NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kapela Srca Isusova u sklopu dvorca Brezovica

Kapela Srca Isusova katolička je kapela sagrađena u zagrebačkom naselju Brezovica. Nalazi se unutar perivoja dvorca Brezovica. Na mjestu današnje kapele koja je građena od 1749. do 1775. godine, postojala je starija drvena kapela. Kapela je zaštićeno kulturno dobro Republike Hrvatske. Povijest i arhitektura Kapela u parku dvorca prvi se put spominje u zapisima kanonske vizitacije iz 1709. godine. Početkom 18. stoljeća još nije bila posvećena, a kao njezin se zaštitnik spominje sveti Ivan Nepomuk. U zapisima stoji da se u kapeli nalazio oltar i sve što je bilo potrebno za služenje mise. Kapelu je dao sagraditi vlasnik dvorca grof Ivan V. Drašković koji je u tom razdoblju bio i pokrovitelj župe. Kapela je bila posvećena 1713. godine i tada je za njenog zaštitnika imenovan sveti Donat. U zapisima kanonske vizitacije iz 1746. godine spominje se da je počela priprema materijala za zidanje nove kapele koja će zamijeniti stari drveni objekt. U izvještaju vizitatora iz 1749. godine stoji da je podignuta nova zidana kapela, pokrivena dašćicama, s podom popločenim kamenom. Zabilježeno je da je bila nadsvođena, da je imala četiri prozora, te da je izvana bila obijeljena. U unutrašnjosti su se nalazila tri oltara: glavni je bio posvećen svetome Donatu, a druga dva svetoj Notburgi i svetoj Ani. U razdoblju između 1762. i 1768. godine kapela je dobila drveni toranj. Iako u zapisu iz 1852. godine stoji da je novi zaštitnik kapele sveta Ana, kasnije se ponovno mijenja titular te se ta uloga povjerava Presvetom Srcu Isusovu. Pretpostavlja se da su freske koje se nalaze u kapeli nastale 1776. godine, odnosno u istome razdoblju kada i freske u novosagrađenoj crkvi uznesenja Blažene Djevice Marije u Brezovici te one koje se nalaze u glavnoj dvorani dvorca. O kapeli je pisala i konzervatorica Anđela Horvat koja ju je posjetila više puta tijekom 20. stoljeća. U bilješkama iz svibnja 1974. godine, Anđela Horvat je skicirala tlocrt kapele Presvetoga Srca Isusova te zabilježila da je glavni oltar u unutrašnjosti kapele prazan i ogoljen. Tijekom posjete Brezovici 1983. godine Anđela Horvat zatekla je dvorac i kapelu u jako lošemu stanju. Zabilježila je da su freske u kapeli u derutnom stanju, a da je kapela oštećena i zatrpana smećem. Trenutno stanje Kapela je jednobrodna, a pravokutni je brod zaključen nešto užim polukružnim svetištem koje je rastvoreno središnje postavljenim kružnim otvorom. Svetište je nadsvođeno kalotom. Pročelje kapele je jednostavno, a zaključeno je trokutasto i prati liniju krova. Iznad dvokrilnih vrata polukružno je polje lunete u kojemu se nalazi reljef janjeta okruženoga anđelima. Na vijencu se nalazi grb nadbiskupa Antuna Bauera s natpisom „Fides vincit“. Iznad pročelja se uzdiže mali drveni zvonik, a krov je pokriven crijepom. Kapela trenutno nije u funkciji. Njena je unutrašnjost zapuštena i opustošena mnogobrojnim devastacijama. Od crkvenoga je namještaja sačuvana samo kamena oltarna menza, a zidni je oslik neočišćen i prekriven slojem soli. Galerija Izvori
Kapela sv. Ivana Krstitelja u Kupinečkom Kraljevcu

