NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Crkva sv. Lucije u Starom Gradu

Crkva sv. Lucije nalazi se na rubu Starog Grada na Hvaru, jugoistočno od povijesne jezgre. Ostatak je ženskog samostana dominikanki trećoredkinja, t.zv. picokara. Samostan i crkva prvo su bili posvećeni sv. Vicencu (Vinku) Fererskom. Od stare se gotičke crkve sačuvala samo apsida koja danas služi kao sakristija nove crkve. Na pročelju nadograđenog dijela crkve je mali zvonik na preslicu. U niši iznad portala se nalazi kip Krista iz 16. st. Istom razdoblju pripada i kameni kip sv. Lucije u apsidi. Uz crkvu se nalaze ruševine samostana. Opis Na crkvi, koja je građena priklesanim kamenom u vapnenom mortu uočljive su faze zidanja. U istočnom i zapadnom pročelju crkve u donjem dijelu zidova uočava se struktura građena sitnijim uslojenim kamenom, koja datira iz vremena gradnje samostana, dok je nadogradnja građena krupnijim kamenom, vjerojatno iz razdoblja XIX. stoljeća kada je crkva preuređena. Na glavnom pročelju crkve, okrenutom k sjeveru, prema gradu, nalazi se jednostavan portal flankiran s dva recentnije otvorena prozora, dok se na višem nivou opažaju tragovi danas zazidanog gotičkog prozora. Nad jednostavnim portalom je niša oblika prelomljenog luka, oblikovana od kamenih ulomaka, u kojoj je kamena polikromirana skulptura Krista, dopojasno prikazanog kao «Imago pietatis». U jugoistočnom dijelu crkve je svođena kapela, koja se danas koristi kao sakristija, u kojoj se nalazi kameni kip sv. Lucije. Oba su kipa rad istog majstora ili radionice, vjerojatno iz XVI. stoljeća, rađeni u gotičkoj tradiciji. U osi glavnog pročelja crkve je jednodijelni zvonik na preslicu, građen kamenom novije izvedbe, vjerojatno iz XIX. stoljeća kada je crkva obnovljena, a opremljen je s jednim zvonom. Povijest Samostan je 1500. podigao svećenik Nikola Barbeta. Godine 1571. Turci napadaju Stari Grad pri čemu su zapalili samostan i ubili pet redovnica. U muzeju dominikanskog samostana nalazi se kameni reljef s likovima mučenica i uskrslog Krista, kao spomen na njihovu smrt. Samostan u funkciji se zadnji puta spominje 1753. Crkva je obnovljena 1873. Nastala je pregradnjom u dijelu nekadašnjeg samostana trećorednica. Crkvu je zajedno sa samostanom za trećorednice («picokare») sagradio oko 1500. godine svećenik Nikola Barbeta. Samostan su 1571. godine zapalili Turci. Godine 1873. crkva je temeljito preuređena, kada i dobiva neuobičajen pravokutan oblik, veće širine nego duljine, tako da nalikuje stambenoj kući s četverostrešnim krovom. Tom je prigodom zamijenjen i patron crkve, iz sv. Vinka Fererskog preimenovan je u sv. Luciju. Izvorna se crkva vjerojatno nalazila u zapadnom dijelu danas ruševnog samostana, od kojeg je vidljiv tek sjeverni zid sklopa, koji se nalazi istočno od današnje crkve. Zaštita Pod oznakom Z-5634 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori Vanjske poveznice Stari Grad Arhivirana inačica izvorne stranice od 29. prosinca 2018. (Wayback Machine) Crkve Staroga Grada Drugi projekti
Crkva sv. Josipa u Zagrebu

