NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dom hrvatskih likovnih umjetnika

Dom hrvatskih likovnih umjetnika, poznat kao Meštrovićev paviljon, zgrada je na Trgu žrtava fašizma u središtu Zagreba. Povijest Graditelj mu je bio Ivan Meštrović, a sagrađen je 1938. godine kada se nazivao Dom likovnih umjetnosti kralja Petra I. Velikoga Oslobodioca. Namjena paviljona se mijenjala više puta tijekom njegovog životnog vijeka. Izvorno je sagrađen kao umjetnička galerija. Za vrijeme Nezavisne Države Hrvatske je služio kao džamija. Pregradnja je započela 1942. godine prema planovima Stjepana Planića i Zvonimira Požgaja i dovršena je 1944. godine. Godine 1947. u socijalističkoj Jugoslaviji srušena su tri nadograđena minareta dok je zdenac pred glavnim ulazom zadržan. Paviljon je postao Muzej revolucije, dok je nova džamija izgrađena u zagrebačkoj četvrti Borovju. Nakon Domovinskoga rata zgrada je vraćena Hrvatskom društvu likovnih umjetnika, koje ju je vratilo u izvornu funkciju. Danas se u Domu hrvatskih likovnih umjetnika održavaju različite izložbe i koncerti. Najznačajnije manifestacije su Zagrebački salon i Salon mladih. Izvori Bilješke i literatura Vanjske poveznice Ostali projekti Mrežna mjesta Hrvatsko društvo likovnih umjetnika, službeno mrežno mjesto
Meštrovićs paviljong

Ej att förväxla med Zagrebs moské. Meštrovićs paviljong (kroatiska: Meštrovićev paviljon), även kallat Kroatiska konstnärernas hem (Dom hrvatskih likovnih umjetnika), är en byggnad i Zagreb i Kroatien. Den invigdes 1938 och uppfördes enligt ritningar av Ivan Meštrović. Meštrovićs paviljong är idag en utställningslokal samt säte för Kroatiska konstnärsföreningen (Hrvatsko društvo likovnih umjetnika). Byggnaden står centralt vid Torget för fascismens offer i Nedre staden. Den uppfördes 1938 för att tjäna som konstgalleri men har sedan uppförandet haft flera olika funktioner. Under den fascistiska Ustaša-regimen 1941-1945 kom byggnaden att tjäna som moské varför den än idag i folkmun kallas "moskén". Historik 1933 nådde den kroatiska konstnärsföreningen "Strossmayer" en överenskommelse med Kommissionen för uppförande av minnesmärken (Odborom za podizanje spomenika) om att resa ett minnesmärke för kung Peter I. Överenskommelsen innebar att en byggnad istället för en staty skulle resas till kungens minne. Ivan Meštrović gavs i uppdrag att rita byggnaden vars tekniska detaljer förverkligades av arkitekterna H. Bilinić och L. Horvat. I oktober 1934 påbörjades arbetet med att resa byggnaden och den 1 december 1938 invigdes den i närvaro av bland annat Zagrebs dåvarande romersk-katolske ärkebiskop Alojzije Stepinac. Den 11 december samma år hölls den första utställningen "Ett halvt sekel av kroatisk konst" (Pola vijeka hrvatske umjetnosti). 1941, efter den fascistiska maktövertagandet, lät riksföreståndaren Ante Pavelić göra om byggnaden till en moské. Enligt den fascistiska Ustaša-regimens ideologi betraktades bosniakerna som muslimska kroater och omdaningen till en moské kan ses i ljuset av att regimen ville blidka muslimerna. Kroatiska konstnärsföreningen "Strossmayer" fick lämna byggnaden som kom att anpassas till de nya förutsättningarna. Tre minareter uppfördes kring den ovala byggnaden och 1944 invigdes den nya moskén. 1945 föll den fascistiska regimen och den Oberoende staten Kroatien kom att integreras i det nu kommunistiska Jugoslavien. 1949 lät de kommunistiska myndigheterna riva minareterna varpå byggnaden exteriört återfick sin ursprungliga skepnad. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Meštrovićs paviljong. Referenser Fotnoter
Crkva Presvetog Trojstva u Rovišću