Kapela sv. Ivana Krstitelja katolička je kapela koja se nalazi u zagrebačkoj četvrti Brezovica u Kupinečkom Kraljevcu. Kapela je sagrađena 1903. godine. Uz kapelu se nalazi mrtvačnica i groblje Kupinečki Kraljevec. Kapela, mrtvačnica i groblje nalaze se na vrhu uzvisine na oko 200 metara n.v. Prostor groblja je sa sjeverne i istočne strane okružen šumom, a sa zapada i juga je vrlo rahla obiteljska izgradnaj te poljoprivredne površine. Radi svoje arhitektonske i ambijentalne vrijednosti kapela je vrijedna sakralna građevina, te predstavlja prepoznatljiv akcent u prostoru sjeverozapanog dijela Vukomeričkih gorica. Galerija Povezani članci Dodatak:Popis katoličkih crkava u Zagrebu Izvori
Kapela Crkve Isusa Krista svetaca posljednjih dana u Zagrebu

Kapela Crkve Isusa Krista svetaca posljednjih dana pripada Crkvi Isusa Krista svetaca posljednjih dana koja je kolokvijalno poznata kao Mormonska crkva. Nalazi se u zagrebačkoj gradskoj četvrti Trešnjevka - jug na Jarunu. Crkva je sagrađena i posvećena 2009. godine, a posvetio ju je apostol D. Todd Christofferson tijekom 24. godišnje konferencije Crkve u Hrvatskoj. Galerija Vanjske poveznice Više informacija o Crkvi Isusa Krista svetaca posljednjih dana i njenim aktivnostima u Hrvatskoj možete pronaći na poveznici: (hrv.) Izvori
Kapela sv. Mihaela u Ježdovcu

Kapela sv. Mihaela katolička je kapela smještena u zagrebačkoj četvrti Novi Zagreb – zapad u naselju Ježdovec. Izgrađena je 1995. godine. Smještena je u Ježdovečkoj ulici na prostoru zajedničkog dvorišta s osnovnom školom i dječjim igralištem, a nastala je preuređenjem napuštene seoske trgovine u sakralni objekt. Adaptaciju kapele iz trgovine izvršili su domaći majstori uz pomoć župnika Dubravka Škrlina Hrena. Arhitektura Kapela ima bočnu sakristiju iznad koje se nalazi masivni niski zvonik sa zvonom. Pored sakristije, na njenom vanjskom zidu, postavljena je niša s kipom sv. Mihaela i natpisom »Sv. Mihaele, brani nas!«. Unutrašnjost kapele je četvrtasta prostorija s vitrajima. U prednjem dijelu lađe kapele nalazi se jednostavan mramorni stol oltara koji je postavljen ispred oltarne slike koja zauzima cijeli prostor zida. U središtu slike nacrtan je lik arkanđela Mihaela u ratničkoj odori, s krilima, mačem u jednoj i vagom u drugoj ruci. Ispod njegovih je nogu pali đavao. Na zidnoj su slici, u pozadini, nacrtane ježdovečka kapela sv. Mihaela, župna crkva sv. Ivana Nepomuka, kapela Majke Božje Lauretanske u Lučkom te nekoliko seoskih kuća. Ova slika je djelo župljana Martine Bunić i Božidara Šake. S lijeve strane oltara nalazi se tabernakul, dok je na bočnom zidu reljefni križni put. Vitraji na prozorima prikazuju sakralne teme: sidro, križ, euharistiju i srce. Strop kapele je ravan i drven, a krovište je prekriveno crijepom. Galerija Povezani članci Dodatak:Popis katoličkih crkava u Zagrebu Izvori
Kapela Majke Božje Lauretanske u Lučkom

Kapela Majke Božje Lauretanske katolička je kapela sagrađena 1745. godine. Nalazi se u zagrebačkom naselju Lučko u četvrti Novi Zagreb – zapad. Sa sjeverne je strane okružena grobljem, a nalazi se u neposrednoj blizini župne crkva sv. Ivana Nepomuka. Kapela je zaštićeno kulturno dobro Republike Hrvatske. U prosinca 2019. godine nanovo ju je blagoslovio domaći župnik Dubravko Škrlin Hren, kada joj je vraćena liturgijska funkcija nakon 50 godina mirovanja. Povijest i arhitektura Kapela je jednostavna, jednobrodna građevina s polukružno zaključenim svetištem. S njene jugozapadne strane nalazi se prigrađena sakristija, a zvonik je ukomponiranim u os glavnog pročelja. Svetište je uže i niže od lađe. Najstariji je dio kapele izgrađen je 1745. godine, a polovinom 19. stoljeća crkva je dograđena prema sjeverozapadu. O tom dograđivanju svjedoči natpis na zaglavnom kamenu ulaznog portala: " ... SURRENI ANNO 1851". Kapela je preuređena i obnovljena prije ponovnog blagoslava 2019. godine. Njena se barokna unutrašnjost sastoji od istaknutoga svetišta s bogato ukrašenim drvenim glavnim oltarom, ostatcima zidnih slika na križnim svodovima iz 18. stoljeća te masivnim polustupovima koji podupiru poluobli strop. Na bočnom zidu pored svetišta su postavljene nefunkcionalne orgulje koje su bile premještene iz župne crkve. Galerija Izvori
Church of Saints Eusebius and Polion, Vinkovci

The Church of Saints Eusebius and Polion (Croatian: Crkva svetih Euzebija i Poliona) is a Roman Catholic church in Vinkovci, Croatia. History The church was built from 1772 till 1777. It was severely damaged during the Croatian War of Independence. On 20 November 1991, shelling by the Yugoslav People's Army and Serbian paramilitaries caused the spire to catch fire, destroying the church bells. The spire eventually completely crashed, and the pictures of its destruction became a symbol of the battle of Vukovar. From 1994 till 1998 the church was renovated. In 1999 was completed renovation of spire. References
Crkva sv. Euzebija i Poliona u Vinkovcima

Crkva svetih Euzebija i Poliona je župna crkva u Vinkovcima. Površine je 814 m2. Povijest Izgradnja je trajala od 1772. do 1777. Crkva je teško nastradala u Domovinskom ratu. Najžešći napadi na crkvu dogodili su se 20. studenog 1991. kada je srpski agresor cijelo poslijepodne topničkim napadima uništavao crkvu. Vrhunac divljanja dogodio se istu večer, kada je zapaljen toranj i kada su uništena zvona. Obnova crkve trajala je od 1994. do 1998., a 1999. završen je zvonik, na koji su postavljena 4 nova zvona. Orgulje Franz Vogt iz Pečuha je izgradio orgulje crkve oko 1850. (prepravljane 1926. i 1959.). Glazbalo ima ovu dispoziciju: Izvori Literatura Meder, Jagoda - Vranić, Nino: Orgulje u Hrvatskoj, Globus, Zagreb 1992.
Kapela Majke Božje Kraljice mira na Pantovčaku

Kapela Majke Božje Kraljice mira katolička je kapela koja se nalazi u zagrebačkoj četvrti Gornji Grad - Medveščak ispred Osnovne škole Pantovčak. Pripremni radovi za njenu izgradnu započeli su u lipnju 1994. godine, a blagoslovio ju je kardinal Franjo Kuharić u lipnju 1997. godine. Galerija Povezani članci Dodatak:Popis katoličkih crkava u Zagrebu Izvori
Kapela Uzvišenja Svetog Križa na Jarunu

Kapela Uzvišenja Svetog Križa katolička je kapela koja se nalazi u zagrebačkom naselju Jarun u gradskoj četvrti Trešnjevka – jug. Sagrađena je 1932. godine. Kapela je najstarija sakralna građevina Trešnjevke. Povijest U svojim je počecima naselje Jarun bilo uključeno u župu Marije Pomoćnice na Knežiji koja je osnovana 1937. godine. Jarun je bio prigradsko naselje uz Savu, slabo prometno povezano s gradom. Godine 1942. osnovana je župa u Rudešu, te je u nju bio ključen i Jarun. Nakon Drugog svjetskog rata salezijanci su u kapeli na Jarunu uveli redovite nedjeljne mise i vjeronaučnu pouku za djecu, iako je mala kapela bila vrlo neprikladan prostor za veća ukupljanja. Galerija Povezani članci Dodatak:Popis katoličkih crkava u Zagrebu Izvori Vanjske poveznice
Hrvatska starokatolička crkva sv. Antuna u Stenjevcu

Crkva sv. Antuna je starokatolička crkva koja se nalazi u zagrebačkoj četvrti Stenjevec. Crkva pripada Župi sv. Antuna. Nalazi se u neposrednoj blizini katoličke Župne crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije. Crkva je bila izgrađena 1927. godine i zaštićeno je kulturno dobro Republike Hrvatske. Ovo je jedina izvorno građena starokatolička crkva u Zagrebu. Povijest župe i crkve Prvi veliki sukob novouspostavljene Hrvatske starokatoličke crkve i Rimokatoličke crkve dogodio je 1926. godine u tadašnjem zagrebačkom prigradskom naselju Stenjevec. Radi neslaganja rimokatoličkih župljana u Stenjevcu s odlukom o novoimenovanom župniku Josipu Mokroviću, mnogi su ga bojkotirali. Tijekom unutarnjih previranja starokatolički svećenici su od 1926. do 1927. godine na starokatoličku vjeru preobratili 496 vjernika. Glavni vođa akcije na terenu bio je starokatolički svećenik Ante Donković. On je u Stenjevac došao 7. studenog 1926. godine, te je na željezničkom kolodvoru bio svečano dočekan uz najave da na starokatoličku vjeru želi preći preko 6000 župljana. Tjedan dana kasnije, 14. studenoga, Donković se vraća u Stenjevec sa još dva starokatolička svećenika s namjerom da na otvorenom održe prvu misu na hrvatskom jeziku. Svećenike je dočekalo dvjestotinjak vjernika koji su zahtijevali održavanje mise u Župnoj crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije, te su u nju provalili. Misa je održana u katoličkoj crkvi bez obzira na inzistiranje župnika Josipa Mokrovića na reakciju žandarmerije. Situacija se ponovila 21. studenog kada se Donković vraća u Stenjevec, no ovoga mu je puta žandarmerija prepriječila put te on misu održava na otvorenom. Ovoga su puta ispred crkve osim žandarmerije bili i rimokatolički aktivisti, uključujući i Ivana Merza. Nakon ove akcije, Kaptol je odlučio reagirati sudskim putem te podiže dvije tužbe zbog provale u župnu crkvu. Jedna je prošla uspješno, a druga nije. Godine 1926. i 1927. starokatolici u Stenjevcu grade svoju crkvu. U kolovozu 1927. godine dovršena je gradnja, a crkva je posvećena sv. Antunu. Crkva ima zvonik, a zvona crkve posvećena su u studenom 1927. godine. Osim crkve, u Stenjevcu se nalazio i župni ured na adresi Stenjevac 22. Taj se ured oko 1930. spominje pod imenom Hrvatski starokatolički ured Sv. Antuna u Stenjevcu. Godine 1931. općina Stenjevec u Štrokincu otvara groblje za starokatolike. Arhitektura Crkva je građena po projektu Jaroslava Alberta. Dvoranskog je tipa orijentirana u smjeru sjever-jug, poligonalne apside, sa zvonikom u osi glavnog pročelja. Nad ulazom se nalazi pjevalište, a sa zapadne je strane dograđena sakristija. Krov crkve je dvostrešan i prekriven crijepom. U crkvi se nalazi očuvan izvorni crkveni inventar, a izgrađena sa stilskim elementima zakašnjelog neobaroknog klasicizma. Galerija Izvori
Baptistička crkva Dubrava u Zagrebu

Baptistička crkva Dubrava baptistička je crkva koja se nalazi u zagrebačkoj četvrti Dubrava u Oporovečkoj ulici. U ovom se prostoru vjernici okupljaju od 2011. godine, nakon što je kuća koja je kupljena za potrebe baptističke crkve uređena i svečano otvorena u listopadu 2011. godine. Povijest baptista u Dubravi Vjernici Baptističke crkve Zagreb su od 2004. godine počeli poduzimati konkretne korake da bi osnovali novu crkvu na istoku Zagreba. Od tada pokreću evangelizacijske grupe, kućne posjete i stvaranje uvjeta za bogoštovne sastanke. Okosnicu buduće crkve činili su vjernici s istoka Zagreba predvođeni vodstvom Baptističke crkve Zagreb. U 2005. godini iznajmljen je prostor u Međugorskoj ulici gdje kreću redovita nedjeljna bogoštovlja. Baptistička crkva Dubrava se sve više osamostaljuje u djelovanju te 2008. godine postaje punopravna članica Saveza Baptističkih crkava u Republici Hrvatskoj. Godine 2011. Baptistička crkva Dubrava kupuje vlastiti prostor kojeg vjernici obnavljaju i uređuju. Ovaj prostor, osim za potrebe crkve, služi i za održavanje tribina, seminara, skupština Saveza Baptističkih crkava u Republici Hrvatskoj i sastanaka. Galerija Izvori
Perivoj kralja Tomislava

Perivoj kralja Tomislava najveći je i najstariji perivoj u Osijeku. Uređen je 1826. i nalazi se između osječke Tvrđe i Gornjeg grada. U parku se nalazi nekoliko spomenika, među kojima su spomen-lipe s pločom zasađene 1925. u povodu tisućite obljetnice Hrvatskoga Kraljevstva te lipe koju je 1993. za vrijeme Domovinskog rata posadio tadašnji osječki gradonačelnik Zlatko Kramarić. Sjeverno od perivoja, uz rijeku Dravu, nalazi se Šetalište kardinala Franje Šepera. Povijest Nastanak Perivoj je uređen 1826. pod imenom Pukovnijski vrt na mjestu gdje su se dotad nalazila tri vrta koje je 1811. dao urediti »pukovnik Volksmann«: Officiers Garten na sjeveru, Garnisons Garten na jugu i Spital Garten na zapadu. Smatra se da su potonja dva vrta služila za uzgoj povrća. Za razliku od toga, Officiers Garten bio je perivojnog stila: s dvije osi, središnjim kružnim prostorom i potencijalno sjenicom ili paviljonom, a tragovi vrta na tom mjestu sežu još u 1763. godinu. Tisućita obljetnica Hrvatskoga Kraljevstva Prigodom tisućite obljetnice Hrvatskoga Kraljevstva, manifestacije koja je 1925. održana na području cijele Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, preimenovan je u »Tomislavovo šetalište«. U sklopu proslave posađena je i lipa, a ispred nje postavljen je stup s uklesanim natpisom: »Ova lipa zasađena je dana 6. rujna 1925. u spomen 1000-godišnjice Hrvatskog Kraljevstva«. Izvorna ploča iz 1925. oštećena je za vrijeme bombardiranja Osijeka u Domovinskom ratu; na njezino mjesto ugrađena je identična kopija, a izvornik se nalazi u osječkom Muzeju Slavonije. Novija povijest Nakon Drugog svjetskog rata i dolaska Saveza komunista Jugoslavije na vlast perivoju je ponovno promijenjeno ime u »Park kulture«. Taj je naziv nosio sve do 1992., kada je parku nakon hrvatskog osamostaljenja vraćeno ime kralja Tomislava, a godine 1993. posađena je još jedna spomen-lipa. Ispred lipe postavljeno je nekoliko klupica i ploča s natpisom: »Ovu lipu posadio jeza Dan grada Osijeka2. prosinca 1993. godinegradonačelnikprof. dr. sc. Zlatko Kramariću povodu obilježavanjanovoga samoupravnogstatusa grada Osijekau slobodnoj i neovisnojRepublici Hrvatskoj.« Galerija Izvori Vanjske poveznice Osječki perivoji na stranicama Turističke zajednice Grada Osijeka, tzosijek.hr
Vindija

Vindija d.d. (Sitz in Varaždin) ist einer der größten Lebensmittelhersteller in Kroatien. Vindija wurde im Jahr 1959 mit etwa 20 Mitarbeitern gegründet. Damals wurde frische Milch nur im Stadtgebiet Varaždin ausgeliefert. Das Unternehmen ist unter der Nummer 070015836 im Handelsregister verzeichnet. Geschichte Das als Stadtmolkerei gegründete Unternehmen kaufte aus den benachbarten Dörfern anfänglich jährlich bis zu 1.500.000 Liter Milch. Diese wurde in Glasflaschen direkt beim Kunden an die Haustür geliefert. 1961 wurde in den Bau einer Molkerei und eine Produktionserweiterung investiert, nun wurden neben den Milchprodukten auch Säfte und Limonade in Flaschen angeboten. Seit 1965 ist Dragutin Drk Geschäftsführer von Vindija. Seit 1970 ist dies der Name des Unternehmens, der sich von der Vindija-Höhle in der Hrvatsko Zagorje ableitet. Die Milch wurde noch bis 1970 in Glasflaschen abgefüllt. Später wurde zuerst auf Plastiktüten und dann 1977 auf Tetra Pak umgestellt. Ende der 1970er Jahre begann die Expansion des Unternehmens im damaligen Jugoslawien. Zugleich wird auch das Sortiment erweitert und eine Produktionslinie für Pudding errichtet. 1995 kamen das Unternehmen Koka (ein Produzent von Hühnerfleischprodukten) und Latica (eine Bäckerei im Landkreis Varaždin) hinzu. Im Jahr 1997 wurden das Unternehmen ViR 1898 (Rinderfleischverarbeitung) und 2003 die Molkerei Novi Domil eingegliedert. Es folgte 2006 die Eröffnung der eigenen Viehfutterfabrik BIOdar. Hauptprodukte des Unternehmens sind Frischmilcherzeugnisse, Käse, Joghurt und Nachspeisen wie Pudding oder Milchreis sowie Fruchtsäfte, Fleischprodukte und Proteinerzeugnisse. Vindija ist mit eigenen Handelszentren in den größten Städten Kroatiens präsent. Der Vertrieb der Produkte wird über die „Vindija Trade“ organisiert. Zielgebiete sind Bosnien und Herzegowina, Serbien sowie in die Nordmazedonien. Des Weiteren exportiert Vindija seine Produkte auch andere Länder der Europäischen Union. Die Mitarbeiterzahl wurde im Jahr 2007 mit 1080 angegeben. Im Jahr 2020 besteht die Vindija-Gruppe aus 14 Unternehmen. 8 sind in Kroatien und 6 in Nachbarländern ansässig. Mit mehr als 4000 Mitarbeitern erwirtschaftet die Gruppe einen Jahresumsatz von 400 Millionen Euro. Vindija erzielte in den Jahren 2007 bis 2011 jeweils die Goldmedaille beim „Poslovne Hrvatske“ (Business Croatia). Weblinks vindija.hr Offizielle Website Vindija d.d. Varazdin dnb.com Einzelnachweise
Vindija (company)

Vindija is Croatian food company based in Varaždin. Vindija is mainly known for its dairy products and beverages. History Vindija was founded in 1959 when the city of Varaždin needed a dairy to supply the city with fresh milk. It employed only about fifteen people. In 1965, the dairy was integrated in to a larger company called ZPPK Kalnik. At the same time, Dragutin Drk became the director, and he remains in place today (as of 2014). The name Vindija started to be used in 1970, after the nearby Vindija Cave near Ivanec, a known archeological site, as it was assumed that the cave had been used as a natural environment for ripening cheeses. In early 1970, Kalnik's slaughterhouse and meat production facilities became part of a separate company called PPK Koka Varaždin, while the rest of the company became part of a cluster with the company Zagrebačka mljekara from Zagreb. In 1972, the new company was formally renamed to OOUR Zagrebačka mljekara. In 1979, the Varaždin dairy was reconstituted again with the name RO Vindija. In 1983, the company started to produce pudding, fermented products and desserts. In 1990, the company entered into a large investment that resulted in it becoming a major Croatian company, and at the time one of the most modern in Europe. In 1992, Vindija was awarded the title of the best company in Croatia. The Vindija campus spreads of a total of 22,000 square metres (240,000 sq ft) and is located within the city, so it has to abide by high ecological and cleanliness standards. Its best known brands include "Z bregov" milk products and "Vindi" juices and other beverages. Vindija's business system is among the largest Croatian food industries, there are 13 companies in the Vindija Group, it has more than 4,000 employees, and the total revenue of the group in 2012 amounted to HRK 3 billion. See also List of companies of the Socialist Federal Republic of Yugoslavia References Sources "Vindija d.d., Varaždin". Croatian Chamber of Economy. Archived from the original on 1 June 2013. Retrieved 8 March 2014. Magdalenić, Branka; Ivko, Boris (November 1994). "Razvoj "Vindije"" [The development of "Vindija"]. Mljekarstvo (in Croatian). 44 (4). Zagreb: Croatian Dairy Union. ISSN 0026-704X. External links Official website
Vindija

Vindija je hrvatska prehrambena tvrtka sa sjedištem u Varaždinu. Vindija je osnovana 1959., kada je zapošljavala samo 20-ak osoba i proizvodila jedino svježe mlijeko za potrebe grada Varaždina. Poslovni sustav Vindija među najvećim je hrvatskim prehrambenim industrijama, u grupi Vindija je 13 tvrtki, ima više od 4.000 radnika, a ukupni je prihod grupe 2012. godine iznosio 3 milijarde kuna. Povijest Mlijeko se pakiralo u staklene boce, koje su se u čvrstim žičanim sanducima rano ujutro razvozile po gradu. Tako je bilo sve do 1970., kada se svježe mlijeko počelo pakirati u plastične vrećice, a nakon toga je došao tetrapak. Vindija, nekoć mala gradska mljekara, zahvaljujući kontinuiranom i predanom radu, razvoju vođenom inovativnom politikom i politikom kvalitete, prerasla je u Poslovni sustav Vindija koji danas proizvodi gotovo tisuću proizvoda u više robnih marki i grupa proizvoda objedinjenih pod jedinstvenim znakom “Kvaliteta Vindija”. Kao rezultat želja i zahtjeva milijunskog broja svakodnevno sve informiranijih potrošača jesu “brandovi kojima se vjeruje” - Z bregov, Cekin, Vindon. Izvoz Vindije prelazi 12 posto ukupne prodaje, a 2008. godinu zaključili su s prihodom većim od tri milijarde kuna. U prvih šest mjeseci 2008. godine zabilježen je prihod od 1,8 milijardi kuna, što je za 16 posto više u odnosu na prvih šest mjeseci prošle godine. U 2007. godini Vindija je zabilježila prihod od 2,65 milijardi kuna, što je u odnosu na 2006. povećanje od 13 posto. S takvim financijskim pokazateljima Vindija je u 2007. godini druga najveća prehrambena tvrtka u Hrvatskoj iza Podravke. Asortimanom od gotovo tisuću prehrambenih proizvoda Vindija uspješno nastavlja put osvajanja međunarodnih tržišta: susjednih, odnosno regionalnih i prehrambenih tržišta zemalja EU i ostalih svjetskih tržišta. Poslovni sustav Vindija među najvećim je hrvatskim prehrambenim industrijama, u grupi Vindija je 13 tvrtki, ima više od 4.000 radnika, a ukupni je prihod grupe 2012. godine iznosio 3 milijarde kuna. Direktor Vindije od 1965. do 2021. godine, kao i većinski vlasnik bio je Dragutin Drk. Certifikati ISO 9001:2000 HACCP Ostali certifikati:IFS, BRC, SSOP, HALAL Znakovi kvalitete i izvornosti Hrvatska kvaliteta Izvorno hrvatsko Izvori Vanjske poveznice Vindija web stranice