NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Simignago

Simignago, Smignach o Smignak (in croato: Zminjak) è un isolotto disabitato della Croazia situato nel mare Adriatico, vicino alla costa dalmata settentrionale, a nord di Morter. Appartiene all'arcipelago di Sebenico. Amministrativamente, assieme alle isolette circostanti, fa parte del comune Morter-Incoronate, nella regione di Sebenico e Tenin. Geografia L'isolotto si trova a nord-est della punta nord-occidentale di Morter (rt Crnikovac), da cui dista 420 m, a 120 m a sud-est di Radel e a 950 m di distanza dalla costa dalmata. A est si affaccia sulla baia di Slosella (Pirovački zaljev). Simignago ha la forma di un ferro di cavallo con un'insenatura rivolta a sud-ovest (uvala Zmišćina) e ripara a nord-est quel tratto di mare tra Radel e punta Crnikovac, adatto all'ancoraggio, denominato porto Simignago. Ha una superficie di 0,229 km², uno sviluppo costiero di 2,5 km e un'altezza di 32 m; Isole adiacenti Oliveto o Maslignak o (Maslinjak), scoglio lungo circa 220 m situato circa 1,2 km a ovest; ha una superficie di 0,015 km² e uno sviluppo costiero di 0,5 km 43°50′13″N 15°33′17″E43°50′13″N, 15°33′17″E. Vinik Grande (Vinik Veliki), isolotto a sud, a 180 m, nella valle Gramina (uvala Hramina). Teglina (Tegina), a est a 530 m di distanza. Scoglio Spliciaz, circa 2 km a est, vicino alla costa dalmata. Note Bibliografia (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo. Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 9 agosto 2017. G. Giani, Carta prospettiva delle Comuni censuarie della Dalmazia, foglio 6, 1839. Fondo Miscellanea cartografica catastale, Archivio di Stato di Trieste. Carta di cabottaggio del mare Adriatico, foglio VII, Milano, Istituto geografico militare, 1822-1824. URL consultato il 6 gennaio 2017 (archiviato dall'url originale il 13 aprile 2013). Voci correlate Isole della Croazia
Zminjak

Zmínjak je nenaseljen otoček v hrvaškem delu Jadranskega morja. Leži v šibeniškem arhipelagu med otokom Murter in otočkom Radelj na vzhodnih obronkih Kornatov. Z dolžino 850 in širino 490 metrov tvori površino 0,229 km², najvišji vrh na otočku pa doseže višino 33 mnm. Dolžina obalnega pasu je 2,5 km. Z zakrivljeno obliko tvori zaliv Zmišćica, v katerem sta postavljena gostinsko poslopje in pontonski pomol s privezi. Po obodu otoka je posejanih pomolov ob počitniških hišicah, brez urejenih povezav po kopnem. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Zverinac (Sali)

Zverinac ist eine Ortschaft auf der gleichnamigen Insel Zverinac in Kroatien. Lage und Einwohner Zverinac liegt im Nordwesten der gleichnamigen Insel. Gegenüber liegt Božava auf der Insel Dugi Otok. Zverinac hat Fährverbindungen nach Zadar und Božava. Der Ort gehört verwaltungsmäßig zur Gemeinde Sali und ist der einzige Gemeindeteil der nicht auf Dugi Otok liegt. Die 55 Einwohner (2021) leben von der Fischerei, der Landwirtschaft und dem Tourismus. Geschichte Zverinac wird erstmals 1421 als Suiran erwähnt, vom Wort Tier, 1501 Zvirinaz, später Zvirinac, dann Zverinac. Hier entwickelte sich hier auch die glagolitische Tradition. Die Kirche St. Ignatius von Loyola, wurde 1690 erbaut. Im Dorf steht der barocke Palast Fanfonga aus dem Jahr 1746, und in der Bucht Poripišće finden sich noch Reste von Mauern aus der Römerzeit. Weblinks Webseite des Tourismusverbandes Einzelnachweise
Zverinac (Sali)

Zverinac es una localidad de Croacia en el ejido del municipio de Sali, condado de Zadar. Geografía Se encuentra a una altitud de 22 m s. n. m. a 340 km de la capital nacional, Zagreb. Demografía En el censo 2011 el total de población de la localidad fue de 43 habitantes.​ Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth.
Zverinac (település)

