NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Amerikanska trädgårdarna, Opatija

Amerikanska trädgårdarna (kroatiska: Amerikanski vrtovi, lokal dialekt: Merikanski vrtovi) är en botanisk trädgård i Opatija i Kroatien. Den botaniska trädgården är öppen för allmänheten och en av Opatijas sevärdheter. Sedan år 2016 står den under särskilt skydd. Historik Amerikanska trädgårdarna anlades under 1900-talets första hälft av den ungerske handelsmannen Mihaly Pal Kuczor. Den anlades i ära till hans hustru Hilda von Hortenau som levde i Opatija och var relaterad till den kejserliga österrikiska ätten Habsburg. Trädgården uppkallades i folkmun efter den kontinent (Amerika) där Kuczor hade grundat ett affärsimperium genom försäljning av Szegedipaprika. I sin ambition att skapa en av de vackraste trädgårdarna i denna del av Europa lät paret spränga en del av terrängen och föra ditt jord för att kunna anlägga halvcirkulära terrassträdgårdar över ett område vars yta uppgick till 30 000 kvadratmeter. Trädgården blev snart en omtyckt grön oas bland lokalborna och besökare och handelsmannen Kuczor tjänade sig en extra slant genom att belägga en inträdesavgift på 5 lira. Den samtida pressen kallade den botaniska trädgården för "Trädgårdarna i Semiramis" med anspelning på världens sju underverk men fortsatte lokalt att kallas Amerikanska trädgårdarna med hänvisning till Kuczors förflutna i Amerika. Beskrivning Den botaniska trädgården yta uppgår till 8 000 kvadratmeter. Den är delvis terrasserad och har utsikt över Kvarnerviken. Med tanke på kompositionen, materialen, ornamenten och förbindelserna är trädgården ett värdefullt exempel på modernism med inslag av historicism. Trädgården hade tidigare en pergola, trappa, tessellation och bänkar. Karaktäristisk för trädgården var att växterna var ordentligt organiserade, antingen klippta i sfäriska eller pelarliknande former (cypresserna) eller planterade enligt ett nätliknande schema. Referenser Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Amerikanska trädgårdarna, Opatija.
Crkva sv. Stjepana Prvomučenika u Splitu

Crkva sv. Stjepana Prvomučenika, rimokatolička sakralna građevina podignuta 1814. godine na poluotoku Sustipanu u Splitu na mjestu znamenitog porušenog benediktinskog samostana sv. Stjepana pod borovima. Tijekom izgradnje, na njenu fasadu su ugrađene spolije iz porušenog samostana, a unutrašnjost je ukrašena sa šest antičkih mramornih stupova prenesenih iz Dioklecijanove palače, kao i mramornim oltarom sv. Ane dopremljenim iz ugašenog ženskog benediktinskog samostana sv. Marije de Taurello. Crkva je građevina omanjih dimenzija i pravokutnog tlocrta. Iznad glavnih vrata smješten je kameni gotički kip sv. Stjepana iz 14. stoljeća, a uz pročelje crkve nalazi se zvonik na preslicu. Iza crkve nalaze se ostaci velike trobrodne ranokršćanske bazilike, koja je u 11. stoljeću pregrađena u crkvu sv. Stjepana pod borovima, a u 13. stoljeću pridodan joj je i zvonik. Izvori Literatura Vilogorac, Inga, Splitske crkve, Spomenička baština, Ex libris, Split-Zagreb, 2005. ISBN 953-6310-45-7 Vanjske poveznice
Ledena dvorana Zibel

