NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Osijek bus station

Osijek bus station (Croatian: Autobusni kolodvor Osijek) is the principal bus station in Osijek, Croatia. It was opened in 2011 and it is the most modern station in Croatia. Construction Source: Construction of station lasted from 2007 to 2011, when it was ceremonially opened on 3 June. City of Osijek invested 22,000 square meters of land and 5.2 million HRK for landscaping. Total construction cost was 120 million HRK. Investor and contractor was Osijek-Koteks. In construction of building was invested 10,000 square meters of concrete, million kilograms of armature, 450 tons of load-bearing structures and 3,000 square meters of glass. Notes and references Notes a ^ In accordance of Agreement of Public-Private partnership, Osijek-Koteks d.d. will be owner of station in period of 30 years after opening of station, respectively up to 2041, when City of Osijek will become owner of station. References
Autobusni kolodvor Osijek

Autobusni kolodvor Osijek je putnički kolodvor za prijam autobusa u Osijeku, smješten u blizini željezničkog kolodvora, u Ulici Bartula Kašića. Pokriva međužupanijske i županijske linije, a s linijama koje presjedaju u Zagrebu povezan je s europskim odredištima. Kolodvorom upravlja Autotrans d.d. Osim prihvata autobusa na peronima, kolodvor ima i parkiralište za autobuse. Izvori
Milino jezero

Milino jezero je jezero Hrvatskoj. Nalazi se u Ličko-senjskoj županiji. Spada u Plitvička jezera, u skupinu Gornjih jezera. Ovo jezero se puni vodom nizom niskih slapova iz jezera Galovca. Opis Nalazi se na nadmorskoj visini od 564 metara. Površine je 1 hektar. Najveća dubina je svega 1 metar. Ovo plitko jezero koje se nalazi između Gradinskog jezera i Galovca jako je prekriveno niskim raslinjem poput trske te nekoliko kaskada, gdje raste mahovina. U jezeru se nalaze mnogobrojne grane i pala debla. Ovdje je staza ispresjecana s nadnaravnim korijenjem, tako bi prilikom kretanja trebalo držati oči širom otvorene. Prema legendi je dobilo ime po Mili Miriću iz Mirić Štropine koji se utopio u ovom jezeru. Vrela Vanjske poveznice
Pedestrian bridge (Osijek)

The pedestrian bridge (Croatian: Pješački most) in Osijek, Croatia spans the Drava River. It is one of the most notable symbols of Osijek. History The bridge was opened in 1981. It was designed by Mostgradnja, a Belgrade-based company. From 1981 to 1991, the bridge was named "Youth Bridge" (Croatian: Most mladosti). In 1991, the bridge was renamed to current name. It was damaged in the Croatian War of Independence, during the Battle of Osijek, and underwent repair in 1993. In 2007, the bridge was completely renovated. Sources "Pješački most dobit će novi asfalt, boju i rasvjetu". osijek031.com (in Croatian). 10 January 2007. Retrieved 20 January 2013.
Pješački most u Osijeku

Pješački most viseći je most preko Drave u Osijeku. Pješački most preko rijeke Drave u Osijeku povezuje gradsko središte s rekreativnim središtem na lijevoj obali Drave. Jedan je od najpoznatijih i najljepših simbola grada. Također, jedinstvenog je izgleda i u cijeloj Hrvatskoj. Izgrađen je 1981. po projektu beogradske Mostogradnje. Rijeka Drava je premoštena jednim rasponom dužine 209,5 metra, sklopom koji je u statičkom pogledu prednapeta lančanica. Preko čeličnih pilona visine 35 metara razapeta je parabolična nosiva užad, usidrena u blokove iza mosta. Na nju su kosim vješaljkama ovješene predgotovljene armiranobetonske hodničke ploče. Širina hodnika je 5 metra, a ukupna širina rasponskog sklopa je 6,12 metra. Rasponska konstrukcija sastavljena je od ukupno 50 predgotovljenih armiranobetonskih ploča. Od izgradnje do Domovinskog rata službeno se nazivao Most mladosti, a mnogi Osječani ga i danas tako nazivaju. I on je, kao i mnogi drugi objekti u Osijeku, za vrijeme rata bio oštećen. Već 1993. značajno je obnovljen, a nova značajnija obnova dogodila se 2007., kada je postavljena nova hodna površina (novi asfalt), obnovljeni spojevi ploča, obojana ograda te zamijenjena i popravljena rasvjeta. Tijekom 2017. godine pješački most dobiva novu dekorativnu rasvjetu u velikoj akciji prikupljanja čepova Coca-Cole koja se obvezala financirati dekorativnu rasvjetu pješačkog mosta ako se u Osijeku skupi 108.048 čepova Coca-Cole, odnosno broj čepova koliko je Osijek imao stanovnika prilikom popisa stanovništva 2011. godine. Planirani početak temeljite obnove cjelokupnog pješačkog mosta je kolovoz 2020. godine. Izvori
Hänggångbron, Osijek