Zverinac (olaszul: Sferenzi, Sferinaz, Sferina) falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Salihoz tartozik. Fekvése Zárától légvonalban 26 km-re nyugatra, községközpontjától légvonalban 32 km-re északnyugatra a Zverinac-sziget középső részén, a délnyugati part öblében fekszik. Zverinac szigete a Veli Tun-sziget és Dugi Otok északi része között, Božavától északra fekszik. Jelentősebb tengeröblei a nyugati parton Kablin és Zverinac, ahol az azonos nevű település kikötője is található, míg a sziget északkeleti részén Hervatin. Legmagasabb pontja a 117 méter magas Klis. Zverinac szigete alig több, mint öt kilométer hosszú és egy kilométer széles. A sziget és a település legjobban gyalog járható be, így lehet élvezni az érintetlen természet és a tájat átható béke érzését. Története A sziget már a római korban lakott volt, ezt igazolják a Poripišće-öbölben található épületmaradványok. Zverinac első írásos említése 1421-ben történt „Suiran”, illetve „Svirumi” alakban. Zárai nemesi családok birtoka volt. Területe Zárához tartozott, majd 1409-től a várossal együtt a Velencei Köztársaság része lett. A 18. század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot. Dugi otok 1797 és 1805 között Habsburg uralom alá került, majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 67, 1910-ben 123 lakosa volt. Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. Az iskola épülete 1966-ban épült, amikor a szigetre az áramot is bevezették. Az 1970-es évektől a több munkalehetőség miatt sok fiatal költözött a nagyobb városokba és vándorolt ki az Egyesült Államokba és Ausztráliába. Néhány év működés után a kevés gyerek miatt az iskolát is bezárták. A falunak 2011-ben 43 lakosa volt, akik hagyományosan mezőgazdasággal (főként olívatermesztéssel), halászattal és újabban turizmussal foglalkoznak. A településnek hangulatos kis étterme van, ahol helyi specialitásokkal várják a vendégeket. Lakosság Nevezetességei Loyolai Szent Ignác tiszteletére szentelt plébániatemploma, melyet a helyiek csak Sveti Nacijonak hívnak 1690-ben épült. A homlokzat feletti harangépítményben látható két harangot 1925-ben öntötték. Ciprusokkal szegélyezett út vezet hozzá. A templomban a božavai plébános mond hetente kétszer misét. A Fanfonga család 1746-ban épített barokk palotája. A sziget kiváló minőségű olívaolajáról híres, amelyet a házaknál is meg lehet vásárolni. További információk Sali község hivatalos oldala (horvátul) Dugi otok turisztikai irodájának honlapja (horvátul) Zára turisztikai irodájának honlapja (horvátul) A zárai érsekség honlapja (horvátul) Turistainformációk Zverinacról (magyarul) Jegyzetek
Zverinac (naselje)

Zverinac je zaselek na istoimenskem otoku v Severni Dalmaciji (Hrvaška), ki upravno spada pod občino Sali Zadrske županije. Geografija Zaselek leži na obali zaliva Zverinac. V dnu zaliva, okoli katerega se razprostirajo hiše je manjši pristan z dvema pomoloma. Na daljšem, okoli 30 m dolgem pomolu stoji svetilnik, ki oddaja svetlobni signal: Z Bl(2) 5s. Na tem pomolu, pri katerem je globina morja do 2,5 m, pristajata trajekt in katamaran, ki povezujeta kraj z Zadrom in z ostalimi sosednjimi otoki. Pri krajšem, okoli 15 m dolgem pomolu, pa je globina morja 2 m. Prebivalstvo V zaselku stalno živi 58 prebivalcev (popis 2001). Gospodarstvo Poleg turizma se prebivalci ukvarjajo še z ribolovom, pridelavo oljk, fig in vinogradništvom. V kraju, kjer je trgovina in restavracija je možen najem turističnih sob in apartmajev. Zgodovina Kraj se v starih listinah pod imenom Surian prvič omenja leta 1421. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Hrvaškem
Зверинац (Сали)

Зверинац је насељено место у саставу општине Сали, у Задарској жупанији, Република Хрватска. Географија Насеље се налази на истоименом острву Зверинцу. Историја До територијалне реорганизације у Хрватској насеље се налазило у саставу старе општине Задар. Становништво На попису становништва 2011. године, Зверинац је имао 43 становника. Референце Спољашње везе
Зверинаць

