NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
NK Primorac Stobreč

Nogometni klub Primorac Stobreč bivši je hrvatski nogometni klub iz Stobreča. Povijest kluba Osnovan 1929., tijekom međuraća je djelovao kao divlji klub. Obnovljen je 1946., a četiri godine kasnije je registriran. Tijekom većinskog dijela povijesti natjecao se u raznim dalmatinskim ligama. Od 1983./84. do 1986./87. natjecao se u Hrvatskoj republičkoj nogometnoj ligi – Jug, a 1987./88. u jedinstvenoj hrvatskoj ligi koja se na kraju sezone ukida. Od 1988./89., do 1990./91., kada se raspala Jugoslavija, natjecao se u Međurepubličkoj ligi – Jug. Od 1992. do 1992./93. natjecao se u 2. HNL – Jug, koju je u potonjoj sezoni osvojio. Najveći uspjeh kluba bilo je natjecanje u 1. HNL tijekom sezona 1993./94. i 1994./95. Oba puta je ostvario 14. mjesto. Nosio je sponzorska imena Primorac SEM-TEM 1994. i 1995., AS Mario 1996. Nakon ispadanja iz 1. HNL, 1995./96. i 1996./97. igrao je u 1. B HNL. Nakon ukinuća te lige igrao je u 3. HNL – Jug od 1998./99. do 2001./02. koju je u posljednjoj sezoni svog postojanja osvojio. Godine 2002. odlazi u stečaj te ga je naslijedio novoosnovani NK Primorac 1929 Stobreč. Poznati igrači Slaven Bilić Mirko Grabovac Boško Boškovič Treneri koji su igrali za reprezentaciju Ivan Gudelj, 33 nastupa Luka Peruzović, 18 nastupa Izvori Vanske poveznice Statistika, hnl-statistika.com
Nogometni Klub Primorac 1929

Il Nogometni Klub Primorac 1929, conosciuto semplicemente come Primorac Stobreč, è una squadra di calcio di Stobrezio (Stobreč in croato), una cittadina costiera presso Spalato e Salona, nella regione spalatino-dalmata (Croazia). Nome Primorac sta per "abitante del litorale". Si trova spesso nello stesso girone del quasi omonimo HNK Primorac Biograd na Moru: la HNS denomina quello di Stobreč come "Primorac" e quello di Biograd "Primorac (B)". Storia La squadra viene fondata nel 1929 come NK Primorac: il primo presidente è Frane Perasović (in carica dal 1929 dal 1933) e gli altri fondatori sono Ante Stipinović, Tomislav Slavko Perasović, Frane Perasović e Mirko Stipinović (quest'ultimo fa anche da allenatore). Il primo pallone da calcio è stato portato da Duje Perasović dall'America. Negli anni della Jugoslavia socialista milita nelle serie minori, quasi sempre nei campionati regionali di Spalato. A fine anni '80 raggiunge la 3. Savezna liga (la terza divisione jugoslava): sono le uniche 3 stagioni in cui si confronta con compagini delle altre repubbliche. Con la nascita della Croazia indipendente viene inserita nella seconda divisione: la vittoria del girone Sud nella stagione 1992-93 gli permette di raggiundere la massima divisione. Ci rimane per due anni sempre piazzandosi sempre al 14º posto, il secondo gli costa la retrocessione. Nel 2002 vince il girone sud di terza divisione, ma i gravi problemi finanziari non gli permettono la promozione, anzi, deve ripartire dalla prima serie regionale come NK Primorac 1929. Nel 2011 firma una cooperazione di 6 anni con l'Hajduk Spalato: in cambio di aiuto nelle strutture e nei campi da gioco a Stobreč, il Primorac avrebbe fatto giocare i calciatori provenienti dal settore giovanile dell'Hajduk. Praticamente diventando la loro seconda squadra. Nel 2014, con la nascita del Hajduk Spalato II, la cooperazione si interrompe. Attualmente milita nella Treća HNL, la terza divisione del campionato in Croazia. Cronistoria Stadio Il NK Primorac 1929 disputa le partite interne allo Igralište (=campo di gioco) Blato che si trova all'ingresso di Stobrezio. Ha una capienza di circa 1500 spettatori. Giocatori ed allenatori di rilievo Ivan Gudelj Luka Peruzović Slaven Bilić Tomislav Erceg Mario Bazina Boško Boškovič Mirko Grabovac Palmarès Druga hrvatska nogometna liga: 1 1992-1993 (Sud) Treća HNL: 1 2001-2002 (girone sud) 1. ŽNL Splitsko-dalmatinska 2004 Note Collegamenti esterni (DE, EN, IT) Nogometni Klub Primorac 1929, su Transfermarkt, Transfermarkt GmbH & Co. KG. Nogometni Klub Primorac 1929, su int.soccerway.com, Livesport Group. Nogometni leksikon, su nogomet.lzmk.hr.
NK Primorac 1929

