NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Otočić Kuvrsada

Otočić Kuvrsada är en ö i Kroatien. Den ligger i länet Istrien, i den västra delen av landet, 200 km väster om huvudstaden Zagreb. Ön Kuvrsada är en del av turistkomplexet Koversada Park Camping Resort. Denna resort är uppdelad i två delar: Koversada Uncovered Naturist Kamp, avsedd för naturister, och Koversada Covered Kamp, som är för så kallade "klädda gäster". Ön är historiskt viktig eftersom den anses vara naturismens vagga vid Adriatiska havet, men idag tillhör den "klädda" delen av campingen. På ön finns tomter tillgängliga för gästerna, och motorfordon är inte tillåtna. Den är ansluten till fastlandet med en bro. Källor
Medicinski fakultet u Rijeci

Medicinski fakultet u Rijeci (latinski: Facultas medica Fluminensis), drugi je po starosti medicinski fakultet u Hrvatskoj. Povijest Korijeni riječke medicinske misli i tradicije i okolnosti osnivanja Medicinskoga fakulteta u Rijeci datiraju od davnih vremena. Baziraju se na radovima Ivana Cambierija (Giovanni Battista Cambieri), Saverija Graziana, Antuna Gjačića (Antonio Felice Giacich), Gjure Cattija, Antuna Grošića (Antonio Grossich), Lionella Lenza, Viktora Finderlea, Valtera Rukavine i drugih. Medicinski fakultet u Rijeci osnovan je 12. srpnja 1955. godine. Razlog osnivanju prvoga medicinskog fakulteta u Hrvatskoj izvan Zagreba bila je prekapacitiranost Medicinskoga fakulteta u Zagrebu na kojem je studiralo sve više studenata iz Istre, Primorja, Gorskog kotara, ali i okolnih regija. U Rijeci je također postojala duga tradicija u obrazovanju medicinskih radnika, tako da su postojali izvrsni preduvjeti za osnivanje medicinskoga fakulteta. Glavni inicijator osnivanja Medicinskoga fakulteta u Rijeci bio je vrsni liječnik i sveučilišni profesor dr. Andrija Štampar koji je u to vrijeme obnašao dužnost dekana Medicinskoga fakulteta u Zagrebu. Zakonom o osnivanju Medicinskog fakulteta u Rijeci odlučeno je da Medicinski fakultet u Rijeci pripada Sveučilištu u Zagrebu. Odlukom Izvršnog vijeća NR Hrvatske od 20. lipnja 1957. Medicinski fakultet u Rijeci se osamostalio i tako postao prvi fakultet u Hrvatskoj osnovan izvan Zagreba. Uvodno predavanje na temu "Današnji značaj interne medicine" održao je Silvije Novak u Gradskoj vijećnici u Rijeci 21. studenog 1955. čime je i službeno započela prva akademska godina najstarijeg riječkog fakulteta. Osnivanjem ovog fakulteta lovranska ortopedska bolnica postala je mjestom gdje se obrazuje studente medicine. Od 1976. godine lovranska je bolnica dobila status kliničke bolnice te se danas zove Klinika za ortopediju Lovran. Dekani Silvije Novak (1955. – 1958.) Eugen Cerkovnikov (1958. – 1959.) Karlo Pansini (1959. – 1960.) Dimitrije Atanacković (1960. – 1962.) Dušan Jakac (1962. – 1964.) Davor Perović (1964. – 1966.) Andrija Longhino (1966. – 1968.) Zdenko Križan (1968. – 1970.) Vladimir Bezjak (1970. – 1972.) Slobodan Ćuk (1972. – 1974.) Slobodan Marin (1974. – 1979.) Vinko Frančišković (1979. – 1983.) Daniel Rukavina (1983. – 1987.) Slobodan Marin (1987. – 1990.) Ante Simonić (1990. – 1994.) Miljenko Kovačević (1994. – 1995.) Danilo Pavešić (1995. – 1999.) Stipan Jonjić (1999. – 2003.) Miljenko Kapović (2003. – 2008.) Alan Šustić (2008. – 2014.) Tomislav Rukavina (2014. – 2020.) Goran Hauser (2020. – 2026.) Josip Španjol (vršitelj dužnosti) (2026. – ) Više informacija Sveučilište u Rijeci Literatura Klinika za ortopediju Lovran - Povijest Izvori Vanjske poveznice Mrežne stranice Medicinskoga fakulteta u Rijeci
Sveti Andrija