Hänggångbron (kroatiska: Viseći pješački most) eller Gångbron (Pješački most) är en gångbro i Osijek i Kroatien. Den invigdes år 1981 och kallades då Ungdomens bro (Most mladosti). Nuvarande namn har bron sedan år 1991. Bron passerar Drava i östra Kroatien och är ett av Osijeks landmärken. Historik Hänggångbron skadades svårt under slaget om Osijek (1991–1992) som var en militär sammandrabbning under det kroatiska självständighetskriget. Den reparerades år 1993. Bron fick sin nuvarande utformning vid totalrenoveringen år 2007 då den bland annat belades med ny asfalt. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hänggångbron, Osijek.
Pejačević Castle in Osijek

Pejačević Castle (Croatian: Dvorac Pejačević) is a classical manor located in the Retfala district in the city of Osijek. It is one of several country houses owned by the members of the Pejačević noble family in the region of Slavonia. History According to the sign located on the facade above the entrance, the manor was built by count Sigismund Pejačević in 1801, with the actual construction beginning somewhere around 1796. The Retfala estate was acquired by the Pejačević Counts as a grant by the then Austrian empress and Croatian-Hungarian Queen Maria Theresa in 1750. In the beginning it started out as a relatively small estate. Architecture The refined classical manor is composed of three wings shaped in the form of the letter U. The internal space is organised around a central hallway with rooms aligned on either side. The central axis is highlighted by the grand hall and atrium within the great pavilion. The central pavilion is raised on the first floor, whilst the remaining part of the manor, complete with its lateral wings, is at ground level. At ground level, the pavilion is articulated by arcades and a great series of ionic pilasters, which was originally covered by a mansard roof, as was the remainder of the building. The manor is separated from the street by a triumphal entrance made from wrought iron railings. Despite the identity of the architect not being known, the manor is regarded as a significant work of classical architecture within Croatia. Mausoleum The Pejačević Family chapel-mausoleum which dates from the year 1891, is located at the Retfala Cemetery in the vicinity of the manor. Today Previously set amongst a large pleasure garden, the manor is now in a neglected and decrepit state. Once a part of the pleasure garden which stretched all around the manor, the mausoleum set within the contemporary Retfala Cemetery shares the same fate. In the center there is a Medical Center. References Mladen Obad Šćitaroci, Dvorci i perivoji u Slavoniji, Zagreb 1998. ISBN 953-97121-0-6
Dvorac Pejačević u Retfali

Dvorac Pejačević nalazi se u nekadašnjem selu Retfala, danas potpada užem centru grada Osijeka. Povijest Dvorac je podigao grof Sigismund (Žigmund) Pejačević 1801. godine, sudeći prema natpisu na pročelju. No, gradnja je počela nekoliko godina ranije, vjerojatno 1796. godine. Vlastelinstvo Retfala pripalo je grofovima Pejačević darovnicom austrijske carice i hrvatsko-ugarske kraljice Marije Terezije 1750. godine. U početku je to bio relativno mali posjed. Arhitektura Otmjen klasicistički dvorac ima tri krila u obliku slova U. Unutrašnji je prostor organiziran oko središnjeg hodnika, gdje se sobe nižu s obje njegove strane. Središnja je os istaknuta velikom dvoranom i predvorjem u velikom paviljonu. Središnji paviljon uzdignut je na kat, dok je ostali dio dvorca s bočnim krilima prizeman. Paviljon je raščlanjen arkadama u prizemlju i jonskim pilastrima velikog reda, a izvorno je bio natkriven mansardom kao ostatak zgrade. Dvorac je od ulice odvojen trijumfalnim ulazom s kovanom željeznom ogradom. Usprkos tome što nije poznat arhitekt koji ga je gradio, dvorac se smatra značajnim djelom arhitekture klasicizma u Hrvatskoj. Mauzolej U blizini dvorca, na retfalačkom groblju, nalazi se kapela-mauzolej obitelji Pejačević iz 1891. godine. Današnje stanje Dvorac, nekada smješten u velikom perivoju je zapušten i oronuo. Istu sudbinu dijeli i mauzolej, danas u sklopu retfalačkog groblja a nekada dio perivoja koji se prostirao oko dvorca. Literatura Mladen Obad Šćitaroci, Dvorci i perivoji u Slavoniji, Zagreb 1998. ISBN 953-97121-0-6
Petnja

