NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Amfiteatern i Pula

Amfiteatern i Pula eller bara Arena är en amfiteater i staden Pula i Kroatien. Arena byggdes under det första århundradet efter Kristus och är den bäst bevarade amfiteatern från antiken. Arena är den sjätte största amfiteatern i ordningen i världen. Arbetet påbörjades under kejsare Augustus mellan år 2 och 14, och avslutades under kejsare Titus år 81. Under hela dess existens har den använts för ett flertal olika ändamål, om än i olika omfattningar. Under antiken användes Arena till gladiatorspel och under medeltiden anordnades riddarturneringar. Idag används Arena varje sommarsäsong för flera ändamål. Konserter, operor, teater och baletter med såväl internationella artister och uppsättningar och populära kroatiska artister. Arena är även hem för den årliga filmfestivalen i Pula som startades 1953. Referenser Arena Pula, om amfiteatern
Náměstí Ante Starčeviće

Náměstí Ante Starčeviće (chorvatsky Trg Ante Starčevića) nazývané trg je ústřední náměstí v chorvatském Osijeku pojmenované po Ante Starčevićovi. Má tvar rovnoramenného trojúhelníka. Nachází se v centru Osijeku mezi ulicí Josipa Juraje Strossmayera na západě, uličkou Ribarska na severu, Kapucinska na východě a Županijska na jihu. Významné stavby Palác Prandau-Normann (Sídlo župního úřadu Osijecko-baranjská župy) Hotel Central Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Náměstí Ante Starčeviće na Wikimedia Commons
Ante Starčević Square

Ante Starčević Square (Croatian: Trg Ante Starčevića) is the central square of the city of Osijek, Croatia, named after Ante Starčević. It is colloquially referred to as Trg ("the square"). It has the shape of an isosceles right angle triangle. It is located in the center of Osijek on the intersection of Josip Juraj Strossmayer Street from the west, the small street Ribarska from the north, Kapucinska Street from the east and Županijska Street from the south. Important buildings Normann Palace (The seat of government of Osijek-Baranja County) Hotel Central External links
Ante Starčevićs torg

Ante Starčevićs torg (kroatiska: Trg Ante Starčevića) är ett torg i Osijek i Kroatien. Det är uppkallat efter Ante Starčević och är stadens centrala torg. I folkmun kallas torget lokalt för Trg (Torget). Den ligger i den centrala stadsdelen Gornji grad (Övre staden). Historik 2004-2006 renoverades torget till värde av omkring 60 miljoner kuna. Nästan hela torget (7 800 m2) kom att omfattas av renoveringen vars syfte var en upprustning samt reglering av fordons- och spårvagnstrafiken. Tidigare namn Torget har genom historiens gång burit olika namn som har skiftat utifrån politiska omständigheter. Dess nuvarande namn har torget burit sedan 1992. Arkitektur Torget har formen av en triangel och på den centrala delen av den finns en fontän samt en staty föreställande Ante Starčević. Till de mer framträdande byggnaderna vid torget hör Hotel Central och Prandau-Normann-palatset som hyser Osijek-Baranjas länsstyrelse. Vid torgets omedelbara närhet (men inte direkt vid det) ligger Sankt Petrus och sankt Paulus bikatedral. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ante Starčevićs torg. Referenser Fotnoter
Trsat

Trsat je hrad na kopci východně od chorvatského města Rijeka. Stojí na ostrohu nad údolím říčky Rječina. Nachází se na místě, kde se původně nacházela ilyrská a římská pevnost. Postaven byl nejspíše ve 13. století. Ve středověku patřil rodu Zrinských, potom Frankopanům. V místním kostele je pochován chorvatský šlechtic Vuk Krsto Frankopan. Hrad Trast se ve své historické podobě nedochoval; byl po dlouhou dobu zničený a v ruinách. Války mezi Benátčany a Osmanskou říší stejně jako války napoleonské jej poškodily. Významnou ranou bylo zemětřesení v roce 1750. Obnoven byl do současné podoby v 19. století. Přestavbou ztratil celou řadu středověkých charakteristik; obnovu provedl italský architekt Pavonuzzi. Nacházelo se zde mauzoleum vojenského velitele Lavala Nugenta. Dnes je hrad turistickou atrakcí města Rijeky. Koná se zde řada kulturních akcí. V blízkosti pevnosti se nachází kostel sv. Jiří. V blízkosti hradu se nachází také významné mariánské poutní místo. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Trsat na Wikimedia Commons
Burg Trsat

