NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lošinj

Lošinj (wł. Lussino, niem. Lötzing, łac. Apsorrus) – chorwacka wyspa na Adriatyku, o powierzchni 74,37 km². Liczba mieszkańców w 2001 roku wynosiła 8 134 osób (109,4 os./km²). Najwyższy szczyt to Televrin (588 m n.p.m.). Największym miastem wyspy jest Mali Lošinj, którego liczba mieszkańców (8 388 w 2001) jest większa niż łączna liczba mieszkańców wyspy. Bierze się to stąd, że do administracyjnych granic miasta wliczane są pobliskie wysepki, m.in. Ilovik (350 mieszkańców), Susak (200), Unije (85) i inne. Lošinj jest jedenastą co do wielkości wyspą chorwacką. Jego długość wynosi 33 km, natomiast szerokość 0,25 do 4,75 km. Łączna długość linii brzegowej wynosi 121,2 km. Jest połączony z wyspą Cres małym mostem obrotowym, znajdującym się w miejscowości Osor. Most otwierany jest dwa razy dziennie na około 30 minut, żeby umożliwić przepłynięcie przez kanał łódkom. Na wyspie znajduje się port lotniczy Lošinj. Zobacz też wyspy Chorwacji Przypisy
Lošinj

Lošinj (pronounciado [lɔ̌ʃiːɲ]; em alemão: Lötzing; em latim: Apsorrus, em grego: Apsorros, Άψωρος; em italiano: Lussino; em vêneto: Lusin) é uma ilha da Croácia no mar Adriático, no golfo de Kvarner. Fica a sul da cidade de Rijeka e administrativamente integra o condado de Primorje-Gorski Kotar. As principais localidades de Lošinj são Nerezine, Sveti Jakov, Ćunski, Artatore, Mali Lošinj e Veli Lošinj. Uma estrada regional liga a ilha no sentido do comprimento; há ligações de ferry (via ilha de Cres) para Brestova - Porozina, Merag - Valbiska, Mali Lošinj - Zadar, Mali Lošinj - Pula. A ilha de Lošinj tem ainda um aeroporto. Geografia Lošinj faz parte do arquipélago Cres-Lošinj, que além das ilhas principais que lhe dão nome, também inclui Unije, Ilovik, Susak, Vele Srakane, Male Srakane e uma série de pequenas ilhas não habitadas. Cres é a maior em área e Lošinj é a segunda. As duas ilhas estão ligadas por uma pequena ponte junto da localidade de Osor em Cres. Lošinj é a 11.ª maior ilha do mar Adriático em área, com 33 km de comprimento e largura entre 4,75 km no norte e centro a apenas 250 m perto de Mali Lošinj. O perímetro da ilha é de 112,7 km. Com 2600 horas de sol por ano, a ilha é um destino popular para os croatas e para turistas eslovenos, alemães e italianos, sobretudo no verão. A ilha é bastante florestada. Ligações externas Referências
Лошинь

