NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Andautonia

Andautonia war eine römische Siedlung in Kroatien an der Südseite des Flusses Sava südöstlich von der Stadt Zagreb. Heute befindet sich dort das Dorf Šćitarjevo. Die Siedlung lag in der römischen Provinz Pannonien an der Straße, die Poetovia (das heutige Ptuj) und Siscia (das heutige Sisak) miteinander verband. Der Name Andautonia wurde vom Geografen Claudius Ptolemäus erwähnt. Im Itinerarium Antonini, einem Verzeichnis römischer Straßen, wird hingegen der Name Dautonia verwendet. Die Straße verband Andautonia mit Poetovium, an der Straße lagen außerdem Pyrri und Aquaviva im Norden und Siscia im Süden. Die Siedlung bestand zwischen dem 1. und 4. Jahrhundert, danach wurde sie wahrscheinlich während der Völkerwanderung zerstört. Erstmals wurde der Name der Siedlung 1758 auf einer Steintafel in Stenjevec entdeckt. Eine weitere Tafel fand man 1768 in Šćitarjevo. Während des 19. Jahrhunderts wurden römische Steine und Ziegel, die im Dorfgebiet gefunden wurden, für neue Gebäude wiederverwertet. Die oberirdischen Spuren der historischen Siedlung wurden damit zerstört, die genaue Lage der Siedlung geriet in Vergessenheit. Der genaue Ort wurde kontrovers diskutiert, Historiker und Geografen wie Johannes de Laet, Pierre M. Lapie, Christian Gottlieb Reichard, Jean-Baptiste Bourguignon d’Anville, Baltazar Adam Krčelić, Andrija Blašković, Matija Petar Katančić und Ivan Kukuljević-Sakcinski versuchten, die Siedlung zu lokalisieren. 1873 konnte der Standort von Theodor Mommsen genau bestimmt und im Corpus Inscriptionum Latinarum veröffentlicht werden. Das Archäologische Museum Zagreb startete eine erste Ausgrabung in Šćitarjevo und fand diverse römische Artefakte in ein Meter Tiefe. Die Mitarbeiter des Museums kehrten zwischen 1969 und 1980 mehrmals zu Ausgrabungen zurück. Seit 1981 untersuchten sie auch den Garten des Pfarramts in der Mitte des Dorfes. Sie fanden Spuren von Straßen, Abwasserkanälen, verschiedenen Gebäuden, Stadtmauern und einer Nekropole. 1994 wurde im Dorf ein archäologischer Park eingerichtet, die erste Einrichtung dieser Art in Kroatien. Literatur Šime Ljubić: Andautonia (Šćitarjevo). In: Vjesnik Arheološkog muzeja u Zagrebu Bd. 5, Nr. 1, 1883, S. 1–13 (Digitalisat). Wilhelm Tomaschek: Andautonia. In: Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE). Band I,2, Stuttgart 1894, Sp. 2120. Jaroslav Šašel: Andautonia. In: Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE). Supplementband XII, Stuttgart 1970, Sp. 71–75. Stefan Groh: Neues zur Urbanistik des Munizipiums Andautonia-Ščitarjevo (Pannonia Superior, Kroatien) : Auswertung und archäologisch-historische Interpretation der geophysikalischen Messungen 2012. In: Vjesnik Arheološkog Muzeja u Zagrebu 46, 2013, S. 89–113 (Digitalisat). Einzelnachweise
Andautonia

Andautonia fue un asentamiento romano localizado en las cercanías de la actual Zagreb. Fue una ciudad muy importante en su época, ya que la ciudad era un punto importante en las calzadas Siscia-Poetovio, aparte, el río Sava hacía del asentamiento un lugar con gran potencial comercial. La ciudad fue poblada anteriormente por las tribus ilirias, más tarde, los celtas llegarían a este asentamiento en el siglo IV a. C., más concretamente los taurinos.​​ Andautonia fue una ciudad con grandes pavimentos, un gran sistema de alcantarillado y una calidad de vida muy grande para la época, todo esto le llevó a convertirse en una ciudad con gran potencial en la región.​​ En la religión también fue una ciudad muy influyente, se dice de que se hicieron varios altares al dios del río Savo y a Némesis, estelas con las figuras de estas deidades nos hacen pensar en la posible existencia de algunos espectáculos en la ciudad, como la lucha entre gladiadores.​ Referencias
Andautonija

Andautonija je bilo starorimsko naselje i municipij u blizini rijeke Save na mjestu današnjega sela Šćitarjevo u Hrvatskoj, južno od Zagreba i u blizini Velike Gorice. Tu rimsku naseobinu osnovali su Rimljani u 1. stoljeću poslije Krista na tadašnjem toku rijeke Save, te je do kraja 4. stoljeća bila glavno upravno, političko i kulturno središte tog dijela Panonije. Andautonija je strateški izgrađena na trasi rimske ceste Siscia – Petovio (Sisak – Ptuj). Bila je municipij u obliku nepravilna šesterokuta s visokim pravnim statusom, a tijekom 400 godina i administrativno-upravni, kulturni te vjerski centar zagrebačkog dijela Posavine. Postajao je termalni kompleks s vodovodom, kanalizacijom i sustavom za zagrijavanje prostorija. Tijekom iskapanja, koja se provode od 1981. godine, nađeni su tanjuri, vrčevi, oruđe, posuđe, novac careva iz razdoblja od Tita do Valensa te tragovi ceste i nekropola. Izgradnjom Andautonije počinje urbanizacija tog dijela Panonije koja traje do kraja 4. stoljeća. Nakon Andautonije i njenog urbanizacijskog procesa, nema značajnije urbanizacije sve do druge polovice 20. stoljeća. Arheološki park Andautonija otvoren je 1994. godine u Šćitarjevu. Arheološko nalazište s ostacima zgrada i ulica otvoreno je za javnost, a pod brigom je Arheološkog muzeja u Zagrebu. Za vrijeme popravka župne crkve u Šćitarjevu 1768. godine, pronađen je dio spomenika carici Hereniji Etruscili (vidi sliku), ženi cara Decija, koji je vladao od 249. do 251. godine. Natpis glasi: Herenniae Etruscillae Aug(ustae), matri cast(rorum), conjugi d(omini) n(ostri) Deci(i) p(ii) f(elicis) Aug(usti) r(es) p(ublica) And(autoniensium). U organizaciji Arheološkog muzeja grada Zagreba svake se godine održava manifestacija pod nazivom „Dani Andautonije”, a od 2007. godine priređuju se „Susreti u Andautoniji” u organizaciji Udruge Andautonija. Izložbama i raznim događanjima obrađuju se pojedine teme iz života rimskoga grada. Vanjske poveznice http://www.andautonia.com Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. siječnja 2012. (Wayback Machine)
Andautônia

Andautônia (em latim: Andautonia) era um assentamento romano situado na margem sul do rio Sava, localizado na moderna vila de Šćitarjevo, a sudeste da cidade de Zagrebe, Croácia. Andautonia estava localizada na província romana da Panônia, na estrada romana que conectava Petóvia e Síscia (cidades modernas de Ptuj e Sisak). Segundo o arqueólogo croata do século XIX Šime Ljubić, o topônimo Andautônia (em grego clássico: Ἀνδαυτόνιον) foi mencionado pelo antigo geógrafo Ptolemeu em sua obra Geografia do século II, que o colocou, talvez incorretamente, entre os assentamentos de Bonônia e Noviduno (atual Banoštor no norte da Sérvia e Krško na Eslovênia). A única outra menção do mesmo assentamento foi encontrada no Itinerário Antonino, que se acredita datar do início do século III, que se refere ao local como Dautônia. Bibliografia Ljubić, Šime (9 de novembro de 1883). «Andautonia (Šćitarjevo)». Vjesnik Arheološkog muzeja u Zagrebu (em croata) (1): 1–13. ISSN 0350-7165. Consultado em 11 de janeiro de 2022 Kušan, Dora; Nemeth-Ehrlich, Dorica (janeiro de 1996). «Arheološki park Andautonija u Ščitarjevu». Zagreb: Museum documentation centre. Informatica Museologica (em croata). 25 (1-4) Šimunović, Petar (março de 2013). «Predantički toponimi u današnjoj (i povijesnoj) Hrvatskoj» [Pre-Roman placenames in present-day (and historical) Croatia] (PDF). Zagreb: Croatian Academy of Sciences and Arts. Folia onomastica Croatica (em croata) (22): 147–214. Consultado em 18 de janeiro de 2016 Referências
Андавтония