Die Burg Trsat befindet sich etwa 4 km nordöstlich der Stadt Rijeka, auf einem etwa 138 m hohen Felsen in der Gespanschaft Primorje-Gorski kotar. Die Frankopanen ließen im 13. Jahrhundert an der Stelle einer älteren Festung aus dem frühen Mittelalter eine Burg errichten. Das heutige Aussehen erhielt sie zu Beginn des 19. Jahrhunderts, als sie vom österreichischen Feldmarschall Laval Nugent von Westmeath käuflich erworben und umfangreich saniert wurde. Geschichte Bereits in der Römerzeit stand an der Stelle der Burg und deren Umgebung eine liburnische befestigte Siedlung mit dem Namen Tarsatica. Während der Landnahme und des Vordringens in das Awarenreich durch die Kroaten im 8. Jahrhundert wurde die bereits vorhandene Festungsanlage von diesen übernommen und später weiter ausgebaut. Zum ersten Mal wird die Burg Trsat im Jahr 799 erwähnt, als zur Zeit der Awarenkriege der Herzog und Heerführer Erich von Friaul unter König Karl dem Großen versuchte, die Festung zu erobern. Bei diesem Versuch und Vorstoß erlitt sein Herr eine schwere Niederlage und Erich von Friaul kam dabei ums Leben. Im Jahr 1225 gelang die ältere Burganlage in den Besitz der Fürsten von Krk und des Adelsgeschlechts der Frankopanen aus dem 12. Jahrhundert als Schenkung des kroatisch-ungarischen Königs Andreas II. Galerie Weblinks Website der Stadt Rijeka Einzelnachweise
Trsat Castle

Trsat Castle (Croatian: Gradina Trsat) is a castle in Trsat, Croatia. It is thought that the castle lies at the exact spot of an ancient Illyrian and Roman fortress. The Croatian noble Vuk Krsto Frankopan is buried in one of the churches. The Trsat castle was completely reconstructed and renovated in the 19th century when the mausoleum of the military commander Laval Nugent was built in its interior. The courtyard of the castle has now been turned into a restaurant and many tourists visit the place during the summer months. History The thirteenth century Trsat castle, whose site has been in use from Roman days for being an easy place from which to control access to the sea along the Rječina River, is situated on the steep hill overlooking the Rječina gorge on its left bank, just above the town of Rijeka. It may be that a Iapodian hill-fort, Darsata, used to be there, after which the Roman fortification Tarsatica was named. This Roman fort was of vital importance on a road that connected Aquileia to Pannonia and Senia (Senj). It was owned by Frankopan family who built the present castle, on the site occupied by the Illirian Tarsatica, to protect their holdings in Vinodol. The capture of the Castle of Trsat compelled the Ban of Croatia, Andrew Bot of Bajna (Bajna is a village in Hungary, near Esztergom), to intervene in the Austro-Venetian war, and in June 1509 he first recaptured Trsat with his Croatian army and then entered Rijeka after expelling the Venetians. In October 1509, the Venetians withdrew for good and Rijeka returned to the possessions of Maximilian of Habsburg. This notable episode is the sole event which links Rijeka with Venice, and consequently with Italy, during the whole of its history from the 7th century on. In the 17th century the castle fell into decay due to the receding threats from Venice and the Ottoman Empire. Its decline was accelerated by the earthquake of 1750. In the year 1811, during the Napoleonic Wars, Captain Hoste in pursuit of the French, arrived with his frigate at Fiume where he made himself lieutenant-governor. The situation in Trieste soon drew him away, but in 1826 he had the satisfaction of handing the castle over to Field-Marshal Laval Nugent von Westmeath, an Irishman then commanding the Austrian troops in the vicinity, for the purpose of conferring on him the rank of an Austrian noble. The general was later honoured by the Austrians and presented with the castle at Trsat as his residence. He had it restored in Neo-Gothic style and built a mausoleum adorned with the coat of arms of the Nugent family. It remained in the Nugent family until nearly the end of the Second World War when the general's great-granddaughter, Countess Nugent, died at the age of 82. Gallery References External links Siege of Trsat
Terszat vára