Ло́шинь или Лосин или Луссин, или Луссино (хорв. Lošinj, итал. Lussino, лат. Apsorrus) — остров в Адриатическом море, в северной части Хорватии, в заливе Кварнер. Общие сведения Площадь острова — 74,37 км², длина — 33 км, ширина — от 200 метров до 5 километров. Длина береговой линии — 112,2 км. Остров сильно вытянут с севера на юг. Самая высокая вершина — г. Телеврин (589 м). Население острова — 7771 человек (2001). Самые большие населённые пункты — Мали-Лошинь, Вели-Лошинь, Нерезине, Свети-Яков, Чунски и Артатури. Лошинь расположен в южной части залива Кварнер. К югу от него расположены острова средней Далмации, от которых он отделён проливом Кварнерска врата, к востоку — остров Паг, к западу острова Уние и Сусак. К северу находится остров Црес, от которого Лошинь отделён узким (11 метров), искусственно углублённым проливом. Через пролив переброшен автомобильный мост, ведущий прямо в г. Осор на Цресе. Город Мали-Лошинь связан паромными переправами с Пулой и Риекой. В южной части Лошиня находится аэропорт. Остров Лошинь, как и многие острова Адриатики — привлекательное туристическое направление. Природа Северная часть острова гориста и покрыта достаточно скудной растительностью, южная часть более ровная и плодородная, с большим количеством вечнозелёных лесов и рощ, главным образом сосновых. Среди деревьев, кроме сосен, наиболее распространены мирты, дубы, вязы, лавры. История Как и другие адриатические острова Лошинь обитаем с древних времён. Римляне называли его Апсоррус, остатки римских поселений были отрыты неподалёку от Свети Якова и Чунски. Название Лошинь впервые упомянуто в 1384 г. В это время земли на Лошине принадлежали знати из г. Осор на Цресе. На протяжении XV—XVI веков, одновременно с закатом Осора росло значение городов Вели-Лошинь и Мали-Лошинь. В XVIII и XIX веках торговля и кораблестроительство на острове переживали расцвет. После наполеоновских войн Лошинь был в составе Австрийской империи, в промежутке между двумя мировыми войнами принадлежал Италии вместе с Истрией и Цресом. В 1945 г. вошёл в состав Югославии, что вызвало массовый исход с острова итальянского населения, с 1991 остров Лошинь — часть независимой Хорватии. Примечания Литература Lošinj // Hrvatska enciklopedija (хорв.). — mrežno izdanje. — Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2021. — [Архивировано 9 февраля 2023 года.] Kos V.. Lošinj // Istarska enciklopedija (хорв.). — Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2005. — [Архивировано 25 сентября 2020 года.] Ссылки Сайт об острове . Дата обращения: 21 июня 2009. Архивировано из оригинала 20 июля 2011 года. Центральное бюро статистики Хорватии
Lošinj

Lošinj (latinsko: Apsorrus, italijansko: Lussino) je hrvaški otok v južnem Kvarnerju. Leži zahodno od Paga in južno od Cresa, s katerim ga pri naselju Osor povezuje krajši most. Sestavljata ga dva umetno ločena dela/otoka?, južni Mali Lošinj in severni Veliki Lošinj. S skupno velikostjo 74,36 km² je Lošinj 11. največji med hrvaškimi otoki. Geografija Lošinj je 31 km dolg otok, s površino 74,68 oz. 75 km² (11. največji hrvaški otok) ki leži na severu Jadrana v zahodnem nizu Kvarnerskih otokov. Dolžina njegove obale znaša med 112,2 in 112,7 km, kar ga uvršča na deveto mesto med jadranskimi otoki. Od Cresa ga v naselju Osor loči 11 m širok umetni kanal, preko katerega je zgrajen vrtljiv most. Najvišji vrh grebena Osoršćica je Televrina, visok 588 m. Lošinj je s kopnim povezan preko otoka Cres z dvema trajektnima linijama, in sicer Porozina - Brestova in Merag - Valbiska. Naselja na otoku Nerezine, Ćunski, Sv. Jakov, Lučica, Mali Lošinj (največje mesto), Veli Lošinj Galerija Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Лошињ

Лошињ је острво у Хрватској, у спољњем делу Кварнерског залива. Површина острва износи 74,6 km². Највиши врх је Осорчица (588 m). Острво је углавном изграђено од кречњака и флиша. Знатна површина острва је под шумом и пашњацима. На њему се може наћи, у сточарству позната врста овце каракул, цењена по крзну. Највећа острвска насеља су Мали Лошињ са 4170 и Вели Лошињ са 860 становника. Историја У античко доба острво Лошињ се налазило у саставу римске провинције Далмације. Након пада Западног римског царства, Лошињ је крајем 5. века потпао под власт Острогота, а затим је око 535. године дошао под власт Византијског царства. У време аварских и словенских провала у Далмацију почетком 7. века, острво Лошињ је остало под царском влашћу, а потом је ушло у састав византијске теме Далмације, сачувавши задуго свој романски карактер. Види још Списак острва у Хрватској Млетачка Далмација Референце Литература Спољашње везе
Lošinj

