NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Altese

Altese (in croato Altijež) è uno scoglio disabitato della Croazia, situato lungo la costa occidentale dell'Istria, a nord del canale di Leme. Amministrativamente appartiene al comune di Parenzo, nella regione istriana. Geografia Altese si trova a ovest di punta Grossa (Debeli rt) e a nordovest dell'insenatura di valle Sabbioni (rt Pod Sabljun). Nel punto più ravvicinato, dista 835 m dalla terraferma (punta Grossa). Altese è uno scoglio ovale, orientato in direzione nordovest-sudest, che misura 150 m di lunghezza e 80 m di larghezza massima. Ha una superficie di 6271 km² e uno sviluppo costiero di 0,310 km. Al centro si trova un piccolo faro. Isole adiacenti Orada o Orata (hrid Orada), scoglio situato 320 m a sudest di Altese. Scoglio Santa Brigida (Fržital), isolotto situato 770 m a sud-sudest di Altese. Bianco (Bili Školj), scoglio situato 910 m a sudest di Altese. Pietra di Mezzo, piccolo scoglio situato 850 m a sudest di Altese, tra Santa Brigida e Bianco. (45°11′31.3″N 13°34′38.6″E45°11′31.3″N, 13°34′38.6″E) Scoglio dei Diamanti, piccolo scoglio situato nei pressi di punta Grossa, collegato alla terraferma da un pontile, che dista da Altese 860 m. (45°11′45″N 13°34′48.7″E45°11′45″N, 13°34′48.7″E) Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-8190-015-2. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 1. URL consultato il 17 febbraio 2017. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia
Altijež

Altijež je majhen nenaseljen otok v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Po državnem programu za zaščito in uporabo MPNNo ter glede na demografske razmere in gospodarski razvoj je Altijež razvrščen v skupino »majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov in otočkov«. V državnem programu za zaščito in uporabo majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov ter okoliškega morja Ministrstva za regionalni razvoj in sklade Evropske unije je otok Altijež uvrščen med kamnite otoke. Ima površino 6.271 m2 in obalno površino 310 m. Pripada mestu Poreč. Glej tudi Seznam hrvaških otokov Sklici
Karbula

Karbula je nenaseljeni otočić kod Poreča, sjeverno od otoka Svetog Nikole, te zapadno od lukobrana grada Poreča. Površina otoka je 1.722 m2, a visina oko 4 metra. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstana je pod "manje nadmorske tvorbe (hridi različitog oblika i veličine)". Administrativno pripada Gradu Poreču. Izvori Vanjske poveznice
Safarel

Safarel (Sarafel) je nenaseljeni otočić s južne strane luke Poreč, između otoka Sv. Nikole i kopna. Površina otoka je 1.788 m2, a visina oko 2 metra. Od Safarela prema Svetom Nikoli i od Svetog Nikole prema Safarelu pružaju se lukobrani koji su svaki dugi po 75 metara, a između glava ovih dvaju lukobrana je ulaz širine približno 30 metara. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstan je pod "manje nadmorske tvorbe (hridi različitog oblika i veličine)". Površine je 1.788 m2. Administrativno pripada Gradu Poreču. Radi osiguravanja dovoljnog broja odgovarajućih morskih i kopnenih kapaciteta luke Poreč, planira se izgradnja zaštitnog lukobrana na Safarelu radi čega je ministarstvo podnijelo zahtjev za procjenu utjecaja na okoliš. Izvori Vanjske poveznice Panoramio Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. lipnja 2016. (Wayback Machine) Hrid Safarel
Butaceja

Butaceja je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, južno of Poreča. Površina otoka je 1031 m2, a visina oko 1 metra. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstana je pod "manje nadmorske tvorbe (hridi različitog oblika i veličine)". Površine je 1.031m2. Pripada Gradu Poreču. Izvori
Žontuja

Žontuja je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, južno of Poreča. Površina otoka je 1409 m2, a visina oko 3 metra. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstana je pod "manje nadmorske tvorbe (hridi različitog oblika i veličine)". Površine je 2.409m2. Pripada Gradu Poreču. Izvori Vanjske poveznice
Zontolo