Андавто́ния ― римское поселение, которое было расположено на южном берегу реки Сава, недалеко от современной деревни Шчитаржево на юго-востоке от города Загреб, Хорватия. Андавтония находилась на территории римской провинции Паннонии, на римской дороге, соединяющей города Поэтовия (современный Птуй) и Сисция (Сисак). Название «Андавтония» упоминается в трудах античного географа Птолемея, а «Давтония» упоминается в Итинерарии Антонина. Дорога пролегала между Андавтонией и Поэтовиумом через Пирри и Аквавию на север и через Сисцию на юг. Поселение существовало между I и IV веками, после чего оно, как полагают, было уничтожено во время Великого переселения народов. В современную эпоху имя поселения впервые было обнаружено на каменной скрижали в районе Стенжевец в 1758 году. В 1768 году была найдена ещё одна скрижаль с этим названием в Шчитаржево. В течение XIX века каменные и кирпичные материалы античных времён, которые всё ещё могли быть найдены в этих областях, были по большей части удалены и повторно использованы в строительстве новых зданий; тем самым на поверхности земли были уничтожены следы существования поселения. Местоположение Андавтонии было предметом споров различных картографов и историков: свои версии выдвигали в том числе Х. Г. Рейхард, Ж.-Б. Б. де Анвиль, Б. А. Крчелич, М. П. Катанчич и И. Кукулевич-Сакцинский. В конце концов оно было точным образом установлено Т. Моммзеном и опубликовано в собрании Corpus Inscriptionum Latinarum в 1873 году. Археологический музей Загреба впоследствии начал первые раскопки в Шчитаржево, в результате которых были найдены многочисленные артефакты римской эпохи, покоившиеся на глубине около 1 метра. Сотрудники музея возвращались на место раскопок для дальнейшего исследования местности в период между 1969 и 1980 гг. С 1981 года они также провели анализ сада у церковного прихода в центре поселения. Были найдены следы улицы, канализационная система, различные здания, городские стены и некрополь. В 1994 году в центре поселения был построен археологический парк. Примечания Ссылки Ljubić, Šime. . Andautonia (Šćitarjevo). — Viestnik Hrvatskoga Arkeologičkoga Družtva, 1883, 5 (1). — Str. 1—13. Kušan, Dora; Nemeth-Ehrlich, Dorica. . Arheološki park Andautonija u Ščitarjevu. — Informatica Museologica, 1996, 25 (1-4). — Str. 30—34.
Andautonija