Crkva Presvetog Trojstva u Rovišću župna je rimokatolička crkva u Rovišću u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Stara crkva Presvetog Trojstva prvi puta se spominje u popisu župa goričkog arhiđakona Ivana 1334. godine. Godine 1743. navodi se da je crkva zidana s drvenim zvonikom. Iz povijesnih izvora ne se može pouzdano utvrditi kad je sagrađena današnja crkva. Crkva je jednobrodna građevina pravokutnog tlocrta, užeg zaobljenog svetišta sa sakristijom smještenom južno uz svetište i zvonikom nad glavnim pročeljem. Unutrašnjost je svođena češkim svodovima odijeljenim pojasnicama. Pjevalište počiva na dva stupa i ograđeno je zidanom ogradom valovite linije. Glavni oltar Presvetog Trojstva, bočni oltari sv. Antuna i Kraljice sv. Krunice i propovjedaonica nastali su u radionici majstora Budickog 1902. godine. Velika slika Bogorodice na sjevernom zidu crkve ima neobičnu kompoziciju, koja se sastoji od dva superponirana dijela. Simetralu tvori velika figura Bogorodice, koja stoji na polumjesecu i glavi zmije. Odjevena je u ružičastu dugu haljinu i tamnoplavi plašt, koji joj slobodno leprša oko tijela. Naslikao ju je Josip Paller 1780. godine. O crkvi je pisao Josip Buturac u knjizi "Povijest Rovišća" 1975. godine (2. dopunjeno izdanje 2003.) U župi se istakao dugogodišnji župnik Lovro Hadrović, koji je i obnovio crkvu 2000. godine. U crkvi je kršten Ratko Perić 5. veljače 1944. koji je služio kao biskup mostarsko-duvanjski i trajni apostolski upravitelj trebinjsko-mrkanski od 1993. do umirovljenja 2020. godine. Iz župe potječe Željko Tanjić, doktor teologije, prvi rektor Hrvatskoga katoličkoga sveučilišta, direktor Kršćanske sadašnjosti od 2009. do 2011. godine. Zaštita Pod oznakom Z-2370 vodi se kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravnog statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Galerija Izvori
Kuća Užižić (Hektorović) u Hvaru

Kuća Užižić (Hektorović) u gradiću Hvaru, Kroz Grodu 5, zaštićeno kulturno dobro. Opis Gotičko-renesansna reprezentativna trokatnica, kuća Užižić (Hektorović), sagrađena je na južnim gradskim zidinama u 15. stoljeću tako da je inkorporirala ranogotičku kuću iz 14. stoljeća. U prizemlju se pruža gradska ulica. Nikada nije dovršena. Njenu gradnju je započela obitelji Užižić oko 1465. godine te je najraniji primjer renesanse na stambenim objektima u Hvaru. Ističe se vrsno klesanim poliforama. Gotička dvokatnica iz 15. stoljeća (kuća Jakšić), sagrađena je uz zapadni zid tzv. palače Hektorović. Zaštita Skupa s kućom Jakšić je pod oznakom Z-6641 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "stambene građevine". Izvori
ŠRC Jarun

Športsko-rekreacijski centar Jarun ('Sports-recreational centre Jarun'), better known by abbreviation ŠRC Jarun (also known as Rekreacijsko-sportski centar Jarun, abbr. RSC Jarun), is a multi-purpose sports venue in the Jarun neighbourhood of Zagreb owned by the City of Zagreb, which spans on 240 hectares and includes all sports and recreational facilities in and around Jarun Lake, bordered to the south by the Sava River, and on the other sides by Staglišće, Vrbani and Prečko neighbourhoods. It includes a regatta course for rowing, kayaking and canoeing, Veliko jezero ('Big Lake') and Malo jezero ('Small Lake', sailing practice grounds), bicycle and hiking trails, playgrounds for various sports (basketball, beach volleyball, beach handball, table tennis, football, bocce). It was developed for the 1987 Summer Universiade Jarun is declared a bathing resort a year later. Five pebble beaches can accommodate up to 20,000 swimmers in the summer months. The World Rowing Cup race is held on the regatta course. The Croatian Army and Croatian Mountain Rescue Service on the occasion of Croatian Army Day and Statehood Day regularly hold a commemorative program, exhibitions of weapons and military equipment, demonstration exercises, etc. References External links RSC Jarun on Facebook
ŠRC Jarun

