NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Златни-Рат

Златни-Рат (хорв. Zlatni rat, Золотой мыс или Золотой рог; в переводе с местного чакавского наречия; Дуги-Рат) ― коса, расположенная примерно в 2 км к западу от центра города Бол на южном побережье хорватского острова Брач, в жупании Сплитско-Далматинска. Простирается по отношению к каналу Хвар, водоему в Адриатическое море между островами Брач и Хвар, который является местом с сильными течениями. Рельеф в основном в основном представляет собой белый галечный пляж, на берегу которого находится средиземноморская сосновая роща. Пляж по обе стороны косы простирается на длину в 634 метра, хотя расстояние может варьироваться в зависимости от течения, прилива и ветра. Самый дальний конец, который обычно слегка повёрнут к востоку, часто сдвигается на западе при определённых погодных условиях, особенно из-за сильного юго-восточного ветра Сирокко (в Хорватии известен как Джуго). Окружающие воды являются, как правило, холодными и очень чистыми за счёт течения в канале Хвар. Течение является умеренно опасным для пловцов, которые отправляются далеко на юг, прямо от берега в сторону открытого моря, поскольку может быть трудно плыть обратно на запад, в сторону пляжа. Опасность не столь серьёзна, поскольку обычное течение будет просто нести пловца обратно на восток в сторону гавани Бол (и до пляжей на мысе, который располагается между Золотым Рогом и городом). Предсказуемый дневной западный ветер, известный как Мистраль, делает пляж излюбленным местом для виндсёрферов. В сосновой роще, которая граничит с пляжем, располагаются развалины villa rustica, в том числе бассейн. Западная окраина пляжа, а также несколько бухт к западу от главного пляжа, являются местом для натуризма. Мыс находится под охраной государства как геоморфологическое явление. Примечания
Zlati rt

Zlati rt (hrvaško Zlatni rat), tudi Zlati rog, je plaža v Dalmaciji približno 2 kilometra zahodno od pristaniškega mesta Bol na južni obali hrvaškega otoka Brača. Razteza se proti jugu v Hvarski kanal, vodni del Jadranskega morja med otokoma Brač in Hvar, kjer se nahajajo močni vodni tokovi, zaradi katerih je nastal in ki povzročajo njegovo bolj ali manj stalno premikanje. Obala je večinoma pokrita z belim prodom, preostanek pa porašča gozdič sredozemskih borovcev. Sklici
Златни рат

Златни рат је плажа на Јадрану, а смештен је у Болу, на јужној обали острва Брача. Због своје је необичности и лепоте један је од најпознатијих симбола хрватског туризма. Тај феномен је шљунчани рт (рат) дуг око хиљаду метара којег оплахује чисто и прозирно море. Плажа је посебна и по томе што мења облик и положај, зависно од ветра. Спољашње везе Zlatni-rat Photo Gallery
Златні Рат

Золотий Ріг (хорв. Zlatni rat), також Золотий мис — морська коса за 2 км на схід від міста Бол на південному узбережжі Хорватського острова Брач, у регіоні Далмація. Простягається у протоці Хвар в Адріатичному морі між островами Брач і Хвар. Форма рельєфу переважно складається з білого галькового пляжу, а залишок займає гай із Середземноморських сосен. Море біля мису Златні Рат та й, по суті, вся місцевість достатньо кристалізовані (і дещо холодніші, ніж звичайно) через сильну течію протоки, у якій мис розташований. Пляж обабіч коси простягається на 634 метри, але точна форма і довжина рельєфу змінюється у зв'язку зі змінами в припливах, течіях і вітру. Соснові дерева, що ростуть поруч із пляжем, є залишками римської villa rustica, де також був басейн. Мис охороняють як геоморфологічне явище. Через свою унікальність пляж на мисі Златні Рат є популярним місцем відпочинку серед туристів. Галерея Посилання Карта на wikimapia.org [Архівовано 19 січня 2014 у Wayback Machine.] Примітки
Brguljski otok

Brguljski otok je nenaseljeni otočić u Brguljskom zaljevu na otoku Molatu, nedaleko mjesta Brgulje. Od obale Molata je udaljen oko 200 metara. Površina otoka je 96.332 m2, duljina obalne crte 1156 m, a visina oko 26 metara. Izvori
Berguglie

Berguglie o scoglio Berguglie (in croato Brguljski otočić) è un isolotto disabitato della Croazia situato di fronte all'insediamento omonimo sull'isola di Melada. Amministrativamente appartiene alla città di Zara, nella regione zaratina. Geografia Berguglie si trova nella parte nordorientale della baia o vallone di Berguglie, 190 m a sudovest della sua costa orientale, e poco a sud della più piccola insenatura di uvala Vrulje, di fronte al porto dell'insediamento omonimo sull'isola di Melada. Nel punto più ravvicinato, punta Darchio (Artić) nel comune di Brevilacqua, dista dalla terraferma 22,4 km. Berguglie è un isolotto di forma di ovoidale, più stretto nella parte meridionale e orientato in direzione nordovest-sudest, che misura 455 m di lunghezza e 285 m di larghezza massima. Ha una superficie di 0,0963 km² e uno sviluppo costiero di 1,156 km. Al centro, raggiunge un'elevazione massima di 26 m s.l.m.. Note Bibliografia Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale, ISBN 978-888-190-244-6. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 15. URL consultato il 9 aprile 2017. (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo, ISBN 978-886-268-060-8. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia
Brguljski Otok

Brguljski Otok je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju, ki pripada Hrvaški. Otoček leži v sredini Brguljskaga zaliva na južnem koncu otoka Molat. Od zahodne obale Molata je oddaljen okoli 0,4 km. Površina otočka meri 0,096 km². Dolžina obalnega pasu je 1,16 km. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Centar Zamet

Centar Zamet (English: Centre Zamet), also rendered in English as Zamet Sports Centre, is a mixed-use sports hall in the Zamet neighbourhood of Rijeka, Croatia, that hosts sporting, cultural, business and entertainment events. The hall was built in Zamet in 2009. The size of the hall is 16,830 square metres (181,200 sq ft) and the surface of the outer space is 88,075 square metres (948,030 sq ft). Awards Vladimir Nazor Award yearly award for 2009 - Architecture and urbanism (2010) ArchDaily - "Building of the Year 2009" (2010) Bernardo Bernardi Award (2010) IOC / IAKS Award Silver medal (2011) Events held Sports events European Individual Chess Championship - men and women (2010) World Junior Championships - men and women (2010) World Cadet Championships - men and women (2010) Music events Porin Award (2012) Concerts Klapa Intrade & Tomislav Bralić (2009) Maksim Mrvica (2010) Klape na Zametu (2010) Massimo na Dan Žena (2011) Parni Valjak "Unplugged" (2013) Lord of the Dance (2015) Marko Tolja (2015) Massimo Savić (2016) Miroslav Škoro - "Mene zovu tambure" (2016) Damir Kedžo (2016) Massimo - Valentine's Day (2020) Aleksandra Prijović - Od istoka do zapada (2024) References External links Zamet Centre Centar Zamet
Centar Zamet

A Centar Zamet egy sportcsarnok Fiume városában, Horvátországban. A horvát élvonalban szereplő RK Zamet kézilabdacsapatának otthonául szolgál, de számos kulturális eseménynek is helyt ad. A sportcsarnokot 2009-ben adták át, befogadóképessége 2350 fő, területe 16,830 m². A csarnok története Az építéshez szükséges előkészületi munkálatok 2007 decemberében kezdődtek, az alapkő letételre 2008. április 15-én került sor. A csarnokot 2009. szeptember 10-én, a horvát olimpiai napon adták át. Rendezvények a csarnokban Kulturális események Porin díjátadó gála (2012) Koncertek Klapa Intrade & Tomislav Bralić (2009) Maksim Mrvica (2010) Klape na Zametu (2010) Massimo na Dan Žena (2011) Parni Valjak „Unplugged“ (2013) Lord of the Dance (2015) Marko Tolja (2015) Massimo Savić (2016) Miroslav Škoro - „Mene zovu tambure“ (2016) Damir Kedžo (2016) Jegyzetek További információ Zamet Centre Centar Zamet
Cesargrad

Die Burg Cesargrad befindet sich etwa 2,4 km nordwestlich oberhalb der Stadt Klanjec auf einem etwa 509 m hohen Bergrücken der Cesargradska gora in der Gespanschaft Krapina-Zagorje in Kroatien. Heute sind nur noch Reste der Burganlage vorhanden. Geschichte Die Burg Cesargrad wurde der Überlieferung nach von Mitgliedern des Tempelordens erbaut. Im Jahr 1399 wurde sie zum ersten Mal erwähnt, als der kroatisch-ungarische König Sigismund von Luxemburg die Region Zagorje zusammen mit der Burganlage als Schenkung dem Grafen und Landeshauptmann Hermann II. von Cilli überließ. Entscheidend für die Schenkung war die enge Bindung an den König durch den Grafen, der ihm im Jahr 1396 nach der misslungenen Schlacht bei Nikopolis zur Seite stand. Anfang des 16. Jahrhunderts kam die Burg in den Besitz der Adelsfamilie Erdődy. Im Jahr 1541 übertrug Peter I. sein gesamtes herrschaftliches Gut, unter anderem auch Cesargrad, an seinen Sohn und Nachfolger Peter II. und dessen Frau Margareta. Zwischen den Jahren 1552 und 1556 kam es in Cesargrad zu Auseinandersetzungen und Streitigkeiten zwischen ihm und seinen Verwaltern mit den Beamten der Herrschaft Susedgrad-Stubica, wodurch sowohl die Überwachung der Gegend vor feindlichen Übergriffen durch die Osmanen als auch der Handel stark beeinträchtigt wurden. Etwas später, im Jahr 1559, wurde dessen Besitz vom damaligen Kaiser des Heiligen Römischen Reiches Ferdinand I. in einer Urkunde bestätigt. Während des kroatisch-slowenischen Bauernaufstands wurde die Burg stark in Mitleidenschaft gezogen. Der Aufstand begann mit einem Angriff der Bauernarmee in der Nacht vom 27. auf den 28. Januar 1573 auf Cesargrad. Die Burg wurde durch die Rebellen unter der Führung von Ilija Gregorić erobert, anschließend verwüstet und niedergebrannt. Nach der Zerstörung der Burg begann teilweise der Wiederaufbau durch die Familie Erdődy, es kam aber nicht zur Fertigstellung des Bauvorhabens und ab Mitte des 17. Jahrhunderts wurde Cesargrad aufgegeben. Galerie Weblinks Website der Stadt Klanjec Einzelnachweise
Császárvár

Császárvár (horvátul: Cesargrad) egy várrom Horvátországban, Klanjec település határában. Fekvése Klanjec városától északnyugatra, a Szutla völgye fölé magasodó 471 méter magas Cesarsko brdo tetején találhatók tekintélyes romjai. Története Császárvárat feltehetően a templomos lovagok építették a 12. vagy a 13. században. 1399-ben említi először oklevél, amikor Luxemburgi Zsigmond király hívének Cillei Hermannak adományozta. A Cilleiek egészen 1456-ig, Ulrik gróf meggyilkolásáig voltak a Zagorje várainak urai. Ezután V. László király Baumkircher András pozsonyi várnagyra bízta a várat, majd Mátyás király 1463-ban királyi adományként neki adta. Leszármazottai birtokolták 1501-ig a család kihalásáig. 1521-ben birtokosa Erdődy Bakócz Tamás lett, akinek örökösei csaknem öt évszázadon át voltak urai. 1573-ban a várat az Ilija Gregorić vezette paraszthadak felgyújtották és a török támadások is maradandó nyomot hagytak rajta. A 16. század végére a vár kényelmetlen lett tulajdonosai számára ezért a török veszély elmúltával a Szutla völgyében új, tágas kastélyt építtettek maguknak, mely a Novi Dvori Cesargradski azaz a Császárvári új kastély nevet kapta. Ezután a várat sorsára hagyták, azóta pusztul. A vár mai állapota Császárvár egyike Horvátország legnagyobb területű várromjainak. Hosszúsága eléri a 225 métert, legnagyobb szélessége pedig a 85 métert. A vár délkelet - északnyugati irányba húzódik. A külső védőfal nyomai alapján a tornyok és segédépületek jól látható maradványai segítségével nagy valószínűséggel még mindig jól rekonstruálható az egész vár szerkezete abban az állapotban, ahogyan azt utoljára elhagyták. A várat úgy építették a hegytetőre, hogy három oldalának meredeksége miatt, megközelíteni nagyon nehezen lehetett. Messziről csak felsővár egy része látszódik. A kaputornyon átmenve a vár árkához érünk, amit valaha egy fal is védett. A további behatolás elleni védelmet egy további, négyszögletes torony biztosította. Ezután egy nagyobb épület melletti egyenetlen úton, a felsővárhoz érünk. A felsővár kapuján át jutunk a felsővár udvarára. Innen nyílt a várnak az a része ahol egyedüliként voltak a lakóhelyiségek, míg a további helyiségek a védelem céljait szolgálták. A lakóhelyiségek előtti folyosóhoz egy bástya támaszkodott, ahonnan fal vezetett a kaputorony mögötti toronyig. A felsővár homlokzati része a későbbiekben két bástyával lett megerősítve, melyektől falakat húztak a kaputoronyig, így az egész U alakú terület zárttá vált. A várkápolna a lakóhelyiségek felett az első emeleten volt. A várudvar bozóttal sűrűn benőtt, de a kápolna udvari előteréből jól áttekinthető a belső vár egésze. A vár északnyugati sarkából kitűnően áttekinthető a Szutla völgye és a folyó túloldalán fekvő terület. Galéria Jegyzetek Források Branko Nadilo:Obrambena zdanja u blizini rijeke Sutle (A Građevinar folyóirat 2003. évi 9. száma) (horvátul) Császárvár a Varak.hu oldalán
Cesargrad

Cesargrad – średniowieczny zamek w Chorwacji, w żupanii krapińsko-zagorskiej, na terenie Hrvatskiego zagorja. Opis Ruiny zamku znajdują się na Cesargradskiej gorze nad kanionem rzeki Sutli. Jego najstarsza część została wzniesiona na planie półkola. Grubość murów przekraczała 6 metrów. Historia Ze względu na swoje położenie na pograniczu Królestwa Chorwacji i Księstwa Styrii odgrywał istotną strategiczną rolę. W 1399 roku Zygmunt Luksemburski nadał go banowi Chorwacji Hermannowi II z Celja. We władaniu hrabiów Celje pozostawał do 1456 roku. Następnie należał do styryjskich rodów Paumkircherów i Staubenbergów oraz Erdődych (od 1521 roku). W 1573 roku uległ trwałemu zniszczeniu w trakcie powstania chłopskiego. W 1603 roku został opuszczony, a Erdődy utworzyli osadę Novi Dvori. Przypisy
Grad Cesargrad

Grad Cesargrad (hrvaško Cesargrad) je nekoč stal vrhu Cesargrajske gore neposredno nad reko Sotlo in mestecem Klanjec na meji med Slovenijo in Hrvaško in je bil ena največjih srednjeveških utrdb na Hrvaškem. V potresu leta 1775 je bil močno poškodovan in ga niso več obnovili, tako da so danes ostale samo razvaline. Zgodovina Grad je po vsej verjetnosti dal zgraditi ogrski kralj v drugi polovici 13. stoletja ali v začetku 14. stoletja kot mejno utrdbo. Grad je prvič omenjen šele leta 1399 pod imenom Chazar v listini z dne 27. januarja 1399, ko ga je ogrski kralj Sigismund Luksemburški skupaj z Zagorsko županijo podelil celjskemu grofu Hermanu II. Celjski grofje in državni knezi ter večkrat hrvaški bani so grad imeli v posesti do 1456. Po nekaterih domnevah so ime gradu-trdnjavi dali kot porog nasproti stoječemu gradu Kunšpeku (tudi Königsbergu oziroma Kraljevcu). V drugih listinah se omenja z imeni Czaszar, Czaszarwar, Kaysersperg. Po smrti Ulrika II. Celjskega je grad leta 1456 zavzel ali pridobil Andrej Baumkircher in sta na njem gospodovali njegova družina in družina Andreja Stubenberga vse do leta 1521. In to kljub temu, da je ogrski kralj Matija Korvin grad z darilno listino leta 1463 podaril vojskovodji Celjskih in takrat že hrvaškemu banu Janu Vitovcu. Šele leta 1521 je gospodar gradu postala družina Erdődy. V času kmečkega upora je 29. januarja 1573 grad osvojila in poškodovala kmečka vojska. Po obnovi je na gradu prebivala družina Erdődy do leta 1603, ko se je preselila v novozgrajene Nove dvore klanječke. Vendar so grad še naprej vzdrževali vse do potresa leta 1775, ko so ga pustili počasi propadati. To potrjuje bakrorez gradu, ki jo je naredil Georg Matthäus Vischer leta 1681. Galerija Viri Krešimir Regan: Srednjovjekovne utvrde i kašteli na obroncima Ivanščice, (Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb, 1999), Neven Budak: Gradovi varaždinske županije u srednjem vijeku, Zagreb-Koprivnica, 1994, Vjekoslav Klaić: Krapinski gradovi i predaje o njima, Vjesnik Hrvatskog arheološkog društva, nova serija, br. X., Zagreb, 1908/9. Glej tudi Grad Medvedgrad Grad Samobor Grad Kunšperk
Цесарград

Цесарград је срушени замак у теснацу Сутле, 2 км северозападно од Клањеца у Крапинско-загорској жупанији у Републици Хрватској. Историја Први пут се помиње 1399. у власништву Хермана Цељског. Уочи сељачке буне 1573. био је у власништву грофице Барбаре Алапић-Ердеди, удовице бана Петра Ердедија. 29. јануара 1573. замак је заузео Илија Грегорић уз помоћ локалних кметова. Референце
Franjevačka crkva i samostan Gospe od Zdravlja u Splitu

Crkva i samostan Gospe od Zdravlja, poznato marijansko svetište u Splitu. Današnja crkva sagrađena je u novije vrijeme i posvećena 1937. godine, a nalazi se na mjestu starije crkve iz 18. stoljeća. Smještena je na sjevernoj strani Trga Gaje Bulata, istočno od zgrade HNK u Splitu. Povijest Barokna crkva Gospe od Zdravlja iz 18. stoljeća srušena je početkom 1930-ih, a na njenom je mjestu 1937. godine izgrađena nova crkva u modernističkom stilu prema projektu arhitekta Lavoslava Horvata iz Zagreba. Nova crkva bila je veća od prethodne, a bila je širine 22 m, duga 36 i visoka 12,5 metara. Od stare crkve sačuvan je barokni zvonik, a samostanska zgrada je proširena početkom 90-ih kada je izgrađena pinakoteka. Fresku Krista Kralja na zidu iza oltara izradio je 1959. godine hrvatski slikar Ivo Dulčić (1916. – 1975.). Zaštita Zaštićeno je kulturno dobro. Građena je u 19. i 20. stoljeću. Arhitekti koji su radili na njoj su Vicko Andrić i Lavoslav Horvat. Pod oznakom Z-3862 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiranog kao sakralna graditeljska baština. Galerija Izvori Vanjske poveznice Gospa od Zdravlja - franjevci-split.hr Gospa od Zdravlja - gripe.hr Arhivirana inačica izvorne stranice od 15. rujna 2013. (Wayback Machine) Crkva Gospe od Zdravlja Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. travnja 2012. (Wayback Machine)
Vår Fru av Hälsans kloster och kyrka

Vår Fru av goda Hälsans kloster och kyrka (kroatiska: Samostan i crkva Gospe od Zdravlja) är ett romersk-katolskt kloster och klosterkyrka i Split i Kroatien. Franciskanklostret och kyrkan är belägna vid Gajo Bulats torg, öster om nationalteatern, i centrala Split. Historik Byggnadskomplexet bestående av ett kloster och klosterkyrka är uppfört under 1900-talet men ligger på platsen för ett äldre kloster och kyrka. För att möta den lokala församlingens behov uppfördes en ny klosterkyrka åren 1936–1937 enligt ritningar av Lavoslav Horvat. Den ersatte en äldre kyrka i barockstil som hade uppförts åren 1759–1770. Vid uppförandet av den nya kyrkan besparades klocktornet som hade uppförts år 1846 enligt ritningar av ingenjören Vicko Andrić. Det nuvarande klostret började uppföras år 1984 enligt ritningar av arkitekten Slaven Rožić och stod färdigt år 1986. Referenser Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vår Fru av Hälsans kloster och kyrka.
Crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije u Remetama

Župna i samostanska crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije nalazi se u zagrebačkoj četvrti Maksimir u naselju Remete u sjevernom dijelu grada Zagreba, to je također i marijansko svetište. Crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije i samostan u Remetama zaštićeno su kulturno dobro Republike Hrvatske. Povijest Prvi pisani trag o postojanju redovničke zajednice i crkve posvećene Majci Božjoj potječe iz 1288. Sagrađena je na mjestu koje prije nije bilo naseljeno, te su se ondje okupljali pustinjaci (eremiti, odatle ime Remete). Svetištem su upravljali pavlini. Današnja crkva i samostan građeni su postupno od 1319. godine. Tada je bio izgrađen prednji, stariji dio crkve (izduženo svetište). Lađa i zvonik datiraju iz 15. stoljeća. Godine 1591. crkvu i samostan opustošili su i spalili Turci, a dvanaest pavlina objesili su na lipi u Vugrovcu. Crkva i samostan obnovljeni su 1646. godine, te je crkvu u travnju 1654. godine posvetio zagrebački biskup Petar Petretić. 1722. godine crkva je produžena te je dovršeno pročelje. Nakon ukinuća Reda, Pavlini su Remete napustili 1787. godine. Od 1812. ova crkva služi kao župna crkva za naselja sjeverno od Zagreba. 1880. godine crkvu i samostan pogodio je Veliki potres, te je obnovljena pod nadzorom Hermanna Bolléa 1882., većim dijelom zahvaljujući sredstvima koje je osigurao, kao patron župe, nadbiskup Josip Mihalović. Nakon Drugog svjetskog rata od 1963. svetištem upravljaju karmelićani. Remete su glavno marijansko svetište grada Zagreba i nakon Marije Bistrice drugo po važnosti Hrvatskoj. Gospa Remetska nosi naslov Fidelissima Mater Advocata Croatiae Sanctissima Virgo Remetensis, tj. Najvjernija Majka Odvjetnica Hrvatske Presveta Djevica Remetska, te su joj se kroz povijest molili i utjecali brojni hrvatski vladari i velikani. U crkvi postoje freske pavlinskog slikara Ivana Rangera koje su većim dijelom nastradale u potresu 1880. Prije potresa je crkva bila tako oslikana da je nazvana "hrvatska Sikstinska kapela". U potresima koji su Hrvatsku pogodili 22. ožujka i 29. prosinca 2020. godine crkva i samostan su teško oštećeni. U najkritičnijem stanju bio je slavoluk. Njihova obnova je u tijeku. Misna slavlja privremeno se održavaju u montažnom objektu podignutom pored svetišta. Crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije je zajedno sa samostanom zaštićeno kulturno dobro Republike Hrvatske. Orgulje Ferdo Heferer izgradio je orgulje crkve oko 1900. godine kao op. 174. Glazbalo ima ovu dispoziciju: Spojevi: I-P, II-P, II-I. Kolektivi: MF, F, 0. Trakture su pneumatske s čunjićima. Galerija slika Izvori Literatura Emin Armano, Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana, 2006., ITG, Zagreb Vanjske poveznice zuparemete.net Herman Bollé i restauracija župne (ranije pavlinske) crkve u Remetama nakon potresa 1880. godine. // Croatica Christiana periodica : časopis Instituta za crkvenu povijest Katoličkog bogoslovnog fakulteta Sveučilista u Zagrebu. 35 (2011) , 68, 69-85
Crkva Presvetog Trojstva u Otočcu

Crkva Presvetog Trojstva u Otočcu je katolička župna crkva u Otočcu posvećena Presvetom Trojstvu. Imala je burnu prošlost, nekoliko puta je teško stradavala. Prva crkva izgorjela je u požaru 1648. godine. Nova crkva završena je tek 1702. godine. Otočki kapelan, a kasnije i župnik Aurelije Lukateli dao je župnu crkvu 1710. godine produljiti i povisiti, a dao je pozlatiti glavni oltar, te oltar sv. Ante i "oltar duše od purgatoria (čistilišta)". Uskoro je napravljen i novi zvonik te vrata i prozori. Jak vjetar oštetio je krov i križ s tornja 1760. godine. Obnovu crkve pomogla je i carica Marija Terezija i njezin sin Josip II. Od 1775. do 1782., mnogo toga je obnovljeno i novosagrađeno, poput dodatnih oltara, propovijedaonice i novih klupa. Od udara groma u potpunosti je izgorjela 1868. godine. Obnovu je pomogao i car Franjo Josip I. darovavši četiri nova zvona. Na pročelju je naslikana freska "Kraljica Mira" 1916. godine, rad natporučnika 79. otočke pukovnije "Grof Jelacic" Maksimilijana Ducheka u spomen na poginule vojnike. JNA je crkvu pogodila granatama 15. rujna 1991. Vatra se proširila na čitav krov, koji je u potpunosti izgorio. Pri tome je vatra teško oštetila glavni oltar i pokrajnje oltare sv. Fabijana i Sebastijana te sv. Nikole. Obnovu je započeo župnik Vlado Pezelj, koji je crkvu obnavljao i prije Domovinskoga rata. Postupno je obnovljena crkva i župni stan uz nju. Izvori