Andautonia je starorimsko naselje i municipij na mestu današnjeg sela Šćitarjeva u blizini Velike Gorice. Na mestu Andautonije se prije rimskog nalazilo ilirsko naselje. Andautonia se nalazila na desnoj obali reke Save na mjestu gdje je rimska cesta Siscia — Petovio prelazila reku. Arheološkim iskapanjima otkriveni su bedemi, nekropole, termalni komples s vodovodom, kanalizacijom i sistemom za zagrejavanje prostorija, tragovi luke i predmeti iz svakodnevnog života stanovnika. Andautonia propada i gubi na značenju u razdoblju od 4. do 7. veka za vreme velike seobe naroda. Istorija grada Severno od Save (lat. Savus flumen) Rimljani su osnovali panonske provincije gornju Panoniju ili Panoniju Superior (lat. Pannonia Superior) i donju ili Panoniju Inferior (lat. Pannonia Inferior), koje su se prostirale do obale reke Dunav (lat. Danubius flumen) na severoistoku, na jugozapadu je granica bila Italija, a na jugu provincija Dalmacija. Andautonija se nalazila u delu gornje Panonije (Superior), na području koje je naseljavalo pleme Andautonaca. Grad je sagrađen u 1. veku, oko 12 km od desne obale Save, na putu iz Akvileje prema Sirmijumu. Grad postaje municipijum 70. godine, tokom vladavine Flavijevaca. A verovatno je napušten u 4. veku. Grad se pominje u antičkim izvorima, kod Ptolemeja i u antičkim itinerarima (lat. Itinerarium Antonini Augusti). Arheološka istraživanja Grad je otkrio Matija Petar Katančić u 18. veku, posmatrajući vidljive ostatke rimskog grada utvrdio je da se radi o Andautoniji, no tek je Teodor Momzen 1873. potvrdio zasigurno da je baš ovo naselje bilo to. Iskopavanja započeo je Bojničić 1882. i 1883. na području Gradišća. Istraživanje grada počinje pronalaskom Maksiminovog miljokaza 1934. godine. Arheološki muzej u Zagrebu započinje sistematska iskopavanja 1969. godine. Od 1981. godine iskopavanja se vrše u dvorištu županijskog ureda, a od 1984. paralelno se vrše i konzervatorski radovi. Arheološki park koji se može videti sadrži ulicu, rimske terme, dve zgrade i nekropolu. Precizna rekonstrukcija izgleda otkrivenih zgrada nije često moguća jer je građa sa istih sve do početka XIX veka odnošena i korištena za izgradnju okolnih privatnih i javnih građevina što je i drugde po Evropi tada bio čest slučaj. Literatura Dorica Nemeth — Enrlich, (1988) Hronika iskopavanja, Ščitarjevo istraživanja i zaštitni radovi 1984—1988, VAMZ, 3.s., XXI Reference Spoljašnje veze www.andautonia.com
Andautonia

Andautonia var en forntida romersk stad eller municipium i vad som idag är samhället Šćitarjevo i Kroatien. Bosättningen anlades och utvecklades av romarna på nollhundratalet och låg vid floden Savas västra strand drygt tio kilometer sydost om vad som idag är den kroatiska huvudstaden Zagrebs stadskärna. Den låg vid sammanflödet av viktiga romerska farvägar och blev det administrativa, kulturella och religiösa centret för området mellan Medvednica och Sava i den romerska provinsen Pannonien. Andautonia hade sin storhetstid under 100–300-talet e.Kr. och platsen för den romerska bosättningen är den äldsta i det moderna Zagrebs närområde som haft en kontinuerlig mänsklig bosättning, från romartiden till nutid. Hunnernas, ostrogoternas och langobardernas intrång i området under folkvandringstiden på 400–600-talet e.Kr. ledde till den romerska kulturens undergång. Andautonia förstördes och förföll. Utgrävningarna De systematiska utgrävningarna vid det lokala församlingshemmets trädgård och bakgård i Šćitarjevo har fortgått sedan år 1981. År 1984 inleddes arbetet med att restaurera och bevara lämningarna och år 1994 öppnade Arkeologiska parken Andautonia där utgrävda strukturer och enskilda objekt kan ses av besökare. Lämningarna Det framgrävda området omfattar en yta på 2 500 m2. I parken är 27 m av den forna bosättningens huvudgata framgrävd. Resterna av huvudgatans forna arkader är synliga. De flesta av Andautonias bad (thermae) har hittats öster om huvudgatan liksom resterna av en halvcirkelformad pool, hallar, avlopp och ett centralt värmesystem (hypocausts). Utgrävningarna visar att det på 100-talet f.Kr. fanns en gravplats (nekropol) på platsen där badet senare skulle uppföras. Den förstördes troligtvis av en översvämning orsakad av den närliggande floden. Utgrävningarna visar att bosättningen renoverades flera gånger under 200–400 f.Kr. Fynd av väggmålningar, mosaikbitar, stenströsklar och värmesystem indikerar att byggnaderna var rikt utrustade. Vidare fynd av keramik, glaskärl, lampor, brons- och silversmycken och andra bruksföremål vittnar om att invånarna levde relativt gott. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Andautonia. Andautonia.com - Arkeologiska parken Andautonias officiella webbplats Referenser Noter
Андаутонія