Športsko-rekreacijski centar Jarun (skr. ŠRC Jarun), poznat i kao Rekreacijsko-sportski centar Jarun (skr. RSC Jarun), višenamjensko je športsko zdanje na zagrebačkomu Jarunu u vlasništvu Grada Zagreba. Površine je 240 ha i obuhvaća sve športske i rekreacijske sadržaje u i oko Jarunskoga jezera, na jugu omeđene Savom, a s ostalih strana Staglišćem, Vrbanima i Prečkom. Uključuje regatnu stazu za veslače, kajakaše i kanuiste, Veliko i Malo jezero (vježbališta jedriličara), biciklističke i pješačke staze, igrališta za različite športove (košarka, odbojka na pijesku, rukomet na pijesku, stolni tenis, nogomet, boćanje). Uređen je za Ljetnu univerzijadu 1987. Jarun je kupalištem proglašen godinu dana kasnije. Pet šljunčanih plaža u ljetnim mjesecima može primiti i do 20 000 kupača. Na regatnoj stazi održava se Svjetski veslački kup u Hrvatskoj. Hrvatska vojska i HGSS prigodom Dana hrvatske vojske i Dana državnosti redovito održavaju prigodni program, izložbe naoružanja i vojne tehnike, pokazne vježbe i dr. Izvori Vanjske poveznice RSC Jarun na Facebooku
Kapela sv. Križa u Bjelovaru

Kapela sv. Križa u Bjelovaru, također znana i kao Kapela sv. Andrije, po groblju u kojem se nalazi je rimokatolička kapela u Bjelovaru. Podignuta je 1779. u baroknom stilu na bjelovarskom groblju sv. Andrije, koje se naziva i staro groblje, za razliku od novog groblja Borik. Obnovljena je 1835. godine, kada je groblje i prošireno. Opis U kapeli sv. Križa pokopan je Hubert Diviš, koji je s bratom Ignacijem bio češki katolički svećenik, iz redovničke zajednice pijarista, koji je na poziv austro-ugarske vojne uprave došao u Bjelovar 1761. godine. S bratom je utemeljio školstvo u Bjelovaru i unaprijedio kulturni i vjernički život grada. U kapeli se nalazi sedam starih mramornih nadgrobnih ploča i oltar sa slikom sv. Andrije apostola postavljen 1907. godine. Od tada se kapela često u puku naziva i "kapelom sv. Andrije", što nije njen službeni naziv. Sebastijan Dobnik iz Zagreba postavio je u kapeli orgulje 1908. godine, koje se sada nalaze u obližnjoj franjevačkoj župnoj crkvi sv. Antuna Padovanskog u Bjelovaru, koja je kasnije sagrađena. Fasada kapele sv. Križa obnovljena je 2012. godine. Na groblju sv. Andrije na kojem se i nalazi kapela sv. Križa pokopane su mnoge poznate osobe kao što su: Ferdo Rusan, Ivša Lebović, Anđelko Višić, Stanko Banić, Željko Sabol, Leopold Supančić, Petar Biškup Veno, Sebastijan Šantalab, Ferdo Gassmann i dr. Izvori
Bjelovarski neboder

Bjelovarski neboder je visokostambena zgrada u povijesnom središtu Bjelovara, u ulici Matice hrvatske uz zgradu Gimnazije Bjelovar. Izgrađen je 1968. godine. Visok je 40 metara te sadrži 11 katova. U podzemlju nebodera, nalazi se skup raznih komercijalnih službi poput kafića, te prodavaonica Maxi Konzum. Izvori
Spomen područje Lug