Зверинаць (хорв. Zverinac) — населений пункт у Хорватії, у Задарській жупанії у складі громади Сали. Населення Населення за даними перепису 2011 року становило 43 осіб. Динаміка чисельності населення поселення: Клімат Середня річна температура становить 15,47 °C, середня максимальна – 25,80 °C, а середня мінімальна – 3,98 °C. Середня річна кількість опадів – 842 мм. Примітки
Zvjezdarnica Tičan

Zvjezdarnica Tičan započela je s radom u veljači 2009. godine. Zajedničkim naporima Astronomskog društva Višnjan, Općine Višnjan, Grada Poreča, Županije Istarske, državnom potporom te mnogim sponzorima i trudom mnogih pojedinaca, na brdu Tičan i kraj samog naselja Tičan, nastaje zvjezdarnica koja bi trebala preuzeti astronomska opažanja asteroida koja su godinama vršena iz samog mjesta Višnjan. Planiran je i početak rada u drugim astronomskim područjima. .Gradnja Zvjezdarnice Tičan započela je 1998. godine, a 2002. montiran je metarski teleskop imena Dagor. Prvo svjetlo u probnom radu ostvareno je 2014. Poveznice Zvjezdarnica Višnjan Vanjske poveznice Hrvatsko astronomsko društvo
Observatorij Tičan

Observatorij Tičan (hrvaško Zvjezdarnica Tičan, koda IAU L01 Visnjan Observatory, Tican) je astronomski observatorij v naselju Tičan blizu Višnjana v hrvaški Istri. Observatorij je začel z delom februarja 2009. S skupnim naporom AD Višnjan, Občine Višnjan, mesta Poreča, Istrske županije, državno podporo in trudom številnih posameznikov je na hribu Tičan in poleg samega naselja Tičan na gozdni jasi nastal observatorij, ki bi moral prevzeti astronomska opazovanja asteroidov. Te so več let opazovali iz samega mesta Višnjan na Observatoriju Višnjan. Načrtovan je tudi začetek dela na drugih astronomskih področjih. V kupoli s premerom 8 m so namestili modificiran in avtomatiziran 1000 mm reflektor, ki je bil prej v italijanskem Observatoriju Bazovica. Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Observatorij Tičan v Wikimedijini zbirki Hrvaško astronomsko društvo (hrvaško)
Тічанська обсерваторія

Тічанська обсерваторія — астрономічна обсерваторія в населеному пункті Тічан поблизу Вишняна в хорватській Істрії. Обсерваторія почала роботу в лютому 2009 року. Обсерваторія розташована на пагорбі Тічан, поруч із самим поселенням Тічан, на лісовій галявині. Створена спільними зусиллями муніципалітету Вишнян, міста Пореч, Істрійської жупанії, із залученням державної підтримки. Спеціалізується на спостереженнях астероїдів. До цього спостереження астероїдів проводилися з самого міста Вишнян, з Вишнянської обсерваторії. Обсерваторія має автоматизований 1-метровий рефлектор, встановлений в куполі діаметром 8 м. Раніше цей телескоп знаходився в італійській Базовіцькій обсерваторії. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Observatorij Tičan Hrvaško astronomsko društvo (хор.)
Čerigul

Čerigul je majhen nenaseljen otoček v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Čerigul leži ZSZ od otoka Kaprije; od istoimenskega rta na otoku Kaprije je oddaljen okoli 5 km, Površina otočka meri 0,016 km. Dolžina obalnega pasu je 0,45 km. Najvišja točka na otočku je visoka 7 mnm. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Otočić Čerigul

Otočić Čerigul är en ö i Kroatien. Den ligger i länet Šibenik-Knins län, i den södra delen av landet, 230 km söder om huvudstaden Zagreb. Terrängen på Otočić Čerigul är varierad. Öns högsta punkt är 3 meter över havet. Kommentarer Källor
Čepićko polje

