Maison Bonaparte

Maison Bonaparte (în corsicană și italiană Casa Buonaparte) este casa ancestrală a familiei Bonaparte, în care s-a născut și a copilărit Napoleon I. Este situată pe Rue Saint-Charles din Ajaccio din insula franceză Corsica. Casa a fost aproape în permanență deținută de membrii familiei din 1682 până în 1923, când Napoléon Victor Bonaparte a donat-o guvernului francez. Din 1967 casa a devenit muzeu, axat pe prezentarea în special a familiei Bonaparte și mai puțin a lui Napoleon I. Istoric Casa este vechea Casă Bozzi, a unei importante familii feudale din Corsica. Casa era împărțită între diferite familii aparținând Casei de Bozzi. Stră-străbunicul lui Napoleon Bonaparte, Giuseppe Buonaparte, s-a căsătorit în 1682 cu Maria Colonna di Bozzi, care a primit ca dotă o jumătate din casă, de 160 m2, restul casei rămânând familiei Bozzi. Ulterior, urmașii lui Giuseppe au obținut și părțile rămase prin alte alianțe matrimoniale cu familia Bozzi și achiziții. Casa a fost extinsă și redecorată de Carlo Buonaparte după căsătoria sa cu Letizia Ramolino. Cu excepția lui Joseph Bonaparte, toți copiii lor s-au născut în Casa Buonaparte. La opt ani după moartea din 1785 a lui Carlo Bonaparte, familia a intrat în conflict cu liderul naționalist, din ce în ce mai reacționar, Pasquale Paoli, susținut de britanici, și a fost forțată să fugă pe continent, în Franța. Adepții lui Paoli au jefuit și ars o mare parte a Casei Buonaparte. După sosirea amiralului Samuel Hood, casa a fost rechiziționată pentru depozite de furaje și armament, iar la etaje au fost cazați ofițeri britanici. După retragerea din 1797 a trupelor britanice din Corsica, familia Bonaparte s-a întors la Casa Buonaparte și a început să o repare și să o remodeleze cu fonduri furnizate de Directorat familiilor care au rămas loiale Franței și au avut de suferit în urma ocupației britanice a Corsicii. Când familia Bonaparte a plecat din nou din Corsica, în 1799, casa a fost lăsată în grija doicii lui Napoleon, Camilla Ilari. Napoleon a lăsat moștenire casa vărului mamei sale, André Ramolino, care i-a dat în schimb propria sa casă Camillei. Mai târziu, Carlo Maria și apoi Joseph au luat în stăpânire casa, ultimul în urma unui proces cu André-Napoléon Lévie-Ramolino, care însă a primit mobilierul în stil Directoire cumpărat de Letizia. În 1852, fiica lui Joseph, Zénaïde a dat Casa Buonaparte lui Napoleon al III-lea și împărătesei Eugénie. Napoleon al III-lea a răscumpărat mobila Directoire a bunicii sale și a renovat și extins casa pentru a sărbători 100 de ani de la nașterea lui Napoleon. Mai târziu, Eugénie a transmis casa prințului Napoléon Victor Bonaparte, care în anul 1923 a donat-o guvernului francez. În 1967 casa a fost transformată în muzeu și declarată muzeu național. Note Lectură suplimentară fr Comte Colonna de Cesari Rocca, La vérité sur les Bonaparte avant Napoléon, A. Charles libraire, Paris, 1899 fr Léonce de Brotonne, Les Bonaparte et leurs alliances, librairie Henri Champion, Paris, 1901 fr Antoine-Marie Graziani, Antoine-Marie Graziani, Les Bonaparte en Corse, éditions Alain Piazzola, Ajaccio, 2004, ISBN: 978-29-0716159-6 ; 242p. fr Michel Vergé-Franceshi, Napoléon, une enfance corse, Bibliothèque historique Larousse, Paris, 2009, ISBN: 978-2-03-584-584-9 fr Jean-Marc Olivesi, Ajaccio, maison Bonaparte, dans Congrès archéologique de France, 171e session, Monuments de Corse. 2013, Société française d'archéologie, 2015, p. 39-43, ISBN: 978-2-901837-59-6 fr Antoine-Marie Graziani, L'Ajaccio des Bonaparte, éditions Alain Piazzola, Ajaccio, 2018 ISBN: 978-2-36479079-7 ; 312p. Legături externe Materiale media legate de Maison Bonaparte la Wikimedia Commons