Spomen područje Lug je spomen područje žrtavama Drugog svjetskog rata u šumi Lug u Bjelovaru unutar naselja Trojstveni Markovac. Povijest otkrića U šumi Lug u ljetu 1992. pronađeno je 7 grobnih jama u kojima je otkriveno i izvađeno 228 kostura ljudskih žrtava Drugog svjetskog rata, stradalih u proljeće i ljeto 1945. godine od partizana. Kasnije je ekshumirano na istom području još 65 žrtava masovnih ubojstava. U lipnju 2006. završena je u Lugu zajednička grobnica i time osigurano trajno počivalište žrtvama čiji su posmrtni ostaci položeni u grobnicu 28. lipnja 2006. uz veličanstven ispraćaj, kada im je i otkriveno spomen obilježje sa središnjim križem. Jednom godišnje održava se komemoracija uz koncelebriranu svetu misu, koju služi bjelovarsko-križevački biskup. Šuma Lug Šuma Lug administativno pripada pod naselje Trojstveni Markovac u sastavu Grada Bjelovara. Do šume Lug vodi ulica "Put žrtvama u Lugu". Šuma služi i za rekreaciju s 2,5 kilometara postojećih staza. Državnom šumom hrasta lužnjaka staroj 140 godina gospodare „Hrvatske šume”. Sjeku se samo suha i oštećena stabla. U neposrednoj blizini nalazi se ribnjak, koji funkcionira od 1996. godine te se uredno poribljava raznim ribljim vrstama kao što su: tolstolobik, som, šaran, amur, smuđ i dr. Svake godine održava se memorijalni turnir ”Josip Bužonja” u spomen na pokojnog tajnika ŠRD Bjelovacka. Bjelovarska istočna obilaznica otvorena krajem 2019. godine prolazi kroz šumu Lug. Prilikom radova na toj obilaznici, u šumi Lug pronađeni su 2017. godine ostaci većeg rimskog ruralnog naselja i rimske ceste. Uz financiranje iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj, u studenome 2021. počeli su radovi u sklopu projekta „Poučno tematska staza s pratećim sadržajem – šuma Lug, Bjelovar“. Radovi su završeni u ljeto 2022., kada je otvorena tematska poučna staza u suradnji s „Hrvatskim šumama”. Sedam informativno-edukativnih ploča sadrže informacije o znamenitostima – biljnom i životinjskom svijetu šume Lug uz skulpture drvenih životinja. Izvori
Vodotoranj Borik

Vodotoranj Borik, također znan kao Vodotoranj na Vojnoviću ili samo Bjelovarski vodotoranj, bivši je vodotoranj. Izgrađen je za službu današnje vojarne "Bilogora" i grada Bjelovara, no nikada pušten u funkciju. Danas je neslužbeno dio park-šume Borik, no na parceli je u vlasništvu vojarne. Vodotoranj uglavnom služi kao zid za penjanje. Povijest Vodotoranj je izgrađen tijekom Drugog svjetskog rata radi povećanja broja vojnika i potrebe za pitkom vodom za cijeli grad, pri kojem bi se izgradio cijeli vodovodni sistem koji grad još tada nije imao s vodotornjem kao glavno vodovodno spremište. Pri izgradnji vojnog kompleksa odlučena i izgradnja vodotornja u kvartu Vojnović. Izgradnja je počela 1943. i radovi su završili 1944. godine do kada je ostao samo djelomično dovršen i nikada stavljen u funkciju. Nakon završetka Drugog svjetskog rata situacija vodotornja i nove vodovodne gradske mreže su ostali neriješeni te se 1960-ih počelo raditi na rješenju. Tijekom Domovinskog rata vodotoranj je zbog svoje pozicije uz vojarnu bio je jedna od većih meta eksploziva i štete tijekom rata. Danas se po vodotornju mogu vidjeti ostaci pogodaka raketiranja te popunjene rupe od metka. Danas vodotoranj služi kao zid za penjanje grupe Sportskog-penjačkog kluba "Grip", koji ga koriste kao svoje treniralište te ga koriste za natjecanja u penjanju.
Crkva sv. Jurja u Plešivici

Crkva sv. Jurja je crkva u naselju Plešivica koje je u sastavu grada Jastrebarsko, zaštićeno kulturno dobro. Opis dobra Crkva s cinktorom je barokna građevina sagrađena u 17. st. te povećana i nadsvođena sredinom 18. st. Obnovljena je 1847., kada je dograđen zvonik uz glavno pročelje. Crkva je jednobrodna građevina pravokutnog svetišta iza kojeg je u produžetku smještena sakristija. S južne strane prigrađena je kapela kvadratnog tlocrta, dok je na zapadnom pročelju zvonik pomaknut uz južni rub pročelja. Prostor broda svođen je bačvastim svodom sa susvodnicama, a kvadratno svetište, sakristija i bočna kapela svođene su češkim kapama. Vrijedan inventar potječe iz 18 i 19. st. Crkva je značajan primjer sakralne arhitekture okolice Jastrebarskog. Zaštita Pod oznakom Z-1881 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori
Spomen-groblje u Klanjcu

Spomen-park znamenitih Klanjčana nalazi se u općini Klanjec. Opis dobra Spomen-groblje u Klanjcu, nekad staro klanječko groblje, danas je uređeno kao park i spomen-područje na kojem su ostali sačuvani originalni grobovi Antuna Mihanovića, Otona Ivekovića i, kasnije prenesen, grob Krste Ivekovića. Prostorna koncepcija spomen-groblja sastoji se od dvije okomite aleje s portalom, sagrađenim 1909. g. Grob pjesnika Antuna Mihanovića okružen je niskim zidićem i željeznom kovanom ogradom te nadgrobnim spomenikom nalik obelisku s natpisima. Grob slikara Otona Ivekovića ima jednostavnu ploču s uklesanim natpisom. Na grobu antifašista Krste Ivekovića nalazi se brončana skulptura kipara Antuna Augustinčića „Nošenje ranjenika“ i natpis. Zaštita Pod oznakom Z-4596 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "memorijalna baština". Izvori
Balagovi dvori

Balagovi dvori je građevina iz 19. stoljeća u gradu Samoboru. Opis Dvorac smješten nedaleko od ceste koja iz Samobora vodi u Breganu, okružen perivojem, sagrađen je oko 1830. g. Riječ je o dvokrilnoj jednokatnoj građevini tlocrtne L forme kojoj je u 20. stoljeću dograđeno katno krilo čime je definiran tlocrt U forme. Prostorni koncept glavnog krila temelji se na nizanju amfiladno vezanih prostorija s orijentacijom na perivoj dok se u stražnjem dijelu proteže hodnik. Cjelokupni koncept artikulacije glavnog pročelja kao i pojedini elementi arhitektonske plastike (slijepi lukovi, pilastri, zabat) klasične su provenijencije. Dvorac je značajan primjer klasicističke rezidencijalne izgradnje prve polovice 19. stoljeća na području sjeverozapadne Hrvatske. Zaštita Pod oznakom Z-4733 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori
Kurija Bistrac

Kurija Bistrac je kurija koja se nalazi u Samoboru. Opis Kurija Bistrac smještena je unutar prostranog perivoja koji se proteže duž zapadne strane stare ceste koja vezuje Samobor i Breganu. Ucrtana je na karti A. P. Praunspergera iz 1762. godine, a sudeći prema nekim konstruktivnim i dekorativnim arhitektonskim elementima građena je sredinom 18. stoljeća te je vjerojatno sredinom 19. stoljeća pregrađena i obnovljena. Pripadala je obitelji Kulmer, a potom Kušević, Frigan, Ljubić i Barac – Repenjski. Riječ je o jednokatnici pravokutna tlocrta koju zaključuje dvostrešno krovište sa skošenjima nad zabatnim pročeljima. Njena prostorna organizacija temelji se na tripartitnoj podjeli koja se zatječe kako u prizemlju tako i u katu. Prostorije prizemlja svođene su bačvastim svodovima sa susvodnicama lomljenih bridova dok su katne prostorije stropnog zaključka. Kurija Bistrac je karakterističan primjer kurijalne izgradnje druge polovine i početka 19. stoljeća. Osobinama svoga gabarita, pročeljne raščlambe, prostornog koncepta i konstruktivnih elemenata svjedočanstvo je o oblikovanju kurija toga vremena. Uz arhitektonsku nosi i visoku ambijentalnu vrijednost. Riječ je, naime, o cjelini koju čini kurija okružena perivojem te gospodarski objekti koji su bili neizostavan dio feudalnog imanja. Zaštita Pod oznakom Z-6441 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori
Kurija Levičar u Samoboru