Čepićko polje je krško polje u istočnim dijelu Istre na zapadnom podbrežju planine Učke. Na mjestu današnjeg polja nalazilo se Čepićko jezero (oko 860 hektara), koje je isušeno 1932. godine prokopom 4250 metara dugog odvodnog kanala i čije su vode otekle u Plominski zaljev. Danas iz ovog polja teče rijeka Raša. Nekoliko mjeseci nakon isušivanja izgrađena je kroz njega i prva cesta. Uz Čepićko polje nalazila su se danas opustjela ćiribirska sela od kojih još neka egzistiraju, to su Nova Vas, Letaj, Grobnik, Čepić, Brdo, Kostrčani, Jasenovik i Šušnjevica Polje današnji stanovnici koriste za sadnju pšenice. Često je pogođeno poplavama. Vanjse poveznice Čepić – Cepich (Felicia)[neaktivna poveznica]
Čepić-mező

A Čepić-mező (horvátul: Čepićko polje, olaszul: Lago d'Arsa) egy karsztmező Horvátországban, az Isztriai-félsziget keleti részén, Isztria megyében. Fekvése Az Isztria keleti részén, az Učka-hegység nyugati és délnyugati lejtői alatt (a 833 méteres Sisol-csúcstól nyugatra), 24 méteres tengerszint feletti magasságban helyezkedik el. Tőle délre található Kršan városa, keleten Kožljak várának romjai, míg nyugaton és északon a Szent Mária pálos kolostor, valamint Čepić, Kostrčani, Jesenovik, Nova Vas és Šušnjevica falvak találhatók, amelyeket többnyire isztrorománok laknak. Története A Čepić-mező helyén egykor tó vize hullámzott. A tó területe a Boljunčica-folyó csapadékától és vízellátásától függően 5,4 és 8,6 km2 között volt. Szélessége legfeljebb 2,5 km, míg hossza közel 4 km volt. A tó mélysége 1 és 2,5 méter között volt. A tavat nád és sás borította, halakban (angolna, ponty, fejes domolykó) és madarakban (vadkacsa, fehér gólya, hattyú) gazdag volt. Ugyanakkor a maláriás szúnyogokról és az áradásokról is ismert volt. A tavat a régi topográfiai térképeken is ábrázolták, melyek közül a legrégebbiek 1525 és 1563 között készültek. 1679-ben Valvasor metszetén „Zhepizer See” néven, később „Sisol” néven, 1753-ban pedig „Gessaro” néven találjuk. Az első dokumentumok a tó vízelvezetéséről a 18. század végéről, osztrák és velencei forrásokból valók. 1898-ban az osztrák fennhatóság alatt kidolgoztak egy tervet, amely a tó felületét a felére, 300 hektárra csökkentette volna. A tervet 1899-ben az isztriai parlament elfogadta, és a munka 1902-ben el is kezdődött, de anyagi támogatás hiányában 1908-ban leállították. Az Isztria 1918-ban Olaszország fennhatósága alá került, majd 1920-ban Consorzio di Bonifica del Sistema dell 'Arsa néven konzorciumot hoztak létre a Raša-folyó szabályozására. Ennek munkái 1928-ban kezdődtek el. A csatorna, amely a tó déli pontjától a Plomini-öbölig vezetett 4560 méter hosszú volt. Évente 96–262 munkás építette, és 1932 októberében négy év után elkészült. A gátat ugyanebben az évben december 11-én nyitották meg, és a víz 26 perc alatt elérte az öblöt. 1933 januárjára a tó vizét, összesen mintegy 20 millió köbmétert, szinte teljesen elvezetették. Néhány hónappal a víz lefolyása után területén megépült az első út. A mező mentén régen elhagyatott isztroromán falvak voltak, amelyek közül néhány ma is létezik. A mai lakosok a mezőn búzát termelnek, melyet gyakran áradások sújtanak. Források Hrvatska enciklopedija - Čepićko polje (horvátul) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) Čepićko polje című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Ez a szócikk részben vagy egészben a Lake Čepić című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Lago d'Arsa