Sveti Andrija («St. Andreas»; italiensk: Donzella) er en ubeboet ø i Adriaterhavet ud for Kroatiens kyst. Øen er en af Elafitiøerne, og ligger ca. 11 km (6 nautisk mil) ud for Dubrovnik. De nærmeste øer er Lopud og Koločep i øst. Øen er 475 meter lang og 130 meter bred. Der står et fyr fra 1873 på øen. Reflist
Sveti Andrija

Sveti Andrija (italienisch Donzella) ist eine unbewohnte kroatische Insel in der Gespanschaft Dubrovnik-Neretva und Teil der Elaphiten. Sie ist ungefähr 11 km von der Stadt Dubrovnik entfernt. Geographie Die Küste der Insel besteht hauptsächlich aus kahlem Gestein. Der westliche Teil der Insel ist geprägt von dichten Nadelwäldern, der Rest von diversen anderen Hartlaubgewächsen. Geschichte Auf Sveti Andrija, der am weitesten zum offenen Meer hin gelegenen Insel der Elaphiten, befinden sich Reste eines um 1799 offiziell aufgelassenen, vermutlich aber schon davor aufgegebenen Benediktinerklosters und ein 1873 errichteter, seither mehrfach umgebauter Leuchtturm. Sveti Andrija diente überdies Anfang des 15. Jahrhunderts als Quarantänestation für Pestkranke, um die Mitte des 16. Jahrhunderts lebte hier der Benediktinermönch und Dichter Mavro Vetranovič (1482–1576) als Einsiedler. Weblinks
Sveti Andrija (Elafiti)

Sveti Andrija je otočić iz skupine Elafitskih otoka, udaljen od Dubrovnika 6 Nm, Koločepa 3 Nm, Lopuda 2 Nm, a od Šipana 4 Nm. Površina otočića je 53757 m2, dužina 475 m a najveća širina 130 m. Obala mu je duga 1130 metara. Obala otočića je kamenita, kao i podmorje. Na njegovom zapadnom dijelu raste borova šuma i razno mediteransko raslinje. Ostatak otoka nema šume, nego samo grmoliko bilje, a tu je i stanište raznih vrsta ptica, te je proglašen ornitološkim rezervatom. Prvi stanovnici Svetog Andrije bili su benediktinci, za koje je dubrovačka obitelj Crijević izgradila samostan i crkvu. U samostan se dolazilo mahom po kazni Dubrovačke Republike, jer je bio izoliran i nepristupačan. Neko je vrijeme otočić bio karantena za stanovnike Lopuda. U potresu 1667. samostan je uništen i nikada poslije nije obnovljen. O izgledu samostana zna se tek ponešto, jer se izvorni nacrti čuvaju u britanskom muzeju. Obnova zgrada na Sv. Andriji započinje 1872. godine kada se po odluci Austro-Ugarske vlade, ovdje počeo graditi svjetionik. Izgrađena je jednokatna zgrada, koja u sredini ima kulu. Sama zgrada je površine 210 m2, a na kuli je ugrađen svjetionik. Svjetlo je na 69 m iznad mora i vidljivo je na 24 Nm, što je jedno od najjačih na Jadranu. Gradnja svjetionika je dovršena 1873. godine. Zanimljivosti Kao redovnik-pustinjak na Svetom Andriji je u šesnaestom stoljeću živio dubrovački književnik Mavro Vetranić Čavčić (1482. – 1576.). Svoj boravak je opisao u spjevu Remeta. Dana 12. studenoga 2019. pokraj otoka Hrvatski hidrografski institut izmjerio je najviši val ikad na Jadranu, 10,87 m. Legenda vezana uz Sv. Andriju Ova legenda ima svoju potvrdu u dokumentu iz 1483. godine, koji se čuva u dubrovačkom arhivu. To je priča o Mari, koja je živjela na Lopudu s trojicom braće ribara. Mare je imala prijateljicu Cvijetu čiji brat Niko je bio zainteresiran za Maru. Jedne noći su braća iz olujnog mora spasila žrtvu brodoloma, mladoga gospara Ivana, sina jednog od utjecajnijih vlastelina iz Dubrovnika. Mare ga je njegovala i između dvoje mladih se rodila ljubav. Međutim, to je bilo nespojivo; on vlastelin i ona – obična seljanka. Kako Ivan nije mogao kod oca isposlovati pristanak, ostavi svjetovni život i ode u samostan na Svetog Andriju. Mare je to saznala i otišla do otočića. Ponavljala je svoje odlaske sve češće, ponekad i plivajući s Lopuda. S izmakom ljeta, dan je postajao sve kraći i Sveti Andrija se nije više dobro vidio. Da bi Mare mogla naći Ivana, dogovore se da će on zapaliti fenjer na stijeni i da će čekati Maru, koja će plivati po signalu. Niko i braća su doznali za sve ovo i odlučili su se na osvetu. Jednog tmurnog dana, Mare je plivala na Sv. Andriju, a Niko i braća su je pratili. Kad je pao mrak, zapalili su u barci fenjer i udaljavali se prema pučini. Mare ih je pratila, sve dalje i dalje,... Ivan ju je čekao tu noć, sljedeću, i sljedeću, i treću noć ju je more izbacilo na stijene. Nakon toga ostane Ivan zauvijek u samostanu. Izvori
Sveti Andrija (Elafieten)

Sveti Andrija (Kroatisch voor Sint Andreas) is een onbewoond eiland in de Adriatische Zee in Kroatië, voor de kust van Dubrovnik. Dit onbewoonde eiland maakt deel uit van de Elafieten, en is voornamelijk de bestemming voor rustzoekers en trekvogels. Op het eiland staat een vuurtoren. Situering Sveti Andrija ligt 6 zeemijlen van Dubrovnik. Het eiland is 400 meter lang en 80 meter breed.
Sveti Andrija (wyspy Elafickie)

Sveti Andrija – chorwacka skalista wyspa, najbardziej oddalona od kontynentu (7 km) i najbardziej wysunięta na południe spośród wszystkich wysp archipelagu Elafickiego. Wyspa jest położona 3 km na południe od wyspy Lopud i 10 km na zachód od Dubrownika. Jej powierzchnia wynosi 3,63 ha; długość linii brzegowej 1214 m, długość 424 m, a szerokość 100 m. Najwyższy punkt wyspy wznosi się 23 m n.p.m. Na zachodnim brzegu, mniej więcej w środkowej części wysepki znajduje się latarnia morska (sygnał B Bl 15s). Na południowy zachód od wyspy, w odległości ok. 400 m jest mielizna, która również nosi nazwę Sveti Andrija. Inna, znacznie większa wyspa chorwacka, należąca do archipelagu Viskiego, nazywa się tak samo. Wysepka stanowi ciekawe miejsce dla nurków – jest tutaj podwodna jaskinia na głębokości 26 m i ścianka z czerwonego koralu. Zobacz też wyspy Chorwacji archipelag Elaficki Przypisy
Sveti Andrija, Elafiti

Sveti Andrija je majhen nenaseljen skalnat otoček v Jadranskem morju (Hrvaška). Sveti Andrija spada v skupino Elafitskih otokov. Leži pred vstopom v Koločepska vrata zahodno od Koločepa, od katerega je oddaljen okoli 4,5 km. Na otočku, ki ima površino 0,036 km², stoji svetilnik. Dolžina obalnega pasu je 1,21 km. Najvišji vrh je visok 30 mnm. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik oddaja svetlobni signal: B Bl 15s. Nazivni domet svetilnika je 24 milj. Glej tudi Seznam otokov na Hrvaškem
Свети Андрија (Елафити)

Свети Андрија је мало острво у хрватском делу Јадранског мора из групе Елафитских острва, удаљен од Дубровника 6 Nm, Колочепа 3 Nm, Лопуда 2 Nm, a од Шипана 4 Nm. Површина оточића је 36259 m², дужина 475 а највећа ширина 130 метара. Обала му је дуга 1214 m. Највећа висина оточића је 57 m. Обала је каменита, као и подморје. На његовом западном делу расте борова шума и разно медитеранско растиње. Остатак острва нема шуме, него само ниско растиње. Острво је због станишта разних птица проглашено орнитолошким резерватом. Први становници Светог Андрије су били бенедиктинци, за које је дубровачка породица Цријевић изградила самостан и цркву. У самостан се долазило претежно по казни Дубровачке републике, јер је био изолован и неприступачан. Неко време острво је било карантин за становнике Лопуда. У земљотресу 1667. самостан је уништен и никада после није обновљен. О изгледу самостана се зна тек понешто, јер се оригинални нацрти чувају у британском музеју. Обнова зграда на Светом Андрији је започела 1872. године када се по одлуци Аустроугарске владе, овде почео градити светионик. Изграђена је једноспратна зграда, која у средини има кулу. Сама зграда је површине 210 m², а на кули је уграђен светионик. Светло је на 69 метара изнад мора и видљиво је на 24 Nm, што је једно од најјачих на Јадрану. Градња светионика је довршена 1873. године. Занимљивости Као монах-пустињак на Светом Андрији је у шеснаестом веку живио дубровачки књижевник Мавро Ветранић Чавчић (1482—1576). Свој боравак је описао у спеву Ремета. Лудовик Цријевић Туберон, историчар из Дубровника живео је на острву крајем 15. века. Легенда везана уз Светог Андрију Ова легенда има свој извор у документу из 1483. године, који се чува у Дубровачком архиву. То је прича о Мари, која је живела на Лопуду с тројицом браће рибара. Маре је имала пријатељицу Цвијету чији брат Нико био заинтересован за Мару. Једне ноћи су браћа из олујног мора спасила жртву бродолома, младога „госпара“ Ивана, сина једног од утицајнијих властелина из Дубровника. Маре га је неговала и између двоје младих се родила љубав. Међутим, то је било неспојиво; он властелин и она – обична сељанка. Како Иван није могао код оца добити пристанак, остави световни живот и оде у самостан на Светог Андрију. Маре је то сазнала и отишла до оточића. Понављала је своје одласке све чешће, понекад и пливајући с Лопуда. С измаком лета, дан је постајао све краћи и Свети Андрија се није више добро видио. Да би Маре могла наћи Ивана, договоре се да ће он запалити фењер на стени и да ће чекати Мару, која ће пливати по сигналу. Нико и браћа су дознали за све ово и одлучили су се на освету. Једног тмурног дана, Маре је пливала на Св. Андрију, а Нико и браћа су је пратили. Кад је пао мрак, запалили су у барци фењер и удаљавали се према пучини. Маре их је пратила, све даље и даље,... Иван ју је чекао ту ноћ, следећу, и следећу, а трећу ноћ ју је море избацило на стене. Након тога Иван је остао заувек у самостану. Референце Литература В. Лисичар: Три дубровачка оточића (Дакса, Св. Андрија и Руда) Дубровник 1935.
Zagrepčanka

Zagrepčanka je kancelářská budova v Záhřebu, hlavním městě Chorvatska. Nachází se na křižovatce ulic Savska a Vukovarska. Popis Budova je 94,6 m vysoká, má v centrálním křídle 26 pater; západní má pouze 21 pater a východní 19. Na její střeše je umístěn vysílač, díky kterému je tak budova vysoká celkem 109 m. S touto anténou je to druhá nejvyšší stavba v Chorvatsku. V podzemní se nacházejí další dvě patra, především parkoviště. Uživatelé budovy mohou použít celkem šest výtahů. Součástí celého komplexu jsou kromě věže ještě další tři nízké budovy, fontána a umělecká skulptura. Historie Budova byla dokončena v roce 1976; na jejím ztvárnění se podíleli architekti Slavko Jelinek a Berislav Vinković. Ti se inspirovali mrakodrapem Thyssenhaus v Düsseldorfu z roku 1960. Obklad Zagrepčanky z vnější strany tvoří mramorové bloky. A právě ty se zhruba deset let po dokončení ukázaly jako problematické; některé z nich začaly odpadávat. Důvodem byl materiál nízké kvality, bylo proto nutné provést rekonstrukci, ta však vzhledem ke komplikovaným událostem v 90. letech probíhá až na počátku 21. století. Do té doby bylo nutné vybudovat před budovou provizorní dřevěný tunel, aby byla zajištěna bezpečnost pracujících v budově. První bylo zrenovováno západní křídlo, další mají následovat. V roce 2006 ve výšce předběhla Zagrepčanku věž Eurotower, která je vysoká 97,8 m. Ta však nemá anténu a její celková výška je tudíž nižší. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Zagrepčanka na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zagrepčanka na Wikimedia Commons
Zagrepčanka

Zagrepčanka is a high-rise office building located in Zagreb, Croatia. The address is Savska 41, on the Savska Road and Vukovar Avenue intersection. Technical information Zagrepčanka is ranked 4th by height (1st when you include the antenna) in Croatia. It is 94.6 meters (310 feet) tall, and it has 27 levels. There is a radio mast on the roof, which increases the height of the tower to 109 meters (363 feet). There are two underground levels, used for parking spaces. It's served by six elevators. The building is a part of the complex, which includes a lowrise 3 level business objects, an art installation, and a fountain. The tower has three parts. The center part has 26 floors, the west wing has 21 floor, and the east wing has 19 floors. The facade is derived in white marble, and a reflective green glass. There are 23 three-apses protrusions, which run from the 25th to 26th floor. The center wing has 24 support beams, and the side wings have 23 beams. The side wings are hyperbolically curved over the vertical axis. History The tower was built in 1976 by architects Slavko Jelinek and Berislav Vinković, who drew their inspiration from the Thyssen-Haus building in Düsseldorf. Less than ten years after the completion, heavy marble tiles started to fall off from the facade. This was largely due to the low weather resistance of Carrara marble that had been used for the construction. The problem was most pronounced in the southern, Sun-exposed face. Because of the danger, the employees had to enter the tower through an improvised tunnel, made out of the wooden planks and steel bars. By 2014, the eastern and the western face of the building have been repaired by replacing 5000 square meters of tiles. Zagrepčanka was surpassed in (structural) height by the Eurotower (97.8 m) in 2006. But it still holds the No.1 place in the real height (109 m), and it has the Croatia's highest office. Zagrepčanka 512, an annual foot race up the staircase, has been held since 2012. See also List of tallest buildings in Croatia Views of Zagrepčanka References External links Zagrepčanka on Emporis Arhitekt koji je volio nebodere (in Croatian)
Zagrepčanka

La Zagrepčanka​ es un edificio empresarial con sede en Zagreb, Croacia. La dirección es Savska 41, en la intersección de la carretera de Savska y la Avenida Vukovar. Zagrepčanka está clasificado primero por la altura (primera cuando se incluye la antena) en Croacia. Alcanza 94,6 metros (310 pies) de altura, y tiene 27 niveles. Hay un mástil de radio en el techo, lo que aumenta la altura de la torre a 109 metros (363 pies). Hay dos niveles subterráneos, utilizados para estacionamientos. Es servido por seis ascensores. El edificio es una parte del complejo, que incluye 3 niveles, una instalación de arte, y una fuente. Véase también Edificio Rascacielos Referencias
Zagrepčanka

Zagrepčanka je poslovni neboder smješten u Zagrebu na adresi Savska 41, na križanju Savske ceste i Ulice grada Vukovara. Povijest Gradili su ju prema projektu Slavka Jelineka i Berislava Vinkovića od 1970. do 1976. godine poduzeća Vranica iz Sarajeva i hrvatski Monter iz Zagreba. Otvorena je 23. prosinca 1976. godine. Tad je bila najveća i najmodernija poslovna zgrada u Hrvatskoj i cijeloj bivšoj SFRJ. U Hrvatskoj je bila najviša zgrada do 2006. godine, kad ju je nadvisio 97-metarski Eurotower u Zagrebu. Tehnički podatci Četvrti je neboder po visini u Republici Hrvatskoj. Visoka je 94,6 m; iznad zemlje su prizemlje i 26 katova. Na krovu se nalazi radio jarbol čiji je vrh 109 metara iznad zemlje. Ispod zemlje se nalazi nekoliko katova podruma koji služe za parkiranje. Dio je kompleksa koji se još sastoji od nižeg poslovnog objekta visine 3 kata, umjetničke instalacije i fontane. U neboderu se nalazi i mozaik hrvatskoga slikara Ede Murtića. Neboder se sastoji od 3 dijela: središnji (najviši) doseže 26. kat, drugi po visini (zapadni) 21. kat, a treći (istočni) ide do 19. kata. Središnji je dio najviši i visine je 95 metara i 26 katova. Zapadni dio je pet katova niži, dok se istočni prostire na 19 katova. Fasada je izvedena u bijelom mramoru i reflektivnom staklu, od čega su fiksni prozori od svijetlo zelenog, a podne grede tamno zelenog stakla. Na 25. i 26. katu se nalaze 23 trobridne prizmaste izbočine. Središnje krilo nebodera na svakoj ploštini ima 24 nosive grede, a bočna krila 23. Bočna su krila hiperbolično zakrivljena po horizontali, i to svako krilo u svojem smjeru. Površina nebodera je oko 50 000 m². Povijest Neboder je izgrađen 1976. godine, po projektu arhitekata Slavka Jelineka i Berislava Vinkovića. Inspiriran je neboderom Thyssenhaus. Desetak godina nakon dovršetka, s nebodera su počele otpadati debele mramorne ploče, od kojih su neke završavale i izvan travnjaka koji dira neboder na nekoliko mjesta. Zbog opasnosti, u zgradu se od onda ulazilo kroz tunel od dasaka i čelika. Renoviranje je počelo u 21. stoljeću, i za sada je gotova samo najeksponiranija, zapadna strana, a tunel na istočnoj strani je i dalje u uporabi. Sve do 2006. godine, Zagrepčanka je bila najviši neboder u Republici Hrvatskoj, kada ju je nadvisio Eurotower sa svojih 97 m. Zagrepčanka i dalje drži rekord za ured na najvišem katu (Eurotower ju nadvisuje samo strojarnicom i ukrasnim vršnim staklom) i za najveći broj poslovnih katova. Zagrepčanka 512 U povodu mjeseca borbe protiv ovisnosti Društvo športske rekreacije "Aktivan život" organiziralo je u Zagrepčanki 15. prosinca 2012. prvu hrvatsku utrku stubama pod nazivom "Zagrepčanka 512". "Staza" je duga 512 stuba, po jedan natjecatelj starta svakih 30 sekunda, a u utrci može sudjelovati 250 sudionika. Galerija Izvori Vanjske poveznice Zagrepcanka - Poslovni objekti — Službene stranice
Zagrepčanka

Zagrepčanka was de eerste flat in de Kroatische hoofdstad Zagreb die hoger dan 100 meter is. Het gebouw werd in 1976 gebouwd. Het gebouw is een 94,6 meter hoog kantoorgebouw met een 15,4 meter hoge radioantenne op het dak. Het gebouw heeft 27 verdiepingen en ligt aan de kruising van de straten Vukovarska en Savska. Het gebouw staat ook wel bekend als de "hellentoren" omdat tien jaar nadat de Zagrepčanka gebouwd was er 100 kilogram zware tegels van de gevel vielen. Enkele jaren geleden is de gevel gerenoveerd, zodat dit incident zich niet meer voordoet.
Zagrepčanka

Zagrepčanka é um edifício empresarial em Zagreb, capital da Croácia. O endereço é Savska 41, na interseção da rua Savska com a avenida Vukovar. Zagrepčanka é o edifício mais alto da Croácia, com 94,6 m de altura, e tem 27 pisos. Há um mastro de rádio no topo, o que lhe aumenta la altura para 109 metros. Há dois pisos subterrâneos, utilizados para estacionamento. É servido por seis ascensores. Ver também Zagreb Ligações externas Zagrepčanka no site Emporis Referências
Zagrepčanka

Zagrepčanka je poslovni neboder smešten u Zagrebu u Hrvatskoj, četvrti po visini neboder u toj zemlji. Tehnički podaci Visina nebodera je 94,6 metara. Iznad zemlje su prizemlje i 26 spratova. Na krovu se nalazi radio jarbol čiji je vrh 109 metara iznad zemlje. Ispod zemlje se nalazi nekoliko spratova podruma koji služe za parkiranje. Deo je kompleksa koji se još sastoji od nižeg poslovnog objekta visine 3 sprata, umetničke instalacije i fontane. U neboderu se nalazi mozaik kojeg je kreirao slikar Edo Murtić. Neboder se sastoji od 3 dela: središnji (najviši) doseže 26. sprat, drugi po visini (zapadni) 21. sprat, a treći (istočni) ide do 19. sprata. Spratove poslužuje 8 liftova. Fasada je izvedena u belom mramoru i reflektivnom staklu, od čega su fiksni prozori od svetlo zelenog, a podne grede tamno zelenog stakla. Na 25. i 26. spratu se nalazi 23 trostrane prizmaste izbočine. Središnje krilo nebodera na svakoj ploštini ima 24 nosive grede, a bočna krila 23. Bočna su krila hiperbolično zakrivljena po horizontali, i to svako krilo u svom smeru. Površina nebodera je oko 50000 m²;. Istorija Neboder je izgrađen 1976.. Arhitekte su bile Slavko Jelinek i Berislav Vinković, a njegov oblik je inspirisan je neboderom Thyssenhaus u Diseldorfu. Desetak godina nakon dovršetka, s nebodera su počele otpadati debele mramorne ploče, od kojih su neke završavale i izvan travnjaka koji dodiruje neboder na nekoliko mesta. Zbog opasnosti, u zgradu se od onda ulazilo kroz tunel od dasaka i čelika. Renoviranje je počelo u 21. veku, i za sada je gotova samo najeksponiranija, zapadna strana, a tunel na istočnoj strani je i dalje u upotrebi. Sve do 2006. godine, Zagrepčanka je bila najviši neboder u Republici Hrvatskoj, kada ju je nadvisio Eurotower sa svojih 97 metara. I dalje (januar 2009. godine) drži rekord za kancelariju na najvišem spratu (Eurotower je nadvisuje samo mašnarnicom i ukrasnim vršnim staklom) i za najveći broj poslovnih spratova. Galerija Референце