Lošinj, (italienska: Lussino, tyska: Lötzing, latin: Apsorrus) är en av Kroatiens större öar, och den elfte största i Adriatiska havet. Den ligger sydöst om Istrien, och i norr ligger Kroatiens till ytan största ö Cres. Lošinj har emellertid mer än dubbelt så stor befolkning, cirka 8 000. Lošinj utgjorde tidigare en del av Cres, men har avskiljts genom byggandet av en kanal. Den största orten på ön är Mali Lošinj. Det finns en charterflygplats på ön, Lošinjs flygplats, som är öppen på somrarna. Större orter och bosättningar Artaturi (italienska: Artatore) Ćunski (Chiusi Lussignano) Mali Lošinj (Lussinpiccol) Nerezine (Neresine) Sveti Jakov (San Giacomo Lussignano) Veli Lošinj (Omnämnd första gången år 1398 som Velo Selo. Italienskt namn Lussingrande.) Se även Medelhavet
Лошинь

Ло́шинь (хорв. Lošinj pronounced [lɔ̌ʃiːɲ]; італ. Lussino; вен. Lusin, раніше Osero; нім. Lötzing; лат. Apsorrus; дав.-гр. Ἄψωρος) — острів в Адріатичному морі, в північній частині Хорватії, в затоці Кварнер. Загальні відомості Площа острова — 74,68 км², довжина — 33 км, ширина — від 200 метрів до 5 кілометрів. Довжина берегової лінії — 112,2 км. Острів сильно витягнутий з півночі на південь. Найвища вершина — г. Телеврін (589 м). Населення острова — 7 771 чоловік (2001). Найбільші населені пункти — Малі-Лошинь, Велі-Лошинь, Нерезіне, Светі-Яков, Чунскі і Артатурі. Лошинь розташований в південній частині затоки Кварнер. На південь від нього розташовані острови середньої Далмації, від яких він відділений протокою Кварнерска врата, на схід — острів Паг, на захід острови Уніє і Сусак. На півночі знаходиться острів Црес, від якого Лошинь відділений вузькою (11 метрів), штучно поглибленою протокою. Через протоку автомобільний міст веде в м. Осор на Цресі. Місто Малі-Лошинь зв'язане поромними переправами з Пулою і Рієкою. В південній частині Лошиня знаходиться аеропорт. Природа Північна частина острова гориста і вкрита досить бідною рослинністю, південна частина більш рівнинна і родюча, з великою кількістю соснових лісів . Розповсюджені також мірти, дуби, в'язи, лаври. Історія Як і інші адріатичні острови, Лошинь населений з древніх часів. Римляни називали його Апсоррус, залишки римських поселень були відкриті неподалік від Светі Якова і Чунскі. Назва Лошинь вперше згадана в 1384 р. В цей час землі на Лошині належали знаті із м. Осор на Цресі. Протягом XV—XVI ст. , одночасно із занепадом Осора росло значення міст Велі-Лошинь і Малі-Лошинь. В XVIII і XIX ст. торгівля і суднобудування на острові переживали розквіт. Після наполеонівських воєн Лошинь був у складі Австрійської імперії, а в проміжку між двома світовими війнами належав Італії разом із Істрією і Цресом. В 1945 р. ввійшов в склад Югославії, що викликало масовий виїзд із острова італійського населення, з 1991 острів Лошинь — частина незалежної Хорватії. Посилання Сайт про острів Центральне бюро статистики Хорватії [Архівовано 4 червня 2012 у WebCite]
Fernsehturm Zagreb

