NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sorelle (Isto)

Le Sorelle (in croato Sestrice) sono uno scoglio e un isolotto disabitati della Croazia situati a sudovest dell'isola di Isto. Amministrativamente appartengono alla città di Zara, nella regione zaratina. Geografia Le Sorelle si trovano a sud dell'ingresso meridionale della bocca di Scarda (Škardska vrata), 1,35 km a sudovest dell'isola di Isto e 1,75 km a sud di Scarda. Nel punto più ravvicinato, punta Darchio (Artić) nel comune di Brevilacqua, dista dalla terraferma 30,3 km. L'isolotto, Sestrica vela, è di forma ovale e orientato in direzione nordest-sudovest. Misura 135 m di lunghezza, 100 m di larghezza massima, ha una superficie di 0,0133 km² e uno sviluppo costiero di 425 m. Raggiunge un'elevazione massima di 9,1 m s.l.m. (44°15′25.5″N 14°43′52″E44°15′25.5″N, 14°43′52″E) Lo scoglio, Sestrica mala, è anch'esso di forma ovale ma orientato in direzione ovest-est. Misura 90 m di lunghezza, 75 m di larghezza massima, ha una superficie di 7165 m² e uno sviluppo costiero di 308 m. La sua altezza massima è di 8 m s.l.m. (44°15′30″N 14°43′45.5″E44°15′30″N, 14°43′45.5″E) Isole adiacenti Vodegna (Vodenjak), isolotto a forma di otto situato 360 m a nord delle Sorelle. Dossaz (Dužac), isolotto situato 520 m a sudest delle Sorelle. Scoglio Funestrara (hrid Funestrala), piccolo scoglio irregolare situato 575 m a est di Dossaz e 1,12 km a sudest delle Sorelle. È lungo 50 m e largo 30 m. Ha una superficie di 554 m². 44°15′08.2″N 14°44′39.5″E44°15′08.2″N, 14°44′39.5″E Note Bibliografia Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale, ISBN 978-888-190-244-6. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 13. URL consultato il 3 aprile 2017. (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo, ISBN 978-886-268-060-8. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia
Sestrice (Ist)

Sestrice so otočje dveh majhnih nenaseljenih otočkov, Sestrica 1 in Sestrica 2, v Jadranskem morju. Otočje pripada Hrvaški. Otočka ležita v srednji Dalmaciji jugozahodno od otoka Ist ter okoli 0,5 km južno od otočka Vodenjak. Sestrica 1 je otoček, ki je od Ista oddaljen okoli 1,5 km. Njegova površina meri 0,013 km². Dolžina obalnega pasu znaša 0,43 km. Najvišja točka je 9 m nad morjem. Sestrica 2 je otoček, ki leži okoli 0,2 km severozahodno od Sestrice 1. Površina otočka je manjša od 0,01 km². Sklici Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Smokvenjak

Smokvenjak je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju, ki pripada Hrvaški. Otoček leži pred zalivom Špinata na otoku Kornatu in otočkom Šilo Veliko, od katerega je oddaljen okoli 0,3 km. Njegova površina meri 0,075 km². Dolžina obalnega pasu je 1 km. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Sokol (otok)

Sokol je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Sokol leži okoli 1 km južno od otoka Obonjan. Njegova površina meri 0,018 km². Dolžina obalnega pasu je 0,54 km. Najvišja točka na otočku je visoka 11 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Spomen križevi na Kornatima

Spomen-križevi na Kornatima su spomen-obilježje u čast hrvatskim vatrogascima poginulima u Kornatskoj tragediji 30. kolovoza 2007. godine. Autor spomen-križeva je Nikola Bašić. Povijest Kornatska tragedija dogodila se 30. kolovoza 2007. godine kada je skupina vatrogasaca postala žrtvom požara na otoku Velikom Kornatu. Od ukupno 13 vatrogasaca u skupini zahvaćenoj požarom, 12 ih je poginulo na licu mjesta ili preminulo u bolnicama, a jedini je preživio 23-godišnji Frane Lučić iz Tisnog. Događaj je bio jedna od najvećih mirnodopskih nesreća, koja je pogodila Hrvatsku. Križevi dugi 25 metara i široki 15 metara, izrađeni su ljudskim rukama, bez upotrebe strojeva i vezivnih elemenata korištenjem tehnike suhozida. Koristio se postojeći kamen s Kornata u količini od 400 kubičnih metara. Sudjelovalo je oko 2500 dobrovoljaca predvođenih vatrogascima i graditeljima udruge za očuvanje kulturne i prirodne baštine otoka Paga "Suhozid". Svaki križ ima tri ploče s uklesanim tekstom: s imenom vatrogasca, imenom DVD-a kojem je pripadao i stihom po izboru obitelji. Smješten je uz krak križa - s lijeve strane, na mjestu srca. Gradnja križeva trajala je 2 mjeseca i završila je 23. svibnja 2010. godine. Podignuta je i kapelica Sv. Florijana, zaštitnika vatrogasaca također u tehnici suhozida i uređeno je oko kilometar pješačke staze te pristanište za brodove. Svečano otvorenje bilo je na 3. obljetnicu tragedije 30. kolovoza 2010. godine. Izvori
Spomen-park Šubićevac