Terszat vára (horvátul: Gradina Trsat), vár Horvátországban, a Fiume városához tartozó Trsat területén. Fekvése Terszat vára a település északnyugati részén a Recsina kanyarulata feletti 138 méter magas dombon áll. Története Terszat várát a Frangepánok építették a 13. században. 1449-ig az egységes Frangepán birtok része volt, majd a birtokfelosztáskor Novival, Bribirrel, Kotorral és Bakarral együtt Frangepán Márton kapta meg és a család ún. trsati ágának székhelye lett. 1490-ben III. Frigyes német-római császár foglalta el, de fia Miksa visszaadta a Frangepánoknak. 1508-ban rövid időre a velenceiek foglalták el, akik ekkor Fiumét is lerombolták. Frangepán Bernát hamarosan visszafoglalta és haláláig 1529-ig meg is tartotta. Tőle Frangepán István örökölte meg. 1544-ben Zrínyi Miklós és Frangepán István egyezséget kötöttek arra vonatkozóan, hogy ha bármelyikük örökös nélkül halna meg a birtokait a másik örökli. Miután 1577-ben Frangepán István örökös nélkül halt meg birtokai a Zrínyieké lettek. A vár azonban mint stratégiai fontosságú erődítmény ténylegesen császári kézben volt a katonai határőrvidék részeként a zenggi kapitányoknak alárendelve. A török veszély elmúltával katonai fontosságát elveszítette és 1826-ban gróf Laval Nugent vásárolta meg, aki 1827-től kezdődően Pavonuzzi olasz építész tervei szerint kényelmes várkastéllyá építtette át. Az átépítés során a vár minden középkori jellegzetességét elveszítette. 1843-ban a várban megnyílt a Nugent múzeum az akkori Horvátország első múzeuma. A vár mai állapota A vár két fő részből áll, a bejáratnál levő elülső részből és az északi oldalon emelkedő hátsó részből. Mai formája az 1827-től megindult rekonstrukció során alakult ki, mely során a középkori várat a felismerhetetlenségig átépítették. A vár délnyugati sarkában áll a vár legrégibb részének tartott Frangepán-torony, mely a hagyomány szerint római őrtorony alapjain épült ezért római toronynak is nevezik. A középkorban lakótoronyként szolgált. Ez ma is a vár legerősebb és legmagasabb tornya, melynek azonban csak az alsó része eredeti, a felső rész a 19. századi átépítés során épült. Ekkor építették a vár keleti udvarán a világ hőseinek az ókori építményeket utánzó mauzóleumot is. 1964-ben az épületegyüttes egy részét étteremmé építették át. Ma szabadtéri színpad is működik benne. Galéria Jegyzetek Források Trsat rövid története (horvátul) Trsat a Varak.hu oldalán Lako.com.hr:Trsat (horvátul) Branko Nadilo:Nastanak i značenje utvrde na Trsatu iznad Rijeke (A Građevinar horvát építészeti folyóirat 2002. évi 3. számában) (horvátul)
Grad Trsat

Grad Trsat (hrvaško Gradina Trsat) je grad na Trsatu na Hrvaškem. Domneva se, da grad leži točno na mestu starodavne ilirske in rimske trdnjave. V eni od cerkva je pokopan hrvaški plemič Vuk Krsto Frankopan. Grad Trsat je bil v celoti rekonstruiran in obnovljen v 19. stoletju, ko so v njegovi notranjosti zgradili mavzolej vojaškega poveljnika Lavala Nugenta. Dvorišče gradu je zdaj preurejeno v restavracijo in v poletnih mesecih kraj obiščejo številni turisti. Zgodovina Grad Trsat iz 13. stoletja, katerega temelji so bili v uporabi že od rimskih časov kot dobro mesto za nadzor dostopa do morja ob reki Rječini, stoji na strmem griču nad sotesko Rječine na njenem levem bregu, tik nad mestom Reka. Verjetno je bila japodska trdnjava, Darsata, na tem mestu, za njo pa je bila istem mestu zgrajena rimska utrdba, imenovana Tarsatica. Ta rimska utrdba je bila ključnega pomena na cesti, ki je povezovala Oglej s Panonijo in Senio (sodobni Senj). V lasti Frankopanov, ki so zgradili sedanji grad na mestu, ki ga je zasedala Tarsatica, da bi zaščitili svoje posesti v Vinodolu, je bil do 1509. Zavzetje gradu Trsat je prisililo hrvaškega bana Andreja Bota iz Bajne (Bajna je vas na Madžarskem, blizu Esztergoma), da se je vmešal v avstro-beneško vojno in junija 1509 s svojo hrvaško vojsko ponovno zavzel Trsat in nato po izgonu Benečanov zasedel Reko. Oktobra 1509 so se Benečani dokončno umaknili in Reka se je vrnila v posest Maksimilijana Habsburškega. Ta znana epizoda je edini dogodek, ki povezuje Reko z Benetkami in posledično z Italijo v vsej njeni zgodovini od 7. stoletja dalje. V 17. stoletju je grad propadal zaradi prenehanja groženj Beneške republike in Osmanskega cesarstva. Njegov propad je pospešil potres leta 1750. Med napoleonskimi vojnami leta 1811 je kapitan Hoste v zasledovanju Francozov s svojo fregato prispel na Reko, kjer se je postavil za podguvernerja. Razmere v Trstu so ga kmalu odtegnile, vendar je leta 1826 z zadovoljstvom predal grad feldmaršalu Nugentu, Ircu, ki je takrat poveljeval avstrijskim četam v bližini, da bi mu ta podelil avstrijski plemiški naslov. Avstrijci so generala kasneje počastili in mu podarili grad na Trsatu za njegovo rezidenco. Dal ga je obnoviti v neogotskem slogu in zgradil mavzolej, okrašen z grbom družine Nugent. V družini Nugent je ostal skoraj do konca druge svetovne vojne, ko je v starosti 82 let umrla generalova pravnukinja, grofica Nugent. Galerija Sklici Zunanje povezave
Trsatborgen

