NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Šćedro

Šćedro (wł. Torcola, łac. Tauris) – chorwacka wyspa na Adriatyku, położona 2,5 km na południe od wybrzeży Hvaru, oddzielona od niej kanałem Šćedrovskim. Powierzchnia wyspy wynosi 8,367 km²; długość linii brzegowej 26,135 km; długość wyspy 6,5 km; a szerokość do 1,8 km. Najwyższe wzniesienie na wyspie to Zelenikova Glava (113 m n.p.m.). W północnej części wyspy jest głęboka zatoka Lovišće. Šćedro to miejsce bitwy morskiej w 47 p.n.e., flota Vatiniusa pokonała tutaj flotę Oktawiusza. W XII lub XIII w. zbudowano tu kościół Sv. Marije Velikodušne (velikodušna, czyli štedra, być może stąd pochodzi nazwa wyspy). W XIV w. były tutaj ogólnodostępne pastwiska. W 1465 wzniesiono klasztor Dominikanów i hospicjum dla żeglarzy. Na wyspie były 2 miejscowości, Mostir i Nestane. W XVIII w. wyspa została opuszczona, obecnie (2006) żyje tutaj tylko 1 stały mieszkaniec. Na wyspie wciąż są widoczne dobrze zachowane pozostałości kamieniołomu Stare Stine, ruiny klasztoru, ślady kopców iliryjskich i rzymskich willi. Znajdują się tu również 2 latarnie morskie: jedna u wejścia do zatoki Lovišće (sygnał R Bl 3s), druga na południowo-zachodnim krańcu wyspy (słabo widoczna na zdjęciu, sygnał BR Bl 6s). Zobacz też Hvar wyspy Chorwacji Przypisy Linki zewnętrzne Model 3d Klasztoru Dominikanów na wyspie Šćedro
Шчедро

Шче́дро (хорв. Šćedro, итал. Torcola) — небольшой хорватский остров в Адриатическом море у побережья Далмации, в 2,7 км к югу от острова Хвар. Название происходит от старославянского щедръ, есть «щедрый», потому что остров предоставляет мореплавателям две глубокие, хорошо защищенные бухты. По-латыни остров назывался Tauris, от которого и образовалось итальянское Tauricola, а затем современное Torcola. География Площадь острова составляет 8,37 км², длина — 6 км, ширина — 2,5 км, длина береговой линии — 26,135 км. Высшая точка — Зеленикова Глава (113 м). Население острова — около 30 человек (в летнее время). Древнейшее поселение — Старе Стине (заброшенное). Согласно Хварскому Уставу 1331 года, остров был общественной собственностью и предназначался для совместного выпаса. Остров был очень плодородным, поскольку имеет более мягкий климат, чем Хвар, а ночные росы позволяли использовать его для выращивания зерновых культур. История В 1465 году в заливе Мостир был основан доминиканский монастырь с богадельней для моряков, заброшенный в XVIII веке. Возле поселения Старе Стине имеется старый карьер, гипс из которого использовался в барочных часовнях собора на острове Хвар. Старые населенные пункты Мостир (Mostir) и Настане (Nastane) сейчас опустели, за исключением ресторанов и других туристических объектов в летний сезон. Примечания Ссылки Галерея изображений острова Архивная копия от 17 сентября 2012 на Wayback Machine
Šćedro

