NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sjömanskyrkan, Pula

Sjömanskyrkan (kroatiska: Mornarička crkva, italienska: Chiesa della Marina, tyska: Marinekirche), formellt Vår Fru av Havets kyrka (kroatiska Crkva Gospe od Mora, italienska Chiesa di Madonna del Mare), är en romersk-katolsk kyrka i Pula i Kroatien. Den uppfördes åren 1891–1898 i det dåvarande österrikisk-ungerska Pola (Pula) och är belägen i stadsdelen Sveti Polikarp (it. San Policarpo) som är en del av lokalnämndsområdet Sveti Polikarp-Sisplac (italienska San Policarpo-Sisplaz). Historik Vid 1800-talets hälft hade Pula utsetts till den österrikiska (sedermera österrikisk-ungerska) krigsflottans främsta bas. Den österrikisk-ungerska marinens närvaro och aktivitet i staden ledde till stor inflyttning av soldater, tjänstemän och arbetare. I slutet av 1800-talet hade Pulas befolkning vuxit till närmare 32 000 invånare. Det stora antalet yrkesverksamma med anknytning till marinen ledde till behovet av en ny kyrkobyggnad. Den 1 juni 1891 lades således grundstenen till Sjömanskyrkan i närvaro av kejsar Frans Josef I. Arbetet med kyrkans uppförande leddes av Maximilian Daublebsky von Sterneck, amiral i den österrikisk-ungerska örlogsflottan och kejsarens förtrogne. Amiralen hade bland annat det ekonomiska ansvaret för bygget som kom att kosta 100 000 kronor. Av dessa hade kejsar Frans Josef I donerat 5 000 kronor. Den officiella invigningsceremonin hölls år 1898 vid Sjömanskyrkogården trots att kyrkan till fullo inte var helt färdig. Arkitektur Tre arkitekter har lämnat avtryck på kyrkans arkitektoniska utformning i nybysantinsk- och nyromansk stil. Inledningsvis gavs den välrenommerade arkitekten Friedrich von Schmidt uppdraget att rita kyrkan. Då denne avled bara några månader efter att arbetet inletts övertog Victor Lunz projektet. En rad konflikter mellan Lunz och flottkommandot ledde dock till att Lunz fick lämna sitt uppdrag. Istället slutfördes kyrkans arkitektoniska utformning under Natale Tommasis överinseende. Kyrkans fasad består av istrisk sten från Brijuni-öarna och marmor från stenbrott i Oprtalj och Brtonigla. I projektet ingick inte bara uppförandet av en kyrkobyggnad. Även markområdet i byggnadens närhet omfattades och inkluderade bland annat trappor mot havet och ett utkikstorn som dock aldrig färdigställdes. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sjömanskyrkan, Pula.
Kroatiska försvararna från Hemlandskrigets bro

