NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église de la Sainte-Annonciation de Dubrovnik

L'église de la Sainte-Annonciation (en serbe : Црква Светог благовјештења; en croate : Crkva svetih Blagovijesti) est une église orthodoxe serbe située à Dubrovnik, dans le sud de la Croatie. Elle a été construite en 1877. Histoire Le 30 avril 1867, à l'Assemblée municipale, le riche commerçant Božo Bošković acheta trois maisons du baron Frano Gondola avec un jardin derrière elles pour une somme de 28 500 fiorins à l'intérieur des murs de Dubrovnik dans la vieille ville. L'église possède une précieuse collection d'icônes, dont certaines datent des XVe et XVIe siècles. Une histoire complète de l'église et de sa paroisse intitulée L'église orthodoxe serbe de Dubrovnik au vingtième siècle a été publiée à Dubrovnik, Belgrade et Trebinje en 2007. Le livre a été publié en alphabet latin du Gaj et en alphabet cyrillique serbe. Dégâts et reconstruction L'église a été endommagée par les bombardements pendant le siège de Dubrovnik. En 2009, l'église a été restaurée grâce à des fonds du ministère de la Culture de Croatie, de la ville de Dubrovnik, du comté de Dubrovnik-Neretva, de contributions privées et de crédits. Ce fut la première restauration de l'église. Musée de l'église orthodoxe serbe à Dubrovnik La communauté ecclésiale gère un musée de l'Église orthodoxe serbe à Dubrovnik. Il conserve des objets religieux comme une copie des évangiles de Miroslav de 1897, un évangile en russe imprimé à Moscou en 1805 et des bustes d'Ivan Gundulić et de Vuk Stefanović Karadžić. Le musée possède également 18 portraits, dont 9 représentent le peintre Vlaho Bukovac. D'autres portraits représentent Medo Pucić, Valtazar Bogišić, Petar II Petrović-Njegoš et Vuk Stefanović Karadžić. D'anciens évangiles, une grande collection d'icônes, des robes de prêtre très décorées, des calices et des bijoux font également partie de la collection du musée. Bibliothèque de l'Église orthodoxe serbe de Dubrovnik L'église possède une bibliothèque d'environ 12 000 livres. En plus des livres liturgiques en langue slave de l'Église, il existe également des livres sur différents thèmes en italien, français, russe et autres langues. À noter un Nouveau Testament imprimé à Kiev en 1703 et un Menologium imprimé à Kiev en 1757. Notes et références Articles connexes Serbes de Croatie Murs de Dubrovnik Synagogue de Dubrovnik Cathédrale de Dubrovnik Église Saint-Sauveur de Dubrovnik Éparchie de Hum-Herzégovine et du littoral Portail du christianisme orthodoxe Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Croatie
Crkva Svetog blagovještenja u Dubrovniku

Srpska pravoslavna crkva sv. Blagovještenja izgrađena je u dubrovačkom starom gradskom jezgru 1877. godine, u ulici Od puča 8, na ruševinama starih palata dubrovačke vlastele. Pored nje se danas nalazi i muzej ikona i centar Srpske pravoslavne crkvene opštine Dubrovnik. Osim ove crkve postoji i manja i starija pravoslavna crkva i groblje na Boninovu. U Dubrovačkoj republici zvanična je religija bio katolicizam i pravoslavnim hrišćanima i muslimanima nije bilo dozvoljeno da prenoće unutar zidina. Nije dozvoljavano postojanje nekatoličkih vjerskih objekata osim sinagoge u Žudioskoj ulici koja je bila predviđena za judaiste. Slabljenje dubrovačke države dovelo je do stvaranja pravoslavne opštine 1790. godine. Deset godina kasnije posvećen je prvi pravoslavni vjerski objekat koji se smjestio izvan gradskih zidina, na Posatu. Tek 1804. godine pravoslavnom svešteniku dozvoljeno je da neograničeno boravi u gradu. Po mnogim srpskim i hrvatskim istorijskim izvorima srpskih pravoslavnih hrišćana je u Dubrovniku u 19. veku bilo između 300 i 1.000. U tom vremenu Dubrovnik su posjetili i srpski lingvista Vuk Karadžić i crnogorski državni poglavar Petar II Petrović Njegoš. Prva pravoslavna crkva u gradu izgrađena je uz pravoslavno groblje na Boninovu 1848. godine. Malobrojni pravoslavni hrišćani su se zalagali za svoju crkvu lobirajući i kod ruskih konzula i kod crnogorskog vladike. Na kraju je 1877. podignut veliki pravoslavni hram, iako danas u Dubrovniku živi tek oko 1.200 vjernika. Crkva tokom građanskog rata nije značajnije oštećena. Crkva je kompletno obnovljena u period 2009−2010. Drugog i trećeg septembra 2013. godine, crkva u starom gradskom jezgru bila je išarana grafitima kojima se iskazivala mržnja prema Srbima i negodovanje zbog uvođenja ćirilice u Vukovaru. Reference
Heliga Bebådelsens kyrka, Dubrovnik