Nogometni Klub Primorac 1929 – chorwacki klub piłkarski z siedzibą w Stobreču. Został założony w 1929 roku. Historia Klub powstał w 1929 roku. Po odłączeniu się Chorwacji od Jugosławii w 1991 roku klub zaczął grać w drugiej lidze chorwackiej. W sezonie 1992/1993 wywalczył historyczny awans do pierwszej ligi. W debiutanckim sezonie w ekstraklasie zajął 14. miejsce. W sezonie 1994/1995 NK Primorac spadł z pierwszej do drugiej ligi (ponownie zajął 14. miejsce). W sezonie 2001/2002 NK Primorac został zdegradowany do trzeciej ligi. Stadion Domowe mecze klub rozgrywa na stadionie o nazwie Igralište Blato, który może pomieścić 3600 widzów. Historia występów w pierwszej lidze Reprezentanci kraju grający w klubie Stan na wrzesień 2015. Przypisy
Martignacco (isola Lunga)

Martignacco, Mertovgnak o Martuvgnak (in croato Mrtovnjak, su alcune mappe Mrtovljak o Mrtvonjak) è una piccola isola della Dalmazia settentrionale, in Croazia, che fa parte dell'arcipelago zaratino. Si trova nel mar Adriatico centrale, affiancata alla costa orientale dell'isola Lunga. Amministrativamente appartiene al comune di Sale, nella regione zaratina. Geografia Martignacco è di forma arrotondata e si trova nelle acque del canale di Rava (Ravski kanal), tra la costa dell'isola Lunga e l'estremità settentrionale di Rava, a ovest del villaggio di Rava Piccola (Mala Rava); dista circa 710 m dalla costa dell'isola Lunga e 750 m da Rava. L'isolotto misura circa 400 m per 250, ha una superficie di 0,089 km², una costa lunga 1,09 km e un'altezza di 45,3 m. Isole adiacenti Scoglio Mezzopanetto, Mezzo panetto o Po Hliba (Pohliba), situato 1,2 km a nord di Martignacco, dista 500 m dalla costa dell'isola lunga; è lungo circa 60 m e ha un'altezza di 6 m 44°03′04″N 15°02′00″E44°03′04″N, 15°02′00″E. Scoglio Galera, detto anche la Galera, Galia o Galiaza (Galijica o Galijlca), piccolo scoglio lungo circa 100 m con una superficie di 3212 m², una costa lunga 248 m e un'altezza di 4 m; è situato a 650 m circa dalla costa dell'isola Lunga, e 240 m a sud di Martignacco 44°02′03″N 15°02′26″E44°02′03″N, 15°02′26″E. Note Bibliografia Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale, ISBN 978-888-190-244-6. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo, ISBN 978-886-268-060-8. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 31 luglio 2017. G. Giani, Carta prospettiva delle Comuni censuarie della Dalmazia, foglio 2, 1839. Fondo Miscellanea cartografica catastale, Archivio di Stato di Trieste. Carta di cabottaggio del mare Adriatico, foglio VII, Milano, Istituto geografico militare, 1822-1824. URL consultato il 2 agosto 2017 (archiviato dall'url originale il 13 aprile 2013). Voci correlate Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Martignacco
Mrtovnjak (Dugi otok)

Mrtovnjak je nenaseljen otoček v Zadarskem arhipelagu, ki leži okoli 1,8 km severseverozahodno od Lavdare in okoli 3,5 km severozahodno od Salija na Dugem otoku. Površina otočja je 0,09 km², dolžina obale meri 1,1 km. Najvišji vrh je visok 45 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Мртовњак (Дуги оток)

Мртовњак је мало ненасељено острво у хрватском делу Јадранског мора. Припада Задарском архипелау. Налази се око 1,8 км северозападно од отичића Лавадре, јужније од оточића Тукошчак и око 3,5 км од насеља Сали на Дугом отоку. Површина острва износи 0,09 км². Дужина обалске линије је 1,1 км.. Највиши врх на острву је висок 45 метара. Референце Спољашње везе Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (30. јун 2013) стр. 17.
Chiesa di San Salvatore a Cetina