Kroatiska försvararna från Hemlandskrigets bro (kroatiska: Most hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata) är en gångbro och minnesmärke i Rijeka i Kroatien. Den invigdes år 2001 och korsar Mrtvi kanal i den centrala delen av staden. Bron är tillägnad krigsveteraner från det kroatiska självständighetskriget (i Kroatien kallat Hemlandskriget, Domovinski rat) och är sedan tillkomsten en av stadens landmärken. Historik År 1996 tog staden Rijeka initiativet till att låta uppföra ett minnesmärke för de som deltog på den kroatiska sidan i det kroatiska självständighetskriget. Kriget varade åren 1991–1995 och följde på Kroatiens självständighetsförklaring från den dåvarande federala staten Jugoslavien. Mrtvi kanal och området Delta i centrala Rijeka valdes som platsen för minnesmärket. Det var nämligen från denna plats som lokala frivilliga tog sig till fronten där den kroatiska armén stred mot jugoslaviska folkarmén som var allierade med lokala serber. Efter en offentlig upphandling fick den Zagreb-baserade arkitektfirman 3LHD i uppdrag att skapa minnesmärket. Bron uppfördes under år 2001 och invigdes den 21 december samma år. Den kallades inledningsvis Kroatiska försvararnas bro (Most hrvatskih branitelja) men fick år 2002 namnet Kroatiska försvararna från Hemlandskrigets bro. Brons uppförande kostade 1 500 000 euro. Beskrivning Kroatiska försvararna från Hemlandskrigets bro är en 48 meter lång och 5,44 meter bred bro i stål som korsar Mrtvi kanal och är belägen mellan två vägbroar i centrala Rijeka. Gångytan är tillverkad i korrugerad plåt med en aluminium- och magnesiumlegering. Broräckena är i glas och trä. Konstruktionen avslutas med ett 7,90 meter högt minnesmärke bestående av två pelare i betong. Bron är en förlängning av gågatan Korzo som via Ban Josip Jelačićs torg leder till området Delta som idag (år 2015) är en parkering men som i framtiden avses utgöra en centralt parkområde. Referenser Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kroatiska försvararna från Hemlandskrigets bro.
Muljica Velika

Muljica Velika je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Muljica Velika, na kateri stoji svetilnik, leži SZ od otoka Drvenik Mali ter le okoli 0,5 km zahodno od otočka Arkanđel. Njegova površina meri 0,016 km². Dolžina obalnega pasu je 0,51 km. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik, ki stoji na južni strani otočka, oddaja svetlobni signal: B Bl 3s. Nazivni domet svetilnika je 5 milj. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Mortar

Mortar (in croato Murtar) è un isolotto disabitato della Croazia, che fa parte dell'arcipelago delle isole Quarnerine ed è situato a sudest della punta meridionale della penisola d'Istria. Amministrativamente appartiene alla città di Lussinpiccolo, nella regione litoraneo-montana. Geografia Situato nella parte meridionale del Quarnaro, a 860 m dall'isola di Lussino, Mortar si trova 46,1 km a sudest dell'Istria. Più precisamente, è situata a ovest dell'ingresso della baia Englez (uvala Englez) sull'isola di Coludas. Mortar ha una forma a goccia, con la parte più stretta rivolta a nordest, e misura 545 m di lunghezza e 276 m di larghezza massima; la sua superficie è di 0,088 km². Le coste si sviluppano per 1,4 km. Nella parte meridionale, raggiunge la sua elevazione massima di 15 m s.l.m.. Isole adiacenti Scoglio delle Monache (in croato Koludarc) è un isolotto posto 125 m a est di Mortar. Scoglio Zabodaschi (in croato Zabodaski) è un piccolo isolotto rotondo posto 1,32 km a ovest di Mortar. Note Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mortar Collegamenti esterni Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 27 agosto 2016.
Murtar

Murtar je nenaseljen otoček v Kvarnerju. Otoček, ki ima površino 0,088 km², leži 0,3 km zahodno od Koludarca pred zahodno obalo otoka Lošinj. Najvišji vrh otočka je visok 19 mnm. Dolžina obalnega pasu je 1,4 km. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik, ki stoji na skrajni zahodni točki otočka, oddaja svetlobni signal: B DBl 8s. Nazivni domet svetilnika je 8 milj. Glej tudi Murter seznam otokov na Hrvaškem Zunanje povezave Satelitska slika otočka
Muzeum občanské války v Jugoslávii, Turanj