Spomen-park Šubićevac (poznat i pod imenom Spomen-park strijeljanih i spomenik Radi Končaru i drugovima) je memorijalni park u Šubićevcu, predjelu grada Šibenika, gdje su talijanski fašisti od 1941. do 1943. godine vršili strijeljanja mnogih rodoljuba i antifašista. Spomen-park je svečano otvoren 1962. godine. Autori spomenika unutar parka su kipar Kosta Angeli Radovani i arhitekt Zdenko Kolacio. Povijest Šibenik su 15. travnja 1941. godine okupirale talijanske fašističke snage. U šibenskom zatvoru je do kapitulacije Italije bilo zatvoreno do 6300 ljudi iz Dalmacije, od kojih je 200 bilo osuđeno na smrt. Njih 43 bilo je strijeljano na Šubićevcu. Dana 22. svibnja 1942. godine, fašisti su na istom mjestu strijeljali Radu Končara i još 25 antifašista. Poslije rata, prostor je uređen u spomen-park, a 1961. godine podignut je spomenik Radi Končaru i drugovima. Na dvadesetu godišnjicu strijeljanja Končara i 25 antifašista, 22. svibnja 1962. godine, spomen-park je bio svečano otvoren. Od 1990-ih, spomen-park je zapušten i polagano propada. Godine 2009., sprovedena je akcija čišćenja spomen parka od grafita. Opis parka Na ulazu u park stoji brončani reljef s prikazom skupine od jedanaest ljudskih figura, postrojenih uza zid, u prizoru i stavu čekanja na strijeljanje. Pokraj figura stoji vijoreća zastava s motivom petokrake zvijezde. Središnji motiv unutar parka je spomenik Radi Končaru i drugovima. Podignut je 1961. godine. Kosta Angeli Radovani je spomenik ostvario u obliku kristaličnog stupa s predodžbom ljudske figure, ali u čistoj geometrijskoj shematici. Spomenik je čista pročišćena forma što djeluje snagom volumena i oštrim lomovima svjetla na rezanim bridovima mase. Iza spomenika stoji red od desetak betonskih stupova za koje su fašisti vezivali svoje žrtve i zatim ih strijeljali. Spomen-ploče Na putu do središnjeg spomenika, uz stazu se nalaze tri spomen-kamena na kojima su uz prigodne stihove ispisana i imena više grupa strijeljanih. Podignuti su 22. svibnja 1978. godine. Tekstovi na pločama: Galerija fotografija Literatura Milanko Patković, Dušan Plećaš. Vodič uz kartu. Izbor spomen-obilježja narodnooslobodilačkog rata Jugoslavije. „Glas Slavonije“, Osijek 1975. godina. Drago Zdunić, ur. Revolucionarno kiparstvo. „Spektar“, Zagreb 1977. godina. Spomenici revolucionarnoga radničkog pokreta Narodnooslobodilačkog rata i socijalističke revolucije: Kategorizacija. „Republički zavod za zaštitu spomenika kulture“, Zagreb 1986. godina. Vanjske poveznice Tportal.hr: Spomen park Šubićevac čeka bolje dane Slobodnadalmacija.hr: U spomen-parku na Šubićevcu obilježena 69. godišnjica strijeljanja Rade Končara i drugova, 20. V 2011.
Спомен-парк Шубићевац