Šćedro je otok v srednjem delu Korčulskega kanala na hrvaškem delu Jadranske obale. Geografija Otok leži okoli 1 milje južno od Hvara, od katerega ga loči Šćedranski kanal in ima površino 8,36 km². Dolžina obale meri 26,135 km. Najvišji vrh otoka je 113 mnm visoka Zelenikova Glava. Šćredo je pretežno pokrit z borovim gozdom in makijo. Na otoku je tudi nekaj vinogradov, katere obdeljujejo pridelovalci z bližnjega Hvara. Otoška obala je razčlenjena s številnimi zalivi v katerih so lepe peščene plaže. Zaliva Mostir in Lovišće na severni obli sta primerna sidrišča za jadrnice in manjše ladje. Zaliva Čarnjan in Borova na južnem delu otoka pa ste dobro zavarovana pred udari burje. V zalivih Lovišće in Moster v poletnih mesecih obratje nekaj manjših restavracij. Na otoku stojita dva svetilnika. Iz pomorske karte je razvidno, da prvi svetilnik, ki stoji na rtu Gornje Kurilo pred vstopom v zaliv Lovišće oddaja svetlobni signal: R Bl 3s. Nazivni domet svetilnika je 3 milje. Drugi svetilnik, ki stoji na jugovzhodni obali otoka, pa oddaja svetlobni signal: BR Bl 6s. Nazivni domet tega svetilnika je 10/6 milje. Prebivalstvo V poletnih mesecih na otoku stalno živi le nekaj prebivalcev, ki pa v zimskih mesecih otok zapustijo. Naselja Nekdaj sta bili na otoku dve naselji: Mostir in Nestrane, ki pa sta sedaj več ali manj zapuščeni. V zaselku Nestran sta samo še dve hiši primerni za bivanje. Ostale so v ruševinah. Zgodovina Na otoku je nekaj prazgodovinskih gomil. V zaluvu Rake se na morskem dnu vidijo ostanki mozaikov, ki so pripadali rimski vili rustiki. V zalivu Mostir so ruševine dominikanskega samostana zgrajenega v 16. stol. in zapuščenega v 18. stoletju. Cerkev sv. Marije je iz 12. do 13. stol. in je bila kasneje vklopljena v večjo, novejšo cerkev grajeno v obdobju prehoda gotike v renesanso. Šćredo je verjetno otok, ki je identičen s antičnim otokom Tauris, v čigar bližini se je leta 47 pr. n. št. odvijala pomorska bitka med Cezarjivim in Pompejevim ladjevjem. Glej tudi seznam otokov Hrvaške
Щедро

Щє́дро (Шчєдро, хорв. Šćedro, італ. Torcola) — невеличкий хорватський острів в Адріатичному морі поблизу узбережжя Далмації, на 2,7 км південніше острова Хвар. Назва походить від старослов'янського štedri, тобто благодійний, тому що острів для мореплавців дарує дві глибокі, добре захищені бухти. Латинська назва Šćedro була Tauris, з якої і утворилося італійське Tauricola, а потім і Torcola. Площа острова — 8,37 км², довжина — 6 км, ширина — 2,5 км, довжина берегової лінії — 26,135 км. Найвища точка — Зеленікова Ґлава (113 м). Населення острова — близько 30 осіб (в літній час). Найдавніше поселення — Старе Стіне (покинуте). Згідно з Хварським Статутом від 1331 р., острів був громадською власністю і призначався для спільного випасу. Острів був дуже родючим і мав м'якший клімат, ніж Хвар, а у зв'язку з нічними росами використовувався для вирощування тут зернових культур. У 1465 р. в затоці Мостір було засновано домініканський монастир, разом з госпісом для моряків, покинутий у XVIII столітті. Біля поселення Старе Стіне є старий кар'єр, а гіпс з острова було використано в барокових каплицях собору острова Хвар. Давні населені пункти Мостір (Mostir) і Настане (Nastane) нині значною мірою спустіли, за винятком ресторанів та інших туристичних об'єктів у літній сезон. Примітки Посилання Галерея зображень острова [Архівовано 17 вересня 2012 у Wayback Machine.]
Savar

Savar (italsky Sauro) je malá vesnice a přímořské letovisko v Chorvatsku v Zadarské župě, nacházející se na ostrově Dugi otok, spadající pod opčinu Sali. V roce 2011 zde žilo celkem 53 obyvatel. V roce 1991 většinu obyvatelstva (84,7 %) tvořili Chorvati. Sousedními vesnicemi jsou Brbinj, Dragove a Luka. Nejdůležitější dopravní komunikací je silnice D109. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Savar na bosenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Savar na Wikimedia Commons
Savar (Kroatien)

