NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Konjščina

Konjščina je naselje na Hrvaškem, ki je središče občine Konjščina Krapinsko-zagorske županije. Lega Konjščina (prej Selnica in Konjšćina) leži na zahodnem delu Krapinsko-zagorske županije. Sedaj predvsem industrijsko naselje z livarno in tovarno električne opreme, ki leži okoli 8 km zahodno od Zlatar-Bistrice se je razvilo ob železniški progi Zagreb-Varaždin. Zgodovina V srednjeveških listinah se današnja Konjščina omenja kot Selnica. V popisu žup zagrebške škofije leta 1334 je omenja kot župa s cerkvijo sv. Nikolaja. Od 15. stoletja je bila Selnica v posesti plemiške rodbine Konjski. Sredi 15. stoletja je kraj pridobil trške pravice. Kralj Matija Korvin je leta 1477 odobril Kristoforu in Ivanu Konjskem, da v Selnici postavita trajno utrdbo, ki je bila dokončana okoli leta 1500. V 17. stoletju je po izumrtju rodbine Konjski naselje prešlo najprej v last plemiške rodbine Kegljević, od leta 1722 pa je pripadalo zagrebški škofiji. Leta 1880 je potres deloma porušil utrdbo, ki se nato ni več obnavljala. V zgodovinskem spominu se kraj omenja kot lokacijo na kateri so osmani pod vodstvom vojskovodje Ulema-paše leta 1544 premagali krščansko vojsko, ki sta jo vodila ban Nikola Šubić Zrinski in grof Juraj Wildenstein. Iz teh časov so še vidni ostanki po potresu delno uničene utrdbe, edinega zagorskega Waserburga, to je utrdbe obkrožene z vodnim jarkom. Demografija Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem
Коњшчина

Коњшчина је насељено место и седиште општине у Крапинско-загорској жупанији, Хрватска. До територијалне реорганизације у Хрватској налазила се у саставу бивше велике општине Златар-Бистрица. Становништво На попису становништва 2011. године, општина Коњшчина је имала 3.790 становника, од чега у самој Коњшчини 1.019. Попис 1991. На попису становништва 1991. године, насељено место Коњшчина је имало 1.010 становника, следећег националног састава: Референце [1] Савезни завод за статистику и евиденцију ФНРЈ и СФРЈ, попис становништва 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. и 1991. године Gelo, Jakov (1998). Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima. Zagreb: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske. ISBN 978-953-6667-07-9. Спољашње везе
Коньщина

Коньщина (хорв. Konjščina) – громада і населений пункт в Крапинсько-Загорській жупанії Хорватії. Населення Населення громади за даними перепису 2011 року становило 3 790 осіб. Населення самого поселення становило 1 019 осіб. Динаміка чисельності населення громади: Динаміка чисельності населення центру громади: Населені пункти Крім поселення Коньщина, до громади також входять: Бочадир Бочаки Брлеково Доня Батина Доня Коньщина Галовець Горня Коньщина Єловець Єртовець Климен Косовецько Крапина Село Пещено Сушобрег Турнище Клімат Середня річна температура становить 10,00°C, середня максимальна – 23,87°C, а середня мінімальна – -6,13°C. Середня річна кількість опадів – 922,00 мм. Примітки
Vratareva kućica u Maksimiru

Vratareva kućica u Parku Maksimir nalazi se pored glavnog ulaza u park. Slobodnostojeća prizemnica pravokutnog tlocrta sa skošenim krovom, prvotno prekrivenim šindrom, sagrađena je 1847. godine prema nacrtima biskupskog provizora i voditelja građevnih radova Leopolda Philippa. Glavno pročelje rastvoreno je trijemom s dva uglovna zidana pilona i dva drvena stupa u sredini koji nose gređe. Pročelja su detaljirana fugama rustike, koje se protežu i na uglovne pilone. Prozori i ulazna vrata su polukružnog oblika, usječeni u zid bez okvira. U prizemlju je bio stan s dvije sobe za smještaj dvojice uniformiranih invalida čuvara parka i voditelja za strance. Stan je imao dvije sobe i kuhinju s otvorenim ognjištem. Izvori Vanjske poveznice
Sokolska mogila u Maksimiru