Župna crkva sv. Josipa je zagrebačka katolička crkva koje se nalazi u Trakošćanskoj 47, u gradskoj četvrti Trešnjevka, odmah do glavnog trešnjevačkog trga. Povijest crkve Još 1934. godine na prostorima gdje se nalazi današnja crkva bila su samo polja kukuruza i tzv. bugarije (bugarski vrtovi), a na čitavoj Trešnjevci živjelo je oko pet tisuća stanovnika, i to uglavnom u malim loše građenim jednokatnicama. Vjerski je to područje pripadalo tadašnjim župama sv. Blaža i sv. Marka; tako je bilo sve do 1937. godine kada je osnovana nova župa sv. Josipa. Ispočetka župa nije imala crkve, već su se vjernici i svećenici okupljali povremeno, čak su i držali mise u dvorištu obližnjeg Dječjeg skloništa. Dvorišne stube dječjeg skloništa tada bi se pretvarale u kor, s kojeg je za sv. Mise pjevao crkveni zbor. U prosincu 1934. godine nadbiskup Alojzije Stepinac dao je kapelanu crkve sv. Blaža, Ivanu Gašpertu zadatak pripremiti sve za osnivanje nove župe na Trešnjevci. Tako je već 10. svibnja 1936. nadbiskup Alojzije Stepinac blagoslovio temeljni kamen buduće crkve. Po prvotnim vrlo ambicioznim planovima crkvenih vlasti, projekt crkve s pratećim sadržajima napravio je tada cijenjeni ljubljanski arhitekt Jože Plečnik. Prema njegovim nacrtima trebalo je sagraditi župnu crkvu u neoromaničkom stilu, župni ured, samostan časnih sestara i društvenu dvoranu. Kako se projekat odvijao u nesretna vremena pred, za i nakon Drugog svjetskog rata za njega nije bilo novaca, a niti dovoljno darovatelja, pa se od svega projektiranog uspjela izgraditi samo društvena dvorana. Nju je pak adaptirao za crkvu zagrebački arhitekti Marijan Haberle i Hinko Bauer. Dne 17. travnja 1937. dekretom nadbiskupa Antuna Bauera osnovana je Župa sv. Josipa, a za dan nove crkve određen je 20. lipnja 1937. godine. Tada je novu crkvu blagoslovio nadbiskup Alojzije Stepinac. Godine 1947., u povodu 10-te godišnjice župe izvršena je prva obnova crkve, manja obnova crkve napravljena je 1995., a obnova orgulja 1996. godine. Od 1993. u župi djeluje Zbor Izvor. Uz crkvu je 1997. godine, prigrađen 35 metara visok zvonik. Galerija Izvori Vanjske poveznice Župa sv. Josipa
Crkva sv. Marije Magdalene u Čazmi

Crkva sv. Marije Magdalene u Čazmi je romanička crkva nastala početkom 13. stoljeća. Najstariji je sakralni spomenik u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji te spomenik visoke vrijednosti. Prvotna romanička crkva je dovršena 1232. godine u središtu Čazme, koja je bila važno srednjovjekovno sjecište puteva. Zagrebački biskup Stjepan II. Babonić je u Čazmi iste godine, kada je crkva dovršena utemeljio Zborni kaptol s dvanaest kanonika te dao Čazmi status pomoćnog upravnog sjedišta Zagrebačke biskupije. Uz crkvu se nekad nalazio i samostan dominikanaca. Trobrodna je građevina u obliku križa, s dva zvonika. Križni oblik crkve je jedinstven vrijeme romanike u Europi. Na pročelju je bio izraženi portal i rozeta. Glavni oltar posvećen je sv. Mariji Magdaleni. Ostali oltari su posvećeni Kristovoj Muki, Duhu Svetom, sv. Tri kralja, sv. Stjepanu, Sedam Žalosti Blažene Djevice Marije, Uznesenju Marijinu, sv. Roku i sv. Križu. Crkva je bila devastirana, posebno u vrijeme turskih osvajanja, kada je turski paša Ulama beg harao po Čazmi 1544. godine. U crkvi je bila nadgrobna ploča i posmrtni ostaci hercega Kolomana, koji se borio s Mongolima 1241. godine. To je otkrio Ivan Kukuljević Sakcinski i pisao o tome. U međuvremenu, nadgrobna ploča je nestala. Tijekom stoljeća, crkva je obnavljana, promijenjan je izgled fasade i unutrašnjosti. U obnovi se posebno istakao župnik Ivan Jambreković u 18. stoljeću. Od prvotnog unutarnjeg romaničkog uređenjea nije ništa ostalo. Sačuvani su barokni