Petnja Lake is an artificial lake located 3.5 kilometres (2.2 mi) from the municipality of Sibinj (Završje) and 7 kilometres (4.3 mi) north-west of the city of Slavonski Brod, Croatia. It was created by the construction of a water dam in 1968, and through its existence has been excellently integrated into the environment. Today, it is an integral part of the area's ecosystem. The lake is surrounded by an ancient Slavonian forest and is called "The eye of Dilj". There are also 3 caves in the area and numerous water sources. The water is supplied through fifteen springs, and the main water supply is the Petnja stream. It is an attraction for many nature lovers and hikers, and a great picnic destination. Being 8m deep and having over 20 different types of fish, it is also a popular destination for fishermen throughout the year. References Photo gallery Petnja Jezero Petnja
Petnja

Petnja je slatkovodno umjetno jezero smješteno na južnoj strani Dilja u općini Sibinj u Brodsko-posavskoj županiji. Opis Jezero se nalazi 3,5 km sjeverno od Sibinja i 7 km sjeverozapadno od Slavonskog Broda. Jezero je nastalo 1968. godine izgradnjom brane, a svrha mu je bila navodnavanje rižinih polja u Jelas polju koje nije zaživjelo. Petnja se snabdjeva vodom petnaest izvora, a glavni je izvor istoimeni potok Petnja koji izvire iz Vidovog brda. Sjeverno od ovog zaštićenog lokaliteta, a nedaleko izvora potoka Petnje, nalazi se nekoliko manjih špilja, među kojima najzanimljiviji erozivni oblik čini kanjon Pljuskara koji, uz špilju, obuhvaća i tri slapa na potoku. Jezero je Petnja privlačno kako izletnicima tako i svim ljubiteljima prirode. Sa svojih 8 m dubine i preko dvadeset vrsta riba (među kojima su šaran, amur, som, pastrmski grgeč, štuka, smuđa i klena) popularna je i ribarska destinacija tokom cijele godine. Izvori Vanjske poveznice
Pietrapelosa

Pietrapelosa (Croatian: Kostel, Kaštel, Kosmati grad, Kosmati Kostel, Kosmati Kaštel) is a castle in the Croatian part of Istria, now ruined. In the medieval period a family took their name from the castle. "Pietrapelosa" comes from the Italian words meaning "hairy stone" after the moss that has always grown on the walls of the castle. It is one of the best-preserved of the Istrian castles. History Pietrapelosa is a few kilometers west of Buzet in a strategic location at the head of the Bračana valley. It is first mentioned in a document of 965 A.D. in a deed recording its gift by Rodaold, patriarch of Aquileia to the bishopric of Poreč. In the 13th century it was given to a family of German knights who assumed the name of the castle, "de Pietrapelosa". The castle was the seat of the Aquileian lieutenant governor of Istria. The Venetian commander Taddeo d'Este conquered the castle and abolished the secular rule of the patriarchs of Aquileia in 1421, with Istria being divided between the Republic of Venice and the Habsburg County of Pazin. The Venetian Council of Ten granted the castle to the nobleman Nicolò Gravisi in 1440, giving him the title if Marquis of Pietrapelosa. He renovated the castle for use as a summer residence. In 1635 a fire destroyed the interior of the castle, but it was restored and inhabited until the 18th century. The Gravis family owned the castle until the final abolition of the feudal system in 1869. They were the only aristocratic family in Koper to own such an estate. Building The castle was surrounded by three-story walls, which are still intact. It included a main four-story polygonal watchtower, sometimes also used as a residence. There was also a house and a palace chapel of St. Mary Magdalene dating from the 12th century. The chapel is built in the classic Istrian style with one nave and a bell tower. A residential area was built on a crag beside the castle with no walls. The castle avoided destruction throughout the many wars that ravaged Istria. However, it fell into ruin after being abandoned, and has only recently been restored. From the castle there is a dramatic view of Northern Istria. References External links Pietrapelosa/Kostel - a medieval castle near Buzet, Istria
Benediktinerinnenkloster St. Andreas (Rab)