Sokolska mogila u park-šumi Maksimir je spomen-humak, izgrađen 1925. Te se godine diljem Hrvatske obilježavala tisućugodišnjica Hrvatskog Kraljevstva, a ova je mogila jedan od objekata podignutih tim povodom. Prema vrhu mogile vode uske stepenice. Na vrhu je kameni spomenik s kipom sokola raširenih krila. Oko humka je uska zavojita stazica do vrha. Projektiranje i gradnja U Zagrebu se od 14. do 16. kolovoza 1925. godine održavao III. hrvatski svesokolski slet, jedna od brojnih manifestacija održanih povodom obilježavanja tisućugodišnjice Hrvatskog kraljevstva. Hrvatski sokolski savez je u spomen na taj događaj odlučio podignuti ovaj spomenik, koji je projektirao Aleksandar Freudenreich. Na mjestu gdje je danas mogila, do njezine izgradnje je bio paviljon Kišobran. Za gradnju mogile, donesena je zemlja sa 155 mjesta iz raznih hrvatskih krajeva važnih po nekom povijesnom ili kulturnom događaju, te spomenice s opisom mjesta i povijesnog događaja koji se zbio na mjestu s kojeg je uzeta zemlja za Mogilu. Dana 15. kolovoza 1925. godine, predstavnici sokolskih društava su vreće sa zemljom istresli na humak uz fanfare i pjesme budnice. Posljednju je vrećicu istresao gvardijan iz Knina uz riječi: U temelje su postavljeni i brojni predmeti iz hrvatske kulturne baštine (knjige, novine, časopisi). Oko humka je posađeno 10 lipa koje simboliziraju deset stoljeća hrvatske državnosti. Mogila je dovršena 1926. godine. Postavljanje skulpture sokola Prvotno je bilo planirano da se na vrh postavi kamen s brončanim kipom sokola skupljenih krila, rad kipara Ive Kerdića. No, sokol je razbijen u kiparevom ateljeu i kameno postolje je ostalo prazno. Na poticaj Družbe »Braća hrvatskog zmaja«, 1994. godine kreće obnova mogile, pri čemu je u humak dodana gruda hrvatske zemlje koju je poljupcem blagoslovio Ivan Pavao II. 10. rujna 1994. godine u zagrebačkoj zračnoj luci. Dana 28. svibnja 1995., Ministarstvo obrane Republike Hrvatske povodom dana oružanih snaga postavlja skulpturu sokola. Skulpturu je osmislio i izradio u glini akademski kipar pater Marijan Gajšak. Zbog smrti Marijana Gajšaka prije dovršetka djela, skulpturu sokola je dovršio akademski kipar Mladen Mikulin. Zaštita Sokolska mogila u Maksimiru je zaštićeno kulturno dobro. Galerija Izvori Vanjske poveznice
Arena Centar

Arena Centar je najveći trgovački centar u Zagrebu koji se prostire na 175 000 četvornih metara bruto razvijene površine s ukupnom površinom za iznajmljivanje od oko 60 000 kvadratnih metara. Gradnja je započela 21. rujna 2009. godine nakon odobrenja kredita u iznosu od 150 milijuna eura, a otvoren je 5. studenoga 2010. godine. Vrijednost radova iznosila je 244 milijuna eura, a glavni izvođač radova bila je tvrtka MI grupa koja je angažirala 2500 radnika za ovaj poduhvat. Godine 2016. New Europe Property Investments (NEPI) kupuje Arenu od dotadašnjega vlasnika Heitman-a za 237,5 milijuna eura. Osnovne informacije Godišnji broj posjetitelja: 10 milijuna Zona obuhvata: 1,3 milijuna osoba GLA: 67,260 m2 Broj maloprodajnih jedinica: 210 Restorani: 10 restorana + 7 caffe barova Food Court – broj sjedećih mjesta: 350 Parkirna mjesta: 3000 Prometna povezanost Automobilom: Jadranskom avenijom iz svih smjerova Tramvajem (ZET): Linije 7 i 14 do rotora Remetinec Autobusom (ZET): 222, 234, 110, 111, 112, 164, 168, 132, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 168, 169, 315 do postaje Arena Centar ili Naletilićeva Izvori Službena stranica Početak radova Prodaja Arene Centra 2016. godine Financijski podatci
Svilana u Maksimiru

Bivša Svilana u parku Maksimir je velika gospodarska građevina. Nije joj poznat točan datum gradnje, ali je poznato da je 1853. godine već postojala. Zgrada je pravocrtnog tlocrta, dvostrešnog krovišta pokrivenog crijepom. Prizemlje i kat su visoki. Na južnom i sjevernom pročelju 1. kata su ugrađena dva vodoravna reda niskih, uskih prozora, pa se zgrada doima dvokatnom. Na zabatima su bili ugrađeni samo tavanski prozori, a kasnije je ugrađeno po šest prozora neprimjerenog oblika i veličine po cijelom zabatu. U središnjoj osi južnog pročelja su ulazna vrata, a pred njima je povišeni drveni trijem natkriven jednostrešnim krovićem. U unutrašnjosti su prostorije služile za čahure svilene bube. Danas se koristi kao skladište Agronomskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Zaštita Zgrada je zaštićeno kulturno dobro. Izvori
Pčelinjak u Maksimiru

Pčelinjak u Maksimiru je prizemna zgrada u parku Maksimir, sagrađena 1853. godine. Zgrada ima jednokatni središnji dio namijenjenim za stan pčelara. Na objekta se nadovezuju dva dugačka prizemna drvena krila u kojima su smještene košnice. Izvorno je u njoj bilo smješteno oko dvjesto košnica. Danas se koristi u edukacijske svrhe za nastavu pčelarstva Agronomskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Izvori
Spomen-park Borik

Spomen-park Borik je park-šuma i rekreacijski prostor u Bjelovaru na visoravni i četvrti Vojnović (poznata i pod imenom visoravan Matije Gupca) u kojem se nalazi spomen-groblje Srba, revolucionara i hrvatskih antifašista iz okolice Bjelovara, koje su pobunili protiv ustaške vlade NDH za vrijeme Drugog svjetskog rata. Također južni dio parka služi kao sportsko-rekreacijski prostor s otvorenim teretanama i košarkaškim terenima. Povijest Gaj Franje Josipa Današnji Spomen-park Borik je nastao kao sjeverni dio punio većeg perivoja Gaja Franje Josipa, koji se počeo uređivati 1892., a dovršen je početkom 19. stoljeća. Nastao je razvojem grada na zemljištu neposredno uz plantažu duda za uzgoj dudova svilca Đure Vojnovića. Gaj Franje Josipa bio je najveća uređena zelena površina na području Bjelovara. U međuratnom razdoblju perivoj je ostao zapušten i zarastao, a i veliki dio parka je srušen radi izgradnje vojarne 1943. godine. Uređenje parka Današnji Spomen-park Borik uređen je 1946. godine, kada je nad Kosturnicom postavljeno djelo bjelovarskog kipara Vojina Bakića "Poziv na ustanak" (poznato i pod nazivom "Bjelovarac"). Bakić je darovao spomenik gradu Bjelovaru u spomen na četvoricu svoje braće, koji su kao antifašisti stradali od ustaša u Drugom svjetskom ratu. Jedan od njih je Milan Bakić Baja. Po braći Bakić bila je nazvana osnovna škola, koja je nakon osamostaljenja Hrvatske, nazvana II. osnovna škola Bjelovar. Na ulazu je stajao natpis "Spomen-groblje strijeljanih revolucionara iž žrtava fašističkog terora 1941. – 1945. Bjelovar". Ploče s imenima žrtava bile su poređane uz stazu oko spomenika. Spomenik je 1951. godine bio premješten u centar grada na Trg Stjepana Radića, da bi 1978. bio ponovo vraćen u Borik. Domovinski rat i danas Nakon osamostaljenja Hrvatske, natpis na ulazu je uklonjen, a Bakićev spomenik miniran 1991. godine. Od spomenika je ostala sačuvana samo šaka, koja je pohranjena u Muzeju grada Bjelovara. Spomen-područje je s vremenom postalo zapušteno. Godine 2001., inicijativna grupa sastavljena od akademika, kipara i Bakićevih prijatelja, pokrenula je akciju za obnovu spomenika i uređenje spomen - parka. Spomenik je do 2009. godine rekonstruirao kipar Alan Vlahov, a 8. prosinca 2010. godine, svečano je otvoren, s uređenim spomen-parkom Borik. Sadržaj parka Spomen-park se sastoji od borove šume (stabla bijelog bora i drugih vrsta crnogoričnog i listopadnog drveća) i čistine na kojoj se nalazi spomen-kompleks. Glavni prilaz, koji vodi do spomenika, pruža se od istoka. Na zapadnom dijelu, nalaze se športski tereni, prostor za rekreaciju i igralište. Na središnjem dijelu spomen-parka nalazi se Bakićev "Poziv na ustanak". Iza spomenika poređane su kamene ploče s imenima ubijenih (koje su nekad stajale ukrug oko spomenika), a ispred se nalaze dvije masivne ploče sa stihovima Ivana Gorana Kovačića. Na sjevernoj strani kompleksa nalazi se monolit posvećen svima ubijenima čija su imena ostala nepoznata. Galerija Povezani članci Vojnović (Bjelovar) Vojin Bakić Literatura Povratak Bjelovarca, "Gradski muzej Bjelovar", Bjelovar 2010. godine. Izvori
Спомен-парк Борик

Спомен-парк Борик је парк-шума покрај града Бјеловара на висоравни Војновић (знана и под именом висораван Матије Гупца) у којем се налази спомен-гробље Срба и револуционара из околице Бјеловара, убијених од усташа за време Другог светског рата. Историјат Спомен-парк Борик уређен је 1946. године, када је над Костурницом постављено дело вајара Војина Бакића, „Позив на устанак“ (популаран и под називом „Бјеловарац“). Бакић је даровао споменик граду Бјеловару у спомен на четворицу своје браће, који су као антифашисти страдали од усташа у доба НДХ. На улазу је стајао натпис „Спомен-гробље стријељаних револуционара и жртава фашистичког терора 1941.-1945. Бјеловар“. Плоче с именима жртава биле су поређане уз стазу око споменика. Споменик је 1951. године био премештен у центар града на трг Стјепана Радића, да би 1978. био поново враћен у Борик. Након осамостаљења Хрватске, натпис на улазу је уклоњен, а Бакићев споменик миниран 1991. године. Од споменика је остала сачувана само шака, која је похрањена у Музеју града Бјеловара. Спомен-подручје је с временом постало запуштено. Године 2001, иницијативна група састављена од академика, вајара и Бакићевих пријатеља, покренула је акцију за обнову споменика и уређење спомен-парка. Споменик је до 2009. године реконструисао вајар Алан Влахов, а 8. децембра 2010. године, свечано је отворен, заједно са уређеним спомен-парком Борик. Садржај парка Спомен-парк се састоји од борове шуме и централне чистине на којој се налази спомен-комплекс. Главни прилаз, који води до споменика, пружа се од истока. На централном делу комплекса налази се Бакићев „Позив на устанак“. Иза споменика су поређане камене плоче са именима убијених (које су некад стајале укруг око споменика), а испред се налазе две масивне плоче са стиховима Ивана Горана Ковачића. На северној страни комплекса налази се монолит посвећен свима убијенима чија су имена остала непозната. Галерија Литература Повратак Бјеловарца. „Градски музеј Бјеловар“, Бјеловар 2010. година.
Park-šuma Vrhovec

Park-šuma Vrhovec, park-šuma u Hrvatskoj i jedna od 17 park-šuma na prostoru Grada Zagreba. Prostire se na sjeveru Zagreba. Može se smatrati prvom u nizu park-šuma središta. Kompleks park-šume Vrhovec nalazi se između park-šume Šestinski dol s južne strane i park-šume Zamorski breg sa sjeverne strane. Svojim istočnim obodom naslanja se na park-šumu Jelenovac. Pripada većim dijelom na zapadu mjesnom odboru Šestinski dol – Vrhovec, te manjim dijelom na istoku mjesnom odboru Jelenovac u gradskoj četvrti Črnomerec. Zajednički opis i procjena s park-šumom Jelenovac Prosječna drvna zaliha iznosi 314,82 m3/ha, a prirast 5,97 m3/ha. To su mješovite sastojine u kojima u omjeru smjese dominiraju hrast kitnjak, bukva, grab i bagrem. Primješani su lipe, kesten, jasen, voćkarice i breza. Sastojine treba njegovati proredom uz posebnu pažnju formiranja strukture, zbog ponegdje pregustih sastojina, omjera smjese zbog bagrema, prostornog rasporeda zbog izrazitih grupa stabala, okomite strukture posebno formiranja i njege podstojne etaže, uzgojnog oblika vađenjem stabala iz panja i na klizišta, zbog podržavanja jače pokrovnosti. U starim sastojinama u kojima se nalaze fiziološki oslabljena stabla provoditi kombiniranu obnovu na malim površinama uz oplodne i rubne sječe. Državnih šuma u Park-šumi Vrhovec je 33,41 ha, privatnih 15,49 ha, ostalih površina 5,60 ha. Prosječna drvna zaliha je 314,82 prostornih metara po hektaru. Prosječni godišnji tečajni prirast je 5,97 prostornih metara po hektaru. Izvori Matić, Slavko; Prpić, Branimir: PROGRAM NJEGE, OBNOVE I ODRŽAVANJA, TE EKOLOŠKE I SOCIJALNE FUNKCIJE PARK-ŠUMA NA PODRUČJU GRADA ZAGREBA. Izvorni znanstveni članak. Šumarski list br. 5–6., CXXI (1997). str. 231., 232. i 233. Sadržaj prenesen sa stranica Šumarskog lista uz dopuštenje.
Jesenje

Jesenje je opčina v Chorvatsku v Krapinsko-zagorské župě. Nachází se asi 8 km severozápadně od Krapiny. V roce 2011 žilo v opčině 1 560 obyvatel. Správním střediskem opčiny je vesnice Gornje Jesenje. Do teritoriální reorganizace v roce 2010 bylo Jesenje součástí opčiny města Krapina. Součástí opčiny je celkem pět trvale obydlených vesnic. Brdo Jesenjsko – 169 obyvatel Cerje Jesenjsko – 158 obyvatel Donje Jesenje – 359 obyvatel Gornje Jesenje – 749 obyvatel Lužani Zagorski – 125 obyvatel Opčinou prochází státní silnice D74. Blízko protéká řeka Bednja. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jesenje na bosenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jesenje na Wikimedia Commons
Jesenje

Jesenje is a municipality in the Krapina-Zagorje County in Croatia. History From the first mention of the parish of Jesenje in 1328, it belonged to the parish of Radoboj until 1785. The Church of St. John the Baptist in Gornje Jesenje began to be built in 1847 on the site of an old chapel built in the mid-17th century. The church was blessed and opened in 1858. There were major financial problems in the construction of the church, so Emperor Franz Joseph himself, at the intervention of the parish priest, urged and sent a considerable sum of money sufficient for the construction of the church. The 4 bells on the church tower were removed during World War I and used for military purposes. The church was renovated on the inside in 1990 and on the outside in 2004. The development of education in Gornje Jesenje began in 1857, and according to the data, 131 students were enrolled in the school that year. Classes were held in private buildings, and the first was in the private building of the Jedvaj family in Gornje Jesenje. The foundation stone for the first school building in Gornje Jesenje was laid in 1904, and in the same year the school got one classroom and an apartment for the teacher. In 1957 the school was organized as an eight-grade school, and classes took place in the premises of the school and the community dormitory. In 1973 due to the large number of children, the addition of a new, larger part of the school was started, which was completed in 1976. Demographics In the 2021 census, there were a total of 1,371 inhabitants. The absolute majority of the population are Croats at 99.56%. The population is distributed in the following settlements: Brdo Jesenjsko, population 138 Cerje Jesenjsko, population 148 Donje Jesenje, population 325 Gornje Jesenje, population 669 Lužani Zagorski, population 91 Administration The current mayor of Jesenje is Dario Cvrtila (HDZ) and the Jesenje Municipal Council consists of 9 seats. References
Jesenje

Jesenje es un municipio de Croacia en el condado de Krapina-Zagorje. Geografía Se encuentra a una altitud de 367 m s. n. m. a 72 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011, el total de población del municipio fue de 1551 habitantes, distribuidos en las siguientes localidades:​ Brdo Jesenjsko - 167 Cerje Jesenjsko - 159 Donje Jesenje - 355 Gornje Jesenje - 746 Lužani Zagorski - 124 Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Jesenje

Jesenje est une municipalité située dans le comitat de Krapina-Zagorje, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 1 643 habitants, dont 99,70 % de Croates et le village de Gornje Jesenje, siège de la municipalité, comptait 772 habitants. Histoire Localités La municipalité de Jesenje compte 5 localités : Brdo Jesenjsko Cerje Jesenjsko Donje Jesenje Gornje Jesenje Lužani Zagorski Notes et références Voir aussi Articles connexes Municipalité de Croatie Liens externes Site officiel Portail de la Croatie
Jesenje

Jesenje je općina u Hrvatskoj, u Krapinsko-zagorskoj županiji. Zemljopis Općina se smjestila u pitomom zagorskom kraju okružena lijepim bregovima. Okružena je većim središtima kao što su Krapina (županijsko središte Krapinsko-zagorske županije) i Lepoglava (Varaždinska županija). Stanovništvo Po popisu stanovništva iz 2021. godine, općina Jesenje imala je 1.371 stanovnika, raspoređenih u 5 naselja: Brdo Jesenjsko - 138 Cerje Jesenjsko - 148 Donje Jesenje - 325 Gornje Jesenje - 669 Lužani Zagorski - 91 Uprava Načelnik: Dario Cvrtila Povijest Gospodarstvo Poznate osobe August Kovačec, jezikoslovac, član HAZU-a. Spomenici i znamenitosti Obrazovanje U Gornjem Jesenju nalazi se Osnovna škola "Gornje Jesenje" koja ima 8 razreda. Škola je kapacitetima doista velika, te svojim učenicima nudi pregršt mogućnosti i sadržaja. Učenici sudjeluju na raznim natjecanjima gdje se ističu svojim znanjima i osvajaju brojne nagrade. Kultura Dan Općine i Župe Sv. Ivana Krstitelja obilježava se 24. lipnja. U općini djeluje Amatersko kulturno-umjetničko društvo "Žensko kazalište", osnovano krajem 1974. godine. Šport MNK Jesenje Vanjske poveznice Službena stranica Općine Jesenje Izvori
Jesenje