Savar (ital. Sauro) ist eine Ortschaft auf der Insel Dugi Otok in Kroatien. Lage und Einwohner Savar liegt ziemlich genau in der Mitte der Insel zwischen den Dörfern Brbinj und Luka gegenüber der Insel Iž. 2021 zählte die Ortschaft 35 Einwohner, die von einfacher Landwirtschaft, Fischerei und vom Tourismus leben. Savar ist auch für die Nutzung vom heimischen Stein bekannt, der für den Bau des Forums in Zadar, Paläste und Kirchen in Rom und Venedig und dem UN-Gebäude in New York eingesetzt wurde. Geschichte Savar wurde 1279 das erstmals erwähnt. Nach dem kroatischen Linguisten Petar Skok stammt der Name vom griechischen Szaurosz (Eidechse) ab. Später wurde das italienische Sauro verwendet. Die Vorromanische Kirche des Sveti Pelegrin (13. Jahrhundert) befindet sich auf einer kleinen Insel, die mit einem Damm mit dem Festland verbunden worden ist. Das Presbyterium ist eigentlich eine vorromanische Kirche, das Kirchenschiff und die Sakristei wurden später modernisiert. Das barocke Baptisterium mit glagolitischer Inschrift wurde in die Pfarrkirche aus dem Jahr 1670 überführt. Sie zählt zu den bedeutendsten altkroatischen Sakralbauten. Das Gebiet des Dorfes gehörte, wie der Rest der Insel, Zadar und wurde ab 1409 zusammen mit der Stadt Teil der venezianischen Republik. Ende des 18. Jahrhunderts schaffte Napoleon die Venezianische Republik ab. Zwischen 1797 und 1805 kam Dugi Otok unter die Herrschaft der Habsburger und wurde dann zusammen mit ganz Dalmatien Teil des französischen Reiches. 1815 wurde es erneut vom Wiener Kongress an Österreich übergeben, der es bis 1918 von Zara aus als Teil des Königreichs Dalmatien verwaltete. Das Kloster des Einsiedlers Sveti Antonius in Savar wurde 1505 zerstört und verlassen. Kleine Teile der Ruine sind heute noch erhalten. In der Nähe des Dorfes Savar im zentralen Teil von Dugi Otok befindet sich die Höhle Strašna peć (Schrecklicher Ofen). Diese wurde erstmals 1898 in der Zadar-Zeitung Il Dalmata in einem Artikel von Dr. Luka Jelic erwähnt und 1904 von der „Illustrierten österreichischen Riviera Zeitung“ populär gemacht. Seitdem zog die Höhle zahlreiche Touristen an. Auch der österreichisch-ungarische Kaiser Franz Joseph besucht die Höhle. Es wurden Zugangstreppen und eine Veranda gebaut. Der Eingang liegt 70 m über dem Meer und wurde mit einem Eisentor verschlossen. Sie ist seit 2007 wieder für Touristen zugänglich. Während des Zweiten Weltkriegs, zwischen dem 7. und 13. Mai 1943, brannten die italienischen Besatzungstruppen die gesamte Siedlung nieder, töteten ihre Bevölkerung oder deportierten sie in Konzentrationslager. Aus diesem Grund wurden die Gebäude im Dorf, die heute zu sehen sind, fast alle nach dem Krieg gebaut. Der starke Bevölkerungsrückgang war jedoch nicht auf diesen Krieg zurückzuführen, sondern auf die nach dem Krieg einsetzende Auswanderung nach Amerika, Sinai und Australien. Weblinks Webseite des Tourismusverbandes Offizielle Homepage der Höhle Strašna peć Einzelnachweise
Savar (Sali)

Savar es una localidad de Croacia en el ejido del municipio de Sali, condado de Zadar. Geografía Se encuentra a una altitud de 56 m s. n. m. a 333 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011 el total de población de la localidad fue de 53 habitantes.​ Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Savar

Savar je naselje u središnjem dijelu Dugog otoka. Zemljopis Prvi se put spominje u 13. stoljeću; nadmorska visina je 62 m. Mjesto je poznato po špilji Strašna peć, prvoj organiziranoj izletničkoj destinaciji ne samo na Dugom otoku već i šire, koju je 1904. godine posjetio i austro-ugarski car Franjo Josip. U slikovitoj uvali nalazi se otočić spojen kasnijim nasipom s kopnom i na njemu je sakralni objekt nulte kategorije, predromanička crkva sv. Pelegrina (7. – 9. stoljeće). Njezin prezbiterij zapravo je predromanička crkvica, brod i sakristija nadograđeni su kasnije. Barokna krstionica s glagoljskim natpisom prenesena je u župnu crkvu koja potječe iz 1670. godine. Nekada je u Savru bio i samostan pustinjaka sv. Antuna opata s crkvom sv. Andrije. Stanovništvo Gospodarstvo Zahvaljujući razvedenoj obali i bezbrojnim uvalicama, Savrani se bave ribarstvom i turizmom. Savar je poznat po nekadašnjoj eksploataciji kamena koji je poslužio za izgradnju zadarskog rimskog Foruma, palača i crkvi u Rimu i Veneciji, te zgrade UN-a u New Yorku. Poznate osobe Stjepan Vladimir Letinić, hrvatski agronom, pjesnik, novinar i dragovoljac Domovinskog rata. Izvori
Sauro (Croazia)