Der Fernsehturm Zagreb ist ein 169 Meter hoher, in Stahlbetonbauweise ausgeführter Fernsehturm auf dem 1035 Meter hohen Berg Sljeme. Er wird von der Odašiljači i veze d.o.o., einer Tochtergesellschaft der kroatischen Rundfunkanstalt Hrvatska radiotelevizija und der Telekommunikationsgesellschaft T-Hrvatski Telekom betrieben. Der Turm selbst ist 92 Meter hoch, mit der aufgesetzten 77 Meter hohen Antenne beträgt die Gesamthöhe 169 Meter. Geschichte Der Turm wurde von 1973 bis 1976 gebaut und am 15. Mai 1976 offiziell eingeweiht. Der Turm ist seit Frühjahr 2023 auch für die Öffentlichkeit zugängig. Mit einem Aufzug kann die Aussichtsplattform in 86 Metern Höhe, sowie ein Café mit 360° Rundum Blick, erreicht werden. Diese Plattform sollte eine frühere hölzerne Aussichtswarte ersetzen, die 1870 am höchsten Gipfel des Zagreber Bärenberg-Massivs errichtet wurde. Am 16. September 1991 wurde der Fernsehturm Zagreb während des Kroatienkriegs von der Jugoslawischen Volksarmee durch einen Lenkflugkörper beschädigt, was zum Ausfall des Sendebetriebs führte. Einige Jahre später wurde die Sendeanlage wieder in Betrieb genommen. Andere Sendetürme in der Nähe Etwa 1 Kilometer östlich des Fernsehturms Zagreb befindet sich bei 45°54'5" N 15°57'28" O noch ein ähnlich anmutender, kleinerer Sendeturm aus Stahlbeton, dieser wird hauptsächlich für Mobilfunkanwendungen, Richtfunk und als Backup genutzt. Auf halber Strecke zum Fernsehturm, auf dem Hügel Tusti Vrh bei 45°52'38.7"N 15°57'55.4"E in Höhe von 648 Meter steht eine weitere Kommunikationsstation mit zwei Antennenmasten die für den Mobilfunk und die Ausstrahlung des MUX L1 Kanal 22 für die Sender Laudato TV HD und Trend TV HD mit 5 kW ERP in horizontaler Polarisation dient. Frequenzen und Programme Analoger Hörfunk (UKW) Folgende Hörfunkprogramme werden vom Fernsehturm Zagreb auf UKW abgestrahlt: Auf der Frequenz 101,0 MHz wurde früher das Programm Hrvatski Radio 3 verbreitet, bis sie an den Privatsender Radio 101 ging, welcher 2021 zu TopRadio wurde. Digitales Fernsehen (DVB-T2) Analoges Fernsehen (PAL) Vor der Umstellung auf DVB-T diente der Sendestandort weiterhin für analoges Fernsehen: Weblinks Bilder und Daten des Fernsehturm Zagreb (deutsch) Einzelnachweise
Zagreb TV Tower

OIV Tower Sljeme is a 169-metre (563 ft) tall TV and radio tower built of reinforced concrete on the summit of the 1035 metre (3450 ft) tall peak Sljeme of the Medvednica mountain north of Zagreb, Croatia. History First observation towers on Sljeme were built in 19th century. In 1869, the first wooden construction was built, which also served as a trigonometric point. In 1889, the same year Eifell Tower was built, a 12 meters tall iron observation tower was built on Sljeme. As radio technology progressed, the observation tower become increasingly used as a radio transmitter. In 1960 the first 82 meters tall iron tower was built on Sljeme, which was by 1965 open for visitors, while 12 meters tall tower from 1889 was relocated to Japetić, the highest peak of nearby Samoborsko Gorje. However, even this 82 meters tall tower was soon demolished in order to build the current modern tower. Zagreb TV Tower was built in 1973. It is open to the public, with a cafe and observation deck at 82-metre (269 ft) level. The tower itself is 169 m tall. On 4 October 1991, during the Croatian War of Independence, the tower was a target of a Yugoslav Air Force attack. The tower was bombed at 16:10 and as a consequence the entire fourth and fifth floors and a portion of the third floor sustained heavy damage, rendering the tower unusable. Two staff members present at the time of the attack were not hurt as they took shelter at the base of the tower. It took three months to repair the damage. During that time the television programme was broadcast via several low-power transmitters located within Zagreb itself and on top of the Medvednica Mountain. The alternate transmitters were already in position at the time because an attack against the tower was considered possible. There are some speculations about the opening of the tower restaurant, as a part of the "Sljeme" project, which includes building of the new ski-tracks, and an extension of the cable car line. FM DAB+ Experimental test transmission until November 2018. DAB broadcast from this transmitter has been received several times in south-west Slovakia, 300 km away. Digital television (DVB-T2) Gallery See also List of tallest buildings in Croatia Medvednica References External links (in Croatian) Radiotelevizijski toranj "Sljeme" (A detailed description with schematics) (in English) Zagreb TV Tower information
Torre de telecomunicaciones de Zagreb