Спомен-парк Шубићевац (познат и под називом Спомен-парк стрељаних и споменик Ради Кончару и друговима) је меморијални парк у Шубићевцу, пределу града Шибеника, где су италијански фашисти од 1941. до 1943. године вршили стрељања многих родољуба и антифашиста. Спомен-парк је свечано отворен 1962. године. Аутори споменика унутар парка су вајар Коста Ангели Радовани и архитекта Зденко Колацио. Историја Шибеник су 15. априла 1941. године окупирале италијанске фашистичке снаге. У шибенском затвору је до капитулације Италије било затворено до 6300 људи из Далмације, од којих је 200 било осуђено на смрт. Њих 43 било је стрељано на Шубићевцу. Дана 22. маја 1942. године, фашисти су на истом месту стрељали Раду Кончара и још 25 антифашиста. После рата, простор је уређен у спомен-парк, а 1961. године подигнут је споменик Ради Кончару и друговима. На двадесету годишњицу стрељања Кончара и 25 антифашиста, 22. маја 1962. године, спомен-парк је био свечано отворен. Од 1990-их, спомен-парк је запуштен и полагано пропада. Године 2009, спроведена је акција чишћења спомен-парка од графита. Опис парка На улазу у спомен-парк стоји бронзани рељеф са приказом скупине од једанаест људских фигура, постројених уза зид, у призору и ставу чекања на стрељање. Покрај фигура стоји вијорећа застава с мотивом петокраке звезде. Централни мотив унутар спомен-парка је споменик Ради Кончару и друговима. Подигнут је 1961. године. Кост Ангели Радовани је споменик остварио у облику кристаличног ступа с доживљајем људске фигуре, али у чистој геометријској шематици. Споменик је чиста прочишћена форма што делује снагом волумена и оштрим ломовима светла на резаним бридовима масе. Из споменика стоји ред од десетак бетонских ступова за које су фашисти везивали своје жртве и затим их стрељали. Спомен-плоче На путу до централног споменика, уз стазу се налазе три спомен-камена на којима су уз пригодне стихове исписана и имена више група стрељаних. Подигнути су 22. маја 1978. године. Текстови на плочама: Галерија Литература Миланко Патковић, Душан Плећаш. Водич уз карту. Избор спомен-обиљежја народноослободилачког рата Југославије. „Глас Славоније“, Осијек 1975. година. Драго Здунић, ур. Револуционарно кипарство. „Спектар“, Загреб 1977. година. Споменици револуционарнога радничког покрета Народноослободилачког рата и социјалистичке револуције: Категоризација. „Републички завод за заштиту споменика културе“, Загреб 1986. година. Спољашње везе Tportal.hr: Spomen park Šubićevac čeka bolje dane Slobodnadalmacija.hr: U spomen-parku na Šubićevcu obilježena 69. godišnjica strijeljanja Rade Končara i drugova, 20. V 2011.
Spomenik palim hrvatskim vojnicima u Prvom svjetskom ratu 1914. – 1918.

Spomenik palim hrvatskim vojnicima u Prvom svjetskom ratu 1914. – 1918. rad je kipara Vanje Radauša i Joze Turkalja iz 1939. godine. Nalazi se na zagrebačkom groblju Mirogoju. Spomenik je prvotno postavljen 1919. godine, a skulptura dvojice kipara izrađena je 1939. godine. Natpis Palim Hrvatskim vojnicima... u srpnju 1945. uklonjen je prema nalogu komunističke vlasti. Natpis je 1995. godine obnovila Udruga ratnih veterana "Hrvatski domobran". Izvori
Пам'ятник загиблим хорватським воїнам у Першій світовій війні 1914–1918

Пам'ятник загиблим хорватським воїнам у Першій світовій війні 1914—1918 ― це робота двох скульпторів Вані Радауша та Йозо Туркаля створена в 1939 році. Пам'ятник розташований в хорватському місті Загреб на Мирогойському кладовищі. В 1919 році був встановлений пам'ятник, а в 1939 р. створені скульптури. Напис «хорв. Palim Hrvatskim vojnicima...» «Загиблим хорватським воїнам…» був стертий югославськими комуністами в липні 1945 року, і до 1995 року пам'ятник був без напису. Того ж року напис було оновлено Асоціацією ветеранів війни «Хорватське домобранство».
Spomenik Galebova krila