Zontolo (in croato Žontuja) è uno scoglio disabitato della Croazia, situato lungo la costa occidentale dell'Istria, a nord del canale di Leme. Amministrativamente appartiene al comune di Parenzo, nella regione istriana. Geografia Zontolo si trova a ovest dell'insenatura di Molindrio (uvala Mulandarija) e di punta San Pietro (rt Sveti Petar), a sudovest di punta Madonna (rt Tedole) e a nordovest di val Sessola o Sessole (Zelena laguna). Nel punto più ravvicinato, dista 435 m dalla terraferma (punta San Pietro). Zontolo è uno scoglio ovale, orientato in direzione nordest-sudovest, che misura 65 m di lunghezza, 40 m di larghezza massima e ha una superficie di 2409 m². Isole adiacenti Regata (Regata), scoglio situato 555 m a nord di Zontolo. hrid Žontujić, piccolo scoglio situato 50 m a nord di Zontolo che ha una superficie di 963 m². (45°12′24.5″N 13°34′50.5″E45°12′24.5″N, 13°34′50.5″E) Botassel (Butaceja), piccolo scoglio situato 220 m a sud-sudovest di Zontolo, che ha una superficie di 1031 m². (45°12′13.7″N 13°34′43.4″E45°12′13.7″N, 13°34′43.4″E) Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-81900152. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 1. URL consultato il 18 febbraio 2017. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Zontolo
Žontuja

Žontuja je majhen nenaseljen otok v Jadranskem morju. Pripada Hrvaški. Nahaja se severozahodno od Zelene lagune. V državnem programu za zaščito in uporabo majhnih, občasno naseljenih in nenaseljenih otokov ter okoliškega morja Ministrstva za regionalni razvoj in sklade Evropske unije je otok Žontuja uvrščen med otoke z manjšo nadmorsko reliefno površino (kamni različnih oblik in velikosti). Površina otoka je 2.409 m2. Pripada mestu Poreč. Glej tudi Seznam hrvaških otokov Sklici
Žontujić

Žontujić (Galijot) je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, južno od Poreča. Površina otoka je 963 m2., a visina manje od 1 metra. U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstan je pod "manje nadmorske tvorbe (hridi različitog oblika i veličine)". Pripada Gradu Poreču. Izvori Vanjske poveznice
Starokatoličko groblje u Stenjevcu

Starokatoličko groblje u Stenjevcu jest zagrebačko groblje na kojem su pokopani pripadnici starokatoličke vjere. Povijest Danom nastanka starokatolicizma u Stenjevcu može se smatrati 14. studenoga 1926. kad su starokatolički svećenici iz Zagreba s većim brojem sljedbenika iz Zagreba, doputovali u Stenjevec, ponijevši sa sobom misno ruho i posude, te provalili u katoličku crkvu u Stenjevcu i održali misu. Iako je 19. studenoga 1926. kotarsko poglavarstvo u Zagrebu upozorilo da neće više starokatolici u Stenjevcu moći slaviti misu u katoličkoj crkvi, dana 21. studenoga 1926. u Stenjevcu nastali vjerski nemiri, došlo je do velike napetosti i tučnjave između katolika koji su branili ulaz u crkvu Uznesenja Blažene Djevice Marije u Stenjevcu i sljedbenika starokatolicima koji su silom htjeli ući u crkvu, a do krvoprolića nije došlo zahvaljujući intervenciji policije. Starokatoličko groblje u Stenjevcu djelovalo je u sklopu starokatoličke župe svetog Antuna koja postoji i danas, no na starokatoličko groblje u Stenjevcu više se ne pokapaju pokojnici. Izvori
I Gymnasium Osijek

I Gymnasium Osijek (Croatian: I. gimnazija Osijek) is a high school in Osijek, Croatia. History The school was established on 1 September 1992, when Assembly of Osijek Municipality reorganized Center for vocational education "Ribar Brothers" (Croatian: Centar za usmjereno obrazovanje "Braća Ribar"). From school year of 1991-92 till 1999-00 in school was realized part of program of general gymnasium for students of Franjo Kuhač Music School. Alumni After the school year 2023/24, 114 graduates of this gymnasium enrolled at an institution of higher learning in Croatia, or 91.94% of students who took up the nationwide Matura exams. The most common destinations for these students were the University of Osijek faculties of economics, civil engineering and architecture, humanities and social sciences, law, and electrical engineering, computing and IT. References External links Official website Archived 2012-08-07 at the Wayback Machine (in Croatian)
I. gimnazija u Osijeku