Ledena dvorana Zibel sportski je objekt u Sisku. Dio je istoimenog sportsko-rekreacijskog centra koji se sastoji od natkrivenog klizališta s tribinama, dvorane za stolni tenis i plesne dvorane. Objekt okuplja veliki broj djece i odraslih koji svoje aktivnosti realiziraju kroz stolnoteniski klub, Plesni klub Siscia, Plesni klub Top step, KUD Ivan Goran Kovačić, hokejaške klubove Sisak i Sisciu, školu klizanja i rekreacijsko klizanje. KHL Medveščak je 2018. odigrao pet utakmica EBEL lige. U Zibelu se održavaju i koncerti. Projekt izgradnje Ledene dvorane Zibel počeo je 2017. na mjestu poznatog sisačkog klizališta. Izvor ŠRC Sisak Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. listopada 2018. (Wayback Machine)
Zgrada Osnovne škole Dobri

Zgrada Osnovne škole Dobri je osnovna škola u gradu Splitu za gradski kotar Grad. Nalazi se na adresi Kliška 25, Split, na predjelu Dobrome. Građena je od 1929. do 1930. godine, a djelo je arhitekta Josipa Kodla. Opis Zgrada OŠ Manuš-Dobri (danas OŠ Dobri) nalazi se u Kliškoj ulici, u splitskom predjelu Dobri. Izvorno se sastojala od muške i ženske škole, sa zajedničkom dvoranom za gimnastiku i zasebnom dogradnjom sa stanovima za ravnatelje. Zgrada je dvokatnica s podrumom i visokim prizemljem. Razvedenih je tlocrtnih i visinskih formi, građena je od armiranog betona. Krov je ravan s djelomično istaknutom strehom. Pročelja su ožbukana i raščlanjena velikim, geometrijski pravilnim drvenim otvorima. Dva su glavna ulaza. Zgrada predstavlja jedan od najboljih projekata Josipa Kodla, u kojem je u potpunosti razvio modernu, funkcionalističku arhitekturu međunarodnog stila. Zaštita Pod oznakom Z-6059 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština", javne građevine. Izvori Vanjske poveznice
Palača Cindro u Splitu

Palača Cindro je palača hrvatske plemićke obitelji Cindro, sagrađena u 17. stoljeću. Nalazi se na adresi Krešimirova 3-5, Split, u ulici koja vodi od Peristila do Pjace. Opis Barokna palača s četiri krila koja zatvaraju unutrašnje pravokutno dvorište građena je u 17.st. za staru splitsku plemićku obitelji Cindro. Zadržala je osnovnu prostornu organizaciju; unutrašnje kamenom popločano dvorište, ali i osnovne horizontalne i vertikalne komunikacije u interijeru u kojemu se ističe stubište u predvorju, te velike dvorane s obnovljenim drvenim stropovima na prvom i drugom katu prema Krešimirovoj ulici. Kruna bunara s grbom obitelji Cindro, najvjerojatnije iz dvorišta palače, pohranjena je u Arheološkom muzeju u Splitu. Među splitskim baroknim palačama, koncepcijom reprezentativnog pročelja i prostornom organizacijom, palača Cindro najviše se približila venecijanskim uzorima. Zaštita Pod oznakom Z-5712 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Vila Flora u Splitu