Il lago d'Arsa detto anche lago di Cepich (in croato Čepićko jezero) era il più grande lago dell'Istria. Data la sua conformazione e l'ampia zona paludosa che ne contornava le rive, è stato per secoli la principale concausa delle febbri malariche che infestarono una parte dell'Istria. Il suo immissario era il torrente Bogliunsizza. Oggi il lago più esteso dell'Istria è il lago artificiale di Buttoniga nei pressi di Pisino. Storia Il prosciugamento del lago fu tentato per la prima volta nel 1780, seguirono i tentativi del 1838 e del 1891, anche questi falliti miseramente. In seguito all'annessione dell'Istria all'Italia si progettò e edificò una galleria lunga 5 km per far defluire completamente le acque del lago nel sottostante vallone di Fianona. Il governo italiano terminò i lavori nel 1932 e trasformò il fondo del lago in fertili campi coltivabili. Fauna Uno dei pesci che vivevano nel lago era lo Squalius janae, lungo 19 centimetri e appartenente alla famiglia Cyprinidae: nel XXI secolo questo pesce si trova solamente in alcuni corsi d'acqua sloveni. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lago d'Arsa Collegamenti esterni Antonio Renato Toniolo e Rina Monti, ARSA, Lago d', in Enciclopedia Italiana, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1929. Bruno Nice, ARSA, Lago d', in Enciclopedia Italiana, II Appendice, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1948. Il prosciugamento del lago d'Arsa in Istria, su YouTube, Istituto LUCE, 15 giugno 2012. URL consultato il 25 febbraio 2019.
Čepićko polje

Čepićko polje – polje w Chorwacji, położone na terenie Istrii. Opis Jest położone w południowo-wschodniej części półwyspu Istria, u podnóża góry Učka. Zajmuje powierzchnię 7 km². Wpada do niego rzeka Boljunšćica, a wypływa z niego rzeka Raša. Wysokość bezwzględna waha się w przedziale 24–40 m n.p.m., teren opada z północy na południe. Niegdyś stanowiło dno płytkiego jeziora (głębokość 1–2,5 m). Teren odwodniono w 1932 roku poprzez budowę tunelu wodnego o długości 4250 m, który skierował jego wody do Morza Adriatyckiego w pobliżu Plomina. W 1970 roku wzniesiono tamę na Boljunšćicy. Wybudowano także kanały melioracyjne. Osuszony teren przekształcono w grunty orne. Przypisy
Чепићко поље

Чепићко поље, је крашко поље у источним делу Истре на западном подножју планине Учке. На месту данашњег поља налазило се Чепићко језеро (око 860 хектара) које је исушено 1932. године прокопом 4.250 метара дугог одводног канала, чије су воде отекле у Пломински залив. Данас из овог поља тече река Раша. Неколико месеци након исушивања изграђен је кроз њега и први пут. Уз Чепићко поље налазила су се данас опустела истрорумунска (Ћићи) села од којих још нека егзистирају, то су Нова Вас, Летај, Гробник, Чепић, Брдо, Кострчани, Јасеновик и Шушњевица Поље данашњи становници користе за сејање пшенице. Често је погођено поплавама. Види још Гробничко поље Гацко поље Литература
Čuntić grad

Čuntić grad je srednjovjekovni burg (stari grad) koji se nalazi oko 12 km južno od grada Petrinje u selu Hrvatski Čuntić na Banovini. Kružnu branič kulu zidanu kamenom i masivnih zidova sagradio je zagrebački Kaptol 1552. godine. Primjer sličnih branič-kula može se naći i u Blinji i Gvozdanskom te još nekim drugim gradovima i kaštelima u Hrvatskoj krajini 16. stoljeća. Zidovi branič-kula manjih su ili većih debljina, ovisno o promjeru kule, koncepciji i vremenu gradnje a vjerojatno i gospodarskoj moći investitora. Analiza tlocrta kule Čuntić grada pokazuju da je vjerojatno projektirana i iskolčena pomoću kvadrangulacije, tj. da vanjski obris tlocrta odgovara kružnici opisanoj, a unutrašnji upisanoj u kvadrat. Kula je podignuta na jednoj uzvisini s namjenom da služi kao stražarnica na putu koji povezuje Pokuplje s dolinom Une. Napuštena je već krajem 16. stoljeća. Danas je od kružne kule ostalo je vrlo malo zida - prizemlje i nešto od prvog kata. U blizini Čuntić grada nalaze se ostaci srednjovjekovnih utvrda Klinac grad i Pecki grad. Utvrde nekadašnje srednjovjekovne Banske granice vezane uz obrambenu granicu na Kupi predstavljaju određeno jedinstvo povezano više strateškim zadatkom obrane, a manje vremenom nastanka ili načinom gradnje. Dijeli ih gotovo jednaka sudbina u 17. i 18. stoljeću kada su uglavnom zapuštene i propadaju. Obrambene utvrde nekadašnje Banske granice vezane nedovoljno su istražene i valorizirane, a predstavljaju veliki potencijal za razvoj kulturnog turizma odnosno ostalih vrsta selektivnih oblika turizma. Literatura Zorislav Horvat. Branič-kule na burgovima kontinentalne Hrvatske od 13. do 15. stoljeća. Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam: Prostor. sv. 15; br. 1(33); str. 26-41. 2007. Zorislav Horvat. Kružne branič-kule u hrvatskoj Krajini u XVI. stoljeću. Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam: Prostor. sv. 1; br. 2-4(2-4); str. 159-188. 1993. Milan Kruhek i Zorislav Horvat. Utvrde banske krajine od Karlovca do Siska. Znanstveni skup Arheološka istraživanja na karlovačkom i sisačkom području. Karlovac, 12-14. X. 1983. Izdanja HAD-a sv. 10; str. 161-187. Hrvatsko arheološko društvo, 1986. Vanjske poveznice [neaktivna poveznica] Službene stranice grada Petrinje Turistička zajednica grada Petrinje Arhivirana inačica izvorne stranice od 20. svibnja 2008. (Wayback Machine)
Csuntics vára