Spomenik Galebova krila je monumentalni spomenik iznad mjesta Podgore u blizini Makarske. Visok je preko 20 metara. Spomenik predstavlja stilizirana galebova krila u letu što obilježava pobjedu nad fašizmom na Jadranskom moru. Lijevo krilo na spomeniku je uspravno, odnosno u letećem položaju, dok je desno je savinuto prema dolje nalijevo. Osim što se slavi pobjeda, spomenikom se odaje i počast palima za oslobođenje zemlje, simbol čega je slomljeno krilo. Autor spomenika, kipar Rajko Radović spomenik je osmislio u fazi jugoslavenskog kiparstva koja se ugledala na primjenu geometrizma i simbolike u izradi spomenika. Spomenik je svečano otkrio predsjednik SFR Jugoslavije Josip Broz Tito, 10. rujna 1962. godine, na dvadesetu godišnjicu osnutka Jugoslavenske ratne mornarice. Povijesna pozadina U Drugom svjetskom ratu iz bataljuna „Vid Mihaljević“ odvojio se 10. rujna 1942. mornarički vod, pa je taj dan uziman kao dan osnivanja mornarice Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije (NOVJ). Nakon što je 18. prosinca 1942. Vrhovni štab naredio štabu 4. operativne zone Hrvatske osnivanje Sekcije za ratnu mornaricu u Podgori je krajem 28. prosinca osnovana prva »mornarička postaja«, a 23. siječnja 1943. i Prvi mornarički odred s postajama u Podgori i Igranama, koji se zbog pogoršanja ratnih prilika tada nije uspio jače učvrstiti. Poslije kapitulacije Italije 8. rujna 1943. Podgora je postala sjedište Primorske flotile, a u listopadu 1943. tamo je bila formirana 26. dalmatinska divizija NOVJ-a. Opis Oko spomenika nalazi se nekoliko ploča. Na jednom su zidu na granitnoj ploči uklesani stihovi pjesnika Jure Kaštelana. Na bazi spomenika nalaze se dva dugačka brončana reljefa sa scenama povijesnih pomorskih bitaka koje su se odigrale na moru oko Podgore. Izvori Vanjske poveznice
Srednji Vlašnik

Srednji Vlašnik je nenaseljeni otočić u otočju Vrhovnjaci, na pola puta između Lastova i Mljeta, a nalazi se oko 13.8 km istočno od Lastova. Najbliži otok je Gornji Vlašnik, oko 70 m prema istoku. Površina otoka je 46.468 m2, duljina obalne crte 919 m, a visina 19 metara. Izvori
Srednji Vlašnik

Srednji Vlašnik je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Srednji Vlašnik leži v skupini majhnih otočkov z imenom Vrhovnjaci. Površina otočka meri 0,046 km². Dolžina obalnega pasu je 0,92 km. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Sridnjak (Rab)

Sridnjak je majhen nenaseljen otoček v Kvarnerskem zalivu (Hrvaška). Sridnjak leži pred vhodom v zaliv Supetarska draga, med otočkoma Mamon in Sajlovac, okoli 2,5 km severozahodno od naselja Supetarska Draga na otoku Rab. Njegova površina meri 0,012 km². Dolžina obalnega pasu je 0,48 km. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Stadion ŠRC Sesvete

ŠRC Sesvete je stadion koji se nalazi u zagrebačkoj gradskoj četvrti Sesvetama. Na njemu svoje domaće utakmice igra NK Croatia Sesvete. Kapaciteta je 1800 sjedećih mjesta. U sezoni 2008./09. NK Croatia Sesvete je ušla u 1. HNL, ali kako stadion nije zadovoljavao kriterije HNS-a, klub je morao igrati u Velikoj (na stadionu ŠRC Kamen Ingrad), a kasnije na Stadionu Kranjčevićeva u Zagrebu. Planovi U planu je nadogradnja postojećih te izgradnja novih, natkrivenih tribina. Postavljanje rasvjete, gradnja svlačionice, prostorije za suce i doping-kontrole također su važniji planovi za ovaj stadion. Kada bi se ti radovi dovršili, stadion ŠRC Sesvete primao bi oko 10.000 gledatelja, a 5000 mjesta bilo bi natkriveno. Izvori
Stadion ŠRC Sesvete

Stadion ŠRC Sesvete – stadion piłkarski w Zagrzebiu (w dzielnicy Sesvete), w Chorwacji. Obiekt może pomieścić 3500 widzów. Swoje spotkania w przeszłości rozgrywali na nim piłkarze klubu NK Croatia Sesvete (zespół ten został rozwiązany w 2012 roku z powodów finansowych). Przypisy
Sinj vára

