NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Slavoluk Sergijevaca

44°52′5.8″N 13°50′49.3″E Slavoluk Sergijevaca (često nazivan i Zlatna vrata), antički rimski slavoluk u Puli u Hrvatskoj. Postavljen je u spomen na tri člana obitelji Sergijavaca, posebno na Lucija Sergija Lepida, tribuna koji je služio u Rimskoj legiji, koja je sudjelovala u bitci kod Akcija, pa se pretpostavlja da je slavoluk izgrađen između 29. i 27. godine pr. Kr. Sergijevci su bili moćna obitelj u koloniji, te su zadržali svoju moć stoljećima. U spomenik je uklesano ime Salvije Postume, koja je i platila gradnju (de sua pecunia), a kako je bila udana u obitelj Sergijevaca, podignula ga je u čast vjerojatno svoga muža, Lucije Sergije Lepid, njegovog oca Lucije Sergije i strica Gnej Sergije. Uređen je u kasnom helenističkom stilu, s orijentalnim utjecajima. Reljef na slavoluku prikazuje ratnu kočiju koju vuku konji. Slavoluk je privukao pozornost mnogih umjetnika, među ostalim i Michelangelovog učenika Bastijana de Sangalla koji ga je ovjekovječio crtežom. Vjerojatno mu je služio kao antički uzor za neko od njegovih remek-djela. Crtež se danas čuva u muzeju Wicar francuskog grada Lillea. Opis Okvir slavoluka čine masivni pilastri - nosači građeni od velikih kamenih blokova koji su u donjim dijelovima prošireni, tako da čine i baze stupova koji oživljavaju vertikalne pilastre, nosače lukova s prednje i stražnje strane. Otvor završava svodom kojeg tvore klinasto pritesani blokovi, a u cjelinu ga povezuje trodijelni arhitrav na kojeg se nastavlja friz koji obujmljuje slavoluk. Iznad friza nalazi se vijenac i trodijelna atika (arhitektura) koja je ujedno bila i baza statua trojice Sergijevaca kojima je spomenik bio podignut. Izuzetno bogata dekoracija slavoluka isklesana je u orijentalnoj helenističkoj maniri. Pilastre oživljavaju i rasčlanjuju vitki stupovi s raskošnim korintskim kapitelima, s gradske strane pilastri su ukrašeni biljnim ukrasom uvijenih grana s akantusovim lišćem. Unutarnje stijene svodnog otvora ukrašene su stabljikama vinove loze s grožđem, koje rastu iz čašica akantusovog lista pri dnu baza slavoluka. Svod otvora je kasetiran i ukrašen velikim rozetama. Središnje polje ukrašeno je prikazom orla raširenih krila u borbi sa zmijom, dok je na poljima svoda isklesan prikaz dupina, sfingi i grifona. Na gradskoj fasadi spomenika u visokom reljefu ponad luka nasuprotno su postavljeni prikazi krilatih Viktorija koje nose vijence, a tu su još i puti koji pridržavaju festone s bukarnijima. Na sastavnici vijenaca isklesani su i dvoprezi nasuprotno postavljeni i okrenuti prema sredini friza. Na centralnom mjestu, iznad svoda slavoluka uklesan je natpis o njegovu postavljanu: SALVIA POSTUMA SERGI DE SUA PECUNIA. Na kraćim pobočnim stranama friza slavoluka prikazana je rimska i barbarska vojnička oprema. Iznad friza je bogato ukrašen vijenac rasčlanjen konzolama i kasetnim poljima iznad konzola. Slavoluk nema samo trijumfalni i počasni karakter. Galerija Poveznice Povijest Pule Izvori Vanjske poveznice
Arco dei Sergi