La chiesa di San Salvatore a Cetina (in croato crkva Svetoga Spasa u Cetini) si trova nel villaggio di Cetina, nel comune di Civigliane (Morlacca), otto chilometri a nordovest di Verlicca (Vrlika). La chiesa fu realizzata nel IX secolo, durante il regno di Branimir di Croazia, e costituisce quindi una delle più antiche attestazioni di architettura sacra croata. Negli anni quaranta e cinquanta l'area fu oggetto di approfonditi studi da parte dell'archeologo Stjepan Gunjača. Bibliografia (HR, IT) Ante Milošević, Željko Peković, Predromanička crkva Svetoga Spasa u Cetini - La chiesa preromanica di San Salvatore a Cettina. Centar Studia mediterranea pri Filozofskom fakultetu u Splitu, Ragusa, Spalato, 2009, ISBN 978-953-55335-2-8. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Salvatore a Cetina
Kościół Świętego Zbawienia w Cetinie

Kościół Świętego Zbawienia (chorw. Crkva Svetog Spasa) – przedromański kościół położony we wsi Cetina, w gminie Civljane, u źródła rzeki Cetiny w Dalmatyńskiej Zagorze w Chorwacji. Zbudowany w IX wieku, jest jednym z najlepiej zachowanych i najważniejszych zabytków wczesnochorwackiej architektury sakralnej oraz jedynym kościołem z tego okresu w Chorwacji, który zachował swoją oryginalną, wysoką dzwonnicę. Historia Kościół został zbudowany w IX wieku. Jego fundatorem był lokalny żupan Gastika (zwany też Gostiha). Wskazuje na to fragment inskrypcji znaleziony w kościele, który wymienia jego imię jako fundatora. Pierwotnie był to prywatny kościół możnowładcy, pełniący funkcję kaplicy grobowej dla jego rodziny. Wokół kościoła odkryto cmentarz z ponad 1100 grobami, datowanymi od IX do XV wieku, co świadczy o jego długim i nieprzerwanym użytkowaniu. W grobach tych znaleziono liczne artefakty, w tym biżuterię i broń. Przypisy
Zečevo (Hvar)

Zečevo je otočić u Jadranskom moru, u Hvarskom kanalu, kod Vrboske. Otok Zečevo smješten je 2 km sjevero-istočno od mjesta Vrboske na otoku Hvaru, te spada u srednje dalmatinsku skupinu otoka (Rubić, 1952). Smjer pružanja otoka je istok-zapad, tzv. "hvarski smjer". Klima je tipična sredozemna, pa je vegetacijski gledano otok smješten unutar mediteranskog klimata. Otok Hvar ima u prosjeku 2722 sunčanih sati godišnje (Mihovilović i sur. 1995). Prema podacima za otok Hvar srednja godišnja temperatura mjerena u razdoblju od 60 godina iznosi 16,2° C, a ukupna godišnja količina oborina iznosi 772 mm (Mihovilović i sur. 1995.). Dužina obale otoka Zečeva je 1539 m te zauzima površinu od 113 288 m2. Otok Zečevo uživa status zaštićenog krajolika od 1972. godine. Njegov status zaštićenog krajolika dodatno je reguliran Odlukom o mjerama zaštite zaštićenog krajolika Zečevo iz 2002 godine. Zečevo je nenaseljeno, što isključuje veći antropogeni utjecaj na sastav flore i dinamiku vegetacije ovog otoka. Osim šarolikog flornog sastava, otok krasi i bogata raznolikost životinjskim vrstama s visokom populacijom zečeva u prvom redu, po čemu je otok i dobio ime. Od otoka Hvara je udaljen oko 1 km. S druge strane Hvarskog kanala se nalazi Bol na Braču. Otok je popularno izletišta stanovnika Vrboske. Vanjske poveznice glosk.com: Satelitska snimka otočića Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. rujna 2007. (Wayback Machine) Izvori
Zečevo

