NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nadbiskupska palača u Splitu

Nadbiskupska palača u Splitu je neorenesansna palača, sjedište splitsko-makarskog nadbiskupa. Povijest Starija rezidencija splitskog nadbiskupa nalazila se unutar Dioklecijanove palače, sjeverno od katedrale no izgorila je 1924. godine. Smještaj za novo sjedište splitskih crkvenih dostojanstvenika nađeno je izvan palače, na istočnom rubu gradskog središta. Zgrada Nadbiskupije građena je u vrijeme biskupa Filipa Frane Nakića (1889. – 1910.) u periodu 1901. – 1904. godine. Projektirao ju je arhitekt Ćiril Metod Iveković (1864. – 1933.) u novorenesansnom stilu, po uzoru na palaču Farnese u Rimu. Za vrijeme savezničkog bombardiranja Splita 4. siječnja 1944. godine, zgrada je znatno oštećena. Poslije Drugog svjetskog rata, zgradu su 1948. godine nacionalizirale komunističke vlasti nove Jugoslavije, a Crkvi ju je vratila Republika Hrvatska godina 1998., kada je i počela njena obnova. Zanimljivosti U toj palači prigodom svog posjeta Splitu i Solinu, godine 1998., boravio je papa Ivan Pavao II. Izvori Vanjske poveznice Split: Započela obnova Biskupove palače
Ärkebiskopens palats, Split

Ärkebiskopens palats (kroatiska: Nadbiskupska palača) är ett palats i Split i Kroatien. Byggnaden uppfördes 1901–1904 i nyrenässansstil och ligger sydöst om Diocletianus palats i den centrala delen av Split. Palatset är säte för ärkebiskopen av Split-Makarskas ärkestift. Historik Efter att ärkebiskopens tidigare säte i Diocletianus palats brunnit ner uppfördes en ny byggnad (Ärkebiskopens palats) strax sydöst om det forna romerska palatset. Det nya palatset kom att tjäna som ärkebiskopens och prelaternas säte. Den 4 januari 1944 skadades byggnaden svårt sedan de allierade med flyg inlett bombräder mot Split. År 1948 förstatligade de nya kommunistiska myndigheterna byggnaden. År 1998, efter att Kroatien lämnat den sydslaviska federationen Jugoslavien, återbördade de kroatiska myndigheterna palatset till den romersk-katolska kyrkan. Detta blev även startskottet för palatsets renoveringen och samma år besöktes palatset av den dåvarande påven Johannes Paulus II. Källor Noter
Dvorac Erdödy-Rubido u Gornjoj Rijeci

Dvorac Erdödy-Rubido u Gornjoj Rijeci - kasnorenesansni dvorac u Gornjoj Rijeci kod Križevaca. Nastao je na mjestu stare kurije. Sagradio ga je Gašpar Orehovečki (mađ.: Orehoczy) u drugoj polovici 17. stoljeća. Dvorac je nastao kada se vlastelin Orehovečki preselio u Gornju Rijeku iz dvorca na Malom Kalniku, kojeg su srušili Mongoli. Kasnije je dvorac u vlasništvu obitelji Chamaré pa Sidonije Erdödy Rubido, prve hrvatske operne pjevačice, koja je navodno u lijevoj kuli dvorca prvi put pjevala hrvatsku himnu "Lijepa naša". Veletrgovci Gorjani vlasnici su dvorca od 1939. godine, a početkom Drugog svjetskog rata pobjegli su. Pola dvorca pripada državi, a pola trgovcu Turku iz Gornje Rijeke. Dvorac je postao logor za Židove. Umirali su od tifusa. Sredinom 1942. godine, iz logora Stara Gradiška i Uštice kod Jasenovca prebačeno je oko 400 dječaka u dvorac u Gornju Rijeku. Bili su dječaci od 7 do 14 godina s područja Kozare u Bosni. Doveli su ih u dvorac, da ih preodgoje. Mnogi su umrli od gladi i zaraznih bolesti. Oko 100 dječaka prebačeno je u Jastrebarsko i ostali su živi. Dvjesto dječaka je pokopano oko dvorca, ostali su prebačeni u zaraznu bolnicu u Zagrebu. U parku oko dvorca podignut je spomenik stradalim dječacima. Poslije je dvorac pretvoren u osnovnu školu. Ima oblik slova U, na pročelju su dvije cilindrične kule. Oko dvorca je park, a ispred dvorca drvored. U parku ima raznolikih vrsta drveća kao što su: sekvoja, čuga, duglazija, sitkanska smreka, ariš, jablan, bijeli bor, crni bor, pačempres, američki borovac, platana, žalosna vrba itd. Park je obnovio vrtlar Sibera iz Varaždina 1956. godine. Unutarnje poveznice Logor Gornja Rijeka Izvori
Lužnica Manor