I. gimnazija u Osijeku opća je gimnazija koja se nalazi u osječkoj Retfali. Jedina je osječka gimnazija koja je smještena izvan povjesne gradske jezgre, Tvrđe, te jedina osječka gimnazija koja ima posebne razredne odjele za nadarene sportaše. Povijest I. gimnazija samostalno djeluje od 1. rujna 1992. kada je odlukom Skupštine Općine Osijek izvršena reorganizacija Centra za usmjereno obrazovanje (CUO) "Braća Ribar". Škola je izmještena iz okvira nekadašnjega CUO-a u zgradu nekadašnje Upravne škole u središtu Gornjega grada u Županijskoj ulici broj 4. Od školske 1991./92. godine do 1999./2000. u školi se provodio program opće gimnazije za učenike Glazbene škole Franje Kuhaca u Osijeku. U ratnom razdoblju prve polovice 1990-ih, I. gimnazija je bila privremeno utočište za učenike-prognanike iz Baranje te prognanike iz Bosne koji su se također obrazovali po nastavnom planu i programu opće gimnazije. Gimnazija je od 1998. partnerska škola Konferencije ministara kulture Savezne Republike Njemačke, u sklopu čega se provodi dodatna nastava, koju na njemačkom jeziku drže izvorni govornici, čime je učenicima omogućeno besplatno polaganje Njemačke jezične diplome. Od školske 1999./2000. godine u školi se u jednom razrednom odjelu realizira program opće gimnazije za učenike sportaše. Dana 8. rujna 2025. godine je počela s radom na novoj lokaciji, Strossmayerovoj 128 b. Nastava Nastava se u I. gimnaziji odvija po programu opće gimnazije, koji daje podjednaku razinu znanja iz jezika, prirodne i društvene skupine predmeta i dostatno znanje iz informatike, koja se u ovoj školi uči u kontinuitetu od prvoga do četvrtoga razreda. Velik broj naprednih učenika uključuje se u rad skupina iz stranih jezika (engleski, njemački), prirodne i društvene skupine predmeta (informatika, matematika, biologija, zemljopis) te športskim manifestacijama. Neka od aktivnih učeničkih udruženja su Novinarska skupina (školski časopis Štreber), Planinarska skupina Dumina, brojne športske momčadi te razna udruženja nadarenih učenika i učenika volontera. Učenici su pojedine generacije obično raspoređeni u 6 ili 7 razrednih odjela (od a do e ili f, te š razred za nadarene športaše). Izvori Djelatnici, gimnazija-prva-os.skole.hr, pristupljeno 7. ožujka 2026. Vanjske poveznice Mrežna mjesta I. gimnazija u Osijeku, službeno mrežno mjesto
Ljeskove vode

Ljeskove vode umjetno je jezerce s branom visokom 10 m. Smješteno je 2 km sjeverno od naselja Korduševci, na južnim padinama Dilj gore. Omeđuju ga tri brda, a u samoj udolini spajaju se dva potoka. Sa svih je strana okruženo gustom hrastovom, bukovom, grabovom i borovom šumom bogatom različitom divljači. Osim za kupanje i rekreaciju, jezero je tijekom godine pogodno i za ribolov. Literatura Tanocki Zvonimir, Crljenko, Ivana, Jezera Hrvatske, Zagreb, Školska knjiga, 2011., str. 155., ISBN 978-953-0-60489-6 Vanjske poveznice
Sovsko jezero

Sovsko jezero smješteno je na šumovitim sjevernim padinama Dilja. Naziva se i "Modrim okom Slavonije", jer se nalazi u maloj, okrugloj, prirodnoj depresiji koja oblikom i tamnom modro-zelenom bojom podsjeća na oko. O jezeru Postanak i zadržavanje vode u jezeru povezani su s izvorom koji ga prihranjuje, a koji je unutar samog jezera. S položenije i pliće istočne i sjeveroistočne strane okružuje ga šuma hrasta kitnjaka i običnog graba, a u nekim dijelovima i bukova šuma. Uz njegove zapadne i južne strane prostiru se pašnjaci, stari voćnjaci i oranice, što svjedoči o dugotrajnoj čovjekovoj prisutnosti u okolici jezera. Budući da je Sovsko jezero jedinstven primjerak prirodnoga jezera uz koje se razvila mala travnata oaza u inače šumovitome brdsko-brežuljkastom području brdsko-kontinentske Hrvatske, jezero je s okolnim područjem zaštićeno kategorijom zaštićeni krajolik. Zbog svoje razmjerno male površine od 3600m², jezero se ne može smatrati ornitološkim rezervatom, ali ono je svakako ekološki važno utočište nekih ptica močvarica (trstenjaka, liske, gnjuraca, dviljih patki). Od riba u jezeru živi samo zlatni karas. Ribolov je dopušten samo u određenom razdoblju, a poribljavanje drugim vrstama najstrože je zabranjeno. Rubovi jezera obrasli su trskom, rogozom i drugom močvarnom vegetacijom. Zbog velike proizvodnje organske tvari, u jezeru dolazi do ubrzane sedimentacije, sniženja razine jezera i zatrpavanja. Razlog tome je stalni manjak vode uzrokovan nepovoljnim hidrološkim prilikama, tj. nedovoljnom količinom padalina. Sovsko jezero poznato je po dobrom turističkom potencijalu pa je postalo i poznato izletište, a brojnim izletnicima atraktivne su šetnje po svježe pokošenim proplancima baš kao i šetnja kroz okolnu šumu. Izvori Literatura Tanocki Zvonimir, Crljenko, Ivana, Jezera Hrvatske, Zagreb, Školska knjiga, 2011., str. 228., ISBN 978-953-0-60489-6
Tribaljsko jezero

Tribaljsko jezero umjetno je jezero u Vinodolu, u zaleđu Crikvenice kraj naselja Triblja. Izgrađeno je za potrebe hidroelektrane Vinodol, a poslije je poribljeno šaranom. Posebnost jezera jest što se nalazi svega nekoliko kilometara od mora. Prosječna dubina jezera je 4m, a ribolov je vrlo atraktivan jer nema loma[pojasniti]. U jezeru, koje je veličine 41 ha, najviše je zastupljen šaran, ali ima i amura, babuške, soma, tostolobika, smuđa, jegulje, žutooke i bjelice. Izvori Literatura Tanocki Zvonimir, Crljenko, Ivana, Jezera Hrvatske, Zagreb, Školska knjiga, 2011., str. 23., ISBN 978-953-0-60489-8
Gimnazija Lucijana Vranjanina

Gimnazija Lucijana Vranjanina u Zagrebu, poznata i kao Lucijanka, javna je gimnazija. Nalazi se na Trgu hrvatskih pavlina, u gradskoj četvrti Stenjevec, u kvartu Malešnica. Škola ima 4 razreda općeg programa i 3 razreda prirodoslovno-matematičkog programa. Od 2019. godine više ne postoji jezični program. Ime je dobila po arhitektu Lucijanu Vranjaninu. Školsku zgradu projektirao je Andrija Mutnjaković. Programi Gimnazija trenutno održava nastavu za dva gimnazijska usmjerenja odnosno programa: opći i prirodoslovno-matematički smjer. Tablica s brojem sati po predmetu ovisno o upisanom programu. Učenici koji pohađaju prirodoslovno-matematički program mogu birati između 3 mogućnosti: napredni 2. strani jezik, početni 2. strani jezik ili dodatne sate matematike bez učenja 2. stranog jezika. Početno sa šk. god. 2018./2019. više se ne upisuju novi učenici u jezični smjer, a dodan je još jedan matematički razred. Nakladništvo Škola izdaje učenički list Vranec. Objavljeno je i nekoliko ljetopisa škole. Ljetopisi Dujmović-Markusi, Dragica i Medak, Milica (ur.): Ljetopis Gimnazija Lucijana Vranjanina, Zagreb : 1990.-2020., Gimnazija Lucijana Vranjanina: Zagreb, 2022. ISBN 9789539536921 Medak, Milica (ur.): Ljetopis : Gimnazija Lucijana Vranjanina, Zagreb : 1990.-2010., Gimnazija Lucijana Vranjanina: Zagreb, 2011., ISBN 9789539536914 Medarac, Gordana (ur.): Ljetopis : Gimnazija Lucijana Vranjanina, Zagreb : 1990.-2005., Gimnazija Lucijana Vranjanina: Zagreb, 2006., ISBN 9539536901 Poznati učenici Helena Vuković, judašica Izvori Vanjske poveznice Službene stranice stare službene stranice Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. listopada 2019. (Wayback Machine) Gimnazija Lucijana Vranjanina na srednja.hr
Mulo (hrid)