Zečevo – chorwacka wyspa położona na Morzu Adriatyckim, w Kanale Hvarskim, oddzielającym wyspy Brač i Hvar. Zečevo leży w Dalmacji. Jest to niezamieszkana wyspa o powierzchni 11,33 ha. Długość linii brzegowej wynosi 1539 m. Najwyższy jej punkt wznosi się na wysokość 29 m n.p.m. Zečevo jest oddalone od Hvaru o 600 m, od stałego lądu o niecałe 25 km, a od Makarskiej o około 29 km. Prawie cała wyspa porośnięta jest roślinnością, jedynie skaliste wybrzeże jest nieporośnięte. Jedyna plaża znajduje się w zatoczce widocznej na zdjęciu, położonej w południowo-zachodniej części wyspy. Korzystający z plaży przypływają tam własnymi łódkami, ponieważ na wyspie nie ma portów i nie dobijają do niej promy chorwackiej Jadroliniji ani żadne inne. Przypisy
Zečevo (Hvar)

Zečevo je majhen otoček s svetilnikom , ki leži med rtoma Glavica in Planirat ob vzhodni obali Hvara. Njegova površina meri 0,113 km². Dolžina obalnega pasu je 1,54 km. Najvišji vrh je visok 29 mnm. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik, ki stoji severovzhodni strani otočka, oddaja svetlobni signal: B Bl 5s. Nazivni domet svetilnika je 5 milj. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Taler

Taler o scoglio Mesagn (in croato Mežanj) è un isolotto della Dalmazia settentrionale, in Croazia, che fa parte dell'arcipelago zaratino. Si trova nel mar Adriatico centrale, affiancata alla costa occidentale dell'Isola Lunga. Amministrativamente appartiene al comune di Sale, nella regione zaratina. Geografia Taler si trova a circa 600 m dalla costa nord-occidentale dell'isola Lunga e 4,75 km a sud-est di punta Lopatizza (rt Lopata); l'isolotto ha una superficie di 0,083 km², la costa è lunga 1,15 km e l'altezza è di 5,2 m 44°05′34″N 14°55′06″E44°05′34″N, 14°55′06″E. Note Bibliografia (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale, ISBN 978-888-190-244-6. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 25 ottobre 2017. G. Giani, Carta prospettiva delle Comuni censuarie della Dalmazia, foglio 2, 1839. Fondo Miscellanea cartografica catastale, Archivio di Stato di Trieste. Carta di cabottaggio del mare Adriatico, foglio VII, Milano, Istituto geografico militare, 1822-1824. URL consultato il 25 ottobre 2017 (archiviato dall'url originale il 13 aprile 2013). Voci correlate Isole della Croazia Arcipelago zaratino Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Taler
Mežanj

Mežanj je majhen otoček v Jadranskem morju (Hrvaška). Mežan leži ob severozahodni obali Dugega otoka, od katerega je oddaljen okoli 0,5 km. Površina otočka meri 0,083 km². Dolžina obalnega pasu je 1,15 km. Najvišja točka na otočku doseže višino 5 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Межањ

Межањ је мало ненасељено острво у хрватском делу Јадранског мора у задарском архипелагу. Налази се североисточно од Дугог отока од којег је удаљен 0,5 км. Површина острва износи 0,083 км². Дужина обалске линије је 1,15 км.. Највиши врх на острву је висок 5 метара. Референце
Fakulteta za elektrotehniko in računalništvo v Zagrebu

Fakulteta za elektrotehniko in računalništvo (kratica FER), (izvirno hrvaško Fakultet elektrotehnike i računarstva u Zagrebu), s sedežem v Zagrebu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Zagrebu. Glej tudi seznam fakultet na Hrvaškem Zunanje povezave Uradna spletna stran (hrvaško)
Universitetet i Zagreb