Андаутонія — римське поселення, яке було розташоване на південному березі річки Сава, недалеко від сучасного села Щитар'єво на південному сході від міста Загреб (Хорватія). Андаутонія перебувала на території римської провінції Паннонії, на римській дорозі, що сполучала міста Поетовія (сучасний Птуй) і Сісція (Сисак). Назва «Андавтонія» згадується в працях античного географа Птолемея, а «Давтонія» згадується в Ітинерарії Антоніна. Дорога пролягала між Андавтонією і Поетовією через Піррі і Аквавіва на північ і через Сісцію на південь. Поселення існувало між I і IV століттями, після чого воно, як вважають, було знищено під час Великого переселення народів. У сучасну епоху ім'я поселення вперше було виявлено на кам'яній скрижалі в районі Стенєвець у 1758 році. 1768 року було знайдено ще одну скрижаль із цією назвою в Щитар'єво. Протягом XIX століття кам'яні і цегляні матеріали античних часів, які все ще могли бути знайдені в цих місцевостях, були здебільшого вилучені і повторно використані у будівництві нових будівель; тим самим на поверхні землі були знищені сліди існування поселення. Місцезнаходження Андаутоніі було предметом суперечок різних картографів і істориків: свої версії висували в тому числі Х. Г. Рейгард, Ж.-Б. Б. де Анвіль, Б. А. Крчелич , М. П. Катанчич і І. Кукулевич-Сакцинський. Зрештою, його точно встановив Т. Моммзен і опубліковано у збірнику Corpus Inscriptionum Latinarum у 1873 році. Археологічний музей Загреба згодом почав перші розкопки в Щитар'єво, в результаті яких були знайдені численні артефакти римської епохи, що покоїлися на глибині близько 1 метра. Співробітники музею поверталися на місце розкопок для подальшого дослідження місцевості в період між 1969 і 1980 р. З 1981 року вони також провели аналіз заднього двору будинку церковної парафії в нинішньому центрі населеного пункту. Були знайдені сліди вулиці, каналізаційна система, різні будівлі, міські стіни і некрополь. У 1994 році в центрі поселення був побудований археологічний парк. Посилання Ljubić, Šime. Andautonia (Šćitarjevo) [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.] — Viestnik Hrvatskoga Arkeologičkoga Družtva, 1883, 5 (1). — Str. 1—13. Kušan, Dora; Nemeth-Ehrlich, Dorica. Arheološki park Andautonija u Ščitarjevu [Архівовано 19 жовтня 2020 у Wayback Machine.] — Informatica Museologica, 1996, 25 (1-4). — Str. 30—34.
Katedrála Proměnění Páně (Záhřeb)