Das Benediktinerinnenkloster St. Andreas (kroat. Samostan benediktinski sv. Andrije) ist eine mittelalterliche Klosteranlage in der kroatischen Stadt Rab auf der Insel Rab in der Kvarner Bucht. Es ist eines der ältesten Benediktinerklöster Dalmatiens. Es bestand zur Zeit des Kommunismus unter schweren Beschränkungen fort. Im Jahr 2017 umfasste der Konvent zwölf Schwestern. Geschichte Die Gründung der Anlage, die sich 50 m westlich des Glockenturms der Raber Kathedrale befindet, soll um 1018 als Kloster für adlige Frauen erfolgt sein. Eine Inschrift aus dem Jahr 1181 an der Außenseite der Südwand des fünfgeschossigen Glockenturms in Höhe des ersten Stockwerks nennt einen Erzdiakon Kuzma und eine Äbtissin Ivana. Die erste direkte Erwähnung des Klosters ist allerdings erst für 1208 überliefert. In einer sekundär versetzten Bauinschrift wird als Baumeister ein Priester namens Mladi überliefert. Die in sich geschlossene, vierflüglige Hofanlage liegt an der oberen Hauptstraße der Altstadt (Gornja ulica), direkt an der Abbruchkante zur Raber Bucht. Bei der Klosterkirche handelt es sich im Kern um eine frühromanische Dreiapsiden-Basilika des 11. Jahrhunderts. Eine gotische Glocke im letzten Stock des Glockenturms stammt von der venezianischen Gießerei Vendramine aus dem Jahr 1396. Nach größeren Umbauten im 15. Jahrhundert hat insbesondere die barocke Umgestaltung ihre Spuren im heutigen Erscheinungsbild hinterlassen. Von besonderem Wert ist der reich verzierte Hauptaltar von Antonio Grapinelli, einem späteren Mitglied der bekannten venetischen Künstlerfamilie des Barock, aus dem Jahr 1765. Ursprünglich befand sich im St.-Andreas-Kloster auch ein Polyptychon aus dem Jahr 1485 – eines der Hauptwerke des Bartolomeo Vivarini. Es wurde Ende des 19. Jahrhunderts verkauft und befindet sich heute im Museum of Fine Arts in Boston. Das Kloster wird noch immer von einem Benediktinerinnenkonvent bewohnt und genutzt. Es ist nicht öffentlich zugänglich. Die Klosterkirche ist derzeit nur zu den Gottesdiensten geöffnet, der Innenraum kann jedoch durch ein Gitter betrachtet werden. Einzelnachweise Weblinks
Galovac (jezero)

Galovac je jezero u Nacionalnom parku Plitvička jezera, pripada u skupinu Gornjih jezera. Opis Nalazi se na nadmorskoj visini od 582 metra. Površine je 12,5 hektara. Najveća dubina je 24 metra u sjevernom dijelu jezera pod obroncima Stubice. Njegova dužina iznosi 580 m uz širinu do 350 m, a površina mu iznosi 0,12 km². To je treće plitvičko jezero po svojoj veličini. Zbog velike dubine jezerska voda je tamnozelene boje. Okruženo je stablima četinara. Galovac je dobilo svoje ime po kapetanu Galu, koji je potukao Turke ili po harambaši Galoviću. Zapadnu stranu jezera čini široka sedrena barijera, preko koje se obrušava voda Batinovca, Vira i Malog jezera na slapovima u lepezastim kaskadama. Najviši je slap u jugozapadnom dijelu barijere Veliki Prštavac visok 28 metara. Sjevernu granicu ovog jezera čine impresivne dolomitne stijene koje počinju odmah ispod Stubice koje su obrasle niskim listopadnim drvećem i grmljem. Uza sjevernu stazu pod obroncima Stubice lijepi su izdanci dolomita, a pogled na jezero pruža se s veće visine. Južnije je Galovac ograničen s blagim brežuljcima jako obraslog brda Crni Vrh. Autobus polazi u podnožju Crnog Vrha, uz staru cestu. Sedrena barijera Galovca određuje impozantnu granicu na istoku širine oko 200 m. Značajna je po brojnim slapovima - zvanim Mali Prštavci 18m, Veliki Prštavci 28m, slapovi kod ploče akademika Ive Pevaleka 14m i Galovački Buk 16m, koji se s razine jezera Galovac spuštaju niz visoku sedrenu barijeru. Oko Galovca su uređene staze za posjetitelje. Jedna od njih vodi do Tomićevog pogleda – vidikovca, s kojeg se pruža pogled na Plitvička jezera. Prostrano jezero ima svijetlo - zelenkastu boju u plićinama na sjeverozapadnoj strani, a tamniju u središnjem dijelu zbog veće dubine. Posebnu ljepotu ovom dijelu jezera daju jesenje boje, kad rujevina zacrveni padine brda i kad se rumenilom prekrije i bjelogorično drveće uza slapove i jezero. U njegovoj blizini je stijena na koju je postavljena u čast profesora Ive Pevaleka, najpoznatijeg znanstvenika Nacionalnog parka Plitvička jezera, mjedena plaketa s njegovim likom i njegovim izvanrednim dostignućima za očuvanje Plitvičkih jezera. Vrela Vanjske poveznice
Галовац (језеро)