Sauro (in croato Savar) è un insediamento (naselja) del comune di Sale in Croazia. È situato sulla costa di Isola Lunga (in croato Dugi otok), un'isola croata dell'arcipelago dalmata. Il paese - noto già in epoca romana per la qualità della pietra da costruzione estratta dalle cave nei pressi - è oggi una località turistica. La sua maggiore attrazione è un isolotto di un centinaio di metri di lunghezza collegato alla costa isolana da un tombolo. L'isoletta comprende, oltre ad un boschetto d'alberi, alcuni edifici, in parte abbandonati, tra cui una chiesa preromanica del IX secolo, con annesso cimitero, che conservava un fonte battesimale del periodo barocco con scritte in alfabeto glagolitico, recentemente traslato nella chiesa parrocchiale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Savar
Savar

Savar je manjše naselje na Dugem otoku, Hrvaška, ki upravno spada pod občino Sali Zadrske županije. Geografija Savar leži v osrednjem delu otoka, na manjši okoli 60 m visoki vzpetini nad robom doline, nekoliko odmaknjen od obale nad zalivom Dražica. V dnu zaliva Dražica je manjši pristan, ki je odprt severnim in severozahodnim vetrovom.Privez plovil je mogoč na manjšem pomolu kolenaste oblike, ali pa z notranje strani valobrana. Globina morja pri valobranu je 2–3 metre. Pri pomolu je splavna drča. Kraj je poznan po podzemni jami Strašna peć. Prebivalstvo V Savru stalno živi okoli 46 prebivalcev. Zgodovina Kraj se prvič omenja v 13. stoletju. V slikovitem zalivu Dražica, na otočku, ki je z nasipom povezan s kopnim, stoji predromanska cerkev sv. Pelegrina. Prezbiterij je bil postavljen med 7. do 9. stoletjem, cerkvena ladja in zakristija pa sta bili zgrajeni okoli leta 1300. Župnijska cerkev z baročnim krstilnikom z napisom v glagolici, ki so ga prenesli iz cerkve sv. Pelegrina, je bila postavljena 1670. Nekoč je bil v Savarju tudi samostan ob katerem je stala cerkev sv. Andreja. Zanimivosti Jama Strašna peć je bila prva organizirana izletniška destinacija ne samo na Dugem otoku, temveč tudi v širši okolici. Leta 1904 je Strašno peć obiskal avstrijski cesar Franc Jožef I. Savar je znan tudi po pridobivanju umetnega kamna. Iz kamenja pridobljenega v tukajšnem kamnolomu je zgrajeno mnogo zgradb po svetu, med drugimi tudi palača Združenih narodov v New Yorku. Sklici Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem Zunanje povezave Dugi otok
Савар

Савар је насељено место у саставу општине Сали, у Задарској жупанији, Република Хрватска. Географија Насеље се налази на Дугом отоку. Историја До територијалне реорганизације у Хрватској насеље се налазило у саставу старе општине Задар. Становништво На попису становништва 2011. године, Савар је имао 53 становника. Референце Спољашње везе
Савар (Сали)

Савар (хорв. Savar) — населений пункт у Хорватії, в Задарській жупанії у складі громади Сали. Населення Населення за даними перепису 2011 року становило 53 осіб. Динаміка чисельності населення поселення: Клімат Середня річна температура становить 15,44 °C, середня максимальна – 26,38 °C, а середня мінімальна – 4,14 °C. Середня річна кількість опадів – 837 мм. Примітки
Ozalj

Ozalj és una ciutat de Croàcia, al comtat de Karlovac entre Karlovac i Jastrebarsko, a la vora del riu Kupa. Molt a prop hi ha Žumberak, a la frontera nord amb Eslovènia. El sant patró de la vila és Sant Vit, que té per festa patronal el dia 15 de juny. El poble es construí sobre un sortint rocós prop del riu Kupa, i la primera menció data de l'any 1244 com a ciutat reial. La família noble Frankopan posseí la vila des del 1398, després passà al domini de la família Zrinski el 1550, que la mantingué al seu feu fins al 1671. La ciutat commemora el 30 d'abril com la data de la seva fundació, en memòria dels fets de l'any 1671, quan Petar Zrinski i Fran Krsto Frankopan foren executats. Pobles El municipi d'Ozalj inclou 98 pobles:
Ozalj

Ozalj je město v centrální části Chorvatska, nacházející se severně od města Karlovac, nedaleko hranic se Slovinskem. Administrativně spadá pod Karlovackou župu. V roce 2011 zde žilo celkem 6 817 obyvatel. Ozalj se rozkládá v údolí řeky Kupy, na hlavním dopravním tahu z Karlovace v Chorvatsku do Nového města ve Slovinsku. Město je známé díky svému hradu. Prochází tudy také železniční trať z Karlovace do Slovinska, do Nového města a Trebnje. Historie Město je poprvé zmiňováno v roce 1244 jako svobodné královské město. Později patřilo rodu Frankopanů a od poloviny 16. století rodu Zrínských, kterým patřil do roku 1671. Historicky se současné město začalo rozvíjet na břehu řeky Kupy okolo původního hradu. V letech 1907–1908 zde byla postavena vodní elektrárna Munjara. Osobnosti Helena Zrínská (1643–1703), matka sedmihradského knížete Františka II. Rákócziho Z města pocházeli prarodiče amerického herce Johna Malkoviche. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ozalj na Wikimedia Commons
Ozalj

Ozalj (udtale: [ ôzaʎ ], ungarsk: Ozaly, tysk: Wosail eller Woseil er en by i distriktet Karlovac i Kroatien. Den ligger nord for Karlovac og sydvest for Jastrebarsko, ved Kupa-floden. Det er tæt på Žumberak i nord og grænsen til Slovenien i nordvest, hvor Metlika er den nærmeste slovenske by. Historie Byen blev bygget på en klippe over Kupa-floden, og den første omtale af den stammer fra 1244, som en fri kongeby. Frankopan-familien ejede det siden 1398, derefter overgik det til Zrinski -familien i 1550, og det forblev deres indtil 1671. Byen mindes den 30. april begivenheden i 1671, da Petar Zrinski og Fran Krsto Frankopan blev henrettet. Byens skytshelgen er Sankt Vitus, hvis fest fejres den 15. juni. Munjara Munjara er det gamle vandkraftværk ved Kupa. Det har generatorer med en kapasitet på tre 3,5 megawatt og blev bygget mellem 1907 og 1908. Befolkning Selve byen Ozalj har en befolkning på 1.181, med i alt 5.837 mennesker i kommunen. 97,36% af befolkningen er kroater (folketælling 2021). Referencer Officiel hjemmeside
Ozalj

Ozalj is a town in central Croatia, located north of Karlovac and southwest of Jastrebarsko, on the Kupa River. It is close to Žumberak in the north and the border with Slovenia in the northwest, with Metlika being the closest Slovenian town. History The town was built on a cliff over the Kupa river and the first mention of it dates from 1244, as a free royal town. The Frankopan family owned it since 1398, then it passed to the Zrinski family in 1550, and it stayed theirs until 1671. The city commemorates 30 April as its day, in memory of the event in 1671 when Petar Zrinski and Fran Krsto Frankopan were executed. The patron saint of the town is St. Vitus, whose feast is celebrated on 15 June. Munjara Munjara is the old hydroelectric plant. This plant has three 3.5 megawatt generators and was built between 1907 and 1908. Demographics The town of Ozalj itself has a population of 1,053, with a total of 5,837 people in the municipality. 97.36% of the population are Croats (census 2021). The administrative area of the Town consists of 96 smaller settlements, the full list of which is (population 2021): Governance Representatives of the Ozalj kotar at the Croatian Parliament: Hinko Francisci (1884–1887) Petar Junković (1887–1892) Judiciary Karlovac was once the seat of the kotar court for an 1870 population of 53,148. In 1875, the kotar court of Karlovac was responsible for the općine: Karlovac city, Banija, Rečica, Draganić, Ozalj, Novigrad, Ribnik, Bosiljevo and Severin. Notable people Juraj Križanić (1618–1683), earliest recorded pan-Slavist Jelena Zrinski (1643–1703), countess Slava Raškaj (1877–1906), painter John Malkovich's paternal grandparents, from Malkovići near Lović Prekriški Notes References Further reading Leksikografski zavod Miroslav Krleža (2013–2024). "Ozalj". Hrvatska enciklopedija (online ed.). Archived from the original on 26 December 2023. External links Official website
Ozalj

