simon. Rebra oboka se končajo s sklepnikom, ki predstavlja Boga Očeta, obdanega z angeli in golobom (simbol Svetega Duha). Krstni kamen, izdelan iz rdečkaste breče, podpirajo trije angeli. Apside so na zunanji strani okrašene z različnimi kiparskimi okraski, vključno s 74 majhnimi renesančnimi portreti, ki prikazujejo pomembne sodobnike in osebnosti, ki so iz nekega razloga še posebej navdušile arhitekta ali pa so se mu zdele pretesne, da bi pomagale plačati stroške gradnje stolnice. Nekatere od teh glav na fasadi imajo poškodovan nos, verjetno zaradi vandalizma. Dejansko je bil to do Justinijana II. izraz za diskreditacijo ugleda nekoga, zato je bilo nujno, da ta posameznik ostane anonimen. Giorgio je verjetno delal na stolnici do svoje smrti leta 1475 in zagotovo do leta 1473. Nikola Firentinac (Niccolò di Giovanni Fiorentino) Med letoma 1475 in 1505 je delo nadzoroval toskanski mojster Niccolò di Giovanni Fiorentino (Nicola Firentinac) iz Donatellove kiparske šole, ki se je kot kipar in graditelj razvil v Dalmaciji. Gradnjo je nadaljeval v slogu toskanske renesanse, dokončal obsežne galerije, zgradil obok v osrednji ladji, zunanje skulpture sv. Mihaela, sv. Jakoba in sv. Marka. banjast obok je narejen iz vrste ogromnih kamnitih plošč in je v tistem času veljal za gradbeni čudež, ter zgornjo fasado. Zgradil je tudi triforij (vzporedne galerije) ter delal na prezbiteriju in svetišču. Čeprav je bila kupola šibeniške stolnice zgrajena po kupoli v [fFirenška stolnica|Firencah]], je Niccolò di Giovanni Fiorentino pri njeni gradnji, pred Bramantejem in Michelangelom, uporabil osmerokotni boben v njegovi prvotni funkciji prehoda iz kvadratne osnove v okroglo kupolo. Izvedba kupole velja za enega najboljših dosežkov renesančne arhitekture. Notranjost stolnice V stolnici so štirje veliki, enakomerno poravnani stebri, na katerih stoji kupola. Graditelj je okrasil kapitele in se dogovoril s plemiči, ki naj bi financirali gradnjo kapel, pod pogojem, da bodo lahko sami izbirali graditelje. V prvi kapeli na desni strani je sarkofag škofa, humanista in pisatelja Jurja Šižgorića (1420–1509), ki je delo Andrije Alešija po načrtih Juraja Dalmatinca. Aleši je ustvaril tudi kip sv. Ilije, ki stoji za škofovim prestolom. Na levi strani je sarkofag škofa Ivana Štafilića, v čigar življenju je bila stolnica dokončana. Pod korom sta grobova dveh škofov z reliefi: na desni škofa Calegarija in na levi škofa Spingarole. Slednji je delo lokalnega umetnika Antuna Nogulovića. Nasproti znamenitega Oltarja svetega križa, ki ga je izdelal Juraj Ćulinović (Giorgio Schiavone), je pokop (1433 ali 1446–1505). Na oltarju je slika Felipeja Zanibertija. Med drugimi oltarji levo od vhoda je Oltar svetih treh kraljev s sliko Bernarda Rizzardija, ki je naslikana po tlorisu Juraja Dalmatinca. Fragmenti mozaika svetih treh kraljev v baziliki sv. Marka v Benetkah so zdaj v muzeju Marciano v Benetkah. Stranice oltarja so okrašene z reliefi dveh angelov, ki držita zvitek Nikole Firentinca, vstavljenimi v niše v obliki školjk. V stolnični zakladnici so dela renesančnega mojstra Orazia Fortezze iz Šibenika (1530–1596), izjemnega zlatarja in miniaturista. Po Fiorentinovi smrti leta 1505 sta gradnjo leta 1535 dokončala dva druga obrtnika, Bartolomeo iz Mestre in njegov sin Jakob, ki sta v celoti sledila Nikolajevim navodilom. Stolnica je bila uradno posvečena leta 1555, potem ko je na njej delalo veliko beneških in lokalnih obrtnikov v gotskem slogu. Nadaljnja dela Ker Šibeniška stolnica nima zvonika, je temu namenu služil stolp na sosednjem mestnem obzidju, dokler ni bil porušen konec 19. stoletja. Večina obnove je bila opravljena med letoma 1850 in 1860, nato pa med letoma 1992 in 1997. Kupolo cerkve so srbske sile, ki jih je podpirala JLA, močno poškodovale med obstreljevanjem Šibenika septembra 1991. V nekaj letih je bila hitro popravljena brez vidne škode. V popularni kulturi Ker je bila notranjost stolnice obsežno 3D-posneta za dokumentacijo in restavratorske namene, se njen 3D-model pogosto uporablja za grafično in zlasti video modeliranje. Stolnica je služila kot kulisa za Železni breg v deveti epizodi pete sezone Igre prestolov. Šibenik je upodobil Braavos, mesto, kjer je Železni breg. Galerija Sklici Zunanje povezave Cathedral of St. James in Šibenik at UNESCO web site Explore the Cathedral of St. James in Šibenik in the UNESCO collection on Google Arts and Culture Cathedral of St. James at Šibenik web site Cathedral of St. James at Sibenik Region Tourist Board