Hrid Mulo nalazi se pred Rogoznicom, a dovoljno je prostrana da se njoj podigla 1873. godine svjetioničarska zgrada s tornjem za svjetionik "Hrid Mulo". Kamena jednokatnica ograđena je debelim kamenim zidom da se zaštiti od vjetra i valova, a na strani koja gleda prema kopnu ima osmerokutnu svjetioničarsku kulu. Izvori Rosandić, Karlo, Hrvatski otoci, Zagreb, MASMEDIA, 2002., str. 309., ISBN 953-157-414-6
Regata (otok)

Regata je nenaseljeni otočić uz zapadnu obalu Istre, južno of Poreča, ispred plaže Plave Lagune. Površina otoka je 4352 m2, duljina obalne crte 279 m, a visina oko 3 metra. Prema Državnom programu zaštite i korištenja MPNNo-a, a glede demografskog stanja i gospodarske razvijenosti, Regata je svrstana u "male, povremeno nastanjene i nenastanjene otoke i otočiće" U Državnom programu zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije, svrstana je pod hridi. IOO je 1102 i pripada Gradu Poreču. Izvori Vanjske poveznice
Regata (isola)

Regata (in croato Regata) è uno scoglio disabitato della Croazia, situato lungo la costa occidentale dell'Istria, a nord del canale di Leme. Amministrativamente appartiene al comune di Parenzo, nella regione istriana. Geografia Regata si trova a ovest di val Tedole (Plava laguna), a nordovest di punta Madonna (rt Tedole) e a sudovest di punta Brullo (rt Brula). Nel punto più ravvicinato, dista 445 m dalla terraferma (punta Madonna). Regata è uno scoglio ovale, orientato in direzione ovest-est, che misura 110 m di lunghezza, 55 m di larghezza massima. Ha una superficie di 4352 m² e uno sviluppo costiero di 0,279 km. Isole adiacenti hrid Žontujić, piccolo scoglio situato 475 m a sud di Regata che ha una superficie di 963 m². (45°12′24.5″N 13°34′50.5″E45°12′24.5″N, 13°34′50.5″E) Zontolo (Žontuja), scoglio situato 555 m a sud di Regata. Botassel (Butaceja), piccolo scoglio situato 840 m a sud di Regata, che ha una superficie di 1031 m²(45°12′13.7″N 13°34′43.4″E45°12′13.7″N, 13°34′43.4″E) Note Bibliografia Dario Alberi, Istria: storia, arte, cultura, 1997, Trebaseleghe (PD), LINT Editoriale, ISBN 978-88-81900152. (HR) Državni program [Programma Nazionale] (a cura di), Pregled, položaj i raspored malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i otočića [Analisi, posizione e schema di isolotti e piccole isole, periodicamente abitati e disabitati] (PDF), su razvoj.gov.hr, 2012, p. 1. URL consultato il 19 febbraio 2017. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. Voci correlate Croazia Dalmazia Toponimi italiani dell'Istria Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Regata
Mir (jezero)