Lužnica Castle is a baroque building in Zaprešić, Croatia. History It is believed that the Castle was built at the beginning of the 18th century. Since 1791 the estate was the owned by von Rauch noble family. They soon had the Castle renovated and further expanded. At the end of 19th century, Marija Jurić Zagorka, lived in the Castle from the age of 3 until 10 years, as her father was estate manager for the von Rauch family. She later became one of the most prominent Croatian writers of a time. Countess Antonija noticed the talent of young Zagorka, so she made possible for her to use the castle library and attend private schooling lessons along her own kids. In 1923, Geza, the final member of Rauch family was killed under suspicious circumstances. Following his death, his widow Antonija, sold Lužnica, which then became property of Daughters of Charity of Saint Vincent de Paul. At a time, this order was looking for a large estate close to capital, Zagreb, for sixty of its members. One part of the manor was soon turned into a hospital, another part into a chapel, while surrounding land was used for agriculture. The goods from the estate were shipped to a Sisters of Charity Hospital in Zagreb. At the beginning of the 20th century, the manor was also used as a kindergarten, music and householding school for the local community. See also Novi Dvori Susedgrad References Literature Obad Šćitaroci, Mladen; Bojanić Obad Šćitaroci, Bojana; Dundović, Boris (2013). "Manors and Gardens in Northern Croatia in the Age of Historicism" (PDF). Centropa. pp. 175–186. ISSN 1532-5563.
Narodni trg u Splitu

Narodni trg u Splitu (Pjaca) je gradski trg nastao urbanističkim širenjem grada zapadno od Željeznih vrata Dioklecijanove palače. Time je izvršeno izmještanje glavnog gradskog trga s istoka na zapad, čime je Peristilu ostala funkcija katedralnog trga (Piazza del Duomo), odnosno, glavnog sakralnog trga. Izgled i povijest Tijekom 13. stoljeća srednjovjekovni grad se proširio izvan Dioklecijanove palače, prema zapadu, zbog čega se javila potreba oblikovanja novog gradskog središta. Novi glavni gradski trg oblikovan je na prostoru gdje se nekoć nalazila predromanička crkvica sv. Lovre, zbog čega je nazvan Trg sv. Lovre (Platea Sancti Laurentii). Prvi put se spominje 1225. godine. Bio je obrubljen reprezentativnim zgradama, poput kasnogotičkog kompleksa Kneževa dvora s Komunalnom palačom i vijećnicom te municipalnim kazalištem s tamnicom. Uz zgradu Gradske vijećnice nalazi se renesansna palača Karepić iz 16. stoljeća, koja je povezana s vijećnicom lijepim kasnogotičkim duplim prozorima. Taj urbanistički sklop nalazio se sa sjeverne strane trga, dok se na istoku, uz zidine Palače nalazio sklop palača s romaničkom kulom na kojoj je u 15. stoljeću dograđen sat i renesansna loža gradske straže pregrađena u razdoblju baroka. Na suprotnom dijelu Željeznih vrata nalazi se kasnoromanička palača korčulaskog kneza Ćubrijana Žaninića (Ciprian de Ciprianis), sa slikovitim kutnim heksaforama na katu i kipom sv. Antuna Pustinjaka iz 1394. godine. Na zapadu, trg je zaokružen u jedinstvenu cjelinu s Nakićevom kućom, građenom u stilu bečke secesije, dok je na jugu omeđen zgradom današnje Gradske kavane, zgradom hotela i palačom Pavlović. Na gradskom trgu bio je i kameni stup za zastavu (štandarac), s gradskim grbom i lavom sv. Marka na podnožju, kao simbolima grada i vrhovne vlasti. Štandarac je bio smješten ispred otvorene lože Komunalne palače, a novi se danas nalazi nešto zapadnije. Trg je više puta bio djelomično popločavan, a u potpunosti je popločan tek 1749. godine. Nakon naziva Trg sv. Lovre, kasnije se zvao Trg oružja, po zgradi Gradske straže na njemu, a potom Gospodski trg (Piazza dei Signori) te u konačnici Narodni trg. Godine 1821. gradske vlasti porušile su veći dio sklopa kasnogotičkoga urbanog kompleksa iz 15. stoljeća, uključujući i Knežev dvor, čime je trg dobio svoj današnji oblik. Na trgu se nalazi najstarija splitska knjižara otvorena od 1861. godine, nekoć u vlasništvu obitelji Morpurgo po kojima i danas nosi ime. Građevine na trgu Građevine na trgu, u smjeru kazaljke na satu Bilješke Literatura Kečkemet, Duško, Prošlost Splita, Marjan tisak, Split, 2002. ISBN 978-953-214-006-4 Vanjske poveznice Pjaca - visitsplit.com Narodni trg (Pjaca) u Splitu - www.putovnica.net
Folkets torg, Split