Vila Flora (Cvijetin dvor) nalazi se u Splitu, na adresi Tolstojeva 2. Sagrađena je 1907. godine. Djelo arhitekta Ive Bezića. Opis Vila Flora (Cvijetin dvor) nalazi se na početku današnje Tolstojeve ulice u Splitu, nasuprot zgradi Velike realke. Godine 1907., kada je sagrađena, bila je prva građevina na prostoru između današnje Tolstojeve ulice i tvrđave Gripe, gdje su se tada prostirala polja i vinogradi. Projektant je vile, ujedno i njezin vlasnik, Splićanin Ivo Bezić, profesor risanja koji se bavio i graditeljstvom. Vila je dobila ime po njegovoj supruzi Flori (Cvijeti). Natpis od olovnih slova „Cvijetin dvor“, koji je nekad stajao posred glavnoga pročelja, uklonjen je nakon Drugoga svjetskog rata. Slobodnostojeća dvokatnica u tlocrtu je razvedeni pravokutnik s istaknutim prizemnim prostorom dućana uz sjeverno pročelje. Vila je u cijelosti oblikovana u kamenu; južno i zapadno pročelje su od fino klesanih kamenih kvadara s uskim sljubnicama, dok su sjeverno i istočno pročelje od grublje obrađenih kamenih klesanaca. Svi ukrasni detalji na južnom pročelju također su obrađeni u kamenu, što je jedinstven primjer u splitskoj secesijskoj arhitekturi. Vila završava mansardnim krovištem, također rijetkim za splitsku onodobnu arhitekturu, s drvenom krovnom konstrukcijom i pokrovom od kvadratičnih ravnih ploča od eternite (salonita). Na južnom reprezentativnom pročelju u reljefu je izrađena ženska glava oivičena laticama čije se secesijski stilizirane stabljike spuštaju niz zaglavni kamen, a predstavlja portret Flore Bezić. Vila Flora zanimljiva je u opusu splitskoga projektanta Ive Bezića, a izdvaja se i u pregledu splitske arhitekture secesijskoga sloga, kako po svom oblikovanju u kamenu, tako i po prostornom rješenju. Značajno je i što je gotovo u potpunosti očuvala izvorni tlocrtni raspored prostorija kao i detalje oblikovanja interijera. Zaštita Pod oznakom Z-5866 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština". Izvori
Crkva Navještenja Blažene Djevice Marije u Vrgorcu

Crkva Navještenja Blažene Djevice Marije je župna crkva u staroj jezgri grada Vrgorca. Posvećena Navještenju BDM. Opis Župna crkva Navještenja Blažene Djevice Marije u Vrgorcu izgrađena je po nacrtu arhitekta Ćirila Metoda Ivekovića. Monumentalna je trobrodna građevina, podignuta u neoromaničkom slogu, orijentirana zapad-istok. Građena je od fino obrađenih, kamenih ploča slaganih u redove. Na istočnoj strani crkve je pročelje s tri portala te sa središnijm, jače izbačenim rizalitom. Crkva na zapadnoj strani završava s tri polukružne apside. U osi pročelja, 1962. godine naknadno je dograđen impozantni četvrtasti, kameni zvonik. Gradnja crkve dovršena je krajem 1921. godine, a unutrašnjost je uređena 1932. godine. U unutrašnjosti crkve su tri oltara. Povijest Crkva datira iz srednjeg vijeka. Nakon osmanskih osvajanja pretvorena je u džamiju i uz nju je dograđen minaret. Pri oslobađanju Vrgorca od Osmanlija građevina je vraćena katoličanstvu, a u crkvu su ju prenamijenili franjevci 1694. godine. Godine 1793. izlivena su zvona za crkvu. Crkva je popravljana do 1859. godine. Minaret je ostao do 1861. godine, a konačno srušen 1913. godine. Arhitekt Ćiro Iveković napravio je 1908. nacrte i po njima je srušen minaret i od 1913. građena današnja župna crkva, čiji su radovi zgotovljeni 1921. godine. Godine 1932. uređena je unutrašnjost, a 1962. dograđen zvonik na pročelju. Godine 1993. počela je konzervacija-restauracija. Godine 2004. dobila je reljef "oslobođenje Vrgorca", 2005. godine postavljena su tri nova zvona, a 2006. godine su završeni konzervatorski radovi i obnovljeno pročelje, sređen okolni prostor, te izgrađena ljetna pozornica za mnogobrojna događanja. Izgled Crkva je neoromaničkog stila. Tri su portala na pročelju, ima tri broda. Zvonik je istaknut. Ima pet zvona: dva očuvana zvona iz 18. stoljeća i tri nova. Oltar krasi italobizantska Gospa. U crkvi je grob mučenika fra Ivana Rozića. U župnoj zbirci je druga vrijedna Gospina slika "bizantsko Umilenije" s grčkim natpisima. Po predaji ju je nabavio vrgorački junak i serdar Rade Miletić, čiji je grob nalazi u istoimenoj crkvi. Zvonik s pročelja dograđen je u 20. stoljeću. Crkvu krasi reljef "Oslobođenje Vrgorca", akademskog kipara Petra Ujevića. Kod crkve je ljetna pozornica za razna zbivanja. Zaštita Klasificirana u II. kategoriju spomenika kulturne baštine. Pod oznakom Z-3686 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori Vanjske poveznice Turistička zajednica Splitsko-dalmatinske županije Arhivirana inačica izvorne stranice od 16. veljače 2021. (Wayback Machine)Vrgorac - Crkva Navještenja Blažene Djevice Marije
Church of the Transfer of the Relics of the Holy Father Nicholas, Bijelo Brdo

Church of the Transfer of the Relics of the Holy Father Nicholas (Serbian Cyrillic: Црква преноса моштију светог оца Николаја) is a Serbian Orthodox church in Bijelo Brdo, eastern Croatia. The building of the church was initiated on 27 July 1764 with major works lasting for the following three years. Constructor of the iconostasis is unknown but it is known that the icons on it were painted by Jovan Isailović in 1783 while his grandson Jovan Isailović Jr. completed wall paintings between 1850 and 1854. In 1941, during the Genocide of Serbs in the Independent State of Croatia, the Ustasha regime destroyed the iconostasis destroying a part of the icons, while remaining were taken to the Franciscan monastery in Osijek. The church was converted into a Roman Catholic one followed by forcible conversion of local population. See also Eparchy of Osječko polje and Baranja Serbs of Croatia List of Serbian Orthodox churches in Croatia References
Crkva sv. Nikole u Bijelom Brdu

Crkva svetog Nikole u Bijelom Brdu u Hrvatskoj je pravoslavna crkva, u sastavu Osječkopoljske i baranjske eparhije Srpske pravoslavne crkve, a koja je posvećena blagdanu prijenosu moćiju svetog Nikole. Početak izgradnje crkve je započet 1764. godine, a dovršena je 1809. godine. Crkva je obnovljena 1996. godine. Parohijski dom datira iz 2004. godine. Seoska slava i slava crkve je prijenos moćiju svetog Nikole, koji Srpska pravoslavna crkva slavi 22. svibnja. Izvori
Crkva Betlehem na Marjanu

Crkvica Gospe od Betlema nalazi se u Splitu, na južnim padinama Marjana. U crkvi se tradicionalno slavi polnoćka na Badnjak. Sagrađena je oko 1500. godine. Nazvana je prema renesansnom reljefu Kristova rođenja iz 15. stoljeća. Osim teme Isusova rođenja, na zabatu reljefa nalazi se i tema raspeća, a uz to prikazani su i likovi sv. Jeronima i sv. Antuna Opata. Crkva je manjih dimenzija, kao i većina marjanskih crkvica i jednostavnog je pravokutnog oblika. Restaurirana je 1928. godine, kada su izgrađene stepenice koje vode do nje s glavnog puta. Godine 2016. postavljeno je zvono poviše pročelja crkve, koje je nedostajalo više od pola stoljeća. Pod oznakom Z-4643 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiranog kao sakralna graditeljska baština . Izvori Literatura Vilogorac, Inga, Splitske crkve, Spomenička baština, Ex libris, Split-Zagreb, 2005. ISBN 953-6310-45-7 Vanjske poveznice 'Tili smo da bude lipo': Obitelj splitskog gradonačelnika iznenadila sugrađane zavjetnim darom! Doznali smo zašto su odabrali baš to vrijeme i mjesto - slobodnadalmacija.hr
Isusovački samostan i crkva Presvetog Srca Isusova u Splitu

