NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tvrđava Revelin

Tvrđava Revelin se nalazi sjeveroistočno od dubrovačkih gradskih zidina, od kojih je odijeljena dubokim jarkom i spojena mostom. Namijena joj je bila obrana Dubrovnika od Turaka. Povijest Prvi spomen o potrebi gradnje utvrde na mjestu današnjeg Revelina datira iz 1449. godine, a utvrda se počela graditi 1463. godine. Današnju snagu i izgled duguje zamisli Antonia Ferramolina iz Bergama koji je 1538. godine na dotadašnjoj utvrdi zamislio i izradio model po kojem je tvrđava Revelin kao izdvojena masivna tvrđava nepravilnog četverokutnog tlocrta sa sjeveroistočnim oštrim kutom i izgrađena. U ponedjeljak 30. prosinca 1538. model je prihvaćen u Vijeću umoljenih, a izgradnja je započela sljedeće godine. Gradnja Revelina je dovršena 1551. godine. Nakon potresa 1667. godine tvrđava postaje upravno središte Dubrovačke Republike i u nju je prenesena državna riznica i riznica katedrale. Zanimljivosti U vrijeme gradnje tvrđave uveden je propis da svatko tko dolazi u Dubrovnik mora sa sobom donijeti jedan kamen koji je veličinom trebao biti primjeren tjelesnoj građi donositelja. Prilikom arheoloških istraživanja unutar tvrđave Revelin 1983. – 1986. godine nađeni su brojni ostatci zidova i građevina iz doba prije Revelina od kojih je najzanimljivija peć vrsnog ljevača zvona i topova Ivana Krstitelja Rabljanina. Danas se na terasi tvrđave odigravaju predstave Dubrovačkih ljetnih igara, a unutar tvrđave se organiziraju razni koncerti. Izvori Vanjske poveznice Tvrđava Revelin Jadranski UNESCO Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. rujna 2015. (Wayback Machine)
Revelin

Revelin (chorw. tvrđava Revelin) – fort w zespole umocnień Dubrownika, na zewnątrz obwodu murów miejskich. Pojedyncza budowla na planie nieregularnego czworokąta na przedłużeniu północno-wschodniego narożnika murów miejskich, w sąsiedztwie bramy Ploče. Wzniesiony w latach 1463-1551 pod kierunkiem m.in. Antonio Ferramolina z Bergamo. W czasie budowy obowiązywał przepis, że każdy przybywający do Dubrownika drogą morską musi przynieść kamień o wadze własnego ciała. Fort przetrwał katastrofalne trzęsienie ziemi w 1667, po którym stał się siedzibą skarbca katedralnego, skarbu miasta i władz Republiki Dubrownickiej. W latach 1983–86 prowadzono tu owocne badania archeologiczne. Obecnie służy jako scena przedstawień i koncertów. Źródła: Sławomir Adamczak, Katarzyna Firlej Chorwacja i Czarnogóra. Praktyczny przewodnik, wydanie pierwsze, Wydawnictwo Pascal, Bielsko-Biała 2003, ISBN 83-7304-154-0, s.234-252 Zuzanna Brusić, Salomea Pamuła Chorwacja. W kraju lawendy i wina. Przewodnik, wydanie III zaktualizowane, Wydawnictwo Bezdroża, Kraków 2006, ISBN 83-60506-45-0, s.260-282 Piers Letcher Chorwacja. Przewodnik turystyczny National Geographic, wydanie polskie, Wydawnictwo G+J RBA, b.m.w., 2008, ISBN 978-83-60006-70-2, s.343-381 Robert Župan Dubrovnik. Plan grada - city map - Stadtplan - pianta della citta, TRSAT d.o.o., Zagreb 2006, ISBN 978-953-6107-35-3 Dubrovnik. Gradske utvrde i vrata od Grada (chorw.)
Trdnjava Revelin, Dubrovnik

Trdnjava Revelin je vzhodna obrambna trdnjava mesta Dubrovnik. V času največje turške nevarnosti, ko so le-ti leta 1462 zavzeli Bosno, so Dubrovčani na vzhodni strani mesta sezidali trdnjavo Revelin. Zamišljena je kot samostojno stojča utrdba, ki naj bi dodatno varovala kopenski dostop k vratom s Ploč. Ime trdnjave prihaja od besede rivelino , kar v utrdbenem gradbeništvu pomeni vrsto utrdbe zgrajene nasproti mestnim vratom, da bi se te lahko čim bolj zavarovale pred sovražnimi napadi. Gradnja, ki jo je vodil Antonio Ferramolin, se je pričela 1538 in je trajala 11 let. V času gradnje trdnjave so prekinili vse druge gradnje, tako da bi lahko čim prej dokončali ta objekt. Trdnjava Revelin je postala najmočnejša mestna utrdba. Ta trdnjava nepravilnega štirikotnega tlorisa se z eno stranjo spušča proti morju, medtem ko je z ostalih treh strani zavarovana z globokim jarkom. Z mostom se preko obrambnega jarka naslanja na vhod v mesto pri Vratih s Ploč. Gradbena dela so bila opravljena zelo kvalitetno, tako da rušilni potres leta 1667 trdnjave ni prizadel. V Revelinu, ki je služil tudi kot upravno središče, so bile seje mestnih svetov, tja so bili prenešeni državna zakladnica Dubrovniške republike, zakladnica katedrale, pa tudi vse ostale pomembne mestne dragocenosti.
Тврђава Ревелин у Дубровнику

Тврђава Ревелин се налази североисточно од дубровачког бедема, од којег је одељена дубоким јарком и спојена мостом. Намена јој је била одбрана Дубровника од Турака. Историја Први помен о потреби градње тврђаве на месту данашњег Ревелина датира из 1449. године, а тврђава се почела градити 1463. године. Данашњу снагу и изглед дугује замисли Антониа Ферамолина из Бергама који је 1538. године на дотадашњој тврђави замислио и саградио тврђаву Ревелин као издвојену масивну тврђаву неправилног четвероугаоног тлоцрта са североисточним оштрим углом. Градња Ревелина је завршена 1551. године. У време градње тврђаве уведен је пропис да свако ко долази у Дубровник мора да донесе са собом један камен који је величином требало да буде примерен физичкој грађи доносиоца. После земљотреса 1667. године тврђава постаје административно средиште Дубровачке републике и у њу је пренесен државни трезор и трезор катедрале. Приликом археолошких истраживања унутар тврђаве Ревелин 1983.-1986. године нађени су бројни остаци зидова и грађевина из времена пре Ревелина од којих је најзанимљивија пећ познатог градитеља звона и топова Ивана Крститеља Рабљанина. Данас се на тераси тврђаве одигравају представе Дубровачких летњих игара, а унутар тврђаве се организују разни концерти. Крајем 2010. у тврђави је отворена за сада једина дубровачка дискотека. Референце Спољашње везе Јадрански УНЕСКО Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (24. септембар 2015)
Revelinfästningen

Revelinfästningen (kroatiska: Tvrđava Revelin) är en fästning i Dubrovnik i Kroatien. Den är belägen nordost om Gamla stan och är åtskild från Dubrovniks ringmur genom en djup vallgrav. En bro över vallgraven förbinder fästningen med den på Unescos världsarvslista upptagna Gamla stan. Fästningen uppförande påbörjades 1463 och dess syfte var att skydda den dåvarande republiken Dubrovniks hamn från anfall i öster. Försvarsverkets namn härrör från kroatiskans revelin med betydelsen "ravelin". Idag är Revelinfästningen en av Dubrovniks sevärdheter och under sommarfestivalen anordnas föreställningar på dess terrass. Historik och beskrivning I dokument från 1449 framgår behovet av att uppföra ett försvarsverk på platsen för dagens fästning. 1463 påbörjades arbetet med att uppföra Revelinfästningen. Till en början uppfördes bara den nedre delen av dagens fästning. År 1538 förstärktes och tillbyggdes fästningen enligt ritningar av den milanesiske ingenjören Antonio Ferramolino från Bergamo. Fästningen fick enligt hans instruktioner formen av en oregelbunden fyrkant. Revelinfästningen har tre ingångar och omges av havet på tre sidor. Den fjärde sidan är via en bro och Pločeporten förbunden med Gamla stan. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Revelinfästningen. Referenser Noter
Adriatic Bridge

Adriatic Bridge (Croatian: Jadranski most) is a six-lane road, tram, and pedestrian girder bridge over the Sava River in Zagreb, Croatia. It was designed by Zvonimir Lončarić and built in 1981. The bridge is a seven-span structure with a total length of 313.7 m, with access viaducts on both sides. Characteristics The bridge contains 3 traffic lanes of 3.5 m each for vehicle crossing, 2 lanes for trams of 3.5 m each, and 2 lanes of 2 m each for pedestrians between the main outer railing of the bridge and the protective railing on the bridge. The end cornices are 2 × 0.25 = 0.5 m, the middle 2 × 0.35 = 0.7 m, the protective strip 4 × 0.65 m = 2.6 m and the buffers 2 × 0.5 = 1 m, a total of 36.8 m on the southern (unexpanded) side of the bridge. The static system of the structure is a continuous girder on freely rotating bearings of a constant height of 2.4 m. The ratio of height to span of the structure is 1:26. References
Jadranski most

Jadranski most preko rijeke Save u Zagrebu izgrađen je 1981. godine po projektu Zvonimira Lončarića. Sagrađen je s namjerom da zamijeni Savski most koji se svojom širinom više nije mogao nositi s prometnim potrebama. Most ima po tri trake za svaki smjer, tramvajsku prugu po sredini i trake za pješake. Most je u osnovnom dijelu kontinuirana konstrukcija sa sedam raspona ukupne duljine 313,7 m. S jedne i druge strane su prilazni vijadukti: sjeverni s jednim rasponom 18,55 m i južni s četiri raspona ukupne duljine 78,40 m. Izvori Vanjske poveznice
Adriatiska bron

Adriatiska bron (kroatiska: Jadranski most) är en bro i Zagreb i Kroatien. Bron går över Sava i Novi Zagreb. Historik och trafik Adriatiska bron öppnade 1981 för trafik och har sex vägbanor, tre körfält i vardera riktning, två tågspår för spårvagnstrafik samt två gångbanor. Syftet med uppförandet av bron var att avlasta Savabron (Savski most) från trafik samt möjliggöra och skapa en spårvagnsförbindelse mellan centrala Zagreb och Novi Zagreb. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Adriatiska bron. Referenser Fotnoter
American International School of Zagreb

The American International School of Zagreb (Croatian: Američka međunarodna škola u Zagrebu) is an international school located in Zagreb, Croatia, founded in 1966. About AIS Zagreb has a current enrollment of 355 students, from pre-kindergarten to 12th grade, representing 35 countries. The school is governed by a five-member School Board; three of the members, including the board chair, are appointed by the United States Ambassador and two members are elected by the members of the PTA (Parent Teacher Association). Students who graduate from AISZ earn an American Diploma; in addition, students can also earn an International Baccalaureate Diploma. Students in middle school and high school have the opportunity to participate in the following CEESA athletics and activities: MS boys and girls cross country, MS boys soccer, HS boys soccer, HS HOSIC, MS Speech and Debate, MS Mathcounts, MS Knowledge Bowl, HS Knowledge Bowl, MS boys and girls basketball, HS boys and girls basketball, MS Cultural Arts Festival, MS boys and girls volleyball, HS boys and girls tennis. AISZ is accredited by the Middle States Association of Colleges and Schools. In November 2013 a Validation Team representing the Middle States Association (MSA) visited AISZ to review and verify the work of the school's self-study done by the school's Planning Team. The Validation Team confirmed that AISZ meets the 12 standards set by the MSA and, as a result, AISZ has been re-accredited until 2020. AISZ is also authorized by the International Baccalaureate Organization to offer the IB Diploma Program in grades 11 and 12. The IB Diploma is a rigorous academic program recognized by most universities around the world. Memberships AISZ is a member of: Academy of International School Heads (AISH); Association for the Advancement of International Education (AAIE); Central and Eastern European Schools Association (CEESA); Council for Advancement and Support of Education (CASE) Council of International Schools (CIS); European Council of International Schools (ECIS); International Baccalaureate (IB); Principals Training Center (PTC). Faculty Lana Škrgatić, US and IB music teacher and choir teacher References This article incorporates public domain material from U.S. Bilateral Relations Fact Sheets. United States Department of State. External links Official website AISZ on liveconstructioncams.com
American International School of Zagreb

Az American International School of Zagreb (röviden: AISZ, horvátul: Američka međunarodna škola u Zagrebu) nemzetközi magániskola Horvátország fővárosában, Zágrábban. 1966-ban alapították, hogy az amerikai közösség családjait szolgálja. Az intézményt az AISZ Iskolatanács vezeti. Története Az AISZ-t 1966-ban alapították American School of Zagreb néven, amikor még csak 13 diákja volt, három tanárral. A Tuškanac 46. cím alatt 17 évig maradt az iskola. Az 1970-es és 80-as években kezdett el nőni az iskola. 1983-ban a Zelengaj 45-be költözött az ASZ, majd nyolc évvel később a Zelengaj 6. alatt található épületet is hozzáadták. 1991-ben, miután Horvátország kikiáltotta függetlenségét, háború tört ki az országban, aminek következtében evakuálták az iskolát. 1992-ben a háború előtti diákok számának töredékével, mindössze három gyerekkel nyílt újra az ASZ. A7 1990-es évek második felében az utcán belül költözött az iskola és 1998-ban felvette napjainkban is használt nevét. 2004-ben érettségizett az első évfolyama az iskolának. 2018-ban költözött az iskola a modern, az intézmények épített Bundek campusra. Vezetőség Iskolatanács tagjai Amy Lorenzen, tanácselnök, az amerikai nagykövetség konzulja Christian Lynch, az amerikai nagykövet által kijelölt tag Katherine Crotty, az amerikai nagykövet által kijelölt tag Martin Walder, szülői képviselő Graciela Arroyo Nava, szülői képviselő John Gašparac, kincstárnok Tomislav Matić, tanács által kijelölt tag Paul Buckley, igazgató Akkreditációk International Baccalaureate Middle States Jegyzetek Források Az AISZ weboldala
Amfiteatre de Pula

L'amfiteatre de Pula, també anomenat Arena segons la denominació veneciana per la sorra que cobria l'espai interior, ocupa un turó que s'alça per sobre del port de la ciutat de Pula, a Croàcia. Data del segle i i és un dels més ben conservats i el sisè més gran dels que han arribat fins als nostres dies. De 132 x 105 m, el mur que l'envolta presenta tres nivells de voltes i un quart amb finestres quadrades; tot plegat arriba als 32,5 m d'alçada. Per a la paret exterior s'utilitzava pedra calcària. El camp per als jocs feia 68 x 42 m i tenia un total de 15 portes. En la construcció original hi havia subterranis des dels quals els animals i els gladiadors s'alçaven amunt a través d'aparells elevadors. Sota la graderia, amb una capacitat per a 25.000 persones i de la qual se'n conserven diverses fileres, hi havia les provisions i botigues. Cada torre tenia dos dipòsits que alimentaven una font amb aigua perfumada. Com a originalitat, compta amb quatre torres exteriors d'accés. Es va construir en el moment en què la ciutat de Pula es convertia en un centre regional sota domini romà, l'anomenada Pietas Julia. L'amfiteatre es va fer primer de fusta durant el regnat d'August (2-14). La construcció de la versió de pedra començava probablement sota el regnat de Claudi, i fou acabat sota el de Titus (fins a 81). Aquesta hipòtesi ha estat confirmada pel descobriment d'una moneda vespasiana a l'interior. Sant Germà hi va ser martiritzat l'any 284. L'amfiteatre es va utilitzar fins al segle v, quan l'emperador Honori prohibia els jocs sagnants i els combats de gladiadors. Les baralles contra animals salvatges, tanmateix, no foren prohibides fins al 681: fins a aquesta data, l'espectacle podia ser realitzat per condemnats a mort. De tota manera, a partir del segle v l'amfiteatre començava a ser desmantellat i les seves pedres utilitzades pels ciutadans per a construir les seves pròpies cases. Al segle xiii, el patriarca d'Aquileia prohibia qualsevol trasllat de pedres des de l'Arena. És probable que la construcció romangués bastant intacta fins al segle següent. A l'edat mitjana l'interior era utilitzat per a fires i torneigs dels cavallers de l'orde de Sant Joan de Jerusalem. El 1583 el Senat Venecià proposava desmuntar peça a peça l'Arena per reconstruir-la exactament dins de Venècia, però finalment es va desestimar. L'última operació de desmantellament és de l'any 1709, en què els seus carreus s'utilitzaren per als fonaments del campanar de la catedral de la ciutat. El 1816 l'Arena era restaurada per l'arquitecte de Ticino Pietro Nobile, per encàrrec de l'emperador Francesc I d'Àustria. Avui s'utilitza com a teatre de concerts i és la seu del festival de cinema. Referències
Amphithéâtre de Pula

L'amphithéâtre de Pula ou colisée de Pula, est un amphithéâtre romain dans un état de conservation exceptionnel, situé à Pula, en Istrie (Croatie). Histoire Ce colisée fut construit au Ier siècle, sous le règne de l'empereur Auguste, puis fut reconstruit et agrandi par l'empereur Vespasien, en 79 apr. J.-C.. De nombreux combats de gladiateurs se déroulèrent dans son enceinte durant l'Antiquité. Au Moyen Âge, il fut utilisé pour divers combats, puis ses pierres furent en partie remployées dans d'autres édifices de la ville de Pula, notamment le château, au XVe siècle. Description L'amphithéâtre est particulièrement impressionnant par sa hauteur, puisque les trois niveaux de son anneau extérieur sont parfaitement conservés. Il est de forme elliptique : la longueur du grand axe est de 133 mètres et celle du petit axe est de 105 mètres. Sa hauteur atteint 35 mètres. Il pouvait accueillir jusqu'à 24 000 spectateurs. C'est l'un des plus grands amphithéâtres construits par les Romains. Quatre tours-citernes pouvaient diffuser du parfum sur les tribunes. Festivals Restauré par la suite, il peut maintenant accueillir jusqu'à 5 000 personnes. Il est aujourd'hui utilisé pour des pièces de théâtre ou pour le Pula Film Festival. Elton John, Sting ou Norah Jones ont chanté dans l'amphithéâtre. Sport En septembre 2012, il accueille deux matchs de l'équipe de hockey sur glace du KHL Medveščak, comptant pour le Championnat d'Autriche. Le 14 face au HDD Olimpija Ljubljana (défaite 2-3) et le 16 face aux Vienna Capitals (victoire 4-1). Comparaison avec d'autres amphithéâtres romains : classement par dimension Galerie Notes et références Voir aussi Liste des amphithéâtres romains Liste des plus grands amphithéâtres romains Bibliographie Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Amphi-Theatrum Structurae Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Ressource relative au spectacle : Carthalia Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la Croatie Portail de la Rome antique
Amfiteatr w Puli

Amfiteatr w Puli (chorw. Amfiteatar u Puli) – rzymski amfiteatr z 2 p.n.e. znajdujący się w Puli w Chorwacji. Konstrukcja Amfiteatr zbudowany jest z białego wapienia na podstawie elipsy o wymiarach 132 × 105 m. Ze względu na umiejscowienie budowli na ścianie skarpy od strony morza składają się z trzech kondygnacji i osiągają maksymalną wysokość 32,45 m, a od strony lądu z dwóch. Dolna kondygnacja składa się z 32, a środkowa z 72 arkad. W najwyższej kondygnacji znajdują się 64 otwory w kształcie prostokątów. Wejście do amfiteatru umożliwia 15 bram. Amfiteatr mógł pomieścić 23 tys. widzów, co czyni go szóstym co do wielkości obiektem tego typu na świecie. Jest również jednym z najlepiej zachowanych obok Koloseum w Rzymie i Al-Dżamm w Tunezji. Historia Jego budowa zapoczątkowana została w 2 p.n.e. za panowania Oktawiana Augusta i trwała do 14 n.e. Cesarz Wespazjan, pomysłodawca rzymskiego Koloseum, kazał powiększyć amfiteatr w 79, nadając mu wymiary jakie znamy obecnie. Jak głosi legenda, chciał w ten sposób spełnić życzenie swojej kochanki o imieniu Cenida. Ostatecznie ukończono go w trakcie rządów Tytusa Flawiusza w 81. W czasach starożytnych amfiteatr był areną walk gladiatorów, a nawet przedstawiano w nim naumachie. Począwszy od średniowiecza, amfiteatr był źródłem kamienia dla lokalnej ludności. Dalszego rozbierania obiektu zakazał w XIII wieku patriarcha Akwilei. W tym okresie organizowano tam targi i turnieje rycerskie. Weneccy dożowie planowali w 1583 rozebrać go w celu pozyskania budulca na swoje pałace lub w całości przenieść go do Wenecji, pomysł jednak ostatecznie nie doczekał realizacji. Po raz ostatni posłużył jako źródło budulca w 1709 roku, kiedy to użyto go do budowy dzwonnicy przy katedrze w Puli. W XIX w. gubernator Ilirii Auguste de Marmont rozpoczął restaurację obiektu. Współczesność Obecnie amfiteatr posiada 5000 miejsc siedzących. Znany jest z organizowania wielu koncertów. Występowali tam m.in.: Luciano Pavarotti, Andrea Bocelli, José Carreras, Anastacia, Eros Ramazzotti, Norah Jones, Zucchero, Alanis Morissette, Sinéad O’Connor, Elton John, Sting, Seal i Jean Michel Jarre. Został także wykorzystany przy kręceniu filmu Tytus Andronikus z 1999 roku. Od 1954 gości Festiwal Filmowy w Puli. Jest uwieczniony na rewersie chorwackich banknotów o nominale 10 kun. W amfiteatrze organizowane są także mecze hokeja na lodzie, które rozgrywa chorwacka drużyna KHL Medveščak Zagrzeb. Panorama Przypisy Bibliografia Štefan Mlakar: Das Amphitheater in Pula. 10. geänderte und ergänzte Ausgabe. Archäologisches Museum von Istrien, Pula 1997, ISBN 953-6153-05-X (Kulturhistorische Denkmäler in Istrien 1). Linki zewnętrzne Arena (Colliseum) of Pula (ang.) Histria Festival. histriafestival.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2021-01-24)]. (ang.) Atrakcje turystyczne-amfiteatr Zdjęcia z amfiteatru w Puli na crolove.pl
Arena de Pula

Arena de Pula (também chamado de Pula Arena na Língua croata: Anfiteatar u Puli) é um anfiteatro do tempo do Império romano localizado em Pula em Istria na Croácia. História Foi construído no primeiro século entre os anos de 2 a.C. e 14 d.C., durante o reinado do imperador Augustus, e foi reconstruído e ampliado pelo imperador Vespasiano. Muitas lutas de gladiadores ocorreram dentro, durante os tempos do Império Romano. Na Idade Média foi usado para várias batalhas e suas pedras foram parcialmente reutilizadas em outros edifícios na cidade de Pula, incluindo o castelo, no século XV. Galeria Referências Ligações externas Media relacionados com Arena de Pula no Wikimedia Commons
Puljska arena

Puljska arena (hrvaško: Pulska Arena, italijansko: Arena di Pola), je ime amfiteatra v Pulju na Hrvaškem. Arena je edini preostali rimski amfiteater, ki ima štiri stranske stolpe in v celoti ohranjene vse tri rimske arhitekturne rede. Zgrajena je bila med letoma 27–68 n. št. in je šesta največja ohranjena rimska arena na svetu. Redek primerek med 200 rimskimi amfiteatri, je najlepše ohranjen starodavni spomenik na Hrvaškem. Panorama
Амфитеатар у Пули

Амфитеатар у Пули (данас Хрватска), или Арена је антички римски амфитеатар. Саграђен је између 100. и 200. године нове ере по налогу римског цара Веспезијана у време док је Пула била регионални центар римске власти, тада звана Пијетас Јулија. У њему су се одржавале гладијаторске и витешке борбе, борбе с дивљим зверима и друге представе, које су биле најважнија друштвена збивања у античком свету. Изграђен је изван градских зидина надомак града, уз главни пут Виа Флавија, који је из Пуле водио у Аквилеју и Рим. Могао је да прими до 25.000 гледалаца. Упоређујући га с више од двеста римских амфитеатара, плашт пулског Амфитеатра с четири степенишна торња је најочуванији и редак пример јединствених техничких и технолошких решења. Амфитеатри су били наткривени валеријем који су штитили гледаоце од кише и сунца, што потврђују ретко сачувани елементи конструкције управо на пулском примеру. Због специфичности конструкције, на пулском Амфитеатру се могу изучавати традиционални начини и методе грађења у антици, што га чини јединственим и по чему се битно разликује од осталих у свету. Арена данас Осим као туристичка атракција (Арена је један од најбоље очуваних амфитеатара у свету и трећи по величини), у Арени се одржава Пула Филм Фестивал још од шездесетих година 20. века. Та традиција се наставља и након распада СФРЈ али не више у тако гламурозном сјају. У пулској Арени последњих година гостовали су многи домаћи и страни музичари. Међу домаћима истичу се Ђорђе Балашевић, Горан Бреговић и Здравко Чолић, а међу страним Џо Кокер, Стинг, Елтон Џон, Анастасија, Мерилин Менсон, Ману Чао, Симпли ред, Џамироквај и други. Око арене је 2003. године везана највећа кравата на свету. Види још Римски амфитеатар у Пловдиву Референце Спољашње везе Кравата око Арене Туристичка заједница града Пуле Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (13. мај 2011)