La Torre de telecomunicaciones de Zagreb, también llamada torre de televisión de Sljeme (por encontrarse en el pico del mismo nombre en la montaña Medvednica cerca de Zagreb, Croacia) (en croata: Radiotelevizijski toranj Sljeme )​ es una torre de telecomunicaciones de 169 m de altura construida de hormigón armado. Fue construida en 1973 y no está abierta al público, aunque a nivel de los 75 m hay espacio para un restaurante previsto en la torre. El 4 de octubre de 1991, durante la guerra de independencia de Croacia, fue blanco de un ataque de la Fuerza Aérea Yugoslava. Véase también Torre Edificio Arquitectura Referencias
Televisietoren van Zagreb

De televisietoren van Zagreb is een 169 meter hoge tv-toren gebouwd van gewapend beton op de Kroatische berg Sljeme, vlak bij Zagreb. De toren werd in 1973 gebouwd. De toren is niet toegankelijk voor publiek, maar op 75 meter hoogte is ruimte gelaten voor een restaurant. Tijdens de onafhankelijkheidsoorlog probeerden Serviërs de toren te vernielen, maar de toren werd slechts beschadigd. Enkele jaren later werd de toren gerepareerd. In de toren zit een torenrestaurant. Ook loopt er een kabelbaan naar de toren.
Sljeme radio-TV-torn

Sljeme radio-TV-torn (kroatiska: Radiotelevizijski toranj Sljeme) eller förkortat Sljeme TV-torn (TV toranj Sljeme), i folkmun även kallat Zagrebs TV-torn, är en radio- och tv-mast belägen på Sljeme (berget Medvednicas högsta topp) norr om Zagreb i Kroatien. Den 170 meter höga TV-masten uppfördes åren 1971–1976 och ägs av OiV och T-HT. Sljeme radio-TV-torn är den centrala masten för TV- och radiosändningar i Kroatien. Det tjänar främst Zagreb med omnejd och är ett av huvudstadens landmärken. Historik I början av det kroatiska självständighetskriget angreps TV-toret upprepade gånger av det jugoslaviska flygvapnet. Syftet för angreppen var att stoppa eller störa TV- och radiosändningar i Kroatien som då sökte självständighet från Jugoslavien. Den 16 september 1991 avfyrade det jugoslaviska flygvapnet sex raketer mot masten. Raketerna missade dock sitt mål och exploderade drygt 30 meter från masten. Den 4 oktober samma år angreps masten ånyo av flygvapnet. Vid det angreppet skadades tornet svårt med följd att radio- och TV-sändningar avbröts tillfälligt. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sljeme radio-TV-torn.
Pula