Folkets torg (kroatiska: Narodni trg), lokalt kallat Pjaca, är ett torg i Split i Kroatien. Det ligger väster om Diocletianus palats i Splits historiska stadskärna och är den moderna stadens centrala torg. Vid torget som omnämns för första gången år 1255 med namnet Sankt Laurentius torg (Platea Sancti Laurentii) ligger flera representativa byggnader, däribland Gamla stadshuset. Namn Torget omnämns för första gången år 1255 med namnet Sankt Laurentius torg (Platea Sancti Laurentii). Det har därefter burit olika namn. Från början av 1800-talet till år 1849 kallades torget Vapentorget (kr. Trg oružja, it. Piazza d'armi). Åren 1849–1912 kallades det för Herrarnas torg (kr. Gospodski trg, it. Piazza dei signori) och år 1912 fick det sitt nuvarande namn, Folkets torg (kr. Narodni trg, it. Piazza del Popolo). Det officiella namnet används dock mest i formella sammanhang. I folkmun kallas torget Pjaca som kan härledas ur det italienska ordet för 'torg', piazza. Historik I samband med urbanisering och befolkningstillväxt växte det medeltida Split under 1200–1300-talet utanför Diocletianus palats som ditintills rymt större delen av den dåtida stadens befolkning. Staden expanderade väster om Järnporten (Porta Ferrea) som var en av fyra portar som ledde in i palatset. I samband med detta skapades en öppen yta väster om porten som kallades Sankt Laurentius torg (Platea Sancti Laurentii) efter den förromanska Sankt Laurentius kyrka som tidigare stått vid platsen. Under 1400-talet lät venetianarna uppföra representativa byggnader vid torget, däribland Rektorspalatset och stadshuset. Sankt Laurentius torg övertog då gradvis rollen som Splits centrala torg. Peristylen som var belägen vid katedralen och som tidigare tjänat som Splits huvudtorg blev då istället stadens främsta sakrala torg. Under kommande århundraden lät framträdande lokala adelsätter uppföra sina palats vid torget som med tiden skulle bli allt mer tättbyggt. Av denna anledning lät de lokala myndigheterna år 1821 riva flera byggnader från 1400-talet uppförda i gotisk stil, däribland det tidigare Rektorspalatset. Torget fick i samband med detta det utseende som det har idag. I samband med renovering och underhållsarbeten utfördes arkeologiska utgrävningar vid torget år 1978. Vid mitten av torget, sydväst om stadshuset, upptäcktes då 24 medeltida gravplatser vilket antyder att det under medeltiden fanns en begravningsplats kring den förromanska Sankt Laurentius kyrka som tros ha legat bakom det gamla stadshuset. Referenser Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Folkets torg, Split.
Kapela Corpus Domini u Zagrebu