L'arco dei Sergi è un arco trionfale romano della città di Pola, in Croazia. Storia e descrizione L'arco venne eretto a proprie spese da Salvia Postuma, per commemorare il figlio Lucio Sergio Lepido, che aveva partecipato alla battaglia di Azio ed era stato tribuno della legione XXIX, in seguito soppressa nel 27 a.C. e insieme a lui il marito di lei e padre del ragazzo omonimo, e il cognato di lei Gaio. La datazione della costruzione è attribuita agli anni 25-10 a.C.. La famiglia dei Sergi era e rimase anche in seguito una delle più importanti della colonia. L'arco venne realizzato addossato all'interno di una porta delle mura cittadine, che prese in seguito il nome di "Porta aurea". Per questo motivo si presenta decorato sul lato verso la città, mentre il lato esterno, visibile solo con la demolizione della porta nel 1829 non era stato rifinito. L'arco è di piccole dimensioni, con un unico fornice di 8 m di altezza e 4,5 m di larghezza. Il passaggio è fiancheggiato da coppie di colonne corinzie, addossate alla muratura, ma sporgenti per oltre tre quarti della circonferenza. La trabeazione principale sporge al di sopra delle coppie di colonne rispetto alla parte centrale, dove si trova sul fregio l'iscrizione di dedica, tra due bighe raffrontate, con i cavalli al galoppo. Al di sopra della trabeazione l'attico è articolato in tre basamenti, che dovevano sorreggere le statue dei membri della famiglia onorati: al centro quella del tribuno e sui lati quelle dei suoi parenti. La decorazione è arricchita dai rilievi con Vittorie alate nei pennacchi degli archi, dal fregio con Amorini, ghirlande e bucrani al di sopra delle coppie di colonne, da lesene decorate con intrecci vegetali sul lato interno del passaggio. All'interno dell'arco, decorato con motivi floreali, vi è un riquadro con la raffigurazione di un'aquila che uccide un serpente. L'arco ispirò molti artisti, tra cui Michelangelo. Note Bibliografia Turner, J. - Grove Dictionary of Art - Oxford University Press, USA; new edition (January 2, 1996); ISBN 0-19-517068-7 Voci correlate Tempio di Augusto e Roma Anfiteatro romano di Pola Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Arco dei Sergi
Boog van de Sergii

De Boog van de Sergii (Kroatisch: Slavoluk Sergijevaca) is een Romeinse triomfboog in de Kroatische stad Pula. De boog is genoemd naar drie broers van de gens Sergia, en in het bijzonder naar Lucius Sergius Lepidus, een tribuun die het 29e legioen leidde in de Slag bij Actium. Geschiedenis De boog werd opgericht als symbool voor de overwinning bij Actium op 2 september 31 v.Chr.. De bouw werd betaald door Salvia Postuma Sergia, de zuster van de drie broers, "met haar eigen geld", zoals de hoofdinscriptie aangeeft, en niet zoals de gewoonte was door de staat. Er wordt vermoed dat de bouw begon in 29 v.Chr. en eindigde in 27 v.Chr.. Oorspronkelijk stond de boog voor de hoofdpoort van de stad, de in 1829 gesloopte Porta Aurea, en is daardoor maar langs een zijde versierd, met Korintische zuilen, Cupido's en bucrania. Onder de boog liep de Via Flavia, een Romeinse weg die het forum van de stad verbond met Triëst en Aquileia. De triomfboog heeft in het verleden een grote aantrekkingskracht gehad op artiesten, zoals Michelangelo en James Joyce. Fotogalerij
Łuk Sergiusza

Łuk Sergiusza (także: Złota Brama, chorw. Slavoluk Sergijevaca, łac. Porta Aurea) – rzymski łuk triumfalny w Puli (Chorwacja), położony na rogu ulicy Sergijevaca i placu Giardini. Budowla została wzniesiona w latach 20–10 p.n.e. przez Salwię Postumę z rodu rzymskich Sergiuszy, by upamiętnić zmarłych członków rodziny: męża Lucjusza Sergiusza – trybuna 29. legionu, teścia o tym samym imieniu oraz wuja męża, Cnaeusa Sergiusza. Łuk stanął wewnątrz południowej bramy miejskiej, frontem zwrócony na zachód w stronę miasta – jego tylna cześć połączona została z bramą. Brama została rozebrana na początku XIX wieku. Strona zachodnia jest bogato zdobiona, m.in. kolumnami w stylu korynckim. Ściany przejścia pod lukiem zdobią reliefy przedstawiające winorośl oraz pnącza akantu zamieszkałe przez ptaki i małe stworzenia. Strop zdobi pośrodku przedstawienie orła z rozpostartymi skrzydłami, trzymającego w szponach węża, po bokach widnieją stworzenia morskie i sfinksy. W attyce wyróżniają się trzy bazy, na których wcześniej stały posągi przedstawiające osoby, których upamiętnia budowla. Na bazach znajdują się wyryte imiona mężczyzn, a także wymienione są urzędy przez nich piastowane. Uwagi Przypisy Bibliografia Fred S. Kleiner: A History of Roman Art, Enhanced Edition. Cengage Learning, 2010. ISBN 0-495-90987-4. [dostęp 2011-10-02]. (ang.). F. Hamilton Jackson: The Shores of the Adriatic (Illustrated Edition). Echo Library, 2010. ISBN 1-4068-6761-6. [dostęp 2011-10-02]. (ang.). Fiona McHardy, Eireann Marshall: Women’s influence on classical civilization. Routledge, 2004. ISBN 0-415-30957-3. [dostęp 2011-10-02]. (ang.). Werner Eck: Monument und Inschrift: gesammelte Aufsätze zur senatorischen Repräsentation in der Kaiserzeit. Walter de Gruyter, 2010. ISBN 3-11-024694-5. [dostęp 2011-10-02]. (niem.).
Arco dos Sérgios