ukrasi iz 17. i 18. stoljeća te vrlo vrijedne orgulje iz 1767. godine u rokoko stilu, izrađene u Beču, rad Johanna Henckea. Oko 1995. godine, počela su istraživanja i obnova, koja još traje. Crkva će izvana biti prezentirana u romaničkom stilu, a unutrašnjost u baroknom. Godine 2003. i 2005. arheološki je istražena. Nađeni su temelji ranijih građevnih faza kao i 136 grobova s obiljem novovjekovnih nalaza (medalje, križevi, krunice, nakit, odjeća i obuća). Orgulje Johann Hencke je izgradio orgulje za crkvu 1767. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju: Spojevi: II-I. Trakture su mehaničke s kliznicama. Izvori Literatura Emin Armano, Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana, 2006., ITG, Zagreb
Crkva sv. Mihovila u Dolu na Hvaru

Crkva sv. Mihovila, rimokatolička župna crkva posvećena sv. Mihovilu arhanđelu smještena je na brijegu koji odvaja dvije doline u kojima se nalaze dva zaseoka sela Dola na otoku Hvaru: Dol sv. Ane i Dol sv. Marije. Sagrađena je na mjestu stare crkve iz 14. stoljeća. Opis Dovršena je 1908. godine, a sagrađena je u neoromaničkom stilu. Zidana je pravilnim klesancima slaganim u redove i zakrovljena dvostrešnim krovom na drvenoj konstrukciji. Crkva je dimenzija 21x16 metara s polukružnom apsidom i zvonikom u osi glavnog pročelja. Zvonik je zatvorenog tipa, s manjim biforama na završnom katu – loži, s piramidalnim završetkom. Crkva jednostavan glavni portal na pročelju, sporedni ulaz u svetište (apsidu) te bočni portal na južnoj strani. Gornji dio sjeverne i južne fasade raščlanjen je s po tri neoromaničke pseudo-bifore, a na bočnim su pročeljima su i istaci za kapele s prozorom u obliku okulusa, zaključene zabatnim završetkom. Crkva duž svih pročelja ima naglašen klesani vijenac, a kamena streha je postavljena na nizu kamenih konzola. Unutrašnjost Unutrašnjost crkve je jednobrodna, s neorenesansnim glavnim oltarom i transeptom u kojem su postavljena dva bočna oltara. Brod crkve je pokriven drvenim kasetiranim stropom, na zapadu je drveno pjevalište izgrađeno na zidu koji je rastvoren s tri lučna otvora, a na sjevernom zidu je drvena propovjedaonica. Uz zvonik su dogradnje za stubište pjevališta, a u prizemlju zvonika je glavni ulaz u crkvu lučnog oblikovanja. Pod crkve je kameni, a zidovi su ožbukani naglašenim profiliranim vijencima. Iz stare crkve potječe oltar sv. Mihovila s oltarnom palom koju je 1598. naslikao hvarski slikar Martin Benetović. U crkvi se još nalaze i tri vrijedne slike talijanskih majstora 16. stoljeća. Povijest Crkva sv. Mihovila arhanđela se spominje već u 14. st., ali se od te crkve nije ništa sačuvalo. Još je i ranije, u 13. st., postojala istoimena crkva kao patronat patricija Gazzari. Stara crkva iz 1700. je srušena 1905. nakon čega je 1910. sagrađena današnja po nacrtu arhitekta Ćirila Ivekovića. Crkva se u dokumentima prvi put spominje 1331. godine kao posjed viških benediktinaca. Osnutkom župe Dol 1589. godine, crkva sv. Mihovila postaje župnom. Tijekom 18. i 19. stoljeća crkva se pregrađuje, o čemu svjedoče skromni arhivski podaci. Godine 1898. – 99. Ćiril Metod Iveković je izradio projekt za novu župnu crkvu, koja je sagrađena na mjestu stare, koja je za tu prigodu do temelja porušena. Zaštita Pod oznakom Z-7002 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori
Crkva sv. Petra u Sv. Petru Čvrstecu