Denne artikel omhandler byen Pula. Opslagsordet har også en anden betydning, se Pula (valuta). Pula (italiensk: Pola; slovensk: Pulj) er en by på halvøen Istrien i Kroatien. Historie For omkring 3000 år siden, på bakketoppen hvor Kaštel ligger i dag, opstod den første bosættelse: fortet Histra. Der er intet tilbage af dette fort, udover den ringformede form af byens to hovedgader. Byens historie starter med romerne. Det officielle bynavn var Colonia Pietas Iulia Pola og byen havde alle funktioner og bygninger, som var typiske for de romerske indvandrere. I tiden med folkevandringer i det 7. århundrede begyndte også slaver og kroater at slå sig ned i Pula-området. På grund af sin beliggenhed, var havnen i Pula-Pola transitpunkt på vejen fra Venezia (Venedig) langs Adriaterhavet mod Levanten. Hyppige udbrud af pest i det 14. århundrede og senere, samt malaria og andre sygdomme, reducerede drastisk befolkningstallet, således at der sidst i det 17. århundrede kun levede omkring 600 mennesker i Pula-Pola. Med Venezias (Venedigs) undergang kom Istrien og Pula-Pola under den Østrigske krone. Fra 1815 og til slutningen af den 1. verdenskrig var Pula-Pola del af det østrigske kystområde (Küstenland). I året 1856 åbnede Arsenalet, dvs. hovedbasen for den østrigske krigsmarine, og hermed startede byens samt hele Istriens udvikling. Da byen i 1876 blev forbundet med hovedjernbanelinien fra Wien til Trieste, blev den nærliggende ø, Brioni, et turistmål for de rige (senere var øen sommeresidens for Jugoslaviens præsident Josip Broz Tito). Kultur Det fascinerende Pula Amfiteater, som er bygget i midten af det 1. århundrede f.Kr., er det største og bedst bevarede monument af antik byggekunst i Kroatien. Her blev der afholdt gladiator- og ridderkampe, kampe med vilde dyr og andre forestillinger, som var datidens underholdning. Amfiteatret, som var bygget udenfor bymuren men tæt ved byen, ved siden af hovedvejen Via Flavia, som fra Pula-Pola førte mod Akvilei og Rom, havde plads til 25.000 mennesker. Byen har et universitet bygget i 2006 kaldet Sveučilište Jurja Dobrile u Puli. Kilde Gamle jugoslaviske skolebøger Referencer
Pulj

Pulj (starinsko slovensko Pule, hrvaško Pula, italijansko Pola, istriotsko Puola) je največje istrsko mesto, pomembno civilno in vojaško pristanišče na Hrvaškem, sedež istoimenske mestne občine (hrv. Grad Pula) z okoli 52.000 prebivalci (2021; 1991 še preko 60.000), ki se skoraj popolnoma prekriva z območjem mesta. Pulj je največje mesto in sedež in nekaterih uradov Istrske županije (njen formalni sedež je sicer v Pazinu), Univerze Juraja Dobrile, Istrskega narodnega kazališta (gledališča), luške kapitanije za hrvaško Istro in drugotni (konkatedralni) sedež rimskokatoliške Poreško-Puljske škofije. Leži na jugu istrskega polotoka, v dobro zaščitenem zalivu , kjer je mdr. znana puljska ladjedelnica Ladjedelnica Uljanik. Pulj je ena od občin, kjer živijo pripadniki avtohtone slovenske manjšine v Istri. Etimologija Italijansko ime Pola izhaja iz rimskega imena Provincia Iulia Pola Polentia Herculanea. Opis in znamenitosti Pulj je znan po svojem blagem podnebju, mirnem morju in lepi naravi. Mesto ima dolgo tradicijo vinarstva, ribištva, tranzitne luke, ladjedelništva in turizma. Pulj je administrativno središče Istre že od rimskih časov. Mesto je poznano po dokaj ohranjenih rimskih zgradbah, od katerih je najbolj znan amfiteater oz. (Puljska) Arena iz prvega stoletja, ki je šesti po velikosti na svetu in eden najbolje ohranjenih. Zgodovina Od leta 1859 do razpada avstro-ogrske monarhije 1918 je bil Pulj glavno pristanišče avstro-ogrske vojne mornarice, hkrati pa tudi zelo pomembna ladjedelnica, v katerih so gradili avstrijske vojne ladje. Demografija Mesto v ožjem področju šteje 67.000 prebivalcev, bližnja okoliška področja pa naseljuje še dodatnih 40.000 ljudi, kar predstavlja večino istrskega prebivalstvata, tako da spada tudi med največja hrvaška mesta. Sklici Viri Tretjak, Donatella; Fachin, Niki (2004). Istraː Cres, Lošinjːzgodovinsko-umetnostni vodnik: zgodovina in kultura 50 istrskih občin. Bruno Fachin, Trst. COBISS 2069228. ISBN 88-85289-67-3. Vinčec, Milan (2009). Istra: Koper, Izola, Piran: kulturno turistični vodnik. Koper, Arsvideo. COBISS 246454272. ISBN 978-961-269-087-8. Longyka, Primož; in sod. (2011). Matej Zalar (ur.). Potepanja 4, Slovenska in hrvaška Istra. Ljubljana: As-Press. COBISS 255995904. ISBN 978-961-92578-5-2. Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem Javni mestni in primestni potniški promet seznam mest na Hrvaškem seznam pristanišč na Hrvaškem Šijanska Šuma
Пула

Пула (хорв. Pula, італ. Pola) — місто і порт на північно-східному узбережжі Адріатичного моря, найбільше місто в південній частині півострова Істрія, регіону Хорватії. Місто має офіційний двомовний (хорватська-італійська) статус з населенням більш ніж 50 000 мешканців. З XIX сторіччя до кінця Першої світової війни в Пулі була розташована штаб-квартира Австро-угорського військово-морського флоту. Регіон міста має дуже розвинену індустрію туризму завдяки м'якому клімату, мальовничому узбережжю моря і незіпсованій природі. Місто має тривалу традицію виноробства, рибальства, суднобудування, і туризму. З часів Стародавнього Риму Пула також була адміністративним центром римської провінції Істрія. Населення Населення міста за даними перепису 2011 року становило 57 460 осіб, 17 з яких назвали рідною українську мову. За даними 2021 року зареєстровано 52 220 мешканців. Динаміка чисельності населення міста: Географія та клімат Географія Пула лежить на 44-й паралелі північної широти, на середній висоті близько 30 м. Місто розвинене на семи пагорбах. Клімат У Пулі переважає помірно вологий субтропічний клімат, м'яка зима та тепле літо із середньорічною температурою повітря 13,7 °C (з середньої 5,5 °C у лютому до 22,7 °С у липні та серпні) і коливанням температури моря від 7 до 26 °С. Відомі люди Крисп (305—326) — Римський імператор з титулом цезаря у 317—326 роках Вільгельм Габсбург (Василь Вишиваний) (1895—1948) — український військовий діяч, політик, дипломат, поет, австрійський архікнязь (ерцгерцог), полковник Легіону Українських Січових Стрільців Аліда Валлі (1921—2006) — одна з найяскравіших «зірок» повоєнного італійського кінематографу Лаура Антонеллі (1941—2015) — італійська кіноакторка Ядранка Джокич (* 1981) — хорватська акторка. Див. також Пулський університет імені Юрая Добріле Морська обсерваторія в Пулі 142 Полана — астероїд, названий на честь міста (італійська назва). Примітки Джерела Історія Пули (англ.)
Fortalesa de Revelin

La Fortalesa de Revelin és una edificació que defensava la part més propera a terra ferma del port de Ragusa, avui Dubrovnik (Croàcia). És quadrada i està prop de la Porta de Ploče. Fou construïda al segle xvi seguint el disseny de l'arquitecte Anton Ferramollino, enviat per l'almirall Doria (al servei d'Espanya). Per accelerar la construcció es van aturar les obres privades que es feien a la ciutat i tothom va haver de dedicar-se a la construcció d'aquesta fortalesa.