Ozalj (en húngaro: Ozaly, en alemán: Wosail​ o Woseil​), es un municipio del condado de Karlovac. Es un poblado en la zona central de Croacia, localizado al norte de Karlovac y al suroeste de Jastrebarsko, en la rivera del Kupa. Está cercanamente situado a Žumberak, en la frontera norte (a Eslovenia), en el noroeste, a Metlika; el cual es el poblado del territorio esloveno más cercano. Historia El pueblo se construyó sobre una saliente rocosa cerca al río Kupa, y la primera mención sobre su ubicación se data en el año 1244, como ciudad real. La familia noble Frankopan la poseyó desde 1398, luego pasó al dominio de la familia Zrinski en 1550, que la mantuvo en su feudo hasta 1671. La ciudad conmemora el 30 de abril como su fecha de fundación, en memoria de los hechos del año 1671, cuando Petar Zrinski y Fran Krsto Frankopan fueron ejecutados. El santo patrón de la villa es San Vito, cuya fiesta en el santoral católico se conmemora el 15 de junio. Economía Hidroeléctrica de Munjara Munjara es una instalación hidroeléctrica que fue construida durante la existencia del reino de Yugoslavia. Tiene una potencia efectiva de generación en torno a los 3.5 megavatios, y sus generadores e instalaciones fueron construidas entre 1907 y 1908. Población La villa de Ozalj cuenta por sí misma con una población de 1194 habitantes, de un total de 6837 habitantes de la municipalidad.​ El 96% de la población es de ascendencia croata (censo 2001). Se encuentra circundada por 96 caseríos, la lista de estos se deja a continuación:​ Personajes nacidos en Ozalj Slava Raškaj (1877–1906), pintor Los abuelos del actor John Malkovich Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ozalj. Sitio web oficial de la Alcaldía de Ozalj (en croata)
Ozalj

Ozalj est une ville et une municipalité située dans le Comitat de Karlovac, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 7 932 habitants, dont 95,99 % de Croates et la ville seule comptait 1 164 habitants. Histoire Localités La municipalité de Ozalj compte 98 localités : Notes et références Voir aussi Articles connexes Ville de Croatie Liens externes Site officiel Touri-Site Portail de la géographie Portail de la Croatie
Ozalj

Ozalj è una città della Croazia di 7 932 abitanti della regione di Karlovac. Storia Dal 1941 al 1943, a seguito dell'invasione della Jugoslavia da parte delle truppe dell'Asse, una parte del territorio comunale, che includeva il villaggio di Radatoviči, venne annessa all'Italia nella neocostituita Provincia di Lubiana. Società Note Voci correlate Brezovica Žumberačka Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ozalj Collegamenti esterni Sito ufficiale, su ozalj.hr.
Ozalj

Ozalj (Hongaars: Ozaly; Duits: Wosail of Woseil) is een stad in de Kroatische provincie Karlovac. Ozalj telt 7932 inwoners. De oppervlakte bedraagt 179,4 km², de bevolkingsdichtheid is 44,2 inwoners per km². Externe links Website toerismebureau Ozalj
Ozalj

Ozalj este un oraș în cantonul Karlovac, Croația, având o populație de 6.817 locuitori (2011). Demografie Conform recensământului din 2011, orașul Ozalj avea 6.817 locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (96,88%) erau croați. Apartenența etnică nu este cunoscută în cazul a 0,53% din locuitori. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (96,22%) erau catolici. Pentru 1,69% din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională. Note