Trsatborgen (kroatiska: Gradina Trsat, Trsatska gradina eller Trsatski kaštel, italienska: Castello di Tersatto) är en borg i Rijeka i Kroatien. Den kulturmärkta borgens äldsta delar är från medeltiden och den är belägen på Trsat-höjden nordöst om Gamla stan och Rijekas stadskärna. Borgen är en av Rijekas turistattraktioner och används även vid olika kulturella evenemang. Historik Trsatborgen är belägen på en höjd 138 m ö.h. i stadsdelen Trsat och tros vara uppförd på platsen för en äldre befästning och utsiktspost som först anlades av den illyriska folkstammen liburnerna och sedan övertogs av romarna. Romarna kallade fästningen för Tarsatica och dess idealiska läge på en höjd gav dem god översikt och kontroll över floden Rječina och de antika vägarna från Aquileia till Pannonien och Senia. Den nuvarande Trsatborgen uppfördes på initiativ av Frankopan-ätten och dess äldsta delar är från medeltiden. Borgen var i Frankopan-ättens ägo åren 1225–1670 och omnämns för första gången år 1288 som församlingscentrum. Troligtvis uppfördes den för att skydda Frankopan-ättens ägor i Vinodol. Den övergick senare i det ungerska handelskompaniets ägo. År 1826 köptes borgen av Bakars kommun. Den var då i dåligt skick efter många års förfall och såldes snart till den österrikiske fältmarskalken Laval Nugent von Westmeath som lät göra om den till ett ståndaktigt residens som fylldes med möbler och konst. Inspirerad av nygotiken lät Nugent von Westmeath utföra omfattande renoveringsarbeten som leddes av den venetianske byggherren Giacomo Paranuzzi. Borgens galleri fylldes med verk av de gamla italienska mästarna, däribland Tizian, Tintoretto och Andrea Schiavone. När Nugent von Westmeath dog den 22 augusti 1862 fördes hans kropp till det mausoleum som uppförts som en del av borgen. Hans änka sålde senare merparten av parets konst. Borgen förblev i släktens ägo fram till andra världskrigets slut och den sista privata ägaren grevinnan Eleonora Marie Emma Nugents (1867–1945) död. Arkitektur Nugent von Westmeaths mausoleum "Mir junaka" (Hjältens frid) är uppfört som ett doriskt tempel. Vid mausoleet finns två bronsfigurer föreställande drakar. Dessa tillverkades av den tysk-österrikiske skulptören Anton Dominik von Fernkorn och placerades år 1864 vid ingången till mausoleet. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Trsatborgen.
Okić Castle

Okić Castle is a castle in Samobor, Zagreb County. The names of many surrounding villages include it as an appellative, including Dolec Podokićki, Drežnik Podokićki, Novo Selo Okićko, Orešje Okićko, Podgrađe Podokićko, Poljanica Okićka and Sveti Martin pod Okićem. History For the fortification of Ivanić in 1598, Okić had to supply 4 carts and 10 labourers. In the 19th century, Ferdo Livadić composed a song about the castle titled Okić grad. Gallery References Bibliography Oštrić, Vlatko (2003-12-15). "Okić u hrvatskom planinarstvu: uspon Dragojle Jarnević prije 160 godina" (PDF). Hrvatski planinar (in Serbo-Croatian). No. 12. pp. 372–376. ISSN 1330-2159. Šišić, Ferdo, ed. (1917-07-13) [written 1598-04-14]. "Zaključci hrvatsko-slavonskoga sabora sazvana u Zagrebu za 14. aprila". Hrvatski saborski spisi. Monumenta spectantia historiam Slavorum meridionalium (in Latin). Vol. XLI, IV. Zagreb. pp. 375–379.: CS1 maint: location missing publisher (link) Wiesner Livadić, Ferdo (n.d.). Okić grad. Signature HR-ZaNSK Livadić 54.
Okić-grad