Crkva sv. Pavla u Sv. Petru Čvrstecu je klasicistička župna crkva iz 19. stoljeća u Svetom Petru Čvrstecu u okolici Križevaca. Nastala je na mjestu stare crkve, koja se spominje još u 14. stoljeću. Od stare crkve ostao je dio zvonika iz 16. stoljeća. Postojeća crkva sagrađena je od kamena 1821. godine u klasicističkom stilu. Na glavnom oltaru je kip sv. Petra s kipovima sv. Pavla i sv. Andrije. Nabavljeni su u Tirolu. Pokrajnji oltari sv. Vida i sv. Križa, veliko raspelo te propovjedaonica nabavljeni su iz Remeta 1825. godine. Glavni oltar i desni oltar sv. Antuna Padovanskog izradio je majstor Budicki iz Zagreba početkom 20. stoljeća. Iznad glavnog oltara su likovi četvorice evanđelista. Iznad propovijedaonice je kip uskrslog Krista rad zagrebačkog kipara Josipa Weinachta iz oko 1745. godine. Crkva se nalazi na povišenom položaju u središtu mjesta po kojoj je mjesto i dobilo ime. Orgulje Antun Šimenc izgradio je orgulje za crkvu 1869. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju: Spojevi: man-ped. Trakture su mehaničke s kliznicama. Izvori Literatura Emin Armano, Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana, 2006., ITG, Zagreb
Kostel svatého Rocha (Stari Grad)

Kostel svatého Rocha ve Starém Gradu (chorvatsky: Crkva sv. Roka u Starom Gradu) je zasvěcen patronu tohoto města. Nachází se v centru města na nároží ulic Petra Scutteri a Kod Svetog Roka v těsné blízkosti Hektorovićovy vily Tvrdalj. Historie Kostel byl postaven v 16. století stejnojmenným bratrstvem za podpory Petra Hektoroviće. V roce 1783 byla přistavěna zvonice. V roce 1898 byla přistavěna boční kaple. Během těchto prací byla pod schodištěm do kostela nalezena mozaiková podlaha bývalých římských lázní. V kostele se nachází oltář z roku 1774, jehož autorem je Andrija Bruttapela. Na oltáři je socha svatého Rocha z nezjištěné benátské řezbářské dílny. Každoročně je dne 16. srpna pořádána slavnost sv. Rocha, patrona města, kdy je tato socha nesena v čele procesí. Kostel byl v roce 2017 opraven. Nápisy Na posledním stupni schodiště do kostela je vytesán nápis PAVIMENTUM MUSIVUM THERMARUM ROMANARUM REPERTUM A. MDCCCXCVIII SUBEST. Tento nápis upozorňuje na nález římské mozaiky v roce 1898, viz výše. Na prahu kostela stojí: SUDALIBUS SCHOLAE S. R. HIC QUIESCENTIBUS REQUIEM Nad vstupním portálem je nápis: AD LAVDEM DEI ET HONOREM TVVM BEATE ROCHE TEMPLVM HOC EDIFI CAVIMVS ORA EVM PRO NOBIS ET PROTEGE NOS. M.D.L.X.VIIII Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Rocha na Wikimedia Commons Reference Literatura Nikola Bižaca, Tonko Maroević, Tomislav Raukar, Vinko Tarbušković, Ambroz Tudor. Crkve i crkvice Staroga Grada. Ilustrace Paweł Jaroszewski. Stari Grad: Župski ured Sv. Stjepana, 2009. 216 s. Dostupné online. ISBN 9535542508. (chorvatsky, anglicky)
Crkva sv. Roka u Starom Gradu

Crkva sv. Roka nalazi se u Starom Gradu na Hvaru. Smještena je uz istočnu stranu Tvrdalja Petra Hektorovića, a izvan njegovih zidina kako ne bi bila samo za privatnu uporabu. Sv. Rok se u Starom Gradu odavno štuje kao svetac zaštitnik grada i njegov se blagdan slavi 16. kolovoza kao Dan grada. Opis i povijest Crkva je podignuta 1569. kao zadužbina Petra Hektorovića te je građena uz njegovu financijsku potporu. On je crkvu završio vjerojatno do visine deseterolisne rozete. Iznad portala je luneta s natpisom koji je vjerojatno zadnji epistopalni uradak pjesnika: AD LAVDEM