Mir je slano jezero na Dugom otoku između zaljeva Telašćica i otvorenog mora, od kojega ga dijeli uski prostor Priseke. Nalazi se na jugozapadnom dijelu parka prirode Telašćice. Površina jezera je 0,23 km2, dubina oko 5,8 m - 6 m, a duljina oko 910 m. Najveće je širine 300 metara. Jezero je poseban geomorfološki fenomen. Nastalo je potapanjem nakon zadnjeg ledenog doba. Morska se je razina podigla za otprilike 120 metara. Tad se je krška depresija ispunila morem, koje u nju prodire kroz brojne podzemne mikropukotine. Sjeverna strana osobito je brojna tim pukotinama. Za plime su uočljivi izvori mora. Posebnost jezera Mir jest iznadprosječna slanost, a u jednom se njegovom dijelu nalazi ljekoviti mulj. Za razliku od otvorenog mora, temperaturne amplitude jezerske vode mnogo su veće. Temperatura vode u jezeru ljeti može biti i do 6°C toplija od temperature obližnjeg (otvorenog) mora. Stanište je endemične vrste jegulje zvane "bižat" i "kajman". Obale su stjenovite sa škrapama, ponegdje pješčane. Plići djelovi jezera su stjenoviti, prema dubini dno je pelitno, a na jugoistočnom dijelu je fanga (ljekoviti mulj). Izvori Literatura Tanocki Zvonimir, Crljenko, Ivana, Jezera Hrvatske, Zagreb, Školska knjiga, 2011., str. 228., ISBN 978-953-0-60489-8
Mlinac (jezero)

Jezero Mlinac nalazi se 12 km zapadno od Đakova, između sela Selci Đakovački i Kondrić. Izduženo je oko 1,5 km u smjeru sjever – jug. Na njemu se održavaju natjecanja u ulovu šarana i amura. Uz njega se proteže još 2 jezera imena: Buga i Vigo. Jezera su površine 17 četvornih kilometara. Literatura Tanocki Zvonimir, Crljenko, Ivana, Jezera Hrvatske, Zagreb, Školska knjiga, 2011., str. 141., ISBN 978-953-0-60489-8
Košljun (island)

Košljun is a relatively small island in Puntarska Draga bay off the coast of Krk, facing Punat, in the Adriatic Sea, Croatia. It is approximately 300 meters in diameter and covers an area of 6.5 hectares and is rich in vegetation. The only inhabitants are a group of Franciscan friars living in St. Mary's Monastery. History The earliest known settlement on Košljun was a Roman villa rustica belonging to a landowner of the Roman settlement on Curicum (Croatian: Krk). The next solid evidence of inhabitation is a written record from 1186 implying the existence of a Benedictine abbey built on its foundations. This was abandoned in 1447, and the Frankopans moved in Franciscans in their place. The present church was built by the Franciscans in 1480. The Benedictines remained on the island until the 15th century. After the death of the abbot Dominik, a Venetian priest held the title of Abbot of Košljun, and the island was abandoned. A pair of Franciscan friars complained to the Pope that the monastery was sitting empty. At their request, the Benedictine monastery was abolished and the island of Košljun given to the Franciscans, whose monastery remains today. The collections Near the jetty, one can find a statue of St. Francis with a wolf, a common iconographic motif for this saint. In addition to the statue, there is a text written in Glagolitic, located over the main entrance to the monastery, called, "Mir i Dobro" (peace and well-being), which is also dedicated to St. Francis. In the monastery, there is an ethnographic collection, including articles used by farmers and fishermen on Krk from the end of the 19th and the beginning of the 20th century. There is also a permanent exhibition of church artifacts housed in the old Benedictine church from the 12th century. As well as old masters (G. da Santacroce, F. Ughetto, Medulić and E. Jurič), the collection also includes works by more recent Croatian artists and sculptors such as: Dulčić, Bulić, Radauš, Orlić and Kršinić. The monastery owns a rich library of some 15,000 books, which contains a Jewish Bible from the 11th century, Glagolitic sermons, and Ptolemy's Atlas, printed in Venice in 1511. Notes Košljun: Spirituality, Culture, Nature by Cedomir Miler, trans. Janet Tuškan. References Further reading General Leksikografski zavod Miroslav Krleža (2013–2024). "Košljun". Hrvatska enciklopedija (online ed.). Archived from the original on 2024-04-05. Name Šenoa, Milan (1949). "Prilog poznavanju starih naziva naših otoka" [A Contribution to Learning the Old Names of Our Islands]. Hrvatski geografski glasnik (in Serbo-Croatian) (11–12) (published 1950-06-15): 75–82. ISSN 1331-5854. External links