Галовац је треће по површини и дубини Плитвичко језеро. Дугачко је 580 м, широко 350 м, са највећом дубином од 24 метра. Због велике дубине језерска вода је тамнозелене боје. Окружено је стаблима четинара. Западну страну језера чини широка пречага, преко које се обрушава Галовички бук, вода Батиновца, Вира и Малог језера. Бук је висок 28 метара, а широк 5 метара. Око Галовца урађене су стазе за посетиоце. Једна од њих води то Томићеевог погледа – видиковца, којег се пружа поглед на Плитвичка језера. Литература др Стеван М. Станковић: Језера света Завод за уџбенике Београд 2006. pp. 280 Спољашње везе НП Плитвичка језера, др. Срећко Божичевић, Приступљено 7. 1. 2013.
Galovac (sjö)

Galovac är en sjö i Kroatien. Den ligger i länet Lika, i den centrala delen av landet, 110 km söder om huvudstaden Zagreb. Galovac ligger 597 meter över havet. Den ligger vid sjöarna Prošćansko Jezero och Kozjak. I omgivningarna runt Galovac växer i huvudsak lövfällande lövskog. Kommentarer Källor
Puerto de Ploče

El Puerto de Ploče (en croata: Luka Ploče)​ es un puerto marítimo en Ploče, Croacia, cerca de la desembocadura del río Neretva, en la costa del Mar Adriático. Fue inaugurado oficialmente en 1945 después de que un ferrocarril fue construido como una ruta de suministro para conectar el lugar con instalaciones industriales en zonas de Bosnia y Herzegovina, que era entonces parte de Yugoslavia en Sarajevo y Mostar. A partir de 2010, se ubicó como el segundo mayor puerto de carga en Croacia, después del Puerto de Rijeka con una capacidad de carga de 4,5 millones de toneladas, en su mayoría de carga general, incluyendo 20.420 unidades equivalentes a veinte pies (TEU). En 2008, el Puerto de Ploče registró 2555 llegadas de buque. Es administrado por la Autoridad del Puerto de Ploče. Véase también Puerto Transporte naval Referencias
Pristanišče Ploče

Pristanišče Ploče (hrvaško: Luka Ploče) je pristanišče v Pločah na Hrvaškem, v bližini izliva reke Neretve na obali Jadranskega morja. Uradno so ga odprli leta 1945, potem ko je bila zgrajena železnica kot oskrbovalna pot za povezavo mesta z industrijskimi objekti na območju Sarajeva in Mostara v Bosni in Hercegovini, ki je bila takrat del Jugoslavije. Od leta 2010 se je uvrstilo na drugo največje tovorno pristanišče na Hrvaškem za pristaniščem Reka s pretovorom 4,5 milijona ton tovora, ki ga sestavljajo večinoma splošni tovor in razsuti tovor, vključno z 20.420 enakovrednimi enotami (TEU). Luka Ploče je v letu 2008 zabeležila 2555 prihodov ladij. Upravlja ga uprava pristanišča Ploče. Pristanišče Ploče je od leta 1945 beležilo stalno rast in razvoj, vendar je zaradi hrvaške osamosvojitvene vojne in bosanske vojne med letoma 1991 in 1996 močno upadlo. Konec 2000 -ih je Luka Ploče d.d., primarni koncesionar pristanišča Ploče, začela z ambicioznim naložbenim načrtom, katerega cilj je znatno povečanje obsega pristaniškega poslovanja. Financiranje je bilo zagotovljeno leta 2007, Luka Ploče d.d. pa je do leta 2014 vložil 91 milijonov evrov v pristaniško infrastrukturo in okoli 180 milijonov evrov v pristaniško opremo. Glej tudi Pristanišče Reka Opombe Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Pristanišče Ploče v Wikimedijini zbirki Uradno spletno mesto
Port of Ploče