DEI ET HONOREM TVVM BEATE ROCHE TEMPLVM HOC EDIFI CAVIMVS ORA EVM PRO NOBIS ET PROTEGE NOS. M.D.L.X.VIIII NA SLAVU BOGA I U TVOJU ČAST, BLAŽENI ROKO, PODIGLI SMO OVAJ HRAM MOLI NJEGA ZA NAS I ŠTITI NAS. 1569. Na vrhu pročelja je zvonik na preslicu podignut 1783. Crkva je prvo bila longitudinalna, a oblik križa je dobila dogradnjom bočnih kapela 1898. godine. Iste je godine, pod kamenim stubama, otkriven mozaik rimskih termi pa je nalaz zabilježen na jednoj od stuba. Crkva je imala bratovštinu od koje se sačuvao bratimski barjak iz 18. st. O bratovštini govori natpis na donjem pragu ulaznih vrata: NEKA JE POKOJ ČLANOVIMA BRATOVŠTINE SV. ROKA KOJI OVDJE POČIVAJU. Na glavnom oltaru se nalazi kip sv. Roka iz 17. st., rad nepoznate mletačke radionice, dok je oltar djelo Andrije Bruttapelle iz 1774. godine. Zaštita Pod oznakom Z-5713 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Izvori Vanjske poveznice Mirko Crnčević: Obnavlja se crkva svetoga Roka u Starome Gradu Arhivirana inačica izvorne stranice od 31. siječnja 2017. (Wayback Machine), Misija, Slobodna Dalmacija, 18. siječnja 2017.
Crkva sv. Stjepana u Starom Gradu

Povijest Župna crkva sv. Stjepana, pape u Starom Gradu na Hvaru građena je u 17. st., ali je na njenom mjestu stajala stara crkva iz 9/10. stoljeća. Pretpostavlja se da je služila kao prva hvarska katedrala do 1247. ili 1278. kada se, po istoj pretpostavci, biskupija seli u Hvar. Ta je crkva jako oštećena u napadu Turaka 1571., pa je srušena da bi 1605. započela gradnja nove crkve koja je trajala gotovo čitavo stoljeće. Crkva je djelo domaćih majstora i građena je u stilu dalmatinskog provincijskog baroka. Glavni portal crkve i pročelje rad su Ivana Pomenića iz Korčule koji je radio i na hvarskoj katedrali. Bočni brodovi su djelo Marka Foretića iz Korčule te majstora iz obitelji Škarpa iz Staroga Grada. Opis Crkva je velika trobrodna građevina s četverokutnom apsidom i svodovima u stilu kasne gotike: svod glavnog broda je ukrašen štukaturom koja oponaša gotičke rebraste svodove. Na pročelju su tri renesansno-barokna portala. Iznad glavnog portala se nalazi rozeta istog stila. Okviri vrata bočnih brodova i sakristije su barokni. Crkva je građena od korčulanskog kamena čija je odlika da s vremenom oksidira i poprima crveno-smeđu boju. U popločenju crkve je 1880. nađen predromanički pilastar, jedini spomenik te vrste na otoku. Pilastar se datira u 9. – 11. st., a s njegove je druge strane natpis iz 1395. pa je možda pripadao staroj crkvi sv. Stjepana. Glavni oltar crkve izradila je mletačka radionica Tremignon 1702. U južnom su brodu oltar sv. Ante iz 1. pol. 18. st. te oltar iz 19. st. s likovima sv. Kuzme i Damjana i sv. Lucije, a pored njega je triptih s prikazom sv. Marije, sv. Ivana Krstitelja i sv. Jerolima, rad Mlečanina Francesca de Santacrocea iz sredine 16. st. U sjevernom je brodu drveno raspelo iz 17. st. te oltar sv. Križa, djelo Andrije Bruttapelle iz 1773. U crkvi se nalazi i kamena krstionica, djelo Tripuna Bokanića iz 1592. godine. Zvonik je odvojen od crkve i završen je 1753. o čemu govori prvi natpis nad vratima zvonika. Za razliku od mnogih inih dalmatinskih crkava, građen je kao samostalna odvojena građevina. Drugi natpis navodi da je donji dio zvonika građen od kamenih blokova sa zidina starog Pharosa te da je nekad ulaz u grad bio na mjestu gdje je sada ulaz u svetište hrama. Poznati reljef rimske trgovačke galije, datiran u 2. st., ugrađen je u prvoj loži zvonika. Izvori Vanjske poveznice