Isusovački samostan i crkva Presvetog Srca Isusova u Splitu nalaze se na adresi Manuška poljana 1. Opis Sagrađeni su 1898. godine. Arhitekt je Josip Slade. Crkva je na gradskom predjelu Manušu. Neostilska kamena dvokatnica s četverostrešnim krovištem iz 1898. čiji je projektant trogirski arhitekt Josip Slade. Smještena je na parceli ograđenoj kamenim zidom s ulaznim portalom. Pred glavnim pročeljem, simetrično raščlanjenim, s blago isturenim bočnim rizalitima i uglovima naglašenim kamenom rustikom, je prostrani vrt. U začelju kuće, prostor vrta je smanjen zbog novogradnje čime su dijelom izgubljene ambijentalne vrijednosti. U tlocrtu zgrada ima oblik slova U, s plitkim bočnim krilima koja tvore malo dvorište pred stražnjim pročeljem. U unutrašnjosti, čitavo jedno bočno krilo u visini prizemlja i prvog kata zauzima nadsvođena kapela Srca Isusova s bogatim crkvenim inventarom. Zaštita Pod oznakom Z-4642 zavedeni su kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiranog kao sakralna graditeljska baština. Izvori
Vila Plevna u Splitu

Vila Plevna je secesijska vila u Splitu, na adresi Livanjska 20. Projektirao ju je njemačko-hrvatski arhitekt August Thara. Opis Sagrađena je 1907. godine. Najvjerojatnije je, prema Jošku Belamariću, dobila ime prema bitci kod Plevne 1877.-1878. godine. Mario Kezić sugerira da je investitor Jakov Pandža. Podignuta je 1907. godine, poslije Tharine smrti, u razdoblju kad se je po sjevernoj strani Splita gradilo objekte ladanjskog karaktera, u vidu ljetnikovaca i manjih zgrada u zelenilu, a u stilu historicizma i secesije. Vila je podignuta na istaknutom položaju sjecišta pruge i Livanjske ulice, ondašnje glavne prometnice prema Solinu. Ladanjski duh se sačuvao do današnjeg dana, jer je svojim je vrtom ostala izolirana na rubu gradskog parkirališta, pa joj je to sačuvalo slobodne vizure. Ugođaju pridonosi palača nasuprot, zgrada Zadružnog saveza (1912. – 1918.). Nalazi se nekoliko desetaka metara udaljena od vile koju je sagradio za se i vile Gaje Bulata. Jednokatna vila-ljetnikovac izgrađena je 1907. na parceli između Livanjske ulice i usjeka željezničke pruge, za splitskog trgovca Jakova Pandžu. Projektanti su splitski građevinski poduzetnici, braća Eduard i Dane Žagar. Bila je okružena raskošnim vrtom, danas sačuvanim tek u naznakama. Tlocrt vile je razvedeni kvadrat s rizalitnim istacima na sjeveroistočnom i jugozapadnom pročelju, na sjeverozapadnom uglu je kula sa stubištem koja završava šiljastim krovištem. Pred ulazom je karakteristični drveni trijem. Vila je istaknuti primjer secesijske arhitekture s izraženim sjevernjačkim utjecajem. Zaštita Pod oznakom Z-4540 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiranog kao profana graditeljska baština. Izvori Vanjske poveznice
Crkva Gospe od Prizidnica i eremitorij