Kurija Levičar u Samoboru, građevina u Samoboru, zaštićeno kulturno dobro. Opis Kurija građena od 1790. god. do 1810. god. na adresi Gajeva 016. Dio je stambeno-gospodarskog sklopa, koji se izvorno, prije formiranja Novog trga (prema katastarskoj karti iz 1860. god), protezao od Gajeve ulice do Gradne. Jednokatna stambena zgrada, kurija, tlocrta u obliku slova "L", uvučena je od ulice. S istočne strane parcelu zatvara kapela, koja je 1930. uređena u staroj gospodarskoj zgradi. U dubini parcele stoji drvena gospodarska zgrada – staja sa sjenikom, kozolecom, građena u tradiciji slovenske ruralne arhitekture. Kurija je u prizemlju presvođena bačvastim svodovima, a na katu su drveni grednici. Etaže su povezane drvenim zavojitim stubištem. Tijekom XIX. st. u interijeru su izvedene adaptacije, a pročelja su preoblikovana. Zaštita Pod oznakom Z-5339 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori
Kurija Praunsperger – Bošnjak u Samoboru

Kurija Praunsperger – Bošnjak nalazi se u Samoboru. Opis Kurija građena od 16. st. do 19. st. na adresi Gornji Kraj 34. Nalazi se na rubu grada na sjevernoj strani ceste što kroz kotlinu rječice Gradne vodi prema Rudama. Uvučen jea u dubinu velike parcele, okružen perivojem i gospodarskim zgradama. Sagrađena je oko 1590. godine na strateški važnom položaju nasuprot Starom gradu, te zajedno s njim osigurava prilaz Somoboru sa zapadne strane. Postoje indicije da je na istoj lokaciji postojala starija fortifikacijska građevina, koja je djelomično ugrađena u današnju kuriju. To potvrđuju puškarnice otkrivene na sjevernoj stran i prizemlja kurije. Kurija je slobodnostojeća jednokatnica, tlocrta u obliku slova "I,". Glavni ulaz formiran je na južnom pročelju, u središnjoj osi, uokviren kamenim dovratnikom s polukružnim lukom i uklesanom godinom gradnje, 1590., na zaglavnom kamenu. Na sjevernom je pročelju pomoćni ulaz, a iznad njega, u zoni prvog kata, drvena lođa. Kurija je dograđivana i pregrađivana, a pojedini datumi uklesani su na nadvratnicima ulaza u pojedine prostorije prvoga kata: 1662., 1667., 1696. Unutrašnji prostor podijeljen je ulaznim hodnikom na dva dijela. Hodnik je presvođen križnim svodovima, a prostorije istočno i zapadno od hodnika, bačvastim svodom sa susvodnicama. Posebna je vrijednost očuvani kasnogotički grebenasti svod. Tlocrtna dispozicija prizemlja ponavlja se na katu. Svodna konstrukcija kata je bačvasti svod sa susvodnicama, a u jednoj je prostoriji očuvan drveni strop iz 1696. godine. Posljednja je značajna intervencijana dvorcu dogradnja stubišta s južne strane u obliku ugaonog tornja u duhu romantičnog historicizma iz sredine XIX. stoljeća. U dvorcu je očuvano staro pokućstvo, oružje, posuđe i slike, a osobitu vrijednost ima zbirka portreta obitelji Saić i Praunsperger iz XVII. i XVlll.st. Smatra se da je njegova prvotna namjena bila vezana uz prikupljanje kraljevske tridesetnice. Relativno malen, slobodno oblikovani perivoj oko dvorca, ostao je potkraj XIX. st. Prostorno krajobrazni sklop dvorca s perivojem i gospodarskim zgradama izdvaja se kao jedan od najvrjednijih u nas. Jedan je od rijetko očuvanih kulturnih spomenika koji je zadržao kontinuitet vlasništva iste obitelji. Zaštita Pod oznakom Z-1417 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori