NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Преображенский собор (Загреб)

Собор Преображения Господня (серб. Саборни храм Преображења Господњег) — православный храм, кафедральный собор Загребско-Люблянской митрополии Сербской православной церкви в центре города Загреба (Хорватия), на площади Trg Petra Preradovića. История Церковь Святой Маргариты Деревянная католическая церковь Святой Маргариты располагалась на месте современного православного собора ещё в XIV веке. Церковь была восстановлена в XVI и XVII веках. Начиная с 1382 года и до XIX века на площади перед церковью проводились ежегодные ярмарки Святой Маргариты. В XVIII веке церковь сгорела и на её месте построили новую. После 1782 года церковь была продана православной общине Загреба за 4000 австро-венгерских форинтов. Преображенский храм В 1861 году было принято решение построить новый храм вместо ветхой церкви Святой Маргариты. Проект нового храма был разработан архитектором Франьо Кляйном. 21 октября 1866 года строительство собора было завершено. В 1897 году архитектор Герман Боле предложил план перестройки Преображенской церкви, но он так и не был реализован. По плану этого архитектора была проведена реконструкция колокольни в 1899 году и фасада в 1913 году. Храм обрёл статус кафедрального собора в 1931 году при учреждении Загребской епархии СПЦ (до 1920 года Загреб и остальная часть северной Хорватии входили в автокефальную юрисдикцию Карловацкой патриархии (митрополии)). В 1942 году храм стал кафедральным собором учреждённой по инициативе властей Независимого государства Хорватии (НГХ) Хорватской православной церкви; клир и причт собора в то время был преимущественно из русских беженцев. После падения НГХ в мае 1945 года Хорватская православная церковь была запрещена, а значительная часть причта и клир собора во главе с митрополитом Гермогеном (Максимовым), в частности, регент А. П. Космаенко, архиерейский наместник в Загребе священник Серафим Купчевский, протодиакон Алексий Борисов, были расстреляны коммунистическими властями как коллаборационисты. Храм был передан Сербской патриархии. 5 апреля 2014 года в соборе был похоронен митрополит Загребско-Люблянский Иоанн (Павлович). Иконостас и фрески Первоначальный иконостас был сооружён в 1795 году. Он размещался сначала в церкви Святой Маргариты, а затем в Преображенском соборе до 1884 года, когда был передан Георгиевской церкви в Вараждине. Тогда же был установлен нынешний иконостас. В 2007 году русский художник Николай Мухин завершил фресковую роспись храма. Вследствие землетрясения в Загребе в марте 2020 года значительная часть фресок погибла вместе с обрушившейся штукатуркой Примечания Литература Проф. др Драган Дамјановић. Саборни храм Преображења Господњег у Загребу. — Загреб: Српска Православна Црква у Хрватској, Епархија загребачко-љубљанска, Црквена општина Загреб, 2020. — ISBN 978-953-48794-1-2. Mitropolit Jovan Pavlović, Dragan Damjanović, Nikolaj Muhin, Irina Buseva Davidova. Srpska pravoslavna crkvena opština i saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu, Preobraženski hram, Eparhijski upravni odbor Eparhije zagrebačko - ljubljanske, Zagreb, 2008., str. 11-32. (ISBN 978-953-98867-5-0)
Саборна црква у Загребу

Саборни храм Преображења Господњег у Загребу, познатији као Преображењска црква, је главни и највећи православни храм у Загребу, смештен уз владичански двор Митрополије загребачко-љубљанске Српске православне цркве. Саборна црква у Загребу је средишња црква митрополије. Саборна црква Митрополије загребачко-љубљанске је Црква Преображења Господњег на тзв. Цвјетном тргу или Тргу Петра Прерадовића у Загребу. Историјат Малобројни православци у Загребу почетком 18. века били су Срби, Грци и Цинцари, углавном трговци. У прво време Грци су били преовлађујући међу православнима. У то време отпочиње борба за молитвеним домом и оснива се православна општина. Коначно, 1786. године, после снажних отпора месних власти, донета је одлука је у Бечу, на основу писменог обраћања загребачких православаца цару Јосипу Другом. Како су градске власти циљано отежавале и одуговлачиле процес добијања дозвола за градњу цркве, православна општина Загреба је 1794. године купила капелу Свете Маргарете, на самом улазу у Илицу, са припадајућим земљиштем. Дата, дотад римокатоличка капела, која је припадала Загребачкој бискупији, спомиње се на овом месту од 1334. као жупна црква уз коју су се одржавали „маргаретски сајмови“ (одржавали су се од 1337). Касније је црква припала жупи Светог Марка. како је речено, Капела Свете Маргарете продата је 1794. православним, у то време грчким припадницима, који су тада као трговци и новчари боравили у Загребу. Кад Грка више није било, црква је почела служити православним Србима. Од 1848. загребачка православна црквена општина добија префикс српска. Због овакве историје саборног храма, улица која пролази иза цркве и данас се зове Маргаретска, а она која пролази испред ње зове се Преображенска. Капела је била у врло лошем стању и ван употребе, па, и поред оправки, нијем могла дуже служити сврси. Нова црква, у духу православне архитектуре, подигнута је на месту старе богомоље 1866. године, по нацртима архитекте Фрање Клајна. Снажан потрес погодио је Загреб 1880. године није причинио много штете цркви. Обновљена је 1883—1884. године по нацртима архитекта Хермана Болеа. Тада је у њу постављен садашњи иконостас с иконама које је радио сликар Епаминондас Бучевски, поријеклом из Черноваца у Буковини. Херман Боле ће у још два наврата обнављати Преображенску цркву - 1899, када на њу поставља нову капу звоника и 1913—1914, када јој је потпуно преобликовао прочеља. Врач погађач је 1896. писао о поновном насртају (каменовање) српских храмова у Загребу и Карловцу. 1992. године је минирана зграда Митрополије и Музеја СПЦ, које се налазе уз цркву. На срећу, Милешевска плаштаница, која се налазила (а и данас, 2023. се налази) у Музеју, није уништена. Дана 4. маја 2007. довршен је иконопис у унутрашњости цркве, а израдио га је руски иконописац Николај Александрович Мухин. Храм је тешко оштећен у земљотресу 22. марта 2020. године. Галерија Референце Спољашње везе Званична страница Митрополије загребачко-љубљанске Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (5. август 2012)
Kristi förklarings katedral, Zagreb

Kristi förklarings katedral (kroatiska: Katedrala Preobraženja Gospodnjeg, serbiska: Саборни храм Преображења Господњег/Saborni hram Preobraženja Gospodnjeg) är en kulturmärkt serbisk-ortodox katedral, belägen i Petar Preradovićs torg i den centrala delen av Kroatiens huvudstad Zagreb. Katedralen är helgad åt Kristi förklaring och är Serbisk-ortodoxa kyrkans främsta katedral i Kroatien. Historia På platsen för dagens katedral fanns det sedan 1300-talet ett romersk-katolskt kapell vid namn Margareta. Då antalet serbisk-ortodoxa invånare i Zagreb växte bad stadens östortodoxa samfund år 1793 att få köpa kapellet. Från år 1794 var den i samfundets ägo. När stadens östortodoxa befolkning växte ytterligare uppstod ett behov av en större kyrkobyggnad. En ny kyrka uppfördes därför år 1866 enligt ritningar av arkitekten Franjo Klein som var en av Zagrebs främsta arkitekter. Mellan åren 1883 och 1884 renoverades den enligt ritningar av Hermann Bollé. Bilder Se även Romersk-katolska kyrkan i Kroatien Zagrebs romersk-katolska katedral Serber i Kroatien Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kristi förklarings katedral, Zagreb.
Собор Преображення Господнього (Загреб)

Загребський собор Преображення Господнього (хорв. Katedrala Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu) — православний (Сербська православна церква) собор у столиці Хорватії місті Загребі; кафедральний собор Загребсько-Люблянської єпархії СПЦ. Загребський осередок православ'я. Храм розташований у центрі Загреба на історичній площі Петара Прерадовича. Історія На місці, де тепер розташований загребський православний собор, раніше знаходився католицький костел св. Маргарети місцевого єпископства, який вперше згадується під 1334-м роком. Пізніше парафіяльний храм був переосвячений в ім'я святого Марка. У 1794 році церкву викупили православні купці. Загребська православна громада, як і всі решта православних парафій у Габсбурзькій монархії на той час називалася греко-необ'єднаною. У своїй ранній історії грецькі та цінцарські торговці відігравали у житті Загреба надзвичайно важливу роль. У зв'язку із зростанням міграції сербів, частка греків у православному населенні Загреба почала знижуватися, крім того мала місце асиміляція грецької меншини у середовищі сербської та хорватської етнічних груп. Відтак від 1848 року загребська православна громада (як і церква) отримує назву сербської. Стару церкву знесли на початку 1860-х років через її непоказний вид, що не відповідало потребам місцевої православної спільноти. На її місці у 1865—66 роках був побудований нинішній собор Преображення Господнього згідно з проектами Франьо Кляйна. З цієї нагоди вулицю, що проходить позаду собору дотепер називають Маргаретською (Margaretska), а ту, яка проходить перед храмом, — Преображенською (Preobraženska). Загребський православний собор перебудовувався у 1883—84 роках за проектом австрійського архітектора Германа Болле. Тоді ж у храм помістили теперішній історичний іконостас з іконами, який виготовив Епамінандос Бучевський (Epaminondas Bučevski), художник родом з Чернівців на Буковині (Україна). Болле ще двічі реставрував загребську Преображенську церкву — у 1899 році, коли встановлював нову вежу дзвіниці, і у 1913—14 роках, коли здійснював її повну реставрацію. Нині собор Преображення Господнього у Загребі є кафедральним собором Загребсько-Люблянської єпархії Сербської православної церкви, що покриває потреби не лише Хорватії, а й Словенії та Італії. Примітки Джерела та посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Собор Преображення Господнього (Загреб) Mitropolit Jovan Pavlović, Dragan Damjanović, Nikolaj Muhin, Irina Buseva Davidova, Srpska pravoslavna crkvena opština i saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu, Preobraženi hram, Eparhijski upravni odbor Eparhije zagrebačko - ljubljanske, Zagreb, 2008., str. 11-32. (ISBN 978-953-98867-5-0) Arhitektura ikonostasa u opusu Hermana Bolléa, Prostor, Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam br. 18 (2010), 1 (39); Zagreb, 2010., str. 62 – 79. [Архівовано 9 серпня 2020 у Wayback Machine.] Кашић Д.Љ. Српска насеља и цркве у сјеверној Хрватској и Славонији. - Загреб, 2004 (сербо-хорв.)
Mljet (opčina)

Mljet (italsky Meleda) je opčina v Chorvatsku v Dubrovnicko-neretvanské župě. Zahrnuje celý ostrov Mljet a také mnoho okolních ostrůvků, jako jsou Pomeštak, Glavat, Moračnik a Kobrava. V roce 2011 žilo v celé opčině 1 088 obyvatel. Správním střediskem opčiny i jejím největším sídlem je Babino Polje. Opčina zahrnuje celkem 14 trvale obydlených vesnic, z nichž největší jsou Babino Polje, Goveđari, Sobra a Polače. Babino Polje – 270 obyvatel Blato – 39 obyvatel Goveđari – 151 obyvatel Korita – 46 obyvatel Kozarica – 28 obyvatel Maranovići – 43 obyvatel Okuklje – 31 obyvatel Polače – 113 obyvatel Pomena – 52 obyvatel Prožura – 40 obyvatel Prožurska Luka – 40 obyvatel Ropa – 37 obyvatel Saplunara – 67 obyvatel Sobra – 131 obyvatel Opčinou prochází silnice D120. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Mljet (Hrvatska) na bosenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mljet na Wikimedia Commons
Mljet (Gemeinde)

Mljet (italienisch Meleda) ist eine Gemeinde in der Gespanschaft Dubrovnik-Neretva, Kroatien, auf der gleichnamigen Insel. Die Gemeinde Mljet setzt sich aus 20 kleinen Siedlungen zusammen, wovon der Hauptort Babino Polje die größte ist. Die Gemeinde hat 1088 Einwohner (Volkszählung 2011). Weblinks Website der Gemeinde auf Kroatisch Website mit Infos auf Deutsch
Mljet (Dubrovnik-Neretva)

Mljet est une municipalité située sur l'île de Mljet, dans le comitat de Dubrovnik-Neretva, en Croatie. Au recensement de 2001, la municipalité comptait 1 111 habitants, dont 97,93 % de Croates et le village de Babino Polje, siège de la municipalité, comptait 336 habitants. Histoire Localités La municipalité de Mljet compte 20 localités : Notes et références Voir aussi Articles connexes Municipalité de Croatie Portail de la Croatie
Meleda

Meleda (in croato Mljet) è un comune di 1 081 abitanti nella regione raguseo-narentana in Croazia il cui territorio coincide con l'omonima isola. Nelle vicinanze si trova il celebre monastero di Santa Maria di Meleda. Geografia La parte occidentale dell'isola costituisce il parco nazionale di Meleda, costituito nel 1960. L'isola è quasi interamente coperta di vegetazione, in particolare pini e lecci. Si ritiene che quest'isola possa essere identificata con Ogigia, la leggendaria isola narrata nell'Odissea di Omero. Storia Durante la seconda guerra mondiale Meleda fu un comune della provincia di Spalato, suddivisione amministrativa del Governatorato della Dalmazia, dipendente dal Regno d'Italia dal 1941 al 1943. Località Il comune di Meleda è suddiviso in 20 frazioni (naselja) di seguito elencate. Tra parentesi il nome in lingua italiana, a volte desueto. Babine Kuće (Porto Fontana): 30 ab. Babino Polje (Babbinopoglie, Babinopòglie o Pian di Bàbino o anche Piana della Balia): 270 ab. Blato (Blatta di Méleda o Blatto): 39 ab. Goveđari (Govegiari): 151 ab. Korita (Coritta, Coritti o Corrita o anche Gorrita): 46 ab. Kozarica (Cosarizza): 28 ab. Njivice (Gnìvizze): 10 ab. Maranovići (Maranòvici): 43 ab. Okuklje (Occùchie o Camera): 31 ab. Pomena (Petraia o Poména): 52 ab. Prožurska Luka (Porto Chiave): 40 ab. Polače (Porto Palazzo): 113 ab. Pristanište (Santa Maria di Méleda): Prožura (Progiorra o Prosgiorra o anche Prosùra): 40 ab. Ropa: 37 ab. Saplunara: 67 ab. Sobra (Porto Mezzo): 131 ab. Soline (Saline): 25 ab. Tatinica (Tatinizza): 10 ab. Velika Loza (Porto Loggia): 10 ab. La sede comunale è posta nella località di Babino Polje. Note Voci correlate Meleda (isola) Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Meleda Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Meleda Collegamenti esterni (HR) Sito ufficiale, su opcinamljet.com.hr.
Gmina Mljet

Gmina Mljet (chorw. Općina Mljet) – gmina w Chorwacji, w żupanii istryjskiej. W 2011 roku liczyła 1088 mieszkańców. Miejscowości Miejscowości wchodzące w skład gminy Mljet: Babino Polje Blato Goveđari Korita Kozarica Maranovići Okuklje Polače Pomena Prožura Prožurska Luka Ropa Saplunara Sobra Przypisy
Comuna Mljet, Dubrovnik-Neretva

Mljet este o comună în cantonul Dubrovnik-Neretva, Croația, având o populație de 1.088 de locuitori (2011). Demografie Conform recensământului din 2011, comuna Mljet avea 1.088 de locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (97,33%) erau croați. Apartenența etnică nu este cunoscută în cazul a 0,55% din locuitori. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (93,84%) erau catolici, cu o minoritate de persoane fără religie și atei (1,75%). Pentru 2,85% din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională. Note
Млет (община)

Млет (хорв. Mljet) — община на юге Хорватии, расположенная на одноименном острове. Население — 1062 человек (2021). Община состоит из 14 сёл. Млет находится к югу от полуострова Пелешац, от которого он разделён проливом Млет. Длина острова — 23 мили, а средняя широта — 2 мили. Остров имеет вулканическое происхождение. В селе Полаче расположен порт, где останавливаются туристические паромы. Основная гавань расположена на севере острова. На территории общины расположена только одна гостиница Одиссей, что на северо-западной оконечности острова. Динамика численности населения сёл общины Галерея Примечания Ссылки opcinamljet.com.hr (хорв.) — официальный сайт общины Млет
Muntan

Mutan je nenaseljen otoček v Pašmanskem kanalu. Otoček, ki ima površino 0,115 km², leži okoli 0,5 km jugovzhodno od naselja Pašman na istoimenskem otoku. Dolžina obale meri 1,51 km. Najvišji vrh je visok 13 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Мунтан

Мунтан је мало ненасељено острво у хрватском делу Јадранског мора. Припада акваторији Општине Пашман, са групом од 10 острва и острваца од који је већина у Пашманском каналу. Налази се око 300 метара југоисточно од пашманске луке, југозападно од острва Бабац а северно од острвца Дужац Мали. Површина острва износи 0,115 км². Дужина обалске линије је 1,51 км.. Највиши врх на острву је висок 13 метара. Референце Спољашње везе Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (30. јун 2013) стр 19.
Dudik Memorial Park

Dudik Memorial Park (Croatian: Spomen-park Dudik, Serbian: Спомен-парк Дудик) is a World War II war memorial park located in Vukovar in eastern Croatia. The site is dedicated to 455 individuals who were executed by the authorities of the Independent State of Croatia during the World War II in Yugoslavia. History In 1945, the mortal remains of 384 victims were exhumed and placed in the common ossuary dedicated to the victims of Dudik, fallen soldiers of the 5th Vojvodina Brigade of the 36th Vojvodina Division and the Red Army soldiers who fought within the Vukovar area. Most of the victims at the Dudik were Yugoslav Partisan and ethnic Serbs from modern day Croatia and from Inđija, Stara Pazova, Ruma, Šid, Sremska Mitrovica and Irig in Serbia who were target of persecution of Serbs in the Independent State of Croatia. In 1973, the park was classified as a monument of cultural importance. The monument at the Dudik Memorial Park, built from 1978 to 1980, is designed by Bogdan Bogdanović, for which he won the International Piranesi Award. The Dudik Memorial Park was devastated during the Croatian War of Independence, and in the post-war years was a mined area. Prior to its reconstruction, Vukovar town authorities used it as football field causing criticism among antifascist and Serb minority organizations. Monuments and park reconstruction began in 2015 and was completed in 2016. See also Ivanci massacre List of Yugoslav World War II monuments and memorials in Croatia Monument to the victory of the people of Slavonia Bulgarian Military Cemetery, Vukovar References External links
Tikvara

Le parc naturel de Tikvara (en serbe : Park prirode Tikvara et Парк природе Тиквара) est une aire protégée de Serbie. Il se trouve sur le territoire de la municipalité de Bačka Palanka dans la province de Voïvodine. Géographie Le parc naturel de Tikvara est situé sur la rive gauche du Danube, entre les kilomètres 1 297 et 1 305 de ce fleuve. Il s'élève à une altitude comprise entre 78,6 m et 82,8 m et il couvre une superficie de 5,08 km2, dont 397 ha de forêt et 42 ha de marécages. Une zone protégée, plus vaste, s'étend autour du parc ; elle couvre une superficie de 33,27 km2. Flore et faune Références Articles connexes Aires protégées de Serbie Liens externes (sr) (en) « Park prirode Tikvara », Site sur le parc naturel de Tikvara (consulté le 1er août 2008) (sr) « Park prirode Tikvara », Autre site sur le parc (consulté le 1er août) Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la conservation de la nature
Natuurpark Tikvara

Natuurpark Tikvara (Servisch: Парк природе Тиквара, park prirode Tikvara) is een natuurpark in Servië. Het park in Vojvodina werd opgericht in 1996 en is 5,08 vierkante kilometer groot. Het natuurpark omvat moerassen en draslanden aan de oever van de Donau. Externe link Officiële website
Тримулић Мали

Тримулић Мали је ненасељено острвце у хрватском дијелу Јадранског мора. Налази се у Корнатском архипелагу око 0,5 km сјеверно од острвца Тримулић Вели. Његова површина је мања од 0,01 km2. Грађен је од кречњака и доломита кредне старости. Административно припада општини Муртер-Корнати у Шибенско-книнској жупанији. Референце Види још Списак острва у Хрватској
Church of Intercession of the Theotokos, Kričke