Muzeum občanské války v Jugoslávii (chorvatsky Muzejska zbirka Domovinskog rata), respektive Muzeum chorvatské války za nezávislost v Turanji je muzejní sbírka s venkovní expozicí zbraní chorvatské války za nezávislost v době občanské války v někdejší Jugoslávii. Muzeum se nachází v areálu někdejších rakouských kasáren "Turanj", v obci Turanj na předměstí chorvatského města Karlovac, kde jsou v plenéru vystaveny exponáty bojové techniky. Pěchotní sbírka zatím nemá stálou expozici. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Muzeum občanské války v Turanji na chorvatské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Muzeum chorvatské války za nezávislost v Turanji na Wikimedia Commons Stránky muzejní sbírky domácích válečných zbraní - Turanj Archivováno 17. 10. 2008 na Wayback Machine. Verze původní stránky podáno 17. října 2008 Muzeum budoucí vlastivědy Archivováno 29. 4. 2010 na Wayback Machine. Verze původní stránky archivováno 29. dubna 2010
Muzej Domovinskog rata Karlovac – Turanj

Muzejska zbirka naoružanja Domovinskog rata nalazi se na prostoru stare austrijske vojarne „Turanj”, u karlovačkom naselju Turnju, u kojem su izloženi dijelovi borbene tehnike. Zbrika pješačkoga naoružanja još nema stalni postav. Vanjske poveznice Stranice Muzejske zbirke naoružanja Domovinskog rata - Turanj Arhivirana inačica izvorne stranice od 17. listopada 2008. (Wayback Machine) Budući muzej Domovinskog rata Arhivirana inačica izvorne stranice od 29. travnja 2010. (Wayback Machine)
Hemlandskrigets museum i Karlovac-Turanj

Hemlandskrigets museum i Karlovac-Turanj (kroatiska: Muzej Domovinskog rata Karlovac - Turanj) är ett militärhistoriskt museum i Karlovac i Kroatien. Det etablerades år 2019 och drivs av Karlovacs stadsmuseum. Krigsmuseet är inrymt i en gammal österrikisk militärbarack i stadsdelen Turanj, drygt 4 kilometer söder om Karlovacs historiska stadskärna. Utställningar Med hjälp av museets utställningar berättas historien om Karlovac och dess roll under det kroatiska självständighetskriget (1991–1995) som i Kroatien kallas "Hemlandskriget". I utställningarna finns bland annat uttjänta militärfordon och militaria. I museibyggnaden finns den tematiska utställningen Karlovac 1991–1995 som skildrar livet i Karlovac och försvaret av staden under det kroatiska självständighetskriget. Upphovskvinnan bakom utställningen är Ružica Stjepanović medan den konceptuella utformningen är ett verk av Nikolina Jelavić Mitrović. Utställningen är indelad i och presenteras genom sex teman. Den består bland annat av mer än 350 originalartefakter och över tre timmars multimedialt material, däribland videopresentationer, animationer och filmer som besökarna kan upptäcka och utforska på egen hand. Museets pedagogiska utbildningshörna riktar sig främst till yngre besökare som genom gåtor, pussel och frågesporter kan lära sig mer om självständighetskriget. Museibyggnaden Museibyggnaden, under självständighetskriget kallat "Hotel California" av de kroatiska försvararna, är en gammal österrikisk militärbarack. Den har renoverats och anpassats för museets behov enligt ritningar av arkitekterna Vlasta Lendler Adamec och Tatjana Basar från den lokala arkitektbyrån Projektni biro 2A. I museets utformning tog arkitekterna hänsyn till genius loci, det vill säga kraven för samtida museologi och principerna för modern arkitektur. Det moderna glashöljet understryker vikten av den gamla byggnaden som utgör kärnan i den nya strukturen. Museibyggnaden har två våningsplan. På bottenplan finns ett minnesrum för de som förlorade livet i försvaret av staden under det kroatiska självständighetskriget. Därtill finns ett kafé och souvenirbutik. På andra våningsplan finns den tematiska utställningen Karlovac 1991–1995 och på tredje våningsplan en multifunktionssal, bibliotek med läsrum och kontor. Vid den nya museibyggnadens invigning den 5 juli 2019 deltog bland annat Kroatiens dåvarande president Kolinda Grabar-Kitarović. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hemlandskrigets museum i Karlovac-Turanj.
NK Lipovac