Arco dos Sérgios é um arco do triunfo da Roma Antiga localizado em Pula, Croácia. O arco comemora três irmãos da gens Sergia, especificamente Lúcio Sérgio Lépido, um tribuno servindo na vigésima-nona legião que participou da Batalha de Áccio e dispersada em 27 a.C.. Isto sugere uma data aproximada de construção: 29−27 a.C. O arco ficava atrás do portão naval da antiga colônia romana. Os Sérgios eram uma gens poderosa de oficiais na colônia e mantiveram seu poder por séculos. O arco do triunfo honorário, originalmente um portão da cidade, foi erigido como um símbolo da vitória em Áccio. Foi pago pela esposa de Lépido, Sálvia Póstuma Sérgia, irmã dos três irmãos. Ambos os nomes estão gravados na pedra junto aos de Lúcio Sérgio e Gaio Sérgio, o pai e o tio do honrado, respectivamente. Na sua forma original, estátuas dos dois mais velhos flanqueavam os lados de Lépido no topo do arco. Em ambos os lados da inscrição um friso mostra cupidos, guirlandas e bucrânios. Este pequeno arco com pares de colunas coríntias e vitórias aladas nas juntas, foi construído na fachada de um portão (Porta Áurea) nas muralhas, então a parte visível da cidade foi decorada. A decoração é de estilo helenístico tardio, com grandes influências da Ásia Menor. O baixo relevo do friso representa uma cena com uma biga de guerra puxada por cavalos. O arco atraiu a atenção de muitos artistas, inclusive Michelangelo. Bibliografia Turner, J. (2 de janeiro de 1996). Grove Dictionary of Art (em inglês). EUA: Oxford University Press. ISBN 0195170687 Referências
Арка Сергия

Арка Сергия (хорв. Slavoluk Sergijevaca) — древнеримская триумфальная арка, расположенная в Пуле, Хорватия. Арка посвящена трем членам семьи Сергиев, в частности Луцию Сергию Лепиду, трибуну, служившему в двадцать девятом легионе (участвовавшем в битве при Акциуме и расформированном в 27 г. до н.э.). Это позволяет предположить примерную дату постройки: 29–27 гг. до н.э. Арка стояла за оригинальными приморскими воротами ранней римской колонии. Сергии были влиятельной семьей чиновников в колонии и сохраняли свою власть на протяжении веков. История Почётная триумфальная арка, первоначально городские ворота, была воздвигнута в качестве символа победы при Акциуме. Как гласит основная надпись, возведение оплатила жена Лепида Сальвия Постума Сергия. Оба их имени высечены на камне вместе с Луцием Сергием и Гаем Сергием, отцом и дядей лауреата соответственно. Изначально статуи двух старших Сергиев окружали Лепида с обеих сторон на вершине арки. По обе стороны от надписи на фризе изображены амуры, гирлянды и букрании . Эта небольшая арка с парами зубчатых коринфских колонн и крылатыми победами в сводах была встроена в имевшиеся ворота (Porta Aurea) в городской стене. Часть, видимая со стороны города, была украшена значительней внешней. Убранство выполнено в позднеэллинистическом стиле с сильным влиянием Малой Азии. Барельеф на фризе представляет собой сцену с боевой колесницей, запряженной лошадьми. Арка привлекала внимание художников, в том числе Микеланджело и Пиранези. Проект воссоздания арки разрабатывал австрийский архитектор Петер фон Нобиле. Примечания Внешние ссылки Покровительницы в ранней Римской империи - случай Salvia Postuma Маргарет Л. Вудхалл в книге «Влияние женщин на классическую цивилизацию» (Routledge, 2004) [стр.75-91] Погребальные памятники - Арка Сергия в главе 7 (Pax Augusta на Западе) книги «История римского искусства», расширенное издание (Cengage Learning, 2010) Фреда Кляйнера [стр.99-100]
Славолук Сергијеваца