The Church of Intercession of the Theotokos (Croatian: Crkva Pokrova Presvete Bogorodice) is a Greek Catholic church in Kričke, Croatia. History Construction and dedication Construction of the church begun in late 1832. In February 1833 construction was stopped, but it was resumed next month. It was projected by architect Valentin Presani in Classicist style. In 1836, the church was dedicated. Dormitory was constructed next to the church. Destruction The interior of the church was almost completely destroyed in World War II. In 1942, the Chetniks devastated and burned the church and expelled priest Janko Heraković, who came to Kričke in 1925 and was the last Greek Catholic priest in the village and in Dalmatia as a whole. After Heraković was arrested by the Partisans in 1945, Kričke did not have its own Greek Catholic priest until 2010. In 1947, the church burnt down after a lightning struck it and ignited hay which was stored inside by the Partisans. At the same time, dormitory was turned into elementary school. In 1992, during the Croatian War of Independence, church towers were mined by rebel Serbs. Restoration In 2009, the surrounding terrain around the church was cleared, thus fulfilling the prerequisites for the church's restoration. In March 2011, restoration began under the supervision and guidance of the Drniš Town Museum. In 2010, for the first time since World War II, Greek Catholic liturgy was held in Kričke on the occasion of the celebration of Intercession of the Theotokos. The liturgy, which was held in front of the ruined church, was led by Greek Catholic Vicar for Dalmatia, Milan Stipić. On 1 October 2011, with restoration in progress, a solemn liturgy was held in front of the church, led by the Bishop of the Greek Catholic Eparchy of Križevci Nikola Kekić in concelebration with Greek Catholic and Roman Catholic priests. References Media related to Crkva Pokrova Presvete Bogorodice (Kričke) at Wikimedia Commons
Crkva Pokrova Presvete Bogorodice u Kričkama

Crkva Pokrova Presvete Bogorodice je grkokatolička crkva u Kričkama, u blizini Drniša. U narodu je poznata kao "Roga", zbog zvonika koji su ju krasili prije rušenja. Obnova crkve je započela u ožujku 2011., a dovršetak obnove i posveta crkve se dogodila 19. lipnja 2022. godine. Povijest Izgradnja i posvećenje Crkvu je projektirao Valentin Presani i građena je u klasicističkom stlu. Krajem 1832. godine je postavljen kamen temeljac. U veljači 1833. godine izgradnja je prekinuta, ali je već u ožujku nastavljena. Istovremeno se gradila slična crkva u Baljcima, koja se zvala crkva Preobraženja Gospodnjeg. Crkva u Kričkama građena je do 1836. godine, kada je postavljena posvetna ploča, koju je načinio nadzidar Nardini. Pored crkve nalazio se župni dvor. Uništavanje Posljednji grkokatolički župnik u Kričkama prije Drugog svjetskog rata ujedno je bio i posljednji u Dalmaciji. Bio je to pop Janko Heraković, koji je u Kričke došao 1925. godine. Unutrašnjost crkve gotovo je u potpunosti uništena u Drugom svjetskom ratu. Godine 1942. su ju razorili i spalili četnici, koji su protjerali župnika Herakovića. Partizani su 1945. godine uhitili župnika Herakovića. Od tada Kričke nisu imale svog grkokatoličkog župnika do 2010. Godine 1947., nakon završetka rata, crkva je izgorila nakon što je u nju udario grom, zbog čega se zapalilo sijeno koje su partizani tamo skladištili. Istovremeno je i župni dvor pretvoren u osnovnu školu. U Domovinskom ratu, tijekom 1992. godine, za vrijeme srpske okupacije, zvonici su minirani. Obnova Godine 2009. je raščišćen okolni teren oko crkve, čime su ispunjeni preduvjeti za obnovu crkve, a 2010. je prvi put nakon Drugog svjetskog rata održana grkokatolička liturgija u Kričkama, povodom proslave blagdana Pokrova Presvete Bogorodice. Liturgiju, koja je služena ispred razrušene crkve, predvodio je grkokatolički vikar za Dalmaciju o. Milan Stipić. U ožujku 2011. godine pod stručnim je nadzorom i vodstvom Gradskog muzeja Drniš započela obnova crkve. Dana 1. listopada 2011. ispred crkve, čija je obnova tada bila još u tijeku, je služena svečana liturgija, koju je predvodio križevački biskup Nikola Kekić u koncelebraciji s grkokatoličkim i rimokatoličkim svećenicima. Izvori Vanjske poveznice