NK Lipovac je nogometni klub iz Lipovca u općini Nijemci. Povijest Nogometni klub Lipovac osnovan je 1956. godine pod imenom LSK (Lipovački Sportski Klub), a od 1996. godine nosi naziv NK Lipovac. Dvije godine prije službenog osnivanja kluba (1954. godine), u Lipovcu se spominje NK Seljak Lipovac. U sezoni 2017./18. klub ispada u 3. ŽNL Vukovarsko-srijemsku NS Vinkovci. Nakon ispada, na predsjedničko mjesto dolazi Ivo Marić-Blekić koji okuplja mlađu ekipu, osniva juniore nakon dužeg vremena te planira vratiti klub u 2. ŽNL. Kandidaturu za 1.mjesto u sezoni 2018./19. ističe NK Lipovac, NK Čelik Gaboš te Hajduk-Mirko iz Mirkovaca. Većinu vremena klub provodi na 1.mjestu, sve do derbija 26. svibnja 2019. koji se igrao u Lipovcu protiv Hajduk-Mirko pred 250 gledatelja. Unatoč većim prijetnjama, neiskorištenim penalom Lipovac gubi utakmicu 1:0 što se na kraju ispostavilo dovoljnim da Mirkovčani budu prvaci. Lipovac i Gaboš su zadnjem kolu odlučivali tko će biti doprvak i ići u 2. ŽNL. Na domaćem terenu Lipovac pobjeđuje 3:2 i odlazi u 2. ŽNL. Trenutačno se natječe se u 2. ŽNL Vukovarsko-srijemskoj. Izvori Vanjske poveznice Lipovac planira vrh Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. ožujka 2009. (Wayback Machine)
NK Mladost Čeminac

NK Mladost je nogometni klub iz Čeminca. Trenutačno se natječe u 1. ŽNL Osječko-baranjskoj. Povijest Nogometni klub Mladost Čeminac osnovan je 1946. godine i to pod imenom NK Zagorac. NK Mladost je i danas klub koji se uspješno natječe u svim kategorijama, od onih najmlađih pa sve do veterana. Mladost je u ranim 70-im godinama 20. stoljeća predvođena Husarekom, Belčićem, Vidovićem, Rosićem i drugim postizala rezultate koji su bili zapaženi i u široj nogometnoj javnosti Hrvatske. Godine 1975. i 1977. u Čemincu je pred pet tisuća gledatelja gostovala momčad Dinama iz Zagreba s Zajecom, Kranjčarom, Miljkovićem i drugim legendama modrih. Nogometaši iz Čeminca su 80-ih igrali za najjače klubove Baranje: "Špartu", "Belje" i "Jadran". Pored odličnih republičkih nogometaša Kvesića, Štefaneca, braće Gorup, Hlevnjaka, Markotića i drugih "Mladost" je dala i nekoliko prvoligaških igrača od kojih su najpoznatiji Josip Piršl, bivši napadač NK Osijeka i Igor Tkalčević, sadašnji stoper NK Rijeke. U nogometnoj povijesti Baranje poseban trag ostavila je malonogometna momčad Čeminca "Canimeč" koja je sredinom osamdesetih predvođena vratarom Ivanom Priglijem pobjeđivala na mnogim turnirima. "Canimeč" je 1987. godine u Osijeku osvojio najjači malonogometni turnir u Slavoniji i Baranji u konkurenciji od preko 150 momčadi. Izvori
NK Slavonac Đurđanci

NK Slavonac je nogometni klub iz Đurđanaca, naselja u gradu Đakovu. Klub se trenutno natječe u 3. ŽNL Osječko-baranjskoj, NS Đakovo. Osim seniorske kategorije, trenutno ne postoje mlađe kategorije kluba u službenim natjecanjima. Statistika u prvenstvima od sezone 2000./01. Izvori www.rsssf.com www.nogos.info Arhivirana inačica izvorne stranice od 22. svibnja 2016. (Wayback Machine)
NK Sloga Borovo