Okić-grad je srednjovjekovna utvrda u Samoborskom gorju. Prvi pisani spomen datira iz 1193., a 1217. navodi se Jaroslav (Irislav) Okićki kao njegov prvi poznati gospodar. U vlasništvu knezova Babonića bio je od 1293. do 1327. nakon čega je bio pod kraljevskom vlašću. Sigismund Luksemburški 1393. prodao ga je Tomi Benvenjudu (de Okych) u čijem je posjedu bio do 1416. kada ga preuzimaju Frankapani. Matija Korvin ga je u drugoj polovici 15. stoljeća dao na upravljanje Ivanu Horvatu od Saga, a on ga je krajem istog stoljeća (1493.) prodao obitelji Erdődy. Bio je poprištem bitke za vrijeme Seljačke bune. Utvrda je razorena 1616., nakon što su Osmanlije u više navrata opustošile okićki kraj. Nalazi se uz Jaskanski planinarski put. Kompleks starog grada čine dva dijela - gornji, izduljenog tlocrta glavni je stambeni prostor bez izrazite branič kule. Uz ulaz smještena je kapela romaničkog tlocrta i vodosprema. Donji dio je na znatno nižem položaju. To je ulazni i gospodarski prostor sa spremištima i štalama. Romanička osnova vrlo je rano produžena. Najstarije ziđe je tanko 77 cm, a podebljanja slijede u 15. i 16. stoljeću. Očuvani su prozori, stubište, puškarnice i zahod u debljini zida. Glavnina ziđa visoko je očuvana. Zaštita Pod oznakom Z-3835 zavedeno je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "vojna i obrambena građevina". Izvori Vanjske poveznice
Okics

Az Okics (másképpen Oklics, horvátul: Stari grad Okić) egy várrom Horvátországban, a Plešivica-hegységben fekvő, Szamoborhoz tartozó Klake falu határában. Fekvése Klake falutól délnyugatra, a Plešivica-hegység egyik 498 méteres magaslatán található. Története A térség egyik legnevezetesebb történelmi emléke Okics vára, melynek története a messzi múltba nyúlik. A Plešivica hegység egyik magaslatán emelkedő vár első írásos említése 1193-ban történt a Bor-Kalán nembeli Kalán pécsi püspök és szlavón bán oklevelében "Okich" alakban, azonban Okics valószínűleg jóval régebbi mint a horvátok jelenléte ezen a vidéken. A régészeti leletek alapján a hegy már az újkőkorban is lakott volt. A várat vélhetően még illír nemesek építették. Később a rómaiak idején innen tartották szemmel az egész vidéket és füstjelekkel adták hírül a veszélyt. A várat a századok során "Okych, Oclych, Ochylich, Ochyz, Ochinz, Okiz, Achuz, Ochus" alakban említik a korabeli források. Első ismert urai Okics grófjai (Comes de Oclych) voltak. 1214-ben említ II. András oklevele egy bizonyos Okhuz ispánt. Első név szerint is ismert birtokosa pedig a 13. században élt Jaroslav vagy Irislav, akinek Ivan nevű fia vagy unokája 1242-ben kitűnt a tatárok elleni harcban. A későbbiekben Okics a Babonicsok, a Frangepánok és az Erdődyek birtoka volt. A török háromszor ostromolta, de sohasem tudta elfoglalni, mindvégig horvát kézen maradt. A török veszély elmúltával Okics is a magányos hegyi várak sorsára jutott. Tulajdonosai elhagyták falai pedig romlásnak indultak. Tekintélyes romjai messziről látszanak a hegytetőn. A vár mai állapota Okics várának romjai a Plešivice egyik 498 méteres magaslatán találhatók. A sziklát amelyen épült egyikoldalról sem lehetett másképpen megközelíteni csak egy ösvényen gyalogosan. Alsó részén az őrség számára szolgáló épületek maradványai találhatók. Innen meredek út vezet fel a kör alakú toronyhoz és a várkápolnához, melynek csak alapfalai látszanak. A vár kis alapterületen helyezkedett el, erősségét nem nagysága, hanem nehéz megközelíthetősége adta, amely lehetővé tette, hogy kis létszámú őrséggel is jól védhető volt. A vár alakja megközelítőleg háromszög alakú, melynek egyik csúcsa a legkönnyebben támadható oldal felé mutat. Itt a külön fallal is lehatárolt várpalota. A falak ma mintegy 6-8 méter magasságban állnak, számos nyílással és lőréssel. A várból nagyszerű kilátás nyílik a környező vidékre. Galéria Források Szamobor község hivatalos oldala (horvátul) Free-zg.t-com.hr:Stari grad Okić Archiválva 2021. szeptember 22-i dátummal a Wayback Machine-ben (horvátul) Okics ősi vára Lako.com.hr:Okić (horvátul) Branko Nadilo: Ruševine zamkova na Samoborskom i Žumberačkom gorju (a Građevinar horvát építészeti folyóirat 2003. évi 4. számában) (horvátul)
Okić-grad

