NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casabianca (Q183)

«Касаб'янка» (Q183) (фр. Casabianca (Q183) — військовий корабель, великий океанський підводний човен типу «Редутабль» військово-морських сил Франції часів Другої світової війни. Підводний човен «Касаб'янка» був закладений 28 липня 1931 року на верфі компанії Ateliers et chantiers de la Loire у Сен-Назері. 6 грудня 1934 року він був спущений на воду. 7 вересня 1936 року корабель увійшов до складу ВМС Франції. Історія служби Підводний човен проходив службу в лавах французького флоту. Взимку 1939—1940 років входив разом з човнами «Сфакс», «Акілле» та «Пасте» до французького угруповання, що залучалося до супроводження конвоїв союзників з Галіфакса до Британії. 18 червня 1940 року внаслідок наближення військ вермахту до порту Брест «Касаб'янка» евакуювали до Касабланки (разом з підводними човнами «Каліпсо», «Сфакс», «Понселе», «Персе», «Аякс», «Сірсе», «Тетіс», «Медузе», «Сібил», «Амазон», «Антіоп», «Орфей» і «Амфітріт»). Після поразки Франції у Західній кампанії літом 1940 року корабель продовжив службу у складі військово-морських сил уряду Віші. 28 жовтня 1940 року човен разом з «Сфакс», «Бевез'е» і «Сіді-Ферух» переведений у 2-гу дивізію підводних човнів до Французького Марокко. 10 листопада 1942 року німецькі війська розпочали операцію із захоплення решти території Франції, й Гітлер віддав наказ негайно захопити французький флот силою. 27 листопада в ході затоплення французького флоту в Тулоні, французами були знищені 77 кораблів, у тому числі 3 лінійні кораблі, 1 гідроавіаносець «Командан Тест», 7 крейсерів, 15 есмінців, 13 міноносців, 6 шлюпів, 15 підводних човнів, 9 сторожових катерів, 19 допоміжних суден, 1 навчальний корабель, 28 буксирів і 4 кранів. П'яти підводним човнам вдалося вирватися в хаосі ситуації з бази, три досягли Північної Африки (два підводні човни дійшли до Алжиру: «Касаб'янка» і «Марсойн», один човен «Глорейкс» — Орану), човен «Іріс» дістався іспанської Барселони, і останній — «Венус» — змушений був затопитися в гирлі гавані. Див. також U-242 HMS Starfish (19S) Л-12 «Молотовєць» Alpino Bagnolini (1939) USS Atule (SS-403) I-62/I-162 Примітки Виноски Джерела Посилання FR Casabianca. на uboat.net. Архів оригіналу за 5 серпня 2020. Процитовано 17 квітня 2022. (англ.) Casabianca (1935)(рос.) CASABIANCA (French submarine, 1935) [Архівовано 17 квітня 2022 у Wayback Machine.] SUBMARINES REDOUTABLE 1st class submarines (1931—1939) [Архівовано 15 грудня 2021 у Wayback Machine.] Література Jean L'Herminier, Casabianca, Éditions France-Empire, first year edition 1953, year 1992, ISBN 978-2-7048-0704-8(фр.) François-Emmanuel Brézet, Histoire de la marine allemande: 1939—1945, Paris, Perrin, 1999, 398 p. ISBN 978-2-262-01337-0 Toussaint Griffi, Laurent Preziosi, Première mission en Corse occupée, avec le sous-marin Casabianca (décembre 1942-mars 1943), Éditions L'Harmattan, year 1988 ISBN 978-2-7384-0213-4(фр.)