NK Sloga Borovo je nogometni klub iz Borova. U sklopu kluba djeluje nekoliko selekcija: veterani, seniori, juniori, pioniri i limači s oko 200 aktivnih nogometaša. Trenutačno se seniorska ekipa natječe se u 2. ŽNL Vukovarsko-srijemskoj NS Vukovar, dok se veterani natječu u Nogometnoj ligi veterana ZVO-a. Povijest Nogomet u Borovu se počeo igrati davne 1925. godine, o čemu postoje i pisani dokumenti, kada su češki brodari prvi puta zaigrali uz borovsku obalu. Klub je osnovan 1926. godine kao "SK Hajduk", da bi kasnije promijenio ime u NK Sloga Borovo. Boje kluba su bile crno-bijela, a prvu opremu je klub dobio od vukovarske Šparte. Prvi kapetan kluba je bio Stjepan Palašti – Pištra, a prvo igralište je bilo na Ledinama. Dana 15. kolovoza 1947. godine u Borovu je odigrana prva noćna utakmica pod reflektorima u bivšoj Jugoslaviji. U prvoj sezoni (1964./65.) novoosnovanog Nogometnog Podsaveza Vukovar, ekipa Sloge je i u seniorskoj i u juniorskoj selekciji zauzela prvo mjesto. Isti uspjeh su ponovili i u sezoni 1973./74. Raspadom SFRJ i početkom Domovinskog rata, Borovo je bilo u Republici Srpskoj Krajini, te je Sloga nastupala u natjecanjima u sklopu nogometnog saveza RSK. Nakon mirne reintegracije Podunavlja, 1998. godine Sloga se registrira kao pravno lice u Republici Hrvatskoj, te od tada nastupa u županijskim natjecanjima Vukovarsko-srijemske županije. Inicijalnu sezonu je odigrala u 1. ŽNL Vukovarsko-srijemskoj (Grupa B), gdje je zauzela neslavno posljednje (14. mjesto), te ispada u 2. ŽNL Vukovarsko-srijemsku. U sezoni 2009./10. osvaja prvo mjesto, te se naredne dvije sezone natječe u Prvoj županijskoj ligi, nakon čega se vraća u 2. ŽNL. Plasmani kluba kroz povijest Izvori Vanjske poveznice Facebook stranica kluba Sportska udruženja na stranicama općine Borovo Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. prosinca 2015. (Wayback Machine) Županijski nogometni savez Vukovarsko-srijemske županije Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. studenoga 2015. (Wayback Machine)
Sanctuaire Saint-Joseph de Karlovac

Le sanctuaire Saint-Joseph est un lieu de culte situé dans le quartier de Dubovac à Karlovac en Croatie, rattaché par l’Église catholique à l’archidiocèse de Zagreb. La Conférence épiscopale croate l’a déclaré sanctuaire national le 15 avril 1987. Historique Saint Joseph est le patron du royaume historique de Croatie à partir de 1687. Les évêques croates, réunis alors au sein de la Conférence épiscopale de Yougoslavie (en), décident en 1972 de maintenir cette dédicace, dans un contexte d’indépendantisme croate. La construction du sanctuaire est confiée à l’architecte Josipa Šponar Muth. La première pierre est bénie par l’évêque auxiliaire Franjo Kuharić le 14 juillet 1968 et la construction commence. L’église est consacrée le 15 septembre 1974 par l’archevêque Franjo Šeper. Références Voir aussi Articles connexes Liste des sanctuaires nationaux Église catholique en Croatie Liens externes (hr) Site officiel Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de la Croatie
Cerkev sv. Jožefa, Karlovec

