NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Госпицький собор

Собор Благовіщення Пресвятої Діви Марії (хорв. Katedrala Navještenja Blažene Djevice Marije), Госпицький собор — католицький собор у місті Госпич, Хорватія. Кафедральний храм дієцезії Госпич-Сень, пам'ятник архітектури. Будівля госпицької парафіяльної кірхи збудована у 1781—1783 роках у стилі бароко з елементами класицизму. Будівля церкви серйозно постраждала під час війни в Хорватії за незалежність, Госпич опинивився на лінії фронту між хорватськими частинами і загонами самопроголошеної Сербської Країни. 15 вересня 1991 року після обстрілу в будівлі спалахнула пожежа, яка завдала значної шкоди церкві. Реставрація розпочалася ще до закінчення війни, повністю завершена до 1999 року. 25 травня 2000 року церква отримала статус собору новоствореної дієцезії Госпич-Сень. Див. також Католицька церква в Хорватії Дієцезія Госпич-Сень Посилання gcatholic.org [Архівовано 24 жовтня 2020 у Wayback Machine.] Gospić [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.](хор.) [1](хор.)[недоступне посилання з квітня 2019]
A1 Hrvatska

A1 Hrvatska (ehemals: Vipnet) ist ein Telekommunikationsunternehmen, das Mobilfunknetze in Kroatien betreibt. Das Unternehmen ist eine 100-prozentige Tochter der A1 Telekom Austria Group, die in insgesamt acht Ländern Zentral- und Osteuropas aktiv ist. A1 Hrvatska steht in Kroatien im Wettbewerb zu Hrvatski Telekom und Telemach Hrvatska. Geschichte Vipnet wurde von Boris Nemšić, dem ehemaligen Generaldirektor der mobilkom austria AG, gegründet. Das Unternehmen erhielt die Lizenz im September 1998 und startete im Juli 1999 mit dem operativen Geschäft. Vipnet war damit der erste private GSM-Mobilfunkanbieter in Kroatien und ist seither zu einem wichtigen Wirtschaftsunternehmen in diesem Staat geworden. Bis 2010 wurde Vipnet als 100-prozentige Tochtergesellschaft der mobilkom austria AG geführt. Am 8. Juli 2010 wurde die mobilkom austria AG mit der Telekom Austria TA AG verschmolzen. Im Zuge dieser Verschmelzung wurden die nicht österreichischen Tochterunternehmen der mobilkom austria AG der A1 Telekom Austria Group unterstellt. Im Oktober 2018 wurde das Unternehmen umbenannt in A1 Hrvatska. Unternehmen Das Unternehmen zählte Anfang 2007 etwa 1,91 Millionen Kunden. Ende 2007 betrug der Marktanteil 43,2 Prozent und stieg bis Anfang 2010 nach eigenen Angaben auf 43,7 Prozent. A1 Hrvatska ist damit der zweitgrößte Mobilkommunikationsanbieter in Kroatien. A1 Hrvatska war der erste Betreiber in Kroatien, der GPRS einführte. Kooperationen Das Unternehmen kooperiert wie andere Tochtergesellschaften der A1 Telekom Austria Group mit der Vodafone Group. Außerdem benutzt der kroatische Anbieter von Wertkarten-Tarifen Tomato das Netz von A1 Hrvatska. Vorwahl Die Vorwahlnummern für das Netz von A1 Hrvatska sind 091 und 092. Weblinks A1 Telekom Austria Group - A1 Kroatien Quellen
A1 Hrvatska