Katedrála Proměnění Páně v Záhřebu (chorvatsky Saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu, srbsky Храм преображења Господњег) je pravoslavný katedrální chrám v záhřebsko-lublaňské eparchii Srbské pravoslavné církve v Chorvatsku. Nachází se na náměstí Petra Preradoviće (Trg Petra Preradovića) v centru chorvatského hlavního města Záhřebu. Patří mezi symboly srbské přítomnosti v chorvatské metropoli. Dějiny První kostel na tomto místě z roku 1794 byl zasvěceným svatým apoštolům Petru a Pavlovi. V roce 1866 byl obnoven podle návrhu rakousko-chorvatského architekta Franje Kleina a v roce 1884 zrekonstruován podle plánů architekta Hermanna Bollého. V roce 2010 byla katedrála vážně poškozena neznámými vandaly, kteří ji posprejovali graffiti s prvky ustašovské symboliky. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Katedrála Premenenia Pána (Záhreb) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála Proměnění Páně v Záhřebu na Wikimedia Commons Povijest trga Petra Preradovića: Iz 19. u 21. stoljeće? Arhitektura ikonostasu u opusu Hermana Bollene, Prostor, Znanstveni časopis za arhitektura i urbanismu br. 18 (2010), 1 (39); Zagreb, 2010., Str. 62 - 79.
Cathédrale de la Transfiguration de Zagreb

La cathédrale de la Transfiguration de Zagreb, la capitale de la Croatie, est le siège de la métropole de Zagreb et de Ljubljana de l'Église orthodoxe serbe. Elle est construite dans les années 1860 selon les plans de Franjo Klein à l'emplacement où se trouvait l'église catholique Sainte-Marguerite, qui a été démolie. Elle a fait l'objet de plusieurs rénovations, notamment par Herman Bolé à la fin du XIXe siècle et au début du XXe siècle. Elle subit des dommages à la suite d’un tremblement de terre survenu en 2020, ce qui conduit à l’engagement d’une nouvelle campagne de restauration débutée en avril 2021. Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe Portail de la Croatie
Saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu

Saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu je katedrala Mitropolije zagrebačko-ljubljanske Srpske pravoslavne crkve u središtu Zagreba na Trgu Petra Preradovića. Crkva sv. Preobraženja zaštićeno je kulturno dobro Republike Hrvatske. Povijest Saborna je crkva (katedrala) za Mitropoliju zagrebačko-ljubljansku. Izgrađena je 1866. godine po nacrtu hrvatskog arhitekta Franje Kleina. Obnovljena je od 1883. do 1884. godine po nacrtima arhitekta Hermana Bolléa. Tada je u nju postavljen sadašnji historicistički ikonostas s ikonama koje je radio slikar Epaminondas Bučevski, podrijetlom iz Černovaca u Bukovini. Bollé će u još dva navrata restaurirati Preobražensku crkvu – 1899. godine, kada na nju postavlja novu kapu zvonika i od 1913. do 1914. godine kada joj je potpuno modificirao pročelja. Na ovom mjestu bila je katolička crkva sv. Margarete koja je pripadala Zagrebačkoj biskupiji, a spominje se od 1334. godine, kao župna crkva uz koju su se održavali "margaretski sajmovi" (održavali su se od 1337. godine). Kasnije je crkva pripala župi sv. Marka, a 1794. godine prodana je pravoslavnim trgovcima. Pravoslavna crkvena općina zagrebačka, kao i sve pravoslavne općine u Habsburškoj Monarhiji u to se vrijeme nazivala grčkom-neujedinjenom. U njezinoj su ranoj povijesti grčki i cincarski trgovci igrali izuzetno veliku ulogu. Sa sve većim doseljavanjem Srba udio Grka u pravoslavnom stanovništvu Zagreba se počeo smanjivati, a i započela je njihova asimilacija u srpski, te dijelom hrvatski etnikum. Od 1848. godine zagrebačka pravoslavna crkvena općina dobiva prefiks srpska, "proglašava se isključivo »srbskim obščestvom sv. preobraženske crkve u Zagrebu«". Stara crkva srušena je 1866. godine što zbog dotrajalosti što zato što izgledom i reprezentativnošću nije odgovarala potrebama zagrebačke pravoslavne zajednice. Na njezinom mjestu sagrađena je sadašnja katedrala Preobraženja Gospodnjeg prema projektima Franje Kleina. Zbog ovakve povijesti, ulica koja prolazi iza katedrale i danas se zove Margaretska, a ona koja prolazi ispred nje zove se Preobraženska. Odlukom upravnog odbora srpske crkvene općine 1907. godine je na njihovoj zgradi u Zagrebu bila hrvatska zastava. Zbog toga je sazvana Skupština srpske akademske omladine iz Zagreba, koja je to najoštrije osudila, uz podsjećanje da je 1895. godine s ove iste zgrade morala biti skinuta srpska zastava. Galerija Literatura Mitropolit Jovan Pavlović, Dragan Damjanović, Nikolaj Muhin, Irina Buseva Davidova, Srpska pravoslavna crkvena opština i saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg u Zagrebu, Preobraženski hram, Eparhijski upravni odbor Eparhije zagrebačko - ljubljanske, Zagreb, 2008., str. 11-32. (ISBN 978-953-98867-5-0) Dragan Damjanović, Arhitektura ikonostasa u opusu Hermana Bolléa // Prostor, Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam, sv. 18 (2010.), br. 1 (39); Zagreb, 2010., str. 62 – 79. (Hrčak) Bilješke Vanjske poveznice
Cattedrale della Trasfigurazione del Signore (Zagabria)

La chiesa cattedrale della Trasfigurazione del Signore (in croato Saborna crkva Preobraženja Gospodnjeg; in serbo Саборни храм Преображења Господњег?, Saborni hram Preobaženja Gospodnjeg) è situata in piazza Petar Preradović a Zagabria, Croazia, ed è la cattedrale ortodossa della metropolia di Zagabria e Lubiana. Storia Sul sito dell'attuale cattedrale esisteva una precedente chiesa cattolica dedicata a Santa Margherita del 1334, successivamente venduta alla comunità ortodossa della città di Zagabria nel 1794. La chiesa versava in cattive condizioni e venne abbattuta per far posto ad un nuovo edificio che rispecchiasse maggiormente la tradizione ortodossa. La nuova cattedrale, dedicata alla Trasfigurazione di Gesù, è stata costruita nel 1866 su progetto dell'architetto croato Franjo Klein e restaurata nel 1883-1884 dall'architetto Herman Bollé. In successivi interventi è stato elevato il campanile nel 1899 e viene completamente modificata la facciata nel 1913-1914. Galleria d'immagini Note Voci correlate Chiesa ortodossa serba Cattedrali in Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale della Trasfigurazione del Signore Collegamenti esterni Sito ufficiale della metropolia di Zagabria e Lubiana, su mitropolija-zagrebacka.org. URL consultato il 29 aprile 2014 (archiviato dall'url originale il 5 agosto 2012).
Sobór Przemienienia Pańskiego w Zagrzebiu

Sobór Przemienienia Pańskiego – prawosławna cerkiew w Zagrzebiu, katedra metropolii zagrzebsko-lublańskiej. Cerkiew została wzniesiona w 1794 i odnowiona w 1886. Ikonostas został wykonany w 1833 przez rumuńskiego artystę Epimananondasa Bučevskiego. Projekt renowacji świątyni wykonał architekt Hermann Bollé. Kolejny generalny remont świątyni, połączony z wykonaniem fresków w części ołtarzowej i nawie, miał miejsce na przełomie XX i XXI w. Odremontowana świątynia została ponownie poświęcona 19 sierpnia 2007. We wrześniu 2010 cerkiew została zdewastowana przez nieznanych sprawców, którzy umieścili na niej graffiti z symbolami ustaszy oraz hasłami nawołującymi do mordowania Serbów. Komentując ten incydent, przedstawiciele eparchii zagrzebsko-lublańskiej stwierdzili, iż przypadki aktów podobnego wandalizmu zdarzają się w Chorwacji regularnie. Przypisy