Cerkev sv. Jožefa v Karlovcu na Hrvaškem je hrvaško narodno romarsko središče svetega Jožefa. Nahaja se v mestni četrti Dubovac, na območju Župnije Blažene Device Marije Snežne. Gradnja cerkve se je začela leta 1968. V nedeljo, 14. julija 1968, je temeljni kamen blagoslovil zagrebški pomožni škof Franjo Kuharić. Leta 1969 je bila za liturgično uporabo dokončana stranska ladja (danes kapela hrvaških svetnikov in blaženih), leta 1971 je bila v glavni ladji prva polnočnica, leta 1972 so bile dokončane zunanje fasade. V nedeljo, 15. septembra 1974, je cerkev posvetil kardinal Franjo Šeper, prefekt Kongregacije za nauk vere. Istega leta je bil izdelan in ob božiču v cerkev postavljen kip sv. Jožefa. Leta 1975 so zgradili zvonik in postavili kip Matere Božje, leta 1979 pa so dokončali križev pot in namestili podobe. Leta 1980 so bili nabavljeni in posvečeni trije novi zvonovi: sv. Jožef (980 kg), Mati Božja (520 kg) in sv. Frančišek Asiški (297 kg), ki jih je posvetil in blagoslovil Franjo Kuharić, zagrebški nadškof. Leta 1983 so postavili orgle, ki jih je blagoslovil zagrebški pomožni škof Mijo Škvorc. S sklepom Škofovske konference Jugoslavije v Zagrebu z dne 15. aprila 1987 je bila cerkev sv. Jožefa v Karlovcu razglašena za narodno romarsko središče sv. Jožefa Cerkve v Hrvatih. Med letoma 2015 in 2019 je svetišče obiskalo 210.000 romarjev. V letu 2023 je svetišče obiskalo 80.000 vernikov. Sklici Zunajne povezave Svetijosip.com, uradna stran
Folkets hus, Zagreb

Folket hus (kroatiska: Narodni dom), även kallat Draškovićpalatset (Palača Drašković), är ett palats och kulturmärkt byggnad i Zagreb i Kroatien. Det uppfördes år 1838 i nyklassicistisk stil, troligtvis enligt ritningar av den lokale arkitekten Bartol Felbinger. Byggnaden är belägen vid Gradecs nordöstra sluttningar i Zagrebs historiska stadskärna Övre staden. Historik Draškovićpalatset uppfördes på uppdrag av greven Karlo Drašković, medlem av Drašković-ätten, och var ursprungligen tänkt att tjäna som bostad åt dennes familj. Byggnaden var vid uppförandet en av de mer framstående i Övre staden men familjen Drašković kom aldrig att till fullo använda den som sin primära bostad. Den 18 februari 1846 sålde Drašković palatset för ett förmånligt pris till företrädare för den kroatiska nationella pånyttfödelsen, en kulturpolitisk strömning besläktad med och till stora delar sammanfallande med illyrismen. Efter övertagandet kom byggnaden att kallas Folket hus (Narodni dom) eller Salen (Dvorana) efter dess största rum där politiska möten, sammanträden och sociala evenemang framdeles organiserades. Det tillbyggdes år 1846 enligt ritningar av Aleksandar Brdarić. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Folkets hus, Zagreb.
Folkets torg, Zadar