Vipnet est un opérateur de réseau de téléphonie mobile GSM en Croatie depuis juillet 1999. Il est souvent associé au préfixe 091. L'arrivée de VIPnet mit fin au monopole d'État de CRONET, le premier réseau de téléphonie mobile en Croatie (renommé plus tard T-Mobile Hrvatska, filiale de Hrvatski Telekom). VIPnet introduisit dès le début de son activité une offre de type prépayées (VIP.me), les SMS et une multitude d’autres services. La diversité de l’offre permit une augmentation du nombre d’utilisateurs de téléphones portable, et le taux d’équipement de la population passa de 4,6 % en 1999 à 117 % en mars 2009. Le code réseau de VIPnet est le 219 (CC) 10 (NC). C’est un partenaire Vodafone en Croatie. Il obtint en 2006 une licence Wimax et une licence de téléphonie fixe. La fonction « Cell Broadcast » (diffusion cellulaire) est activée sur son réseau et affiche la localisation de son utilisateur. L’infrastructure de VIPnet s’appuie sur un réseau GMS 900 MHz et un réseau 3G 2 100 MHz (WCDMA) qui supporte les technologies GPRS, EDGE, UMTS et HSDPA. VIPnet fut le premier à introduire sur le marché croate ces nouvelles technologies et demeure leader dans ces domaines. VIPnet possédait 2,5 millions d’utilisateurs en 2008, soit environ 43 % du marché croate de téléphonie mobile. Son réseau est également utilisé par TOMATO, un opérateur de réseau mobile virtuel. Vipnet est membre et la propriété de Vip Telekom Austria Group, composé des opérateurs suivants: Vip Austria, Vip Slovenija, mobilkom Liechtenstein, Vip Bulgaria, VIP Operator (one.Vip), Vip Mobile et Vip Belarus. Notes et références Lien externe (hr) Site officiel Portail de la Croatie Portail des télécommunications Portail des entreprises
A1 Hrvatska

A1 Hrvatska d.o.o. (dawniej Vipnet) – chorwacki przedsiębiorstwo telekomunikacyjne z siedzibą w Zagrzebiu. Stanowi część grupy A1 Telekom Austria. Przedsiębiorstwo rozpoczęło działalność w 1999 roku. Było pierwszym prywatnym operatorem telefonii komórkowej w Chorwacji. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona przedsiębiorstwa (chorw. • ang.)
Daksa

Daksa ist eine unbewohnte Insel in der Adria. Geografie Sie liegt vor Dubrovnik. Geschichte Daksa ist die kleinste Insel der Elaphiten-Gruppe in der Nähe von Dubrovnik. Die Fläche beträgt 5 ha, der höchste Punkt 24 m, am nordwestlichen Kap von Daksa befindet sich ein Leuchtturm. Seit Jahrhunderten ist es ein Treffpunkt für Ordensleute und Mönche aus ganz Europa, die in einem 1281 von Sabo Getaldic erbauten Kloster in Daksa lebten. Die Ruhe entsprach den Franziskanern, die hier lebten, bis 1806 die Armee Napoleons eintraf. Heute sind nur noch die Ruinen dieses Klosters erhalten. Neben dem Kloster befand sich die Kirche St. Sabin, ein vierstöckiger Turm, der als Festung und Glockenturm diente. Massaker von Daksa ("Daksa 1944/45") bezeichnet das Massaker, das Partisanen im Oktober 1944 während des Zweiten Weltkriegs auf der Insel Daksa verübt haben. Nachdem die Partisanentruppen in Dubrovnik einmarschiert waren, liquidierten die Partisanen 53 prominente Bürger, kroatische Zivilisten, auf der Insel Daksa ohne Gerichtsverfahren. Exhumierung und DNA-Analyse stellten die Identität von 18 Personen fest, während 35 unbekannt blieben, und auch die wahre Zahl der Opfer wurde ermittelt, da 35 Opfer bis zur Exhumierung sicher bekannt waren. Am 19. Juni 2010 wurden die Opfer von der Insel Daksa anständig begraben. Unter den Getöteten war auch der berühmte Priester Petar Perica. Weblinks Einzelnachweise
Daksa (island)

Daksa is a small uninhabited island in the Croatian part of the Adriatic Sea. It is situated near Dubrovnik in front of the Rijeka Dubrovačka ria. The area of the island is about 0.07 km2 (0.027 sq mi), the highest point is 24 m (79 ft) above sea level. History The Daksa's Franciscan monastery was built in 1281. Daksa massacre (1944) The island was the site of the Daksa massacre by Yugoslav partisans entering Dubrovnik in late October 1944. The NDH mayor of Dubrovnik Niko Koprivica was among those executed, as well as Jeusit Petar Perica. In September 2009, authorities discovered the remains of six victims in the area. Soon after, the Daksa 1944/45 Association announced that 48 bodies had been discovered on the island. Association filled criminal charges for war crimes in 2009. The president of the Croatian Helsinki Committee Ivo Banac called for an investigation into what exactly occurred during the massacre. Members of the Croatian Bishops' Conference visited the site in October 2009. See also Petar Perica Jakljan References Further reading Šenoa, Milan (1949). "Prilog poznavanju starih naziva naših otoka" [A contribution to understanding the old names of our islands]. Hrvatski geografski glasnik (in Croatian) (11–12) (published 1950-06-15): 75–82. ISSN 1331-5854.
Daksa