Jesenje község Horvátországban Krapina-Zagorje megyében. Közigazgatásilag Brdo Jesenjsko, Cerje Jesenjsko, Donje Jesenje, Gornje Jesenje és Lužani Zagorski tartozik hozzá. Fekvése Krapinától 6 km-re északkeletre a Zagorje völgyében fekszik. Központi települése Gornje Jesenje. Története Jesenje község és a jesenjei plébánia története kezdetben szorosan kapcsolódott a radoboji plébánia történetéhez, hiszen első említésétől, 1328-tól egészen 1785-ig ehhez a plébániához tartozott. A radoboji plébánia egykori területéhez Jesenjén kívül, Mala Gora, Popovec és Radoboj települések tartoztak. Kegyurai a Keglevich, az Erdődy, a Moskon és Sermage családok voltak. 1785-ben Jesenje önálló plébánia lett. Gornje Jesenje Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt templomát 1847-ben kezdték építeni, felszentelése 1858-ban történt. Elődje egy a 17. században épített kápolna volt. Mivel az építés nagy anyagi nehézségek miatt elhúzódott, még maga a császár is küldött egy jelentősebb összeget a templom befejezéséhez. A község iskolájáról 1857-ből származiz az első adat, amikor 131 tanuló járt ide. A tanítás eleinte egy magánházban zajlott, gornje jesenjei Jedvaj család házában. Az első iskolaépület a tanítói lakással együtt 1904-ben épült fel. 1957-ben nyolcosztályosra bővítették, majd a gyermekek növekvő száma miatt 1973 és 1976 között újra bővíteni kellett. Nevezetességei Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt plébániatemploma 1847 és 1858 között épült. Belsejét 1990-ben, külsejét 2004-ben újították meg. Külső hivatkozások Jesenje község hivatalos oldala Jegyzetek
Comuna Jesenje, Krapina-Zagorje

Jesenje este o comună în cantonul Krapina-Zagorje, Croația, având o populație de 1.560 de locuitori (2011). Demografie Conform recensământului din 2011, comuna Jesenje avea 1.560 de locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (99,36%) erau croați. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (98,59%) erau catolici. Pentru 0,77% din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională. Note
Есене

Е́сене (хорв. Jesenje) — община на севере Хорватии, в Крапинско-Загорской жупании. Община состоит из 5 деревень, крупнейшая из них — Горне-Есене, являющаяся центром общины. Население общины — 1551 человек, в Горне-Есене проживают 746 человек(2011). Подавляющее большинство населения — хорваты (99,7 %). Община находится в холмистой местности в западной части хребта Иваншчица, в 5 км от границы со Словенией. В 5 км к юго-западу находится город Крапина, в 8 км к востоку — город Лепоглава. Через Горне-Есене проходит местная дорога Крапина — Горне-Есене — Бедня. Приходская барочная церковь Иоанна Крестителя в Горне-Есене освящена в 1858 году Примечания Ссылки Сайт общины
Јесење

Јесење је општина у Крапинско-загорској жупанији, Хрватска. До територијалне реорганизације у Хрватској налазило се у саставу бивше велике општине Крапина. Седиште општине је насеље Горње Јесење. Становништво На попису становништва 2011. године, општина Јесење је имала 1.560 становника, од чега у седишту општине, насељу Горње Јесење - 749. Референце [1] Савезни завод за статистику и евиденцију ФНРЈ и СФРЈ, попис становништва 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. и 1991. године Gelo, Jakov (1998). Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima. Zagreb: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske. ISBN 978-953-6667-07-9. Спољашње везе
Єсенє (Хорватія)

Єсенє (хорв. Jesenje) – громада в Крапинсько-Загорській жупанії Хорватії. Населення Населення громади за даними перепису 2011 року становило 1 560 осіб, 1 з яких назвали рідною українську мову. Динаміка чисельності населення громади: Населені пункти Крім поселення Єсенє, до громади також входять: Брдо-Єсеньсько Цер'є-Єсеньсько Донє Єсенє Горнє Єсенє Лужани-Загорські Клімат Середня річна температура становить 9,31°C, середня максимальна – 22,78°C, а середня мінімальна – -6,17°C. Середня річна кількість опадів – 1101,00 мм. Примітки