Folkets torg (kroatiska: Narodni trg) är ett torg i Zadar i Kroatien. Det ligger i Zadars historiska stadskärna och är stadens centrala torg. Vid torget som är ett av Zadars sevärdheter ligger flera historiska byggnader. Den äldsta av dessa är Sankt Laurentius kyrka ursprungligen uppförd på 1000-talet. Historik och arkitektur Torget anlades under medeltiden och kallades då Platea magna (Stora torget). Det har sedan dess varit centrum för det offentliga livet i Zadar. Torget har sedan tillkomsten på medeltiden bytt namn flera gånger och kallades senare Piazza dei Signori på italienska eller Gospodski trg på kroatiska, båda namnen med betydelsen 'Herrarnas torg'. Dess nuvarande namn 'Folkets torg' har det kallats sedan andra världskrigets slut. Redan på medeltiden lades grunden för stadens kommunala institutioner vid torget. En äldre kommunal loggia och Sankt Petrus den Nyes kyrka som tidigare stod vid torget förstördes under det venetianska styret på 1400-talet. År 1562 uppfördes Stadsvaktens byggnad vid torgets norra sida. Byggnaden bär stildrag från den sena renässansen och uppfördes enligt ritningar av den venetianske arkitekten Michele Sanmicheli. Idag tjänar byggnaden som utställningslokal och galleri. På 1700-talet tillkom ett klocktorn på Stadsvaktens byggnad. Klocktornets ur har varit i bruk sedan år 1803. Bredvid Stadsvaktens byggnad ligger Sankt Laurentius kyrka som har ett atrium. Den uppfördes ursprungligen på 1000-talet i förromansk stil och är den äldsta byggnaden vid torget. Vid torgets södra sida ligger Stadsloggian. Den omnämns redan på 1200-talet men dess nuvarande utseende härrör från om- och tillbyggnaden år 1565. Denna byggnad utgjorde tidigare stadens tingshus, rådkammare och bibliotek. I den försvarades stadens mått som användes för att avgöra längd, vikt och volym. Byggnaden skadades svårt under andra världskriget (se bombningen av Zadar) men återuppbyggdes. Byggnaden har stora fönster, högt i tak och tjänar idag som utställningslokal. Torgets mest dominerande byggnad är Stadshuset som uppfördes år 1934. Det ersatte ett äldre stadshus som tidigare stått på platsen men som förstördes av de italienska fascisterna. Panoramavy Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Folkets torg, Zadar.
Народна площа (Задар)

Наро́дна пло́ща (хорв. Narodni trg) — центральна площа у Задарі (Хорватія). Сформована ще у Середні віки як «Велика площа» (лат. Platea magna). У XV столітті вона була вимощена цеглою, викладеною у вигляді кісток риби, і обрамлена плитами із білого каміння. З часу свого зародження була осередком громадського міського життя. Уже в цей час на площі існувала ратуша (вперше згадується ще у 1282 році) — тодішнє центральне місце, де вирішувалися питання, що мали важливе значення для функціонування міста і регулювання стосунків між населенням. Із цього місця читали звернення, тут ухвалювалися судові рішення, діяв третейський суд та укладалися угоди. Протягом століть на площі були збудовані й інші споруди громадського призначення. Сучасний вигляд площі здебільшого визначило зведення нової будівлі мерії, збудованої у 1934 році, яка своїми габаритами, розташуванням і невідповідним архітектурним рішенням порушила гармонічні співвідношення і цінність площі, що склалися в процесах її повільного виростання. Найстаріша споруда, що частково збереглася на площі, це церква Св. Ловро (XI століття), яку закриває кафе-ресторан Lovro. Ця церква, незважаючи на свої невеликі розміри, надзвичайно багато архітектурно розчленована. Усередині тричленного простору зведено купол. Зі свого західного боку у неї був портик, над яким здіймалася дзвіниця. Також на площі розміщуються міська лоджія (XIII ст.—1565), палаццо Гірардіні у романському стилі. На Народній площі, де офіційно починається головна вулиця Задара Калеларга, зустрічають баскетболістів і святкують їхні перемоги та трофеї. Тут було також влаштовано величний прийом задарському гуртові Riva після перемоги на Євробаченні 1989 року. Під час однієї з акцій «Я люблю Хорватію», організованої Радою з туризму Хорватії, задарську Народну площу було оголошено найкрасивішою площею Хорватії. Література Антун Травирка. Задар: история, культура, художественное наследие = Zadar: povijest, kultura, umjetnička baština. — Zadar : Forum, 2003. — 76 с. — ISBN 953-179-593-2.