Daksa je najmanji otočić iz skupine Elafitskih otoka, kod Dubrovnika. Površine je 5 ha, najviša točka je 24 metra, na sjeverozapadnom rtu Dakse je svjetionik "Otočić Daksa" na otoku. Stoljećima je bio okupljalište religioznih ljudi i redovnika iz cijele Europe koji su boravili u samostanu na Daksi, što ga je dao sagraditi Sabo Getaldić 1281. godine. Mir i tišina su odgovarali franjevcima koji su tu živjeli do dolaska Napoleonove vojske 1806. godine. Danas su od ovog samostana ostale samo ruševine. Uz samostan se nalazila crkvica Svetog Sabina, četverokatna kula koja je služila kao utvrda i zvonik. Na Daksi se mogu vidjeti i ostatci kapelica, takozvanih oratorija, jedinstvenog križnog puta na Daksi. Otok su za vrijeme korizme masovno posjećivali građani Dubrovnika, Zatona, Vrbice, Lozice i Gruža, tako da je križni put s postajama u vidu kapelice bio značajan za cijelu okolicu Dakse. Prije dolaska Napoleona, vojska gradi utvrde i nastambe za svoj smještaj. Nakon što su se izmijenile francuska i austrijska vojska, uništivši sakralne objekte na otoku, Daksu je kupio poljski knez Aleksander Poninski, i na prilično opustošenom otoku počeo saditi borove, lovorike, limunova stabla, čemprese. Obnovio je čak i samostan opremivši ga vrijednom i starom bibliotekom s više od 4000 knjiga i 200 manuskripta. Međutim, Prvi i Drugi svjetski rat onemogućili su taj posljednji pokušaj da se otoku vrati ugled i značenje. Na otoku se koncem Drugog svjetskog rata, u listopadu 1944. godine, dogodio veliki ratni zločin (Pokolj na otoku Daksi) nad civilima Hrvatima. Literatura Vicko Lisičar, Tri dubrovačka otočića: Daksa, Sveti Andrija i Ruda, Dubrovnik, 1935. Josip Sopta, Daksa : povijest Franjevačkog samostana, Dubrovnik, 1998. Vanjske poveznice
Daksa

Daksa egy sziget Horvátországban, Dalmáciában, Dubrovnik-Neretva megyében. Az Elafiti-szigetek legkisebb tagja. A mindössze 5 hektáros sziget legmagasabb pontja 24 méter, a sziget északnyugati fokán világítótorony található. Története A daksai kolostort Sabo Getaldić építette 1281-ben. Évszázadokon át szerte Európából vallásos emberek és szerzetesek gyűltek itt össze. Nagyböjt idején a szigetet tömegesen látogatták meg Dubrovnik, Zaton, Vrbica, Lozica és Gruž polgárai. A béke és a nyugalom megfelelt azoknak a ferenceseknek, akik ott éltek egészen Napóleon seregének 1806-os megérkezéséig. A daksai kápolnák, az ún. oratóriumok az itteni keresztút egyedülálló állomásai voltak. A kolostor mellett állt a Szent Szabina templom, egy négyemeletes torony, amely erődként és harangtoronyként szolgált. Napóleon érkezése előtt a hadsereg erődítményeket és laktanyákat épített a szigeten. A francia-osztrák háborúban elpusztultak a sziget szakrális épületei, a kolostornak is csak romjai maradtak meg. A franciák távozása után a szigetet Alexander Poninski lengyel fejedelem vásárolta meg, és a meglehetősen lepusztult szigeten fenyőket, babérokat, citromfákat, ciprusokat kezdett ültetni. Még a kolostort is helyreállította és értékes, régi könyvtárral, több mint 4000 könyvvel és 200 kézirattal látta el. Az első és a második világháború azonban meghiúsította ezt az utolsó kísérletet a sziget hírnevének és jelentőségének helyreállítására. A második világháború végén, 1944 októberében, a szigeten háborús bűncselekmény történt horvát civil polgárok ellen. Miután a partizán egységek behatoltak Dubrovnikba, mindenféle tárgyalás nélkül a szigetre hurcoltak és megöltek 53 prominens dubrovniki horvát polgárt, akik között városi vezetők, tisztviselők, tanárok, kereskedők voltak. Nevezetességei A sziget északi oldalán egy kikötő és egy hajóépítő üzem található, délen pedig közvetlenül a tengerpart mellett egy erőd, amely az északkeleti oldalon található kolostorkomplexum maradványaival körülveszi a bencés templomot. A levéltári adatok szerint a bencés templomot és kolostort 1281-ben alapították és építették. A Raguzai Köztársaság bukásával és a franciák megérkezésével a kolostort elhagyták, és erőddé alakították át. A sziget közepén kertek találhatók, a legmagasabb csúcson (24 méter) pedig egy kápolnával ellátott torony található. A szigeten számos kápolna található a keresztút állomásaival. A sziget északnyugati végén osztrák erőd található, mellette pedig világítótorony. Jegyzetek Források Hrvatska enciklopedija – Daksa (horvátul) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Daksa című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Daksa

Wysepka Daksa znajduje się u wyjścia z międzynarodowego portu Gruž, leżącego w granicach administracyjnych miasta Dubrownik. Jej powierzchnia wynosi 6,59 ha; długość linii brzegowej 1 398 m, długość 450 m, a szerokość 300 m. Należy do archipelagu wysp Elafickich. Na wschodzie od kontynentu oddziela ją kanał Daksa, a na południu Mala Vrata (ok. 370 m szerokości w najwęższym miejscu). Najwyższy punkt wyspy wznosi się 17 m n.p.m. Na północnym krańcu wyspy znajduje się latarnia morska (widoczna po prawej na zdjęciu, sygnał B Bl 6s). W południowej części jest mały, zniszczony fort francuski, który powstał na początku XIX w. z przebudowanego kościoła św. Sabiny (z 1281) i klasztoru Franciszkanów. Na całej wyspie są również stacje drogi krzyżowej w postaci małych kapliczek, a także pomnik z 1994, wzniesiony ku pamięci Chorwatów pomordowanych w latach 40. XX wieku przez komunistów. Pod koniec XIX w., od 1890 właścicielem wysepki był Polak, książę Aleksander Poniński. Zobacz też wyspy Chorwacji archipelag Elaficki Przypisy
Дакса

Да́кса (хорв. Daksa) — небольшой необитаемый островок в хорватской части Адриатического моря, один из Элафитских островов. Находится у входа в Дубровницкий залив напротив района Дубровника — Груж. Административно относится к Дубровницко-Неретванской жупании Хорватии. География Длина острова 500 метров, ширина — от 90 до 180 метров, площадь — 0,06588 км², наивысшая точка — 24 метра над уровнем моря, длина береговой линии — 1398 метров. На северо-западной оконечности острова находится маяк, являющийся важным навигационным пунктом при входе в гружский порт. Остров имеет форму буквы «Г»; он густо порос лесом и имеет каменистые берега. История В старых документах остров упоминался под именами Дасс, Dax, Jachxa, Achxa, ACSA, Асса и Axa. Первым известным владельцем острова был дубровницкий дворянин Сабо Геталдич, построивший в 1281 году Францисканский монастырь Святой Сабины, который посещали верующие и монахи со всей Европы. В 1806 году на остров пришли наполеоновские войска. Во время французской оккупации монастырь был разрушен, а из его останков была построена крепость. В 1890 году остров был продан австрийским правительством польскому князю Александру Понинскому, который построил на острове высокое здание с богатой библиотекой, фонды которой насчитывают более 4000 книг и 200 манускриптов. Тогда же на острове начали сажать сосны, лавр, лимоны, кипарисы. Остров стал местом расправы югославских партизан над несколькими десятками жителей Дубровника в конце октября 1944 года, после того, как партизанские отряды вошли в город. В числе прочих был казнён и Нико Копривица, мэр Дубровника. В сентябре 2009 года власти обнаружили останки шести жертв в этом районе. Вскоре после этого ассоциация по сохранению памяти о погибших на острове «Дакса 1944/45» объявила об обнаружении на острове 48 тел. Председатель Хорватского хельсинкского комитета Иво Банац призвал к расследованию обстоятельств произошедшей на острове расправы. В октябре 2009 года место казни посетили члены Хорватской конференции католических епископов. См. также Резня на острове Дакса Перица, Петар Примечания Литература Лисичар В. Три дубровачка оточића (Дакса, Св. Андрија и Руда). — 1935. Ссылки
Daksa

Daksa je majhen otok v Jadranskem morju v bližini Dubrovnika (Hrvaška), spada pa v otočje Elafitov. Leži pred vhodom v zaliva Gruž in Rijeka Dubrovačka nasproti polotoka Lapad, od katerega ga loči okoli 0,5 km široka ožina Mala vrata. Površina otočka meri 0,66 km2. Dolžina obalnega pasu je 1,4 km. Najvišji točka na otoku je visoka 17 mnv. Iz pomorske karte je razvidno, da svetilnik, ki stoji na severozahodni stani otočka, oddaja svetlobni signal: B Bl 6s. Nazivni domet svetilnika je 10 milj. Na Daksi je oktobra 1944 NOVJ izvedel poboj 53 civilistov, sicer meščanov Dubrovnika, ki naj bi sodelovali z okupatorji, kar je bil vojni zločin. Glej tudi Seznam otokov na Hrvaškem
Дакса

Дакса је пошумљено острво групе Елафитских острва пред улазом у заливе Ријеке дубровачке и Гружа. Дуго је око 500 m, широк 90—100 m, а највиша тачка је 24 m над морем. На острву је светионик, важан за улаз у Грушку луку. У старим документима се помиње под називима Dassa, Daxa, Jachxa, Achxa, Acsa, Assa и Axa. Први познати власник био је дубровачки властелин Сабо Геталдић, који је саградио на острву 1281. фрањевачки самостан. У време Француске окупацује самостан је порушен и од његове грађе подигнуте су утврде. Аустријска влада је продала 1890. године Даксу пољском кнезу Александру Понинском, који је на острву подигао већу грађевину са богатом библиотеком. О Дакси је писано у Срђу. Референце Литература В. Лисичар: Три дубровачка оточића (Дакса, Св. Андрија и Руда) Дубровник 1935.
Otočić Daksa

Otočić Daksa är en ö i Kroatien. Den ligger i länet Dubrovnik-Neretvas län, i den sydöstra delen av landet, 400 km söder om huvudstaden Zagreb. Arean är 0,11 kvadratkilometer. Terrängen på Otočić Daksa är platt. Trakten runt Otočić Daksa består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Otočić Daksa.
Tisno

Tisno je opčina v Dalmácii v Chorvatsku v Šibenicko-kninské župě. Žije zde celkem 3 094 obyvatel. Až do sčítáni lidu v roce 1981 bylo město nazýváno Tijesno. Jméno města pochází od úžiny, která odděluje pevninu od ostrova Murter. Město je známé především svým zvedacím mostem moderní konstrukce. Historie Tisno je nejmladší sídlo ostrova Murter[zdroj?]. Poprvé je zmiňováno roku 1474 během turecké invaze a války proti Benátčanům, kdy zde našlo útočiště mnoho uprchlíků. Za francouzské vlády (1806-1813) bylo Tisno největší osadou na ostrově a střediskem okresu. Po pominutí nebezpečí tureckých útoků na začátku 18. století byl vystavěn most spojující ostrov s pevninou a Tisno se rozšířilo na pevninu do oblasti nazvané Gomilica. Geografie Tisno je situováno 29 km severozápadně od Šibeniku při komunikaci spojující jadranskou magistrálu s ostrovem Murter. Rozkládá se jak na pevnině, tak i na ostrově Murter, při zvedacím mostě přes Murterskou úžinu, která zde má šířku 38 metrů. Střed staré části je umístěný na ostrově, jihovýchodně od zvedacího mostu. Za poslední řadou domů a kostelem Svatého Ondřeje je kamenná, lesem pokrytá pláž, a 1000 metrů dlouhá promenáda. Ekonomika Kromě turistiky je významné rybářství a v okolí se daří pěstování olivovníků, vinné révy a zeleniny. Části opčiny Tisno – 1287 obyvatel Betina – 697 obyvatel Jezera – 886 obyvatel Dubrava kod Tisna – 197 obyvatel Dazlina – 45 obyvatel Pamětihodnosti Pozůstatky římské vily z roku 1. Farní kostel sv. Ducha z roku 1548, obnovený v barokním slonu roku 1640, rozšířený v roce 1840. Věž od místních stavitelů z roku 1684. Kostel Panny Marie z Caravaggia – votivní kostel italské rodiny Gelpis ze začátku 18. století. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tisno na Wikimedia Commons Tisno Tisno - Ostrov Murter
Tisno