Sinj vára (horvátul: Stari grad Sinj) egy középkori várrom Horvátországban, a Split-Dalmácia megyei Sinj városában. Fekvése A vár romja a Sinj központjában emelkedő Várhegyen található. Története A régészeti feltárások leletei alapján elmondható, hogy ezen a helyen már közel ötezer éve is állt erődítmény. A legkorábbi leletek a rézkorból, az i. e. 2500 és 1900 közötti időből származnak. Az illírek idejében „Osiniata” nevű erődített településük állt itt, majd a rómaiak idejében az „Osinium” nevet viselte. A római névből a középkorban „Fsini”, „Zyn”, „Syn”, „Syngh”, „Sfinga’, „Wssy” elnevezés lett. A 6. és 7. században a bizánci uralom alatt az „Asinio” nevet viselte. A várat írásos forrás, egy adománylevél 1341-ben „Fsini”, vagy „Frini” alakban említi először. Ezt követően 1345-ben „castrum regale Zyn” alakban királyi várként szerepel. Ekkor adományozza I. Lajos magyar király Nelipić Ivan grófnak, akinek ezután állandó székhelye lett. 1435-ben rövid időre a Frangepánok szerezték meg, majd 1453-ig Tallóci Péter horvát bán birtoka volt. A 15. század közepétől a török többször próbálta elfoglalni, de ez csak 1536-ban sikerült. 1686-ban szabadult fel és velencei birtok lett. 1709-ben egy földrengés súlyosan megrongálta. 1715-ben a velenceiek sikerrel védték meg a töröktől. Az 1768-as és az 1796-os földrengés újra megrongálta, ekkor kezdődött el a pusztulása. Az addig a várban élt lakosság a vár alatti Podvarošra költözött. A vár anyagának nagy részét az új házak és egyéb épületek építéséhez használták fel, maradványait benőtte a növényzet. A délszláv háború idején a romokat, főként az északi és északnyugati részt számos akna- és gránáttalálat érte. 2004-ben a feltárási munkákat követően elkezdődött a falak újjáépítése, mely a terv szerint 2015-re fejeződött be. A vár mai állapota A vár megmaradt falai konzerválva állnak. A kis templom, amely ma a vár területén áll 1887-ben épült a rámai bevándorlók érkezésének kétszázadik évfordulóján. Szimbóluma annak a fogadalomnak és szövetségnek, melyet cetinai nép a Szűzanyával kötött. Égi pártfogójuk tiszteletére a sinjiek 2008-ban a várban bronz szobrot építettek a Sinji Boldogasszony tiszteletére, mely Josip Marinović akadémiai szobrászművész alkotása. Az ösvényre, mely a hegy lábától a várban álló templomhoz vezet 14 állomásból álló keresztutat létesítettek. Minden stáció egy egy ismert horvát művész alkotása. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Stari grad (Sinj) című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Burg Bosiljevo

Die Burg Bosiljevo befindet sich südlich der Gemeinde Bosiljevo und nordöstlich des Dorfes Orišlje in der Gespanschaft Karlovac, erbaut von den Frankopanen im 15. Jahrhundert auf einem etwa 225 m hohen Felsen. Erstmals urkundlich erwähnt wurde die Höhenburg im Jahr 1461 und das heutige Aussehen erhielt sie zu Beginn des 20. Jahrhunderts. Von der lokalen Bevölkerung wird sie einfach auch Stari grad (deutsch: Altstadt) genannt. Galerie Weblinks Website der Gemeinde Bosiljevo Einzelnachweise
Stari grad Bosiljevo

Stari grad Bosiljevo je srednjovjekovni utvrđeni grad pokraj Bosiljeva. Smješten je na uzvisini, uz povijesnu Karolinsku cestu. Tlocrtno je nepravilni peterokut s četverokutnom branič kulom i palasom pravokutnog tlocrta, te međusobno spojenim traktovima. Opasan je zidom s dvije cilindrične i jednom peterokutnom kulom. Sagradili su ga Frankopani u 15. st. i držali ga do 1671., nakon čega prelazi u vlasništvo Nikole Erdodya do 1710. Do 1825. godine u posjedu je obitelji Auersperg. Grof Laval Nugent kupuje ga 1825., a obitelj Cosulich početkom 20. st.. Radikalno je restauriran u duhu romantike u vrijeme Nugenta i Cosulicha. Zaštita Pod oznakom Z-296 zavedeno je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "vojna i obrambena građevina". Izvori Vanjske poveznice Dvorac Bosiljevo na stranicama Općine Bosiljevo
Prevršac vára