Kapela Corpus Domini je katolička kapela na zagrebačkoj Trešnjevci, u sklopu Doma Božje Providnosti na području Župe sv. Marka Križevčanina. Dugo je vremena bila jedina crkva u Hrvatskoj u kojoj se euharistijsko klanjanje obavlja cijelog dana, što je čini najstarijim svetištem trajnog dnevnog klanjanja Euharistiji (adoracije) u Hrvatskoj (izuzevši samostane). Podignuta je na ondašnjemu zagrebačkom predgrađu, u Mošćeničkoj ulici na Trešnjevci. Kapelu je 20. srpnja 1941. posvetio Josip Lach, duhovnik Društva Presvetog Oltarskog Sakramenta, koje je i sagradilo kapelu. Nadbiskup Alojzije Stepinac sudjelovao je u Večernjoj poslije posvete te se po njegovoj želji u kapeli od 1942. organizira sveudiljno klanjanje. Kapela se nalazi uz samostan sestara Pohoda Marijina, koji je sagrađen 1947. Unutrašnjost Unutrašnjost kapele uređena je u stilu umjetničke škole iz Beurona (Beuroner Kunstschule). Kiparica Mila Wod vodila je radove unutarnjeg uređenja kapele, te je izradila nacrte za ambone, pričesnu ogradu, medaljone svetaca i kipove Srca Isusova i Marijina. Dana 1. listopada 1998. ispred kapele je na spomen dolaska pape Ivana Pavla II. podignut euharistijski križ. Križ je podignut i na spomen proglašenja blaženim Alojzija Stepinca. Nacrt za križ izradio je akademski kipar Vinko Fabris. Godine 2011. obilježena je sedamdeseta obljetnica posvećenja kapele Corpus Domini. Povodom te obljetnice, na kapelu su postavljeni prozorski vitraji s likovima bl. Alojzija Stepinca, sv. Franje Asiškoga i sv. Franciske Ivane de Chantal, sv. Josipa i sv. Margarete Alacoque. Vitraji su rad akademskog slikara Branimira Dorotića. Prozor života Prozor života mjesto je gdje ljudi (obično majke) mogu ostaviti bebe, obično novorođenčad, anonimno na sigurnom mjestu da ih se pronađe i da se o njima brine. Prvi takav prozor u suvremenoj Hrvatskoj otvoren je 1. veljače 2025. godine u Zagrebu, u sklopu samostana Pohoda Marijina uz kapelu Corpus Domini. Prostor je opremljen grijanim medicinskim krevetićem s kontroliranom temperaturom koji funkcionira poput inkubatora. Sustav uključuje ventilaciju i alarm koji se aktivira kada se dijete položi, obavještavajući istovremeno časne sestre i odgovorne osobe. Videonadzor je postavljen isključivo nad krevetićem, čime se osigurava potpuna anonimnost osobe koja ostavlja dijete. Galerija Izvori
Kaple Panny Marie (Stari Grad)

Kaple Panny Marie (chorvatsky Kapela Gospojica u Starom Gradu) je kaple necelý kilometr východně od města Stari Grad na ostrově Hvar v Chorvatsku. Nachází se na západním okraji Starigradské pláně u jedné ze starověkých řeckých cest, vedoucí ze Starého Gradu do Vrbosky. Historie Kapli nechal postavit šlechtic Petar Dujmičić na konci 16. století. V kapli je socha Panny Marie a triptych, jehož autorem je Francesco da Santacroce (15. století). Odkazy Reference Literatura Nikola Bižaca, Tonko Maroević, Tomislav Raukar, Vinko Tarbušković, Ambroz Tudor. Crkve i crkvice Staroga Grada. Ilustrace Paweł Jaroszewski. Stari Grad: Župski ured Sv. Stjepana, 2009. 216 s. Dostupné online. ISBN 9535542508. S. 184–185. (chorvatsky, anglicky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kaple Panny Marie na Wikimedia Commons
Kapela Gospojica u Starom Gradu

Kapelicu posvećenu sv. Gospi, tzv. Gospojicu, u polju nedaleko od Starog Grada, sagradio je u 16. st. vlastelin Petar Dujmičić. U kapelici je slika sv. Marije s ranjenim Isusom, a na oltaru je natpis "Divice pribolesniva, moli za nas" i godina 1891. Triptih je djelo Francesca de Santacroce iz 16. stoljeća. Izvori Vanjske poveznice
Sunčeva fotonaponska elektrana Barban

Sunčeva fotonaponska elektrana Barban je trenutno u gradnji i po svemu će biti prva sunčeva fotonaponska elektrana u Hrvatskoj. Ona se gradi u sklopu buduće poduzetničke zone Barban - Krvavci, u blizini Barbana (Istra). Elektrana će imati instaliranu snagu od 1 MW, a proizvodila bi 1,2 milijuna kWh električne energije godišnje, na ekološki prihvatljiv način, koja će se prodavati Hrvatskoj energetskoj regulatornoj agenciji, no investitor tvrdi da će se većinom i trošiti u poduzetničkoj zoni (sva poduzeća zajedno u zoni će trošiti oko 650 kW). Barban kao mjesto za ovaj projekt odabran je sasvim slučajno, jer je Denis Kontošić bio jedini načelnik koji je odgovorio na upitnik investitora, a odaslan je bio svim općinama. Plan je investitora da u cijeloj Hrvatskoj podigne 10 ovakvih elektrana, pokrivajući fotonaponskim pločama oko 50 000 m2, na potezu od Istre do Dubrovnika. Elektrane bi imale ukupnu snagu od oko 7 MW, a proizvodile bi 10,5 milijuna kWh godišnje, što je dostatno za napajanje oko 2 600 kućanstava tijekom cijele godine. Ukupna vrijednost tih investicija je 22 milijuna eura. Prva 2 MW trebala bi biti u pogonu 2012. Elektrana će pokrivati površinu od 17 767 m2. Kao nagovještaj dobre suradnje, u Općini Barban je ugrađen rasvjetni stup, koji se napaja putem sunčeve fotonaponske energije, a koji je već postavljen na cesti uz buduću poduzetničku zonu. Izvori
Sveta Katarina (Pulski zaljev)