Chapelle Impériale (Ajaccio)

Die Chapelle Impériale (Kaiserliche Kapelle) im korsischen Ajaccio, auch bekannt als Pfalzkapelle, wurde 1857 von Kaiser Napoléon III. errichtet. Er folgte damit einem letzten Wunsch von Kardinal Fesch, eines Onkels mütterlicherseits von Kaiser Napoleon I. Der Kardinal war ein begeisterter Kunstsammler und -kenner, der Erlös aus seinen Kunstschätzen sollte nach seinem Tod dazu verwendet werden, eine kaiserliche Grablege für die Familie Bonaparte zu errichten. Dort wurden zunächst die Eltern Napoleons I. sowie Fesch selbst bestattet. Die drei bedeutendsten Vertreter der Familie, Napoleon I., dessen Sohn, der Herzog von Reichstadt, sowie Kaiser Napoléon III. selbst wurden jedoch nicht hier beigesetzt. Napoleon I. soll in seinem Exil auf St. Helena 1821 als letzte Worte geäußert haben: Wenn man meine Leiche ebenso verbannt, wie man meine Person verbannte, so möchte ich in der Kathedrale von Ajaccio beigesetzt werden. Seine sterblichen Überreste wurden dann aber 1840 aus St. Helena in den Invalidendom in Paris überführt, wo auch sein jüngster Bruder Jérôme Bonaparte 1860 bestattet wurde und 1940 sein Sohn. Napoleon III. hatte vorgesehen, in der Kathedrale von Saint-Denis neben den französischen Königen bestattet zu werden, ebenso seine Nachfolger; er hatte in der dortigen Gruft eine Grabkammer restaurieren lassen, die bereits Napoleon I. zu seinen Regierungszeiten für sich vorgesehen hatte. Napoleon III. starb aber ebenfalls im Exil, in England, und wurde in der Krypta der Sankt-Michaels-Abtei in Farnborough beigesetzt, die seine Witwe Eugénie 1881 gestiftet hat. Auch sie und ihr einziger Sohn Napoléon Eugène Louis Bonaparte liegen dort. In der damals neu errichteten Pariser Kirche St-Augustin hätten nach dem Willen Napoleons III. eigentlich die Prinzen und Prinzessinnen der kaiserlichen Familie künftig bestattet werden sollen; dazu kam es aber aufgrund des zweiten Exils der Familie nicht. Stattdessen ist bis heute die Chapelle Impériale ihre Grablege. Bestattete Personen Folgende Mitglieder der kaiserlichen Familie wurden in der Kapelle beigesetzt: Carlo di Buonaparte (29. März 1746–24. Februar 1785) – (Vater von Napoleon I.) Laetizia Ramolino, die Kaiserinmutter (24. August 1750–2. Februar 1836) – (Mutter von Napoleon I.) Joseph Kardinal Fesch (3. Januar 1763–13. Mai 1839) – (Halbonkel von Napoleon I.) Charles Lucien Jules Laurent Bonaparte (24. Mai 1803–29. Juli 1857) – (Neffe von Napoleon I.) Zénaïde Bonaparte (1860–1862) – (Tochter von Napoléon Charles Bonaparte) Louis-Lucien Bonaparte (4. Januar 1813–3. November 1891) – (Neffe von Napoleon I.) Napoléon Charles Bonaparte (5. Februar 1839–12. Februar 1899) – (Großneffe von Napoleon I.) Victor Napoléon Bonaparte (18. Juli 1862–3. Mai 1926) – (Großneffe von Napoleon I.) Clementine von Belgien (30. Juli 1872–8. März 1955) – (Gemahlin von Victor Napoléon Bonaparte) Louis Napoléon Bonaparte (23. Januar 1914–3. Mai 1997) – (Oberhaupt der Familie Bonaparte) Siehe auch Grabstätten europäischer Monarchen Weblinks La Chapelle Impériale d'Ajaccio, Ajaccio. Fondation Napoléon, abgerufen am 30. April 2018 (französisch). Einzelnachweise
Chapelle impériale (Ajaccio)