Prevršac vára (horvátul: Stari grad Prevršac), vár Horvátországban, Prevršac település határában. Fekvése A falu felett délre, a Prevršac-patak völgye fölé emelkedő magaslaton találhatók maradványai. Története Prevršac várának építése 1470 körül kezdődött a település felett, melynek első írásos említése 1487-ben történt „possessio Prekowaraya” alakban. A vár helyén korábban Završki ódon, fából épített erőssége állt az egykori hűbérúr kúriájával. Mellette állt szolgálófaluja a középkori Završje, egykor jelentős település műhelyekkel, kereskedőkkel, fegyverraktárral, melynek régészeti feltárása még nem történt meg. Prevršac várát 1509-ben említik először egy Zrínyi III. Miklós és Karlovich János korbáviai gróf közötti örökösödési szerződés alkalmával, melyet az 1493-as tragikus véget ért korbávmezei csata akkorra már világossá vált következményei miatt kötöttek. A térséget ért török támadások ereje a 16. század közepén tovább fokozódott. A közeli Kostajnica már 1556-ban elesett, majd az 1577-es és 1578-as évek nagy harcaiban az egész térség török kézre került. A várak sorsáról a korabeli források eltérően tudósítanak. Az egyik szerint 1578-ban a török Zrint, Komogovinát és Pervšacot is lerombolta, míg mások szerint néhány várat, (köztük Prevršacot) maguk a Zrínyiek romboltak le, amikor látták a török túlerővel szemben nem tudják megvédeni őket. A vár mai állapota Prevršac várának romjai a falutól délnyugatra emelkedő erdős magaslaton találhatók. A vár szabálytalan trapéz alaprajzú, melynek hosszabbik párhuzamos oldala mintegy 30, rövidebbik pedig 18 méter. A kis méretű várak közé tartozott. Története során többször átépítették, illetve bővítették, melyet a másik Zrínyi várhoz Gvozdanszkóhoz hasonlóan gyakran tapasztalt itáliai mesterek irányítottak. Ez magyarázza a két vár közötti hasonlóságokat. Védelmi rendszerének alapja klasszikus vár, egyenes falszakaszokkal, megerősítve kerek, félköríves és szögletes tornyokkal, melyek elősegítették a korabeli ostromeszközök elleni hatékony védelmet. Falai az erdős magaslat tetején helyenként ma is emeletnyi magasságban állnak. Jegyzetek Források Prevršac vára a Varak.hu oldalán Lako.com.hr:Plaški (horvátul) További információk Darko Antolković blogja képekkel (horvátul)
Stipanac

Stipanac je otok u Prukljanskom jezeru, u Hrvatskoj. Na otoku se nalaze ostaci antičke crkve sv. Stipana građene od obrađenog kamena. Dio onoga što je ostalo, gotovo je uništeno tijekom Domovinskog rata kad je protupožarni zrakoplov Canadair ispustio masu vode koju je nosio u sebi. Vanjske poveznice Wikimapia.org: Stipanac
Sustipanaz

Sustipanaz (in serbocroato Stipanac) è un'isola della Dalmazia che si trova nelle acque del lago Scardonio, a nord di Sebenico, nella regione di Sebenico e Tenin. Sull'isola si trovano i resti dell'antica chiesa di Santo Stefano sorta nel 1322 su di un antico sacello. È visibile sott'acqua un lungo molo che congiunge l'isola a una punta sulla terraferma (rt Školj). Geografia Il lago Scardonio, detto anche Proclan o Proklian (Prokljansko o Prukljansko jezero) si trova lungo il corso inferiore del fiume Cherca e tutta l'area fa parte del parco nazionale della Cherca. Sustipanaz si trova nella parte settentrionale del lago, a est della foce del fiume Goducchia o Goduccia (Guduća), 1,1 km a sud del villaggio di Procgliano (Prokljan). L'isola ha una lunghezza di circa 100 m e un'altezza di 1,2 m. Note Bibliografia Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 12 agosto 2017. Voci correlate Regione di Sebenico e Tenin Parco nazionale della Cherca Sebenico Collegamenti esterni Foto di Sustipanaz: [1]
Stipanac

Stipanac je otok v Prokljanskem jezeru na Hrvaškem. Na otoku so ostanki starodavne cerkve sv. Stipana. Cerkev je bila zaradi lepo obdelanega kamna skoraj porušena. Del preostalega dela je bil skoraj uničen med hrvaško osamosvojitveno vojno, ko je gasilsko letalo Canadair spustilo tono vode, ki jo je nosilo. Glej tudi Seznam hrvaških otokov Zunanje povezave Wikimapia.org: Stipanac