Sveta Katarina (tal. Scoglio Santa Caterina) je jedan od otoka smješten u pulskom zaljevu. Administrativno pripada mjesnom odboru Štinjan. Otok Sv. Katarina uz otok Svetog Andriju dijeli pulski zaljev u dva manja bazena. Nalazi se ispred malog otočića Andrije i uvale Monumenti, a mostom je spojen s poluotokom Monumenti. Površina otoka je 31.883 m2, duljina obalne crte 817 m, a visina 3 metra. Povijest Talijanski renesansni geograf, liječnik i pisac Giuseppe Rosaccio u svom izolaru "Viaggio da Venetia a Costantinopoli" spominje otoke Pulskog zaljeva. Izričito navodi da u pulskoj luci postoji 6 otoka ne spominjući njihova imena. Iako je ovaj broj upitan, jer drugi izvori najčešće spominju četiri otoka, Rosaccio sigurno govori o Sv. Andriji (Scoglio Santo Andrea), te današnjim poluotocima - Uljaniku (Scoglio Olivi), Sv. Katarini (Scoglio Santa Caterina), Sv. Petru (Scoglio San Pietro) i Sv. Ivanu. Sveta Katarina bila je sastavni dio vojarne "Monumenti". Za vrijeme Jugoslavije, na otoku je boravila JRM koja je podignula par zgrada koje su udomljavale razne školske i ronilačke ustanove. Na otoku se nalazilo zapovjedništvo brigade mornaričkog pješaštva čiji je veći dio bio smješten u zgradama s druge strane mosta – na kopnenom dijelu kompleksa. Na samom otoku još se nalazila mješovita divizija desantnih brodova, ronioci, te druga pomoćna sredstva. Izvori
Scoglio Santa Caterina (Pola)

Lo scoglio Santa Caterina o scoglio di Santa Caterina (in croato Sveta Katarina) è un isolotto disabitato della Croazia, situato nel porto di Pola. Amministrativamente appartiene alla città di Pola, nella regione istriana. Geografia Lo scoglio Santa Caterina si trova lungo la costa sudoccidentale dell'Istria, all'interno del porto di Pola (luka Pula), e dista 245 m dalla penisola di punta dei Monumenti. È collegato ad essa da un basso ponte. La forma dell'isolotto è quasi rettangolare, leggermente più stretto nella parte settentrionale; ha coste basse e squadrate e un pontile che si allunga all'estremità nordorientale. Misura 215 m di lunghezza (pontile escluso) e 175 m di larghezza massima. Ha una superficie di 0,032 km² e uno sviluppo costiero di 0,82 km. Sull'isolotto si trovano i resti di una chiesa bizantina, quel che rimane dell'antico monastero benedettino di Santa Caterina, abbandonato dal 1600 per trasferimento delle monache nel monastero di San Teodoro al fonte di Pola, ed ancora si trovano alcuni capannoni della caserma "Monumenti", parte della JRM nella ex Jugoslavia, che venivano utilizzati da divisioni delle truppe ausiliarie, dei sommozzatori e dei mezzi da sbarco. Note Bibliografia (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia
Sveta Katarina (Puljski zaliv)

Sveta Katarina je eden od otokov v Puljskem zalivu. Administrativno pripada krajevnemu odboru Stinjan. Sveta Katarina je bila sestavni del vojašnice Spomeniki. V času Jugoslavije je bil na otoku JRM, ki je postavil nekaj stavb, v katerih so bile različne šole in potapljaški objekti. Na otoku je bilo poveljstvo mornariške pehotne brigade, večina pa v stavbah na drugi strani mostu - na celini kompleksa. Na samem otoku je še vedno obstajala mešana divizija pristajalnih ladij, potapljačev in drugih pripomočkov. Glej tudi Seznam hrvaških otokov
Svetište Majke Božje Kloštarske

Svetište Majke Božje Kloštarske pripada Župi Sv. Ivana Krstitelja u Slavonskom Kobašu, a udaljeno je tri kilometra od mjesta na putu prema Lužanima. Nalazi se na obali rijeke Orljave koja se kilometar niže utiče u Savu. To je i lokacija mjesnog groblja na kojem se nalazi gotička crkva koja je barokizirana. Kloštar ima lijepu vizuru jer se nalazi na blagom povišenju (gredi) iza kojeg se nalaze šumovite obale rijeka Orljave i Save te obronci bosanske planine Motajice. U predvečerje 14. kolovoza (uoči Velike Gospe) okuplja se vjernički puk na ispovijed i molitvu te pripravu za sv. misu koja započinje obično u 19 sati. Od osnutka Požeške biskupije misno slavlje predvodi preuzvišeni biskup Antun Škvorčević. Na Veliku Gospu okuplja se velik broj vjernika, osobito iz novogradiške posavine te zapadnog brodskog posavlja ali i iz cijele Slavonije. Prvi pisani izvori o Kloštru datiraju iz 14. stoljeća. Vidi Dodatak:Popis marijanskih svetišta u Hrvatskoj Izvori
TLM

Tvornica lakih metala je hrvatsko poduzeće iz Šibenika. Sjedište je na adresi Narodnog preporoda 12, Šibenik. Povijest Tvornica lakih metala osnovana je 1937. godine za izradu aluminija, a od 1955. godine bavi se i njegovom preradom. Znatno je oštećen u velikosrpskoj agresiji na Hrvatsku te je znatno smanjio proizvodne kapacitete. Od 2007. u privatnom je vlasništvu konzorcija Adrial. 20. srpnja 2009. godine podijelila se je na tri nova društva: TLM-TVP d.o.o. za proizvodnju valjanih proizvoda TLM-TPP d.o.o. za proizvodnju prešanih proizvoda Adrial plus d.o.o. za usluge i trgovinu Nakon druge poslovne krize 2016. godine, TLM je završio u stečaju. Stečaj je okončan 2018. kada ga je kupio slovenski Impol. Obnovljena je proizvodnja i povećan broj zaposenika. 2018. Impol TLM je s oko 420 zaposlenih ostvario 259,6 milijuna kuna prihoda. Izvori Vanjske poveznice [neaktivna poveznica]
Nikola-Tesla-Gedenkmuseum

Das Nikola-Tesla-Gedenkmuseum (kroatisch Memorijalni centar "Nikola Tesla" Smiljan) ist eine kulturhistorische Institution in Smiljan in Kroatien, dem Geburtsort von Nikola Tesla. Der Komplex verbindet Wissenschaft, Kunst und Fremdenverkehr. Es befindet sich unter der administrativen Verwaltung des „Museums der Lika“ in Gospić, dem Sitz der Gespanschaft Lika-Senj (Zentralkroatien). Das Gedenkmuseum ist dem Erfinder, Physiker und Elektroingenieur Nikola Tesla gewidmet, der 1856 in Kroatien, damals innerhalb der Habsburgermonarchie, in eine serbische Familie geboren wurde und mit seinen Arbeiten als US-amerikanischer Staatsbürger bekannt wurde. Die Anlage in Smiljan entstand im Jahr 2006 und wurde am 10. Juli 2006, zum 150. Geburtstag von Tesla, eröffnet. Das Konzept des Gedenkzentrums umfasst verschiedene Felder: Teslas Geburtshaus mit der Dauerausstellung, die daneben befindliche orthodoxe St.-Peter-und-Paul-Kirche, den alten Ortsfriedhof, Steindenkmäler und Bänke des Architekten Zdenko Kolacio, eine Tesla-Statue des Bildhauers Mile Blažević, das Auditorium, Prototypen von Teslas Erfindungen sowie ein Multimedia-Zentrum. Im Museum werden zeitweise verschiedene Fach- und Ausbildungstätigkeiten und Veranstaltungen organisiert. Das Museum ist für Besucher ganzjährig von Dienstag bis Sonntag geöffnet. Fotos Weblinks Offizielle Seite des Memorijalni centar "Nikola Tesla". bei Muzejski dokumentacijski centar, Zagreb Nikola-Tesla-Gedenkmuseum als Reiseziel Feier des 158. Jahrestages der Geburt von Nikola Tesla im Gedenkmuseum in Smiljan Zahl der Besucher im Jahr 2013