La chapelle palatine, plus connue sous le nom de chapelle impériale, est une église d'Ajaccio en Corse. Histoire Datant de 1859, elle est érigée à la demande de Napoléon III souhaitant respecter les dernières volontés du cardinal Fesch qui y est inhumé ainsi que plusieurs membres de la famille Bonaparte dont Marie Letizia Bonaparte dès 1860, ainsi que Charles Bonaparte en 1951, respectivement parents et grands-parents de Napoléon Ier et Napoléon III. Propriété de l'État, elle est classée aux Monuments historiques depuis le 22 juillet 1924. À l'occasion du bicentenaire de la mort de Napoléon Ier en octobre 2021, la Chapelle impériale a été exceptionnellement ouverte pour permettre des visites guidées. Description L'église est construite en pierre de Saint-Florent dans un style néo-renaissance dans une forme de croix latine, sur les plans d'Alexis Paccard, architecte de la couronne, et bâtie par l'architecte Jean Caseneuve, premier inspecteur du palais de Fontainebleau. Elle jouxte le Palais Fesch, construit vingt ans plus tôt et dont elle forme l'aile Sud. Nécropole Plusieurs personnalités de la famille impériale reposent dans la chapelle et la crypte : Charles Bonaparte (1746-1785), père de Napoléon Ier, transféré en 1951. Letizia Bonaparte, Madame Mère (1750-1836), mère de Napoléon Ier Joseph Fesch (1763-1839), cardinal, oncle de Napoléon Ier Charles-Lucien Bonaparte (1803-1857) Louis-Lucien Bonaparte (1813-1891) Napoléon-Charles Bonaparte (1839-1899) Zénaïde Bonaparte, fils du précédent (1860–1862) Victor Napoléon (1862-1926) Clémentine de Belgique (1872-1955), épouse de Victor Napoléon Louis Napoléon (1914-1997), fils de Victor Napoléon Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des monuments historiques d'Ajaccio Liens externes Ressource relative à la religion : Clochers de France Ressource relative à l'architecture : Mérimée Portail de l’architecture chrétienne Portail du Second Empire Portail des monuments historiques français Portail de la Corse
Keizerlijke kapel van Ajaccio

De Keizerlijke kapel van Ajaccio (Frans: Chapelle Impériale d'Ajaccio) is een kapel in Ajaccio op het eiland Corsica die in 1857 werd opgericht op vraag van de Franse keizer Napoleon III. De locatie Ajaccio is niet toevallig gekozen: Napoleon Bonaparte werd er geboren in 1769. Met de bouw van deze kapel vervulde Napoleon III de laatste wens van de Corsicaanse kardinaal Joseph Fesch, een oom van keizer Napoleon Bonaparte. De kardinaal was een fervent kunstverzamelaar. De opbrengst van zijn kunstcollectie diende te worden aangewend om een keizerlijke graftombe te bouwen voor de familie Bonaparte. De keizers Napoleon I, Napoleon II en Napoleon III zijn echter elders begraven. In de keizerlijke kapel liggen volgende leden van de familie Bonaparte begraven: Carlo Maria Buonaparte (29 maart 1746 – 24 februari 1785) (vader van Napoleon I); Maria Laetitia Ramolino (24 augustus 1750 – 2 februari 1836) (moeder van Napoleon I); Karel Lucien Bonaparte (24 mei 1803 – 29 juli 1857) (neef van Napoleon I); Zénaïde Bonaparte (1860–1862) (dochter van Napoleon Karel Bonaparte); Louis-Lucien Bonaparte (4 januari 1813 – 3 november 1891) (neef van Napoleon I); Napoleon Charles Bonaparte (5 februari 1839 – 12 februari 1899) (achterneef van Napoleon I); Napoleon Victor Bonaparte (18 juli 1862 – 3 mei 1926) (kleinzoon van Jérôme Bonaparte); Clementine van België (30 juli 1872 – 8 maart 1955) (echtgenote van Victor Napoléon Bonaparte); Lodewijk Jérôme Victor Emanuel Leopold Marie Napoleon (23 januari 1914 – 3 mei 1997) (zoon van Napoleon Victor Bonaparte en Clementine van België).
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (korsisch Belvidè è Campumoru; italienisch Belvedere-Campomoro) ist eine französische Gemeinde mit 213 Einwohnern (Stand: 1. Januar 2023) auf der Mittelmeerinsel Korsika. Sie gehört zum Département Corse-du-Sud, zum Arrondissement Sartène und zum Kanton Sartenais-Valinco. Die Bewohner werden Belvédérais und Belvédéraises genannt. Geografie Das Siedlungsgebiet besteht aus den Dörfern Belvédère (auf Korsisch Belvidè), Campomoro (auf Korsisch Campumoru), Caselle, Calanova, Portigliolo (auf Korsisch Purtiddolu), Lecci e Murla. Diese Ortschaften sind Streusiedlungen. Mit Ausