NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lavsa

Lavsa je mali nenaseljeni otok u Jadranskom moru, pripada Hrvatskoj. Nalazi se u kornatskom arhipelagu. Zemljopisne osobine Približni zemljopisni položaj ovog otoka je 43°45' sjeverne zemljopisne širine i 15°22' istočne zemljopisne dužine. Površine je 1,78 km četvornih. Otok je dug 2,1 km. Najviši vrh na otoku je visok 111 m (Veli vrh). Kultura Na Lavsi se nalaze lokaliteti s objektima pučkog graditeljstva (stanovi i lučice), odnosno očuvanim izvornim oblicima tradicijske gradnje ruralne grupacije građevina, u danas napuštenom (s povremenim stanovnicima) naselju Lavsa. Povijest i gospodarstvo Na otoku je u doba starog Rima bila solana, koja se održala do 14. stoljeća (danas je pod morem). Na otoku su bila i skladišta soli. Od poljodjelskih kultura, na otoku su maslinici. Nalazi se u NP "Kornati". Izvori Vanjske poveznice
Lavsa

Lavsa (olaszul Laussa) egy lakatlan sziget az Adriai-tengerben, Horvátországban, a Kornati-szigetek tagja, a Kornati Nemzeti Park része. Fekvése A külső szigetsorban fekszik, északnyugaton Piškera és Panitula Mala, délkeleten Gustac és Klobučar szigetei, északkeleten a Kornat-sziget, délnyugaton pedig a nyílt tenger határolja. Területe 1,78 km². Hosszúsága és szélessége is mintegy 1,5 km. Legmagasabb pontja 111 m, a tagolatlan tengerpart 9,3 km hosszú. Az időszakosan lakott Lavsa település (mindössze 12 ház) a mélyen benyúló öbölben található. Az öböl 1,1 km hosszan nyúlik a sziget belsejébe, majdnem két szigetre osztva azt. Itt található a sziget termékeny mezeje is, ahol olajbogyót, szőlőt termesztenek. A sziget partjánál, a tenger alatt egy római sólepárló maradványai találhatók. A szigeten voltak sóraktárak is. Nevezetességei A sziget Lavsa-öblének alján, körülbelül 50 centiméteres mélységben, megfelelő rétegű kövekből, bőséges habarcs kötőanyaggal épített falmaradványok találhatók. Két vagy három sor kő maradt fenn. Ezek nagy valószínűséggel egy ősi épület maradványai. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Lavsa című horvát Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Források Lavsa – Hrvatska enciklopedija (horvátul)
Laussa (isola)

Laussa Laciza o Lavze (in croato: Lavsa) è una piccola isola della Croazia, situata lungo la costa dalmata settentrionale; fa parte delle isole Incoronate. Amministrativamente appartiene al comune di Morter-Incoronate, nella regione di Sebenico e Tenin. L'isola è disabitata, il piccolo villaggio di Laussa ha residenti occasionali d'estate. Gli uliveti sono la principale coltura dell'isola. In epoca romana c'erano delle saline, rimaste in funzione fino al XIV secolo. Geografia Laussa ha una forma irregolare con una profonda baia aperta a nord-nord-est, protetta dai venti e adatta all'ancoraggio: valle Laussa Superiore (uvala Lavsa). L'isola ha un'altezza massima di 111 m (Veli vrh), una superficie di 1,78 km² e uno sviluppo costiero di 9,338 km. Si trova a sud-ovest della parte meridionale dell'isola Incoronata da cui dista circa 1,5 km e a sud-est di Peschiera. Lo stretto passaggio Bocca di Laussa (Vrata od Lavse) che la divide da quest'ultima è largo circa 140 m nella parte più stretta. Isole adiacenti Veseglie, Vessegliak o Vessegliuk (Veseljuh), scoglio lungo circa 230 m, a nord, e ad est della punta sud-orientale di Peschiera; ha una superficie di 0,014 km², uno sviluppo costiero di 0,53 km e l'altezza di 4 m43°45′51″N 15°21′55″E43°45′51″N, 15°21′55″E. Panitola Piccola a ovest. Gustaz o Gustax (Gustac), isolotto lungo circa 900 m, con un'altezza di 78 m, ha una superficie di 0,292 km² e la costa lunga 2,242 km; si trova 200 m a est di Laussa, tra quest'ultima e Casella 43°45′00″N 15°23′10″E43°45′00″N, 15°23′10″E. Isolotto del Cappellaio (Klobučar), a sud-est. Note Bibliografia (EN, HR) Tea Duplančić Leder, Tin Ujević e Mendi Čala, Coastline lengths and areas of islands in the Croatian part of the Adriatic Sea determined from the topographic maps at the scale of 1:25000 [Lunghezze delle linee di costa e aree delle isole nella parte croata del mare Adriatico definite in base alle mappe topografiche in scala 1:25000] (PDF), in Geoadria, vol. 9, n. 1, Zara, Hrvatski hidrografski institut [Istituto idrografico della Croazia], 2004, pp. 12-30, DOI:10.15291/geoadria.127. Alberto Rizzi, Guida della Dalmazia, vol. I, 2010, Trieste, ed. Italo Svevo. Dario Alberi, Dalmazia. Storia, arte, cultura, 2008, Trebaseleghe (PD), Lint Editoriale. Giacomo Marieni, Portolano del mare Adriatico, a cura di i.r. Istituto geografico militare, seconda edizione, Vienna, Tipografia dei PP. Mechitaristi, 1845. Cartografia (HR) Mappa topografica della Croazia 1:25000, su preglednik.arkod.hr. URL consultato il 27 febbraio 2017. G. Giani, Carta prospettiva delle Comuni censuarie della Dalmazia, fogli 2 e 5, 1839. Fondo Miscellanea cartografica catastale, Archivio di Stato di Trieste. Carta di cabottaggio del mare Adriatico, foglio VII, Milano, Istituto geografico militare, 1822-1824. URL consultato il 17 febbraio 2017 (archiviato dall'url originale il 13 aprile 2013). Voci correlate Regione di Sebenico e Tenin Toponimi italiani in Dalmazia Isole della Croazia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Laussa
Lavsa

Lavsa (także Lauca) – wyspa w Chorwacji, na Morzu Adriatyckim, w archipelagu Kornati. Zajmuje powierzchnię 1,78 km². Leży w zewnętrznej części archipelagu, pomiędzy Piškerą i Panitulą Malą (północny zachód), Gustaci i Klobučarem (południowy wschód) i Kornatem (północny wschód). Jej wymiary to 1,5 x 1,5 km. Najwyższy punkt wyspy położony jest na wysokości 111 m n.p.m. Długość wybrzeża wynosi 9,3 km. Na wyspie zlokalizowana jest osada Lavsa, posiadająca 12 domostw. Zobacz też Wyspy Chorwacji Przypisy
Lavsa

Lavsa je otok v Jadranskem morju, ki pripada Hrvaški. Lavsa je s stalnimi prebivalci nenaseljen otok v Narodnem parku Kornati, ki leži južno od vzhodnega dela Kornata, od katerega je oddaljena okoli 1,5 km. Površina otoka meri 1,78 km². Dolžina obalnega pasu je 9.338 km. Otok je razdeljen na dva dela; večji južni del na katerem je tudi najvišji vrh, ki doseže višino 112 mnm, in severn, na katerem je najvišji vrh visok 70 mnm. Ta del Lavse od sosednje Piškere loči okoli 0,2 km širok preliv Vrata od Lavse. Med vzhodnim in zahodnim delom Lavse je zelo ozek in okoli 1,2 km dolg zaliv Lavsa, ki je v turistični sezoni zelo obiskan. V skrajnem delu zaliva je varno sidrišče z 2 do 4 m globokim morjem. Na vzhodni strani zaliva je nekaj manjših pomolov z globino do 1,5 m. V poletnih masecih tu obratuje gostišče. Zaliv je odprt severnim vetrovom. Glej tudi seznam otokov na Hrvaškem
Лавса

Лавса је ненасељено острво у хрватском дијелу Јадранског мора. Налази се у Корнатском архипелагу југозападно од острва Корнат, од којег је удаљена око 1,5 km. Дио је Националног парка Корнати. Њена површина износи 1,78 km², док дужина обалске линије износи 9,938 km. Острво је подијељено на два дијела, већи, јужни дио на којем се налази највиши врх острва Вели врх висок 111 m и сјеверни, гдје највиши врх досеже висину од 70 m. Тај дио Лавсе је од сусједног острва Пишкере одвојен око 0,2 km широким морским пролазом Вратима од Лавсе. Грађена је од кречњака и доломита кредне, као и кречњака еоценске старости. На острву се налази истоимено насеље које је већи дио године ненасељено. У римско доба на острву је била солана, а њен рад се одржао све до 14. вијека. Данас се солана налази испод нивоа мора. Од пољопривредних култура, на острву се узгајају маслине. Административно припада општини Муртер-Корнати у Шибенско-книнској жупанији. Види још Списак острва у Хрватској НП Корнати Референце Спољашње везе Lavsa na peljar.cvs.hr Lavsa na fallingrain.com
Pont Franjo Tuđman (Dubrovnik)

El Pont Franjo Tuđman (en croat Most dr. Franje Tuđmana) és una obra d'enginyeria que uneix la ciutat de Dubrovnik, concretament el barri de Gruž, amb l'altra banda de l'entrant de mar anomenat Rijeka Dubrobačka. El nom li fou donat en honor del president croat Franjo Tuđman, i es va obrir el 2002.
Puente Franjo Tuđman (Dubrovnik)

El puente Franjo Tuđman (en croata: Most dr. Franje Tuđmana) es un puente atirantado que lleva a la carretera estatal D8 en la parte occidental de Dubrovnik, Croacia en Rijeka Dubrovačka cerca del Puerto de Gruz. El diseño del puente original fue desarrollado en 1989, pero la construcción se detuvo en el inicio de la guerra croata de independencia. El puente fue rediseñado por el Departamento de Estructuras de la Universidad de Zagreb, la Facultad de Ingeniería Civil y el diseño empleado fue desarrollado por Zlatko Šavor.​ Fue inaugurado en 2002. Véase también Puente atirantado Anexo:Puentes atirantados más largos del mundo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puente Franjo Tuđman.
Pont Franjo-Tuđman

Le pont Franjo Tuđman, en croate : Most dr. Franje Tuđmana, est un pont à haubans situé au nord de Dubrovnik en Croatie. Il permet à la route nationale croate D8 de franchir le Rijeka Dubrovačka (en), un aber de la Mer Adriatique. Il a été conçu en 1989, mais sa construction a été stoppée en raison de la Guerre de Croatie. Notes et références Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail des ponts Portail de la mer Adriatique Portail de la Croatie
Most dr. Franja Tuđmana

Most dr. Franja Tuđmana (stari naziv: Most Dubrovnik) je most koji povezuje dvije obale zaljeva Rijeke dubrovačke kod grada Dubrovnika. Povijest izgradnje Ideja o izgradnji mosta preko Rijeke dubrovačke stara je oko 30 godina, a sama realizacija je počela 1989. godine izgradnjom prilaznih cesta od naselja Lozica sa zapadne te dubrovačkog gradskog predjela Nuncijata s istočne strane. Za vrijeme Domovinskog rata je odgođena gradnja. S gradnjom se nastavilo 1998., a most je završen i pušten u promet u svibnju 2002. godine. Naziv Imenovanje mosta je u vrijeme dovršavanja gradnje postalo sporno, jer su Hrvatske ceste most nazvale Most Dubrovnik, a dubrovačko gradsko vijeće Most dr. Franja Tuđmana; most je otvoren s pločama s oba naziva. Naposljetku su 2004. Hrvatske ceste na zahtjev dubrovačke gradonačelnice Dubravke Šuice i ministra Božidara Kalmete službeno nazvale most imenom F. Tuđmana. Nestandardna deklinacija imena Franjo (standardni genitiv jednine bio bi Franje) karakteristična je za dubrovački govor. Tehnički podaci Most je ovješenog tipa i sastoji se od dva dijela prednapetog grednog sklopa sa zapadne strane i glavnog nesimetričnog sklopa s ovješenom spregnutom gredom na istočnoj strani. Na zapadnoj strani, na prilaznoj cesti, izgrađen je vijadukt dužine 66 metara. Dužina samog mosta je 518 metara. Slobodna visina mosta iznosi 50 m. Do izgradnje mosta promet prema zapadnom ulazu u grad Dubrovnik se odvijao Jadranskom turističkom cestom kroz područje Rijeke dubrovačke, a gradnjom mosta taj put se skratio za oko 9 kilometara te na taj način pridonio bržem razvoju dubrovačkih prigradskih naselja Lozica, Štikovica, Vrbica, Zaton i Orašac te naselja općine Dubrovačko primorje. Ostali mostovi istog imena Most dr. Franje Tuđmana (Čapljina) Most dr. Franje Tuđmana (Osijek) Izvori Vanjske poveznice O mostu na stranicama izvođača radova - Konstruktor Split Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. travnja 2008. (Wayback Machine) Sestrinski projekti
Ponte Franjo Tuđman

Il Ponte Franjo Tuđman (in croato Most dr. Franja Tuđmana) è un ponte strallato situato in Croazia, che conduce alla strada statale D8 nella parte occidentale di Ragusa attraverso il seno di Ombla vicino al porto di Gravosa. Il ponte, aperto nel 2002, è costato 38 milioni di dollari. La progettazione fu iniziata nel 1989 ma a causa della guerra d'indipendenza croata che ha imperversato nel paese negli anni '90, è stato realizzato solo negli anni 2000. Il ponte è stato riprogettato dal Dipartimento Strutture della Facoltà di Ingegneria Civile dell'Università di Zagabria e il progetto utilizzato è stato sviluppato da Zlatko Šavor. La costruzione del ponte iniziò nell'ottobre 1998. I lavori di costruzione furono eseguiti dall'azienda Walter Bau AG e Konstruktor di Spalato. La costruzione è stata completata nell'aprile 2002 e il ponte è stato aperto ufficialmente il 21 maggio 2002. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte Franjo-Tuđman Collegamenti esterni (EN) Ponte Franjo Tuđman, su Structurae.
Franjo Tuđmanbrug (Dubrovnik)

De Franjo Tuđmanbrug (Kroatisch: Most dr. Franje Tuđmana), ook Dubrovnikbrug genoemd (Most Dubrovnik), is een tuibrug over een baai van de Adriatische Zee waaroverheen men vanuit het noordwesten Dubrovnik binnen rijdt. De brug is vernoemd naar Franjo Tuđman, de eerste president van het moderne Kroatië. De tweestrookskustweg van Split naar Dubrovnik is langs vele baaien aangelegd, waardoor het tracé veel langer is dan de hemelsbrede afstand tussen de twee plaatsen. Om de weg twaalf kilometer te verkorten werd tussen 1998 en 2002 de Franjo Tuđmanbrug aangelegd. Vanuit Split gezien kan men de brug over om Dubrovnik te bereiken; gelijk na de brug kan men rechtdoor om de randweg van Dubrovnik op te gaan of linksaf en vervolgens onder de brug door om het noordwestelijke stadsgedeelte in te gaan. De brug bevindt zich zo'n zes kilometer van de historische stadskern. De brug bestaat uit een noordelijk deel van voorgespannen beton, waarvan de pijler op de noordelijke oever staat, en een tuibrug met de pijler op de zuidelijke oever. De overgang tussen beide delen bestaat uit een kraagsteenconstructie. De totale lengte van de brug is 518 meter. Met een grootste overspanning van 304 meter is de Franjo Tudjmanbrug de op 106 na langste tuibrug ter wereld. Oscillaties In maart 2005 begonnen de tuien van de brug in een winterstorm hevig te bewegen. De brug werd afgesloten voor het verkeer. Tijdens het daaropvolgend onderzoek bleek de ijsafzetting op de kabels verantwoordelijk voor een wijziging van het profiel. Door de sterke winden begonnen de kabels te bewegen en bleven bewegen (zelfresonantie). De resonantiefrequentie werd onder controle gebracht door het plaatsen van een zogenaamde 'actieve kabeldempers'.
Most Franja Tuđmana w Dubrowniku

Most Franja Tuđmana (lub też Most Dubrovnik) łączy ze sobą brzegi zatoki Rijeki dubrovačkiej. Dzieje budowy Idea budowy mostu przez Rijekę dubrovačką pojawiła się już w latach 80 XX wieku, a sama realizacja zaczęła się w 1989 roku budową dróg dojazdowych od wsi Lozica od zachodu oraz dubrownickiego przedmieścia Nuncijata od wschodniej strony. Wojna domowa uniemożliwiła dalsze prace. W roku 1998 budowa mostu ruszyła ponownie, a zakończono go i dopuszczono do ruchu w maju 2002 roku. Nazwa Nazwa mostu po jego wybudowania stała się przedmiotem sporu pomiędzy dwoma politycznymi stronnictwami. Spór ten wciąż trwa; obecnie po zachodniej stronie znajduje się tablica z napisem Most dr. Franja Tuđmana, podczas gdy po wschodniej z napisem Most Dubrovnik. Dane techniczne Od zachodniej strony wybudowano wiadukt długości 66 m. Długość samego mostu wynosi 518 m., a jego wysokość 50 m. Zanim wybudowano most, ruch wjazdowy do Dubrownika od strony zachodniej odbywał się Magistralą Adriatycką przez obszar Rijeki Dubrovačkiej. Dzięki budowie mostu droga ta skróciła się o około 9 kilometrów, co przyczyniło się do szybkiego rozwoju poddubrownickich osad: Lozica, Štikovica, Vrbica, Zaton i Orašac oraz gminy Dubrovačko primorje. Inne mosty o tej samej nazwie Most Franja Tuđmana Čapljinie Most Franja Tuđmana w Osijeku Przypisy
Most dr Franjа Tuđmana (Dubrovnik)

Most dr Franja Tuđmana ili Most Dubrovnik je most koji povezuje dve obale zaliva Rijeke Dubrovačke. Most je dugačak 518 metara a otvoren je 2002. godine. Ime mosta Ime mosta je dugo vremena bilo neizvesno, ali je na kraju sa jedne strane mosta postavljena ploča sa natpisom „Most dr. Franje Tuđmana“, a sa druge „Most Dubrovnik“. 2005. je dilema rešena te je službeno ime mosta postalo "Most dr. Franja Tuđmana". Istorija izgradnje Ideja o izgradnji mosta preko zaliva Rijeke dubrovačke postoji oko 30 godina, a početak gradnje mosta je otpočeo 1989. godine izgradnjom prilaznih puteva od naselja Lozica sa zapadne strane i dubrovačkog gradskog predela Nuncijata sa istočne strane. Rat u Hrvatskoj sprečio je dalju izgradnju, pa je most završen i pušten u saobraćaj tek u maju 2002. godine. Tehnički podaci Most je viseći i sastoji se od dva dela prednapetog grednog sklopa sa zapadne strane i glavnog nesimetričnog sklopa sa obešenom spregnutom gredom na istočnoj strani. Na zapadnoj strani, na prilaznom putu izgrađen je vijadukt dužine 66 metara. Dužina samog mosta je 518 metara. Do izgradnje mosta saobraćaj prema zapadnom ulazu u grad Dubrovnik odvijao se Jadranskim turističkim putem kroz područje Rijeke dubrovačke, a gradnjom mosta put se skratio za oko 9 kilometara i na taj način doprineo bržem razvoju dubrovačkih prigradskih naselja Lozice, Štikovice, Vrbice, Zatona i Orašca kao i naselja opštine Dubrovačko primorje. Spoljašnje veze
Franjo Tuđmans bro

Franjo Tuđmans bro (kroatiska: Most dr. Franja Tuđmana) är en snedkabelbro för biltrafik nordväst om Dubrovnik i Kroatien. Den passerar rian Rijeka dubrovačka och leder via landsvägen D8 till Dubrovniks nordvästra infart vid Gruž. Bron är 518,23 m lång och invigdes 2002. Den är uppkallad efter Franjo Tuđman, det självständiga Kroatiens förste president. Historik Planer på att uppföra en bro över Rijeka dubrovačka fanns trettio år innan dess förverkligande. 1989 inleddes arbetet med att bygga anslutande vägar till den tilltänkta bron. Det kroatiska självständighetskriget (1991-1995) och det väpnade serbisk-montenegrinska anfallet mot Dubrovnik-området skulle komma att pausa de fortsatta arbetena. Arbetena med brons uppförande återupptogs i oktober 1998. Bron stod färdig i april 2002 och den officiella invigningsceremonin hölls den 11 maj 2012. Den 21 maj 2002 öppnades bron för biltrafik. En namnkontrovers med politiska undertoner ledde till att bron 2002-2004 kallades för både Dubrovnik-bron (Most Dubrovnik) och Franjo Tuđmans bro innan det på initiativ av de lokala myndigheterna 2004 fastslogs att brons officiella namn skulle vara Franjo Tuđmans bro. Trafik och kommunikationer Franjo Tuđmans bro förbinder Dubrovnik i sydöst med Neretvadalen och Split i nordväst. Den passerar Rijeka dubrovačka, Omblas mynning i Adriatiska havet, och har förkortat den tidigare körsträckan kring viken med mer än 10 km. Det sker ingen officiell mätning av biltrafiken över bron men det statliga företaget Hrvatske ceste (Kroatiska vägar) som ansvarar för brons underhåll presenterade 2009 en studie för en av de vägar som ansluter till bron. Studien ger därmed en indikation på frekvensen av biltrafik över bron. Uppgifterna visade att den genomsnittliga dagliga fordonstrafiken 2009 uppgick till 7 669 fordon och att motsvarande siffra för sommarsäsongen var 13 085 fordon. Galleri Franjo Tuđmans bro Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Franjo Tuđmans bro.
Glas hrvatske žrtve – Zid boli

Spomenik „Glas hrvatske žrtve – Zid boli”, rad kipara Dušana Džamonje, otvoren je 14. listopada 2004. godine i nalazi se na groblju Mirogoj. U spomenik su urezana u crni mramor 13 650 imena poginulih hrvatskih branitelja i civila - žrtava velikosrpske agresije na Hrvatsku. Na spomeniku piše „Glas hrvatske žrtve – Zid boli”. Nema križa, podataka o datumu rođenja ili smrti žrtava niti daljnjih objašnjenja za posjetitelje. Zid boli prvotno je izgrađen u Selskoj ulici u Zagrebu ispred stožera UNPROFOR-a kao prosvjed protiv ravnodušnosti o stradanju hrvatskog naroda u Domovinskom ratu. Dne 5. studenoga 2005., u nerazjašnjenim okolnostima zid je uništen, a dio cigli prenesen je na Mirogoj. Među poznatijima, na zidu su bila upisana i imena Siniše Glavaševića i Gordana Lederera. Izvori
Kroatiska offrets röst – Smärtans vägg

Kroatiska offrets röst – Smärtans vägg (kroatiska: Glas hrvatske žrtve - Zid boli) är ett minnesmärke som står på Mirogojkyrkogården i Zagreb i Kroatien. Minnesmärket invigdes den 14 oktober 2004 och är tillägnat de kroater, både soldater och civila, som stupade under det kroatiska självständighetskriget åren 1991–1995. Det är uppfört i svart marmor och är ett verk av skulptören Dušan Džamonja. Utöver texten "Kroatiska offrets röst – Smärtans vägg" är monumentet graverat med 13 500 namn på dem som stupade. Historik På initiativ av Zdenka Farkas, dåvarande ordförande för Centret för skydd av fängslade och saknade kroatiska medborgares mänskliga rättigheter (Centar za zaštitu ljudskih prava zatočenih i nestalih građana Hrvatske), uppfördes Smärtans vägg (Zid boli) år 1993 utanför UNPROFOR:s huvudkontor i Zagreb. Under den pågående väpnade konflikten placerade släktingar till saknade eller stupade soldater och civila tegelstenar runt UNPROFORS:s huvudkontor. Varje tegelsten bar namnet på den/de anhöriga. Röda tegelstenar symboliserade saknade, svarta tegelstenar stupade personer. Aktionen riktades till Förenta nationerna och var en vädjan om mänsklighet och för mänskliga rättigheter. Den mur eller vägg som uppfördes kom så småningom att bestå av 13 650 tegelstenar. Trots vissa protester flyttade myndigheterna tegelstenarna den 5 november 1995 till den centrala stadskyrkogården Mirogoj. Kultur Vid speciella helgdagar såsom Alla helgons dag och Seger- och fosterländska tacksägelsedagen och de kroatiska försvararnas dag har minnesmärket en framträdande roll och är då föremål för civila eller statssanktionerade ceremonier. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kroatiska offrets röst – Smärtans vägg.
Света Мария (остров)

Света Мария (на хърватски: Sveta Marija) е малък остров в южната част на Велико езеро на остров Млет в Хърватия. Площта му е 120 × 200 m. На острова са открити останки от римска сграда и две раннохристиянски църкви, но мястото е по-известно с бенедиктинския си манастир от XII век. Източници
Sveta Marija (otočić)

Otočić Sveta Marija nalazi se u južnom dijelu mljetskog Velikog jezera. Njegova veličina je 120 m x 200 m. Na njemu su pronađeni ostaci rimske građevine, ali je daleko najpoznatiji po benediktinskom samostanu Sv. Marije iz 12. stoljeća. Dolazak benediktinaca iz Apulije je izazvao nezadovoljstvo kod domaćih benediktinaca (benediktinski samostan na Lokrumu je izgrađen 1203. godine) pa je pravo na otok talijanskim benediktincima dao i zahumski župan Desin (u nekim izvorima zahumski knez Desa). Benediktinci su najprije na otočiću izgradili samostan, a zatim (krajem 12. stoljeća) i crkvu. Romanički je samostan više puta pregrađivan. Današnja je zgrada dvokatna renesansna građevina koju s dviju strana omeđuje dvorište, a glavni trakt, prema dvorištu, ima arkadni hodnik. Na jugoistočnom je uglu izgrađena obrambena kula, pa sve građevine, uključujući i crkvu čine obrambenu cjelinu. Samostan je napušten 1869. godine i za taj se događaj veže legenda da su benediktinci prokleli stanovništvo otoka tako da su sve radili obrnutim redoslijedom. U molitvenu su procesiju išli u smjeru obrnuto od kazaljke na satu, a svijeće kad bi upalili, okrenuli bi ih naopako. U samostanu su kao redovnici boravili mnogi poznati znanstvenici i umjetnici. Najpoznatiji stanovnici mljetskog samostana bili su dubrovački pjesnici Mavro Vetranović i Ignjat Đurđević te jedan od najpoznatijih bizantologa svog vremena Anselmo Banduri. Crkva sv. Marije u sklopu samostana jednobrodna je romanička (apulijska) građevina podignuta po uzoru na onu koju su benediktinci imali u Monte Garganu. Crkva je pregrađena i proširena u 16. stoljeću i tada je na trijem postavljen grb Gundulića. Galerija Izvori