Universitetet i Zagreb (kroatiska: Sveučilište u Zagrebu, latin: Universitas Studiorum Zagrabiensis) är ett statligt universitet i Zagreb i Kroatien. Universitetet grundades år 1669 av den habsburgske kejsaren och kroatiske kungen Leopold I och består idag av 29 fakulteter och tre konstakademier. Zagrebs universitet är det äldsta universitetet i Kroatien med kontinuerlig verksamhet och tillika det äldsta universitetet i Centraleuropa söder om Wien och hela sydöstra Europa. År 2018 rankade Times Higher Educations Zagrebs universitet inom spannet 801–1000 för världens främsta lärosäten. Historia Zagrebs universitet grundades officiellt den 23 september 1669 sedan den habsburgske kejsaren och kroatiske kungen Leopold I utfärdat ett dekret som beviljade jesuitakademin i den kungliga fristaden Zagreb universitetsstatus. Enligt dekretet fick filosofistudierna i Zagreb en formell och juridisk status som "Neoacademia Zagrabiensis". Filosofistudierna blev därmed officiellt en offentlig institution för högre utbildning. Akademin drevs av jesuiterna i mer än ett sekel då jesuitorden år 1773 upplöstes av påven Clemens XI. Från år 1772 hade akademin plats för sammanlagt 200 studenter. År 1779 utfärdade det habsburgska kejsarinnan och kroatiska drottningen Maria Teresia ett dekret som innebar grundandet av den Kungliga vetenskapsakademin (Regia Scientiarum Academia) som innefattade tre studier – filosofi, teologi och juridik. Trots många organisatoriska förändringar kvarstod akademin till år 1874. Den var den centrala institutionen för högre utbildning i den kroatiska provinsen och utbildade de flesta medlemmarna ur den kroatiska intelligentsian. Inför den kroatiska lantdagen föreslog biskop Josip Juraj Strossmayer år 1861 att det skulle inrättas en rättslig grund för etableringen av Zagrebs universitet. Något som förverkligades i samband med kejsar Frans Josef I besök i Zagreb år 1869 då kejsaren undertecknade ett dekret om upprättandet av Zagrebs universitet. Fem år senare antog den kroatiska lantdagen en lag om dess etablering som ratificerades av kejsaren den 5 januari 1874. Den 19 oktober 1874 hölls en officiell invigningsceremoni för det moderna universitetet i Zagreb. Rektorer Källa: Universitetet i Zagrebs officiella webbplats – Lista över rektorer. Läst 23 juli 2019. Se även Utbildning i Kroatien Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Universitetet i Zagreb.
Dvorac Tikveš

Dvorac Tikveš (Tikveški dvorac, Titov dvorac), kompleks građevina i uslužnih objekata s manjim, takozvanim lovačkim i glavnim dvorcem na području Parka prirode Kopački rit u Baranji, u općini Bilje, sjeveroistočno od naselja Bilje, na kraju županijske ceste Ž4055, blizu mjesta gdje se od te ceste odvaja nerazvrstana cesta prema Zlatnoj Gredi i lokalna cesta L44035 prema naselju Tikvešu. U dunavskom poloju podignut je u 19. stoljeću omanji jednokatni lovački dvorac u šumskom i lovačkom kompleksu Tikveš. Taj je dvorac najvjerojatnije dao izgraditi nadvojvoda Fridrich Habsburški. Do Prvog svjetskog rata služio je kao ljetnikovac, a ponajviše kao lovačka kuća. Glavni tikveški dvorac sagrađen je tridesetih godina 20. stoljeća za potrebe dinastije Karađorđevića u klasicističkom slogu sa secesijskim oznakama. Pročelje dvorca klasicistički je razigrano i obzidano fasadnom fugiranom opekom, dok su uglovi ožbukani imitacijom kamenih blokova. Dvorac se po etažama sastoji od podruma, prizemlja, prvog kata i tavana. Sredinom 20. stoljeća sagrađeno je nekoliko zgrada i uslužnih objekata. Poslije Drugog svjetskog rata u dvorac je dolazio tadašnji jugoslavenski predsjednik Josip Broz Tito, ugošćujući u njemu svjetske državnike i vodio ih u lov. U vrijeme Domovinskog rata dvorac je opljačkan i devastiran. Danas je obnovljen i pripremljen za turističku namjenu. Nalazi se pod upravom Javne ustanove Park priprode Kopački rit. Postat će hotel visoke kategorije s tri zvjezdice, a ujedno će biti konzerviran. Prema planovima za adaptaciju u desnom krilu prizemlja bit će stalni izložbeni prostor (muzej). Stari, lovački ili ladanjski dvorac (kako se nazivao u povijesti) obnovit će se u postojećim gabaritima kao depandansa glavnog dvorca. Zaštita Pod oznakom Z-5846 zavedeno je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "stambena građevina". Izvori "Kulturno-povijesna baština Osječko-baranjske županije" (str. 21) Biljana Bekić: "Baranjski dvorci od Eugena Savojskog do dinastije Habsburg", Baranjski dom, I, 94, 8-9 - Beli Manastir, 8-9. XI. 2006.
Дворац Тиквеш