Heliga Bebådelsens kyrka (kroatiska: Crkva Svete Blagovijesti, serbiska: Црква sветог благовјештења/Crkva svetog Blagovještenja) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i statsdelen Gamla stan i Dubrovnik i staden Dubrovnik i Dubrovnik-Neretvas län i Kroatien. Historik Heliga Bebådelsens kyrka uppfördes åren 1871–1877. Grunden till dagens serbisk-ortodoxa kyrka i Dubrovniks gamla stad i dåtida Österrike-Ungern lades den 21 maj 1871. Den uppfördes enligt ritningar av arkitekt Emil Vecchietti och kom att tjäna stadens östortodoxa minoritet som år 1930 uppgick till 2 324 personer. Under det kroatiska självständighetskriget och den påföljande belägringen av Dubrovnik skadades kyrkan svårt av serbisk och montenegrinsk granateld. Bland annat skadades kyrkans tak av två direktträffar. Åren 2007–2009 restaurerades kyrkan. Arbetena finansierades av den kroatiska staten, Dubrovniks stad, Dubrovnik-Neretvas län, kreditgivare samt genom allmosor från troende. Inventarier Inne i kyrkan finns bland annat ikoner från 1400- och 1500-talet. Bilder Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga Bebådelsens kyrka, Dubrovnik.
Most na Čiovo

Most na Čiovo (oficiálně Most hrvatskih branitelja – most Chorvatských obránců, dříve most pevnina–Čiovo) je silniční ocelový zvedací most v chorvatské Dalmácii, který převádí silnici D126 přes Trogirský průliv a spojuje ostrov Čiovo na jihu s pevninou na severu. Most se klene asi kilometr východně od centra Trogiru, kde se nachází starší a kratší Čiovský most (Čiovski most), z něhož nový most po svém otevření v červenci 2018 odvedl podstatnou část dopravy. Historie výstavby Druhý most na Čiovo, který by se vyhýbal historickému centru města Trogir, byl plánován již od konce 60. let 20. století, nedlouho po otevření prvního mostu (1964), jehož kapacita v sezóně brzy přestala dostačovat. Smlouva o dílo byla uzavřena investorem, státní organizací Hrvatske ceste, a generálním dodavatelem, společností Viadukt, v roce 2015. Výstavbu provázela řadou potíží – např. nedostatečnou prováděcí dokumentací (byl nutný nový geotechnický průzkum), dále problémem s dodávkou ocelové nosné konstrukce, kvůli níž se ve finančních problémech ocitl jak makedonský subdodavatel, tak i společnost Viadukt. Investor nakonec smlouvu vypověděl a stavbu dokončila společnost Strabag. Most byl uveden do provozu 17. července 2018 za účasti chorvatského premiéra Andreje Plenkoviće a oslav místních obyvatel. Stavba mostu stála 207 milionů kun, z 85 % byl financován z evropských fondů. Popis mostu Jedná se o zvedací most, jeho nosnou konstrukcí je ocelová ortotropní mostovka. Celkem mostní konstrukce stojí na 14 pilířích, z toho dva u plavebního prostoru jsou masivnější. Celková délka mostu činí 546,36 m, šířka konstrukce je 12 m. Šířka vozovky činí 7,1 m, po obou stranách vozovky se nachází cyklostezka a chodník (na obou stranách o šířce 2,45 m). Šířka plavebního prostoru je 25 metrů, výškově umožňuje proplutí menším plavidlům. Na obou předmostích jsou vybudovány okružní křižovatky, které umožňuje připojení mostu na místní komunikace. Přes navazující komunikaci D126 je most na severu napojen na silnici D8 (Jadranská magistrála), na jihu je ve výstavbě navazující úsek silnice vedoucí do centrální části ostrova Čiovo. Provoz Most významně ulehčil historickému centru Trogiru (zapsaném na seznamu kulturního dědictví UNESCO) od převážně turistické tranzitní dopravy a turistům naopak usnadnil přístup k letoviskům na ostrově bez nutnosti čekat v dlouhých kolonách ve městě. Na mostě je kromě automobilové dopravy pamatováno i na cyklisty a pěší. Díky své zvedací konstrukci most umožňuje i vysokým plavidlům proplout do východní části trogirského přístavu, která se nachází mezi starým a novým mostem. Skutečnost, že je most zvednutý, je indikována semafory na obou koncích mostu. Odkazy Reference Související články Most Trogir–Čiovo Trogir Čiovo Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Most na Čiovo na Wikimedia Commons Aktuálně.cz: Dobrá zpráva pro turisty. V chorvatském letovisku Trogir otevřeli nový most, uleví velkým zácpám, 18. 7. 2018
Deutsche Botschaft Zagreb

Die Deutsche Botschaft Zagreb ist die diplomatische Vertretung der Bundesrepublik Deutschland in der Republik Kroatien. Lage und Gebäude Die Kanzlei der Botschaft befindet sich am westlichen Rand der Unterstadt, dem Zentrum der kroatischen Hauptstadt Zagreb. Die Straßenadresse lautet: Ulica grada Vukovara 64, 10000 Zagreb. Die Kanzlei ist in einem modernen zweigeschossigen Gebäude untergebracht, in dem sich auch das Goethe-Institut Zagreb befindet. Auftrag und Organisation Die Botschaft Zagreb hat den Auftrag, die deutsch-kroatischen Beziehungen zu pflegen, die deutschen Interessen gegenüber der Regierung von Kroatien zu vertreten und die Bundesregierung über Entwicklungen in Kroatien zu unterrichten. In der Botschaft bestehen die Arbeitsbereiche Politik, Wirtschaft, Kultur und Presse. Es besteht ein Militärattachéstab, der von einem Oberstleutnant geleitet wird. Das Referat für Rechts- und Konsularaufgaben der Botschaft bietet deutschen Staatsangehörigen konsularische Dienstleistungen und Hilfe in Notfällen an. Hierzu besteht ein telefonischer Rufbereitschaftsdienst täglich bis Mitternacht. Der konsularische Amtsbezirk der Botschaft umfasst ganz Kroatien. Die Visastelle erteilt Einreisegenehmigungen für kroatische Staatsangehörige und in Kroatien wohnhafte Bürger dritter Staaten. Ein Honorarkonsul der Bundesrepublik Deutschland ist in Osijek bestellt und ansässig. Geschichte Kroatien erklärte am 25. Juni 1991 seine Unabhängigkeit von der SFR Jugoslawien. Die Bundesrepublik Deutschland unterhielt bereits seit dem 20. Januar 1954 ein Konsulat in Zagreb, das am 12. Dezember 1967 zu einem Generalkonsulat aufgewertet wurde. Am 15. Januar 1992 erfolgte die Umwandlung in eine Botschaft. Siehe auch Liste der deutschen Botschafter in Kroatien Liste deutscher Auslandsvertretungen Weblinks Website der Botschaft Zagreb Verzeichnis der Vertretungen der Bundesrepublik Deutschland im Ausland Fußnoten
III Gymnasium Osijek

III Gymnasium Osijek (Croatian: III. gimnazija Osijek) is a high school in Osijek, Croatia. While historical Jesuit schools were first started in the city in 1729, the school traces its roots to the Real Gymnasium (a Realgymnasium under Austrian administration) that was created between 1870 and 1890, and later morphed into different schools until the present day Third Gymnasium. After the school year 2023/24, 130 graduates of this gymnasium enrolled at an institution of higher learning in Croatia, or 96.85% of students who took up the nationwide Matura exams. The most common destinations for these students were the University of Osijek faculties of medicine, electrical engineering, computing and IT, applied mathematics and informatics, as well as the University of Rijeka faculty of medicine and the University of Zagreb faculty of electrical engineering and computing. References External links Official website (in Croatian)
Lobor

Lobor je vesnice a správní středisko stejnojmenné opčiny v Chorvatsku v Krapinsko-zagorské župě. Nachází se asi 7 km severozápadně od Zlataru a asi 21 km jihovýchodně od Krapiny. V roce 2011 žilo v Loboru 521 obyvatel, v celé opčině pak 3 188 obyvatel. Do teritoriální reorganizace v roce 2010 byl Lobor součástí opčiny Zlatar Bistrica. Součástí opčiny je celkem deset trvale obydlených vesnic. Dnešní vesnice Šipki se dříve dělila na vesnice Šipki Donji a Šipki Gornji. Cebovec – 49 obyvatel Lobor – 521 obyvatel Markušbrijeg – 488 obyvatel Petrova Gora – 464 obyvatel Stari Golubovec – 193 obyvatel Šipki – 114 obyvatel Velika Petrovagorska – 237 obyvatel Vinipotok – 400 obyvatel Vojnovec Loborski – 416 obyvatel Završje Loborsko – 306 obyvatel Loborem prochází státní silnice D29 a župní silnice Ž2128. Pramení zde potok Reka, který je pravostranným přítokem řeky Krapiny. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Lobor na bosenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lobor na Wikimedia Commons
Lobor

Lobor ist eine Ortschaft und gleichnamige Gemeinde in Kroatien und liegt in der Gespanschaft Krapina-Zagorje, in nördlicher Richtung von Zagreb. In Lobor liegt das Schloss Loborgrad. Während des Zweiten Weltkriegs im damaligen faschistischen Unabhängigen Staat Kroatien (NDH) wurde es von den kroatischen Ustascha zum KZ Loborgrad umfunktioniert. Quellen
Lobor

Lobor is a village and municipality in the Krapina-Zagorje County, northern Croatia. History Lobor was first mentioned in 1257 as Castrum Lobor. Its name probably comes from the Latin word Labor (laboratory). The Church of Our Lady of the Mountains was built on the slopes of Ivančica, on a hill called Gora. This church has been a Marian pilgrimage site for hundreds of years, but the very location on which it was built was a place of life even in prehistoric times, when a hillfort was built on it that controlled the surrounding area and the road communication that passed through a narrow gorge below it. In the 17th century, the Keglević family began building Loborgrad, one of the most valuable castles in Zagorje, after they abandoned Lobor. At the foot of Gora, in the Zazidje park, stands the votive chapel of St. Anthony and his statue, built by the Keglević family in 1703. During the first year of the World War II, the Ustaše established a concentration camp in Lobor, also known as Loborgrad concentration camp, for Jewish and Serb women and children. At least 200 of them died in it. On 13 April 2023, World Rally Championship driver Craig Breen died in an accident on a road between Lobor and Stari Golubovec during the Hyundai private testing before the 2023 Croatia Rally. Demographics In the 2011 census, there were a total of 2,703 inhabitants in the area, in the following settlements: Cebovec, population 42 Lobor, population 477 Markušbrijeg, population 387 Petrova Gora, population 405 Stari Golubovec, population 162 Šipki, population 105 Velika Petrovagorska, population 224 Vinipotok, population 311 Vojnovec Loborski, population 324 Završje Loborsko, population 266 In the same census, 98.96% of the population were Croats. Administration The current mayor of Lobor is Ljubica Jembrih (HDZ) and the Lobor Municipal Council consists of 13 seats. References Sources Goldstein, Ivo; Lengel-Krizman, Narcisa (1997). Anti-semitism, Holocaust, anti-Fascism. Jewish Community. ISBN 978-953-96836-1-8. Centre (1998). Jews in Eastern Europe. The Centre. Čulinović, Ferdo (1970). Okupatorska podjela Jugoslavije. Vojnoizdavački. External links Official website
Lobor

Lobor es un municipio de Croacia en el condado de Krapina-Zagorje. Geografía Se encuentra a una altitud de 269 m s. n. m. a 74,1 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011, el total de población del municipio fue de 3 217 habitantes, distribuidos en las siguientes localidades:​ Cebovec - 49 Lobor - 530 Markušbrijeg - 491 Petrova Gora - 469 Stari Golubovec - 194 Šipki - 115 Velika Petrovagorska - 244 Vinipotok - 403 Vojnovec Loborski - 416 Završje Loborsko - 306 Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Lobor

Lobor est un village et une municipalité située dans le comitat de Krapina-Zagorje, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 3 669 habitants, dont 98,94 % de Croates et le village seul comptait 546 habitants. Histoire Le Camp de concentration de Lobor fut en fonction d'août 1941 à novembre 1942. Localités La municipalité de Lobor compte 10 localités : Personnalités Franjo Gregurić Franjo Horvat Kiš Stjepan Adanić Mladen Bodalec Notes et références Voir aussi Articles connexes Municipalité (Croatie) Église de la Mère de Dieu de Gorje (au nord de Lobor) Liens externes Site officiel Portail de la Croatie
Comuna Lobor, Krapina-Zagorje

Lobor este o comună în cantonul Krapina-Zagorje, Croația, având o populație de 3.188 de locuitori (2011). Demografie Conform recensământului din 2011, comuna Lobor avea 3.188 de locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (98,96%) erau croați. Apartenența etnică nu este cunoscută în cazul a 0,03% din locuitori. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (98,65%) erau catolici. Pentru 0,38% din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională. Note
Лобор

Лобор (хорв. Lobor) — община с центром в одноимённом посёлке на севере Хорватии, в Крапинско-Загорской жупании. Население 521 человек в самом посёлке и 3188 человек во всей общине (2011). Подавляющее большинство населения — хорваты (98,84 %). В состав общины кроме административного центра входят ещё 10 деревень. Посёлок расположен в Хорватском Загорье на южных склонах хребта Иваншчица. К югу от Лобора лежит долина реки Крапины. Ближайший город Златар расположен в 5 км к югу. На таком же расстоянии к северу находится город Лепоглава, но от него Лобор отделён Иваншчицей (расстояние до Лепоглавы по автодороге через перевал 16 км). В 10 км к западу расположен центр жупании — город Крапина. Через посёлок проходит несколько местных автомобильных дорог. Лобор впервые упомянут в 1257 году. Главными достопримечательностями посёлка являются замок семьи Кеглевичей и церковь св. Анны (конец XVIII века). В Лоборе родился бывший премьер-министр Хорватии Франьо Грегурич. Примечания Ссылки Сайт общины (хорв.)
Lobor

Lobor je naselje na Hrvaškem, ki je središče občine Lobor Krapinsko-zagorske županije. Lega Kraj leži na južnem pobočju 1061 m visoke Ivanščice 14 km severno od Zlatar-Bistrice. Od Zagreba in Varaždina pa je oddaljen 50 km. Ime kraja Ime kraja se je verjetno razvilo iz latinske besede labor v prvotnem pomenu delo ter je najverjetneje povezano s starim rimskim kamnolomom in pripadajočimi kamnoseškimi delavnicami, ki so stali vf bližini kraja. Zgodovina V doslej znanih starih listinah se Lobor prvič omenja leta 1244 kot posest (possesio Lobur), ki jo je ogrsko in hrvaški kralj Bela IV. za zasluge podelil varaždinskemu županu Mihovilu. Leta 1259 pa se v listini kralja Bele IV. omenja utrdba Lobor (castrum Lobor). V poznem srednjem veku so bili lastniki Celjski grofje (1399-1456) in nato Jan Vitovec. Od leta 1525 pa sta utrdba in naselje pripadali plemiški družini Keglević, ki je v 17. stoletju postavila nov baročni dvorec. Stara utrdba pa je bila zapuščena. Danes so od nje ostale samo še ruševine zunanjih zidov. Novi dvorec pa se je vse do 18. stol. postopno dograjeval. Leta 1905 ga je Oskar Keglević prodal trgovcu Moricu Seflengenu. Pri delitvi Kraljevine Jugoslavije na banovine je postalo naselje Lobor del Savske banovine, v času Neodvisne države Hrvaške pa v sestavu Velike župe Zagorje. V letih 1941 in 1942 je bilo v dvorcu zbirno taborišče za Jude. Od tu so avgusta 1942 poslali v koncentracijsko taborišče Auschwitz okoli 1300 otrok in žensk. Demografija Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem
Лобор

Лобор је насељено место и седиште општине у Крапинско-загорској жупанији, Хрватска. До територијалне реорганизације у Хрватској налазио се у саставу бивше велике општине Златар-Бистрица. Становништво На попису становништва 2011. године, општина Лобор је имала 3.188 становника, од чега у самом Лобору 521. Попис 1991. На попису становништва 1991. године, насељено место Лобор је имало 585 становника, следећег националног састава: Види још Логор Лобор Референце [1] Савезни завод за статистику и евиденцију ФНРЈ и СФРЈ, попис становништва 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. и 1991. године Gelo, Jakov (1998). Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima. Zagreb: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske. ISBN 978-953-6667-07-9. Спољашње везе
Лобор

Лобор (хорв. Lobor) – громада і населений пункт в Крапинсько-Загорській жупанії Хорватії. Населення Населення громади за даними перепису 2011 року становило 3 188 осіб, 1 з яких назвали рідною українську мову. Населення самого поселення становило 521 осіб. Динаміка чисельності населення громади: Динаміка чисельності населення центру громади: Населені пункти Крім поселення Лобор, до громади також входять: Цебовець Маркушбрієг Петрова Гора Старий Голубовець Шипки Велика Петровагорська Винипоток Войновець-Лоборський Заврш'є-Лоборсько Клімат Середня річна температура становить 9,76°C, середня максимальна – 23,33°C, а середня мінімальна – -6,07°C. Середня річна кількість опадів – 1018,00 мм. Примітки
Arheološki muzej u Splitu

Arheološki muzej u Splitu, najstariji je muzej u Hrvatskoj, osnovan davne 1820. godine dekretom Dalmatinske vlade u Zadru. Prvi ravnatelj bio je liječnik i arheolog Frano Lanza. Prvotna zgrada muzeja stajala je uz istočne zidine Dioklecijanove palače. Današnja zgrada muzeja građena je 1912. – 1914. Od 1878. godine Muzej izdaje prvi arheološki časopis, koji pod nazivom Vjesnik za arheologiju i historiju dalmatinsku (tal. Bullettino di archeologia e storia dalmata), izlazi do danas. Muzej čuva oko 150 000 arheoloških spomenika i artefakata od čega je jedan dio prezentiran putem stalnog postava. Muzej posjeduje vrijednu zbirku arheoloških predmeta iz prethistorije, iz doba grčke kolonizacije Jadrana, rimskog i starokršćansko razdoblja te ranog srednjeg vijeka. Muzej provodi sustavna arheološka istraživanja na lokalitetima u Saloni i Issi, te posjeduje priručnu zbirku i lokalitet Salona kao i priručnu zbirku Issa u zgradi Gospine Batarije i istoimeni lokalitet u gradu Visu. Od 1884. godine dugogodišnji ravnatelj muzeja bio je don Frane Bulić. Zgrada muzeja je zaštićeno kulturno dobro. Izvori Literatura Belamarić, Joško, Obala, Kulturno-povijesni vodič Splitsko-dalmatinske županije, Splitsko-dalmatinska županija, Upravni odjel za pomorstvo i turizam, Split, 2010. Vanjske poveznice Arheološki muzej u Splitu - arheologija.hr