Okić-grad – średniowieczny zamek w Chorwacji, na terenie Samoborskiego gorja. Historia Pierwsza wzmianka historyczna o zamku pochodzi z 1193 roku. Jego pierwszym znanym właścicielem był Jaroslav (Irislav) Okićki. W latach 1293–1327 Okić-grad należał do rodu Baboniciów, a następnie stał się własnością królewską. W 1393 roku Zygmunt Luksemburski sprzedał go rodowi Benvenjudów. Od 1416 roku jego właścicielami byli Frankapani, a od 1493 roku Erdődy. Zamek został zaatakowany w 1573 roku w trakcie powstania chłopskiego. Uległ zniszczeniu w 1616 roku. Przypisy
Bajer Bridge

Bajer Bridge is located between the Vrata and Oštrovica interchanges of the A6 motorway in Gorski Kotar, Croatia, spanning Lake Bajer. It is 520 metres (1,710 ft) long. The bridge consists of two parallel structures: The first one was completed in 1995, and the second one in 2008. The bridge is tolled within the A6 motorway ticket system and there are no separate toll plazas associated with use of the bridge. The bridge was constructed by Viadukt. Structure description At this location the motorway route follows a horizontal curve of 2,006-metre (6,581 ft) radius. Transversal grade of the deck is constant and equal to 2.5%, while elevation grade of the bridge is constant at 0.835%, sloping down towards Oštrovica. The bridge is a box girder structure supporting the deck across 10 spans: 42.63 m (139.9 ft) + 8 x 50.16 m (164.6 ft) + 42.63 m (139.9 ft). Since the elevation of the bridge lies 41 metres (135 ft) above the average water level of Lake Bajer, incremental launching of the bridge was executed without use of any auxiliary piers. The main longitudinal girders comprise box cross-section and were divided in 19 sections each (2 x 27.94 m (91.7 ft) + 15 x 25.08 m (82.3 ft) + 2 x 27.94 m (91.7 ft)). Piers of the bridge comprise a 6.6-metre (22 ft) by 3.1-metre (10 ft) box cross-section with 30 centimetres (12 in) thick walls. Bridge abutments and shore piers have shallow foundations, while those piers located within the lake have foundations executed on groups of six piles each. The piles are circular in cross section, 1.5 metres (4 ft 11 in) in diameter, and are connected with beam cap slabs measuring 8.5 m (28 ft) x 9.5 m (31 ft) x 2.5 m (8 ft 2 in). Traffic volume Traffic is regularly counted and reported by Autocesta Rijeka–Zagreb, operator of the viaduct and the A6 motorway where the structure is located, and published by Hrvatske ceste. Substantial variations between annual (AADT) and summer (ASDT) traffic volumes are attributed to the fact that the bridge carries substantial tourist traffic to the Adriatic resorts. The traffic count is performed using analysis of motorway toll ticket sales. See also List of bridges by length References External links Autocesta Rijeka–Zagreb: Bajer Bridge webcam
Arche de Balbi

L'arche de Balbi est une arche située dans le centre-ville de Rovinj en Istrie. Historique Cette arche, une des sept portes de la ville, est de style baroque construite en 1680. Elle est ornée « d'une tête de Turc surmontée d'un lion vénitien, souvenirs des dominations ottomane et vénitienne. » Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Croatie