Crkva Gospe od Prizidnicā i eremitorij nalazi se u Slatinama na otoku Čiovu. Zaštićeno je kulturno dobro. Povijest U crkvi se nalazi središte pobožnosti - slika Majke Božje s Djetetom (Milosna Gospa). Slika se u sačuvanim dokumentima spominje prvi put 1750., u službenom pohodu splitskog nadbiskupa Pacifika Bizze. U umjetničkom pogledu slika je vrlo vrijedan rad 14. stoljeća iz čuvene slikarske škole na Kreti. Na pročelju crkve nalaze se dva na kamenim pločama uklesana natpisa. Stariji od njih je dokument o prvoj gradnji crkve, pisan oblikom talijanskog jezika, tadašnjim (pod mletačkom upravom) glavnim uredovnim jezikom, i običnim glagoljašima poznatijim od latinskoga: PRE ZORZI STOIDRAZIC VENE QUA IN EREMITORIO ED IFICHO QUESTO TEMPIO AD ONORE BEATE MARIE CONCEPCIONE MDXLVI. On u prijevodu glasi: Svećenik Juraj Stoidražić dođe u ovu pustinju i sagradi ovaj hram na čast Bezgrešnog začeća Djevice Marije, 1546. god. Crkva je u prvoj polovici 18. st. obnovljena, o čemu svjedoči drugi natpis. Od godine 1928. Gospinim svetištem u Prizidnicama redovito upravlja slatinski župnik uz pomoć dvaju crkovinara. Posebnu brigu za svetište i svu njegovu imovinu vodi slatinska porodica Nakir. Gospi od Prizidnice hodočaste posebno Slatinjani kao i vjernici iz bližih i dalekih krajeva, četiri puta godišnje: na Uskrsni ponedjeljak, na Duhovski ponedjeljak, na Ime Marijino (prva nedjelja iza Male Gospe) i na Gospu od Bezgrešnog začeća (8. prosinca). Opis dobra Sagrađeni su u 1546. godine. Svetište Gospe od Prizidinca utemeljeno je nedaleko od Slatina pod strmim stijenama južne strane otoka Čiova kod morske obale. Polovicom 16. stoljeća osnovali su ga poljički glagoljaši pod vodstvom Jurja Stojdražića. Jednobrodna crkva s izduženom pravokutnom apsidom iz 18. stoljeća čuva čudotvornu ikonu Bogorodice s Djetetom. Zaštićeno zidom, uz crkvu je dvorište s bunarom, a istočno je kamena jednokatnica za stanovanje. Zaštita Pod oznakom Z-5435 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiranog kao sakralna graditeljska baština. Poveznice Pustinja Prizidnica Dodatak:Popis marijanskih svetišta u Hrvatskoj Izvori A. Škobalj, Vjera starih Hrvata / na reljefu u Zmajevoj spilji na otoku Braču, Duće 1986.
Palác Milesi ve Splitu

Palác Milesi je klasicistní palác v centru chorvatského Splitu. Nachází se na náměstí Trg braće Radić 7 v historické části města. Historie Palác z druhé poloviny 17. až 18. století je zapsán jako nemovitá kulturní památka pod značkou Z-4896 – samostatná chráněná kulturní památka, klasifikovaný jako světské architektonické dědictví. V interiéru paláce se nachází významný barokní krb, který je evidován jako samostatná nemovitá kulturní památka. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palača Milesi u Splitu na chorvatské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Palác Milesi na Wikimedia Commons
Palača Milesi u Splitu

Palača Milesi je palača u Hrvatskoj, u Splitu. Nalazi se na Trgu braće Radić 7. Opis Palača datira iz druge polovice 17. na 18. stoljeće. Monumentalna barokna trokatnica nalazi se na trgu u starom dijelu grada, izvan zidina Palače. Južno reprezentativno pročelje podsjeća na palače mletačkog arhitekta Domenica Rossija:u prizemlju ima tzv. otvore na koljeno, dok se na katovima s pravilnim rasporedom otvora ističe veliki središnji balkon na prvom katu te manji balkoni na prvom i drugom katu s ukrašenim kamenim baroknim ogradama. Istaknuti je primjer reprezentativne stambene arhitekture u Splitu 17. i 18. stoljeća, a jedna je od ljepših i monumentalnijih baroknih palača u Dalmaciji. Danas je u njoj smještena HAZU. Kamin U palači je barokni kamin iz u 18. stoljeća koju je jedno vrijeme bio zasebno zaveden kao nepokretno kulturno dobro. Zaštita Pod oznakom Z-4896 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao profana graditeljska baština. Izvori Vanjske poveznice
Spomenik Neznanom pomorcu u Splitu

Spomenik Neznanom pomorcu nalazi se na Katalinića brigu, Katalinića prilaz. Sagrađen je 1957. godine, a autor reljefa je Andrija Krstulović. Zaštita Zajedno sa svjetionikom Pomorac, spomenik čini spomenički kompleks sa statusom zaštićenog kulturnog dobra. Pod oznakom Z-5686 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno. Galerija Izvori Vanjske poveznice
Crkva Gospe od sedam žalosti u Splitu

Crkva Gospe od sedam žalosti, crkva u Splitu, Meštrovićevo šetalište 126. Zaštićeno je kulturno dobro. Opis dobra Jednobrodna crkva izgrađena je krajem 15. st. na južnoj padini Marjana, u predjelu Kašjuni i svojim se smještajem prilagodila putu na vododerini Suspas. Starijem gotičkom svetištu iz 1362. godine, građenom od lomljenog kamena sa šiljastim svodom u unutrašnjosti, dozidana je u 15. st. manja, danas ožbukana lađa s drvenim krovištem s vidljivim podgledom i pokrovom od kupe kanalice. Vrh jednostavnog glavnog pročelja je cvjetni akroterij. U unutrašnjosti je kameni reljef s motivom Oplakivanja, rad Jurja Dalmatinca. Zaštita Pod oznakom Z-4800 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificiranog kao sakralna graditeljska baština . Izvori
Kostel svatého Kříže (Split)

Kostel svatého Kříže ve Splitu (chorvatsky crkva svetog Križa u Splitu) je římskokatolický farní kostel v chorvatském Splitu. Byl založen v 17. století v barokním slohu a až do 19. století byl průběžně rozšiřován, jeho dnešní podoba je z roku 1854. Nachází se v ulici Križeva 2 v městské části Varoš. Objekt je chráněn jako kulturní statek a nemovitý kulturní majetek s označením Z-4632. Historie Původní farní kostel svatého Kříže stával ve čtvrti Veli Varoš, poblíž bývalých západních hradeb starého města, ten však dnes již neexistuje. Poprvé byl zmíněn v dokumentech z roku 1261 jako Sancta Maria de Moris vel de Rivo. V roce 1362 se objevuje také název „Svatý Martin de Rivo“, protože druhým patronem kostela byl sv. Martin. Později byl kostel zasvěcen Svatému Kříži, pravděpodobně po stejnojmenném bratrstvu, založeném roku 1439. Farnost u sv. Kříže ve Velkém Varoši byla založena 27. ledna 1625 a byla svěřena světským kněžím. Prvním farářem byl don Nikola Halujević. Původní osada při kostele sv. Kříže na západním předměstí Splitu, zvaném Veli Varoš, je poprvé zmíněna v imatrikulaci Bratrstva svatého Kříže z roku 1439 pod italským názvem Borgo (vesnice). Po dobytí Klisu v roce 1648 vrhli na městské hradby a zpustošili předměstí Splitu. Kostel byl umístěn na trase nových hradeb a kvůli tomu byl zbořen. Z něj se dochovalo několik cenných předmětů nalezených v současném kostele, jako je malovaný kříž a Pietà. Z rozhodnutí benátských úřadů byl kostel v roce 1657 zničen při výstavbě západní části městských hradeb na obranu proti Turkům. Dnes má farnost přibližně 9 000 obyvatel. Pod farnost spadají také dva kláštery: služebníci Malého Ježíše poblíž farního kostela, kteří se účastní farní pastorační péče, a dcery Boží lásky na Marjanu. “ Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Kříže ve Splitu na Wikimedia Commons Farnost Svatého Kříže - Veli Varoš Split-Makarská arcidiecéze V tomto článku byl použit překlad textu z článku Crkva sv. Križa u Splitu na chorvatské Wikipedii.