Дворац Тиквеш (Тиквешки дворац, Александров дворац, Титов дворац), је комплекс грађевина и услужних објеката с мањим, такозваним ловачким и главним дворцем на подручју Парка природе Копачки рит у Барањи, у општини Биље, Осјечко-барањска жупанија у Хрватској. Дворац се налази у шуми североисточно од насеља Биље, 2,6 км од раскрснице путева према насељима Златној Греди и насељу Тиквеш. Ловачки дворац У дунавском полоју подигнут је у 19. веку мањи једноспратни ловачки дворац у шумском и ловачком комплексу Тиквеш. Дворац је највероватније дао изградити надвојвода Фридрих Хабсбуршки. До Првог светског рата служио је као летњиковац, а најчешће као ловачка кућа. Главни тиквешки дворац Главни тиквешки дворац саграђен је тридесетих година 20. века за потребе династије Карађорђевића у класицистичком стилу са сецесијским ознакама. Прочеље дворца класицистички је озидано фасадном фугираном циглом, док су углови омалтерисани имитацијом камених блокова. Дворац се по етажама састоји од подрума, приземља, првог спрата и тавана. Средином 20. века саграђено је неколико зграда и услужних објеката. После Другог светског рата у дворац је долазио тадашњи југословенски председник Јосип Броз Тито, угошћујући у њему светске државнике и водио их у лов. Ђорђе Карађорђевић После хапшења 1925. године принц Ђорђе Карађорђевић интерниран је у Ловачки дворац у Тиквешу, где је, под жандармеријском стражом, држан у изолацији годину дана. Затим је пребачен у болницу за душевно оболеле, у Топоници код Ниша, у којој је у изолацији држан све док га Немци нису ослободили 1941. године. Галерија Види још Ђорђе П. Карађорђевић Истина о моме животу Манастир Пакра Литература Спољашње везе Службена страница општине Биље
Ciginovac

Ciginovac, Ciganovac ili Cigino jezero je jezero u Hrvatskoj. Nalazi se u Ličko-senjskoj županiji. Spada u Plitvička jezera, u skupinu Gornjih jezera. Nalazi se na nadmorskoj visini od 632 metra. Površine je 7,5 hektara. Najveća dubina je 13 metara. Ime je dobio prema legendi o Romu koji je tragično stradao u ovom jezeru dok je lovio ribu.
Цигановац (језеро)

Цигановац (Цигиновац, Цигино језеро) је једно од шеснаест Плитвичких језера. Налази се групи Горњих језера и заузима површину од 0,075 км². Надморска висина је 632 м, а највећа дубина 13 метара. Према површини је укупно пето по реду. Опис Језеро је добило према легенди да се у њој утопио Ром који је наводно пецао рибу на обали. Назива се још и Цигиновац или Цигино језеро. Обале су обрасле четинарском шумом на западу, док се са севера уздише благо кречњачко узвишење Стубица. Воду добија од подземних извора, а највише од Прошћанског језера преко ископаног канала и преко слапа. Наставља се у језеро Округљак Види још Плитвичка језера Прошћанско језеро Округљак језеро Спољашње везе Gornja jezera - Dr. sc. Srećko Božičević (језик: хрватски)
Ciginovac

Ciginovac är en sjö i Kroatien. Den ligger i länet Lika, i den centrala delen av landet, 110 km söder om huvudstaden Zagreb. Ciginovac ligger 641 meter över havet. Den ligger vid sjön Prošćansko Jezero. I omgivningarna runt Ciginovac växer i huvudsak lövfällande lövskog. Kommentarer Källor
Шибеник

Шибеник (на хърватски: Šibenik; на италиански: Sebenico) е град в Хърватия. Намира се в централната част на крайбрежието на Адриатика, на мястото на вливането на река Кърка в Адриатическо море. Близо до него се намира и националният парк Кърка. Градът е административен център на Шибенишко-книнска жупания. Население 34 302 души (2011). Забележителности Крепостта Св. Никола, включена през 2017 г. в Списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО; Крепостта Св. Миховил (в чест на покровителя на града Св. Михаил) в историческия център на града; Катедралата Св. Яков, също в Списъка на ЮНЕСКО от 2000 г. Известни личности Родени в Шибеник Вице Вуков (1936 – 2008) – певец Арсен Дедич (1938 – 2015) – композитор, певец, музикант и поет Мишо Ковач – поп фолк певец Дражен Петрович – баскетболист Мартино Рота – художник Мурат бей Тардич – османски военачалник Николо Томазео (1802 – 1874) – езиковед Огнен Цвитан – шахматист Гордън Шилденфелд – футболист Източници