Славолук Сергијеваца (често називан и Златна врата) је антички римски славолук у Пули у Хрватској. Постављен је у спомен на три брата породице Сергијаваца, посебно на Лусија Серија Лепида, трибуна који је служио у римској легији, која је учествовала у бици код Акцијума, па се претпоставља да је славолук изграђен између 29. и 27. године п. н. е. Сергијевци су били моћна породица у колонији, те су задржали своју моћ вековима. У споменик су уклесана имена Луција Сергија, Гаја Сергија и њихове сестре Салвије Постуме Сергије, која је платила изградњу. Уређен је у касном хеленистичком стилу, са оријенталним утицајима. Рељеф на славолуку приказује ратну кочију коју вуку коњи. Славолук је привукао пажњу многих уметника, међу осталим и Микелаnђела. Спољашње везе
Sergiusbågen

Sergiusbågen (kroatiska: Slavoluk Sergijevaca, italienska: Arco dei Sergi) är en romersk triumfbåge i Pula i Kroatien. Den uppfördes troligtvis 29-27 f.Kr. som en hyllning till tre medlemmar av den romerska Sergiafamiljen. Denna gens var vid tiden för dess uppförande en mäktig familj av tjänstemän som under flera århundraden dominerade den romerska kolonin Colonia Pietas Iulia Pola Pollentia Herculanea, nuvarande Pula. Triumfbågen ligger vid torget Portarata och är en av stadens turistattraktioner. Historik och arkitektur Sergiusbågen är idag en fristående konstruktion men uppfördes ursprungligen vid stadsporten Porta Aurata eller Porta Aurera (Guldporten) som ledde in i det antika Pula. Den låg innanför stadsporten och stadsmurarna. Dess läge i förhållande till stadsporten och murarna gjorde att den högra sidan knappt var synlig och således mindre utsmyckad än övriga sidor. Som ett led i stadens urbanisering och befolkningstillväxt revs den gamla stadsporten och muren på 1800-talet och Sergiusbågen framträdde då som ett fristående objekt. Sergiusbågen har korintiska kolonner och är präglad av influenser från hellenismen och mindre Asien. Inskriptioner Av inskriptionerna på Sergiusbågen framgår det att den restes av Salvia Postuma som en hyllning till tre manliga medlemmar av Sergiafamiljen, nämligen Lucius Sergius Lepidus, Lucius Sergius och Gaius Sergius. På grund av objektets ålder, bristande information och de inblandades snarlika namn är personernas inbördes släktskap inte helt klarlagd. Den mittersta inskriptionen nämner Lucius Sergius Lepidus som kan ha varit Salvias son. Av inskriptionen framgår att Lucius Sergius Lepidus hade varit en tribun som hade tjänstgjort i den 29:e legionen. Den 29:e legionen hade deltagit i slaget vid Actium. Till vänster om denna finns en inskription som nämner Lucius Sergius, troligtvis Salvias make. Till höger om den mittersta inskriptionen omnämns Gaius Sergius, troligtvis Salvias svåger och Lucius bror. Vid två platser framgår att Salvia finansierat uppförandet av triumfbågen. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sergiusbågen. Referenser Noter
Bärenrefugium von Kuterevo

Das Bärenrefugium von Kuterevo (kroat. Utočište za medvjediće u Kuterevu) befindet sich am Velebit-Gebirgsmassiv in der Ortschaft Kuterevo in Kroatien. Es ist etwa 20 km von Otočac und etwa 35 km von Senj entfernt. Es ist ein Refugium für junge Braunbären, die durch äußere Umstände von ihrer Mutter getrennt wurden und ohne menschliche Fürsorge nicht überleben würden. Die Bärenkinder-Rettungsstation wird durch Spenden finanziert und durch ehrenamtliche Helfer betrieben. Das Refugium ist ein beliebtes Ausflugsziel und für Besucher ganzjährig geöffnet. Fotos Siehe auch Liste von Bärenschutz-Einrichtungen Weblinks Offizielle Webseite Bärenrefugium von Kuterevo (kroatisch) Bärenfreunde Kuterevo Waldportal Bericht über das Bärenrefugium. "Protier" 3/2004, S. 10/11, (PDF) Artikel in „Tierlobby“, datiert 18. Februar 2004 NZZ, „Der Bärenzahn von Kuterevo“ (3. Mai 2008)
Utočište za medvjediće Kuterevo

Utočište za medvjediće u Kuterevu, na ličkim obroncima Velebita, utočište je za medvjediće koji su nesretnim slučajem ili zbog krivolova odvojeni od majke u dobi kad su premaleni za samostalan život. Takvi mladunci, othranjeni uz pomoć i skrb ljudi, ne uspijevaju razviti znanja i vještine potrebne za samostalan život. Stoga nikad ne odlaze u svoja prirodna staništa nego ostaju u utočištu koje je zasad jedinstven ovakav projekt u svijetu. Naime, samo je entuzijazmom nekolicine zaljubljenika i uz svesrdnu pomoć stručnjaka otvoreno prihvatilište za medvjede i uz njega eko/etno-selo namijenjeno turističkim posjetima. Utočištem upravlja udruga građana «Velebitska udruga Kuterevo» (VUK), a znanstveno-stručnu podršku daje stručnjak za zvijeri dr. sci. Đuro Huber iz Zagreba. Povijest Utočište je nastalo 2002. godine. Fotografije Vanjske poveznice
Kuterevói mackómenedékhely

A kuterevói mackómenedékhely (horvátul: Utočište za medvjediće u Kuterevu) a Velebit-hegység lejtői között húzódik meg Kuterevo faluban. A menedékhelyen az anyjukat valamilyen oknál fogva elvesztett barna medve bocsoknak adnak meg minden gondoskodást. Az emberi odafigyelés sem tudja pótolni a bocsok anyját, ezért még ha fel is nőnek, soha nem kerülnek vissza a vadonba, ugyanis az ott szükséges tudást és képességeket az emberi nevelés folyamán nem sajátítják el. A medvék ezért ezen a helyen élik le az egész életüket. A menedékhelyet önkéntesek vezetik, adományokból tartják fent, de a szakmai támogatás sem hiányzik Đuro Huber állatorvos, biológus személyében, aki a Zágrábi Egyetem professzora és 1981 óta vezet medvékkel kapcsolatos kutatásokat. Történet A kuterevói mackómenedékhelyet 2002-ben alapították. Képek Lásd még Veresegyházi Medveotthon Libearty Bear Sanctuary Külső hivatkozások Hivatalos honlap Archiválva 2017. április 20-i dátummal a Wayback Machine-ben (horvátul) Volunteers' life in Kuterevo Öko-látványosság Lika hegyes-völgyes tájain – A kuterevói mackómenedékhely Archiválva 2008. szeptember 18-i dátummal a Wayback Machine-ben
Zaglav (hrid)

Zaglav je hrid u hrvatskom dijelu Jadranskog mora, kod otoka Cresa. Na Zaglavu je veliki samostojeći svjetionik iz doba Austro-Ugarske, sagrađen 1876. godine. Površine je 3.014 m², obalne crte 223 metra i visine 7 metara. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, spominje se kao "hrid". Izvori Vanjske poveznice
Zaglav (otok)

za druge pomene glej Zaglav (razločitev) Zaglav je manjši otok v Jadranskem morju, blizu otoka Cres. Pripada Hrvaški. Na otoku je velik samostojni svetilnik iz obdobja Avstro-Ogrske, zgrajen leta 1876. Otok ima površino 3014 m², obalo dolgo 223 metrov in najvišjo višino 7 metrov. V državnem programu za zaščito in uporabo majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov ter okoliškega morja Ministrstva za regionalni razvoj in sklade Evropske unije je Zaglav omenjen kot pečina. Glej tudi Seznam hrvaških otokov
Estadi Aldo Drosina

L'Estadi Aldo Drosina (croat: Stadion Aldo Drosina) és un estadi esportiu de la ciutat de Pula (Croàcia). És la seu dels clubs NK Istra 1961 i NK Istra. El nom de l'estadi fa referència al futbolista i entrenador local Aldo Drosina (1932–2000). Partits internacionals Referències
Stadion Aldo Drosina

Aldo Drosina Stadion je víceúčelový stadion v chorvatském městě Pula, které se nachází v Istrii a zároveň domácí stadion klubu NK Istra 1961, v minulosti i NK Istra. Celková kapacita stadionu je 9 800 míst. Od března 2009 do ledna 2011 prošel stadion velikou rekonstrukcí. Západní tribuna byla zbořena celá postavená znova, navíc byla dodělána střecha. Přibyly také nové sedačka na střídačkách. 9. února 2011 Chorvatsko hostilo Českou republiku v rámci přátelského utkání, při kterém se otevíral zrekonstruovaný stadion. Zápas skončil vítězstvím 4–2 pro domácí. Stadion je pojmenován po Aldu Drosinovi (1932–2000), významnému hráči a trenérovi z Puly. Mezinárodní zápasy Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stadion Aldo Drosina na Wikimedia Commons
Stadion Aldo Drosina

Das Stadion Aldo Drosina ist ein Fußballstadion in der kroatischen Stadt Pula, Gespanschaft Istrien. Es bietet 8.923 Zuschauern Platz. Auf der Anlage absolvieren die Fußballclubs NK Istra 1961 und zeitweise auch NK Istra Pula ihre Heimspiele. Geschichte Das Stadion wurde im Jahr 1939 errichtet und 2003 nach dem aus Pula stammenden Trainer und Fußballspieler Aldo Drosina benannt. Es fasste seinerzeit etwa 6.000 Zuschauer. Im Jahr 2007 zog der NK Istra 1961 in das ŠRC-Uljanik-Veruda-Stadion um. Es erfüllte jedoch nicht die Lizenzbestimmungen der 1. kroatischen Liga und somit zog der Verein im Jahr 2011 wieder in das Stadion Aldo Drosina zurück. Im Jahr 2009 wurden umfangreiche Umbauarbeiten begonnen, im Sommer 2010 fertiggestellt und am 9. Februar 2011 mit einem Freundschaftsländerspiel zwischen Kroatien und Tschechien (4:2) wiedereröffnet. Das Stadion entspricht nach dem Umbau den aktuellen UEFA-Kriterien und fasst derzeit 8.923 Zuschauer. Weblinks stadiumdb.com: Stadion Aldo Drosina (englisch) europlan-online.de: Stadion Aldo Drosina - Pula Bilder auf stadionwelt.de Einzelnachweise
Stadion Aldo Drosina

Stadion Aldo Drosina (Italian: Stadio Aldo Drosina) is a multi-use stadium in Pula, Croatia. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of NK Istra 1961 and NK Istra. The stadium has a capacity of 10,000. From March 2009 to January 2011 the stadium underwent a major reconstruction. The west stand was completely demolished and redesigned, and a roof was added over the west stand. New seats replaced bench seating all around the stadium, and the three existing stands were cleaned up. On 9 February 2011, Croatia hosted the Czech Republic in an international football friendly for the inaugural match to open the stadium. The match finished with a 4–2 win for Croatia. The stadium is named after Aldo Drosina (1932–2000), a noted football player and coach from Pula. International matches References
Estadio Aldo Drosina

El Estadio Aldo Drosina es un estadio multiusos ubicado en Pula, Croacia, utilizado especialmente para el fútbol. Fue inaugurado en 2010 y tiene una capacidad para 9200 espectadores, siendo el estadio en el que disputa sus partidos el NK Istra 1961 y el NK Istra. El 9 de febrero de 2011 se celebró el partido que inauguraba el estadio entre Croacia y República Checa, que finalizó con victoria de los croatas por 4-2. El estadio fue nombrado en honor a Aldo Drosina, un antiguo jugador de fútbol y entrenador de Pula. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Croacia Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio Aldo Drosina. Estadio Aldo Drosina en worldstadiums.com
Stade Aldo-Drosina

Le stade Aldo-Drosina, inauguré en 1939 et rénové en 2010, se situe dans la ville de Pula en Croatie. Il accueille le club de football croate du NK Istra 1961. Il a une capacité de 9 200 places. Histoire Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de la Croatie
Stadion Aldo Drosina

Stadion Aldo Drosina je gradski stadion u Puli. Nazvan je po legendarnom pulskom nogometašu i treneru Aldu Drosini. Na njemu svoje domaće utakmice igraju NK Istra 1961 i NK Istra Pula. Dana 16. veljače 2009. godine potpisan je ugovor za njegovu obnovu, kako bi udovoljavao svim HNS-ovim i UEFA-inim kriterijima. U sklopu obnove, izgrađena je nova zapadna tribina, čime se kapacitet stadiona povećao na 9800 mjesta. Također su postavljeni reflektori koji omogućuju odigravanje noćnih utakmica i semafor s videozidom, te na njemu može igrati i hrvatska nogometna reprezentacija. Uz glavni stadion, uređena su i pomoćna igrališta s podlogom od umjetne trave. Stadion je otvoren prijateljskom utakmicom Hrvatska – Češka koja je završila rezultatom 4:2. Izvori Vanjske poveznice