Tisno (italienisch Stretto) ist eine Ortschaft in der Gespanschaft Šibenik-Knin in Kroatien. Lage und Einwohner Tisno ist eine kleine Ortschaft in Dalmatien etwa 27 km nordwestlich von Šibenik nur 20 m von der Insel Murter durch einen Kanal getrennt, welcher durch eine 37 m lange Klappbrücke überspannt wird. Diese wurde 1968 erbaut und ersetzte die Brücke aus dem 18. Jahrhundert. Die nicht ganz 1300 Einwohner leben hauptsächlich vom Tourismus, Fischfang und Olivenanbau. Geschichte Schon die Römer lebten in Tisno. Reste einer Villa sind noch gut erhalten. Der Ort war lange als Tišnjan bekannt. Der älteste kroatische Name war Tischno aus dem Jahr 1467. Tisno wechselte in seiner langen Geschichte oft seinen Namen. In der frühen Zeit des alten Jugoslawien hieß es Tijesno. Zur Neugründung von Kroatien hieß der Ort dann Tisno. Zur Zeit Venedigs hieß er dann Stretto. Tisno war of Schauplatz von Auseinandersetzungen der Venezier und Türken. 1414 drangen die Türken das erste Mal in das Gebiet ein. Knapp 50 Jahre später kam es zum ersten Krieg, der bis 1479 dauerte. Die Bevölkerung floh auf die Inseln. Im 18. Jahrhundert zogen viele reiche Familien aus Italien nach Tisno und vermischten sich mit den Kroaten. Persönlichkeit Vjekoslav Kaleb (1905–1996), Schriftsteller, in Tisno geboren Bilder Weblinks Website der Gemeinde Einzelnachweise
Tisno

Tisno is a settlement and a municipality in Šibenik-Knin County, in southern Croatia. Etymology Tisno was named after the Croatian ikavian word tisno which means strait, which describes its location at the narrow strait separating the island of Murter from the mainland. The municipality extends both to several other villages on the island as well as several nearby villages inland. Demographics In 2021, the municipality had 2,908 residents in the following settlements: Betina, population 718 Dazlina, population 46 Dubrava kod Tisna, population 154 Jezera, population 798 Tisno, population 1,192 95.98% of the population are Croats. History Tisno was first mentioned in 1474 during the Turkish invasion and during the war against the Venetians when numerous refugees fled to Tisno to seek shelter. Tisno has a memorial-site dedicated to the several hundred Croatian civilians killed and dropped into a local pit in the aftermath of World War II by the communist Yugoslav regime. Tisno was referred to as Tijesno up to the census of 1981. Geography Gračina Viewpoint Heritage Many historical sites tell us about the settlement of this area. The remnants of a Roman villa in Ivinj date back to the 1st AD. The site was awarded the status of a protected cultural monument. The parish church of St.Spirit's from 1548 was renewed in baroque style in 1640 and enlarged in 1840. The church tower was built in 1684 by the local architects. The church of Our Lady of Caravaggio is a votive church of the Italian family of Gelpis built at the beginning of the 18th century. Each year on 26 May, thousands of pilgrims come from all over the world. Culture The nearby area known as The Garden is host to a number of yearly electronic music festivals- such as Love International, Electric Elephant, Stopmakingsense, Defected in the House Croatia, Soundwave and Dekmantel Selectors - featuring an array of established House and Techno DJs . References External links Official site
Tisno

Tisno es un municipio de Croacia en el condado de Šibenik-Knin. Geografía Se encuentra a una altitud de 4 m s. n. m. a 333 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011 el total de población del municipio fue de 3 094 habitantes, distribuidos en las siguientes localidades:​ Betina - 697 Dazlina - 45 Dubrava kod Tisna - 179 Jezera - 886 Tisno - 1 287 Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Tisno

Tisno (en italien : Stretto) est un village et une municipalité située en Dalmatie, dans le comitat de Šibenik-Knin, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 3 239 habitants, dont 97,22 % de Croates et le village seul comptait 1 377 habitants. Histoire Localités La municipalité de Tisno compte six localités : Betina Dazlina Dubrava kod Tisna Jezera Ivinj Tisno Jumelages Tisno est jumelée avec 27 autres communes d'Europe, une par pays de l'Union européenne, dans le cadre de la Charte des Communes Rurales d'Europe : Notes et références Voir aussi Articles connexes Municipalité de Croatie Liens externes Site officiel Portail de la Croatie