Crkva sv. Vida u Mraclinu

Naselje Mraclin kraj Velike Groice od svojih početaka bilježi crkvu u svome središtu - prvo posvećenu Sv. Spasitelju, potom Božanskoj Mudrosti, odnosno Sv. Sofiji i na posljetku 1695. godine Sv. Vidu. Prijašnje titulare navodi vizitacija drvene kapele iz veljače 1678. godine. Nije se mijenjao samo titular crkve i glavnoga oltara nego i bočnih. Bili su posvećeni sv. Trima kraljevima, sv. Katarini, Sv. Obitelji, a potom su se u novoj, zidanoj kapeli smjestili sv. Vid na glavnome oltaru i u bočnim kapelama sveti Florijan te sveta Ana s malom Marijom. Usporedno s brigom za vlastitu kapelu u prošlosti se Mraclinčani često javljaju kao majstori, donatori ili župnikovi saveznici u obnovi župne crkve, pa čak i u vrijeme gradnje vlastite, nove kapele. Današnju crkvu Sv. Vida projektirao je Kosta Tomac (Sisak, 1854. – 1945.), a njegov je projekt odobren 31. srpnja 1893. godine. Gradnja je počela u srpnju 1894. godine. Prema izvještajima Župne spomenice, koja bilježi da je iste godine crkva bila pokrivena. Opis dobra Crkva je smještena u središtu naselja. Sagrađena je 1894. godine kao neogotička jednobrodna građevina tlocrtno u obliku latinskoga križa prema nacrtima kraljevskog inženjera Koste Tomca. Prostor lađe podijeljen je na četiri traveja križnih svodova. Vanjštinom crkve dominira zvonik u središnjoj osi glavnoga pročelja, a perimetralne zidove podupiru koloristički istaknuti kontrafori. Glavni oltar sv. Vida te bočne oltare sv. Ane i sv. Florijana izradio je velikogorički stolar Strukelj. Zaštita Pod oznakom Z-3763 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština". Poveznice Mraclin Izvori
Porta Gemina

The Dvojna vrata (Porta Gemina) is a Roman city gate located in Pula, Croatia. It was built during the late 2nd century. Porta Gemina is a double arched gate. It was one of the ten city gates of Pula, standing at the north side of the capitol. History In antiquity, Pula was surrounded by walls. In modern times, these were knocked down out of necessity, due to the expansion of the town core. There were about ten city gates, of which the Porta Gemina and part of the walls connecting it to Giardin square are still visible today. In the Middle Ages, the gates were buried underground. They were only recently dug out and brought back to light. The Dvojna vrata, or Porta Gemina, was named after its two semi-circular openings leading into the town, probably built in the late 2nd century or early 3rd century AD on the remains of an earlier town gate. The two openings are decorated with three pilasters with composite capitals. The relief wreath above connects the composition into a harmonious unit. The slats once used for lowering the lattices in order to close the gate are preserved. The Twin Gates also contain a plate inscribed with the name of Lucius Menacius Priscus, a town councilman and senator, who personally funded the construction of one of the town's water supply networks. The plate wasn't originally part of the monument; it was found next to it, and placed on its upper central part in the late 19th century. Today, the gates – in front of which were discovered the remains of a partially reconstructed octagonal mausoleum dating to the 2nd or 3rd century AD – lead to the Archaeological Museum of Pula, to the Castle, and a small Roman theatre. Description The monument, dating to the late 2nd century or early 3rd century, is relatively well preserved. The gateway stands opposite the modern citadel, which is built on the site of the ancient capitol. As mentioned, it consists of two arches, though there may have been originally three arched openings. The double gateway, as its name imply, stands with three pilasters between and on each side of the two arches. The columns support an entablature with its frieze and cornice, but the architrave is wanting. The relief wreath of the cornice connects the whole into a harmonic whole. Notes External links The Twin Gate at Istria Culture
Porta Gemina

La Dvojna vrata (Porta Gemina) est une porte de ville romaine située à Pula, en Croatie. Elle a été construite à la fin du IIe siècle. La Porta Gemina est une porte à double arche. C'était l'une des dix portes de la ville de Pula. Histoire Dans l'antiquité, Pula était entourée de murs. À l'époque moderne, ceux-ci ont été démolis par nécessité, en raison de l'expansion du centre-ville. Il y avait une dizaine de portes de la ville, dont la Porta Gemina et une partie des murs la reliant à la place Giardin sont encore visibles aujourd'hui. Au Moyen Âge, les portes étaient enterrées sous terre. Elles n'ont été que récemment déterrées et remises à jour. La Dvojna vrata, ou Porta Gemina, doit son nom à ses deux ouvertures semi-circulaires menant à la ville, probablement construites à la fin du IIe siècle ou au début du IIIe siècle apr. J.-C. sur les vestiges d'une plus ancienne porte de ville . Description Les deux ouvertures sont ornées de trois demi-colonnes à chapiteaux composites. Les lattes autrefois utilisées pour abaisser les treillis afin de fermer le portail sont conservées. Les portes jumelles contiennent également une plaque portant le nom de Lucius Menacius Priscus, conseiller municipal et sénateur, qui a personnellement financé la construction de l'un des réseaux d'approvisionnement en eau de la ville. La plaque ne faisait pas à l'origine partie du monument ; elle a été retrouvée à côté, et placée sur sa partie centrale supérieure à la fin du XIXe siècle. Aujourd'hui, les portes - devant lesquelles ont été découverts les vestiges d'un mausolée octogonal partiellement reconstitué datant du IIe ou IIIe siècle de notre ère - mènent au musée archéologique de Pula, au château et à un petit théâtre romain . Le monument, datant de la fin du IIe siècle ou du début du IIIe siècle, est relativement bien conservé . La porte d'entrée se dresse en face de la citadelle moderne, qui est construite sur le site de l'ancien capitole. Comme mentionné, elle se compose de deux arches, bien qu'il puisse y avoir à l'origine trois ouvertures cintrées . La double porte, comme son nom l'indique, se dresse avec trois demi-colonnes corinthiennes entre et de chaque côté des deux arches. Les colonnes supportent un entablement avec sa frise et sa corniche, mais l'architrave manque . La couronne en relief de la corniche relie l'ensemble en un tout harmonieux. Articles connexes Liste des arcs romains Amphithéâtre de Pula Temple d'Auguste (Pula) Arc des Sergius Galerie Notes Liens externes La porte jumelle à Istria Culture Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Rome antique Portail de la Croatie