Port of Ploče är en hamn i Kroatien. Den ligger i den sydöstra delen av landet, 300 km söder om huvudstaden Zagreb. Port of Ploče ligger 4 meter över havet. Närmaste större samhälle är Metković, 17,4 km öster om Port of Ploče. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Port of Ploče.
Portanova (Osijek)

Portanova je najveći trgovački centar u istočnom dijelu Hrvatske smješten na zapadnom ulazu u grad Osijek. Prema međunarodnim standardima trgovačkih centara sa svojom ukupnom veličinom od 79.020 m² od kojih je 40.240 m² iznajmljive površine svrstan je u regionalni trgovački centar te je kao takav namijenjen kupcima i posjetiteljima iz istočne Hrvatske, ali i šireg gravitacijskog područja i susjednih zemalja: Mađarske, Bosne i Hercegovine te Srbije. Od središta grada do Portanove vozi autobusna linija u redovnim vremenskim razmacima. Uz raznoliki splet trgovina izdvajaju se zakupci sidraši u koje se ubrajaju hipermarket Interspar, H&M, Müller, Zara, C&A, New Yorker, Polleo Sport te Cinestar multipleks kino koje ujedno popunjuje zabavni dio smješten na drugom katu centra uz kuglanu, casino i gastronomsku ponudu. Povijest Ideja o građenju je započela 2007. godine, a samo građenje je počelo nakon prikupljanja svih dozvola 15. svibnja 2009. godine. Glavni investitor u trgovački centar Portanova je tvrtka Amplitudo d.o.o. Na projektu je sudjelovao razvojni tim koji se sastojao od tvrtki CB Richard Ellis, Mace, Chapman Taylor Architetti te Gradnja iz Osijeka. Trgovački centar Portanova je otvorio svoja vrata za javnost 24. ožujka 2011. i u to vrijeme je bio na 6. mjestu trgovačkih centara po veličini u Hrvatskoj. Ime Portanova je centar dobio zbog smještaja na zapadnom ulazu u grad Osijek. Ukupna bruto površina iznosi 79.020 m² dok je bruto iznajmljiva površina 40.240 m². Tri razine čine maloprodajnu površinu centra i to su prizemlje i 1. kat te zabavni dio na 2. katu. Ukupno 1617 besplatnih parking mjesta je smješteno na tri razine centra, a to su garažni parking, prizemni ispred centra i krovni parking. Arhitektura Građevina uzdužnog oblika podignuta na površini od 20.000 m² s promjenjivom visinom od 15 do 22 metara s jedne strane na drugu uključujući podzemnu garažu, prizemlje, prvi i drugi kat. Izgrađena je uglavnom od čelika i betona obložena tamno smeđim betonskim pločama u kombinaciji s metalnim oblogama u boji bakra te bijelim cementnim zidovima. Osnovna ideja je bila projektirati građevinu koja se uklapa u urbanu okolinu svojim oblikom, ali ujedno s uočljivim utjecajem dizajniranim na minimalističkim i modernim arhitektonskim principima. Građevina ima oblik ogromnog kamena postavljenog na zemlju. Glavni ulazi u centar se nalaze na mjestima gdje se čini da je kamen odlomljen prilikom pada na zemlju. Ta dva mjesta koja ostavljaju dojam rezova u kamenu odvajaju građevinu na tri dijela koje povezuju šetnice kao glavne jezgre unutar trgovačkog centra. Unutrašnjost centra Svaki lokal unutar centra ima visoku frontu proporcionalne širine samog prostora unutar lokala. Izvori Vanjske poveznice Portanova web stranica Portanovina službena stranica Cinestar Osijek Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. listopada 2011. (Wayback Machine)