Csuntics vára (horvátul: Utvrda Čuntić) egy várrom Horvátországban, a Sziszek-Monoszló megyei Petrinyához tartozó Hrvatski Čuntić településen. Fekvése Čuntić (Csuntics) várának romjai a falu felett nyugatra emelkedő Gradina nevű magaslaton találhatók. Története A várat 1551-ben Pecki és Klinac váraival egyidejűleg építtette a zágrábi káptalan. A Petrinjčica völgye feletti magaslaton épült és az Unamentét Hrastovicával és a Kulpamentével összekötő középkori utat volt hivatott ellenőrizni. Miután megerősítését nem tartották kifizetődőnek a fokozódó török támadások nyomán 1563-ban az udvari haditanács lerombolását rendelte el. Ezt valószínűleg végre is hajtották. A török a 16. század második felében az egész térséget megszállta. A vár mai állapota A várból mára csak egy romos torony maradt, rajta kívül felismerhetők még egy 5-6 méterszer 10-12 méteres épület alapfalai. A várba az első emeletnél egy felvonóhídon át lehetett belépni. A vár durván faragott kőtömbökből épült meglehetős gyorsasággal. A körülötte nőtt buja növényzetet csak nemrég irtották ki, hogy az ide látogatók könnyebben felismerjék az erődítmény stratégiai jelentőségét. Források Csuntics a Varak.hu oldalán További információk Tajana Pleše-Petar Sekulić:Stari gradovi i utvrde Moslavačke i Zrinske gore:Problemi istraživanja, konzerviranja i prezentiranja (horvátul) H-r-z.hr:Projekt Utvrde petrinjskog kraja Archiválva 2014. július 16-i dátummal a Wayback Machine-ben (horvátul)
Sands of Đurđevac

The Sands of Đurđevac (Croatian: Đurđevački pijesci, Đurđevečki peski) is an area of partially stabilized sand dunes in the eastern part of the City of Đurđevac, Croatia. The region is sometimes called the Croatian Sahara, and Bloody Sands (Krvavi peski). This is a protected botanical area, distinctive habitats with a large number of endemic species, unique flora and fauna, and visible forms of sand dunes, and the remains of the "Croatian Sahara". The sands occupy about 20 hectares and in 1963, part of it was declared a special geographical and botanical reserve as an easily recognizable and unique habitat in Croatia, and the intention of preserving the great diversity of vegetation, where the conditions of life on the sand could develop and adapt to certain plant species; among others, and around 30 species of butterflies . With endemic species, there are also visible remains of sand dunes . On the remains of the desert is Đurđevac city district, which is the desert's namesake. It is separated from the rest Đurđevac by a stream called Čivićevec, and (with about 2,200 residents, which is a third of the total population of the city itself) is the largest Đurđevac suburb. References Bibliography Biology Šašić, Martina; Nahirnić, Ana; Tarmann, Gerhard M. (2016-12-31). "Zygaenidae (Lepidoptera) in the Lepidoptera collections of the Croatian Natural History Museum". Natura Croatica: Periodicum Musei Historiae Naturalis Croatici. 25 (2): 233–248. doi:10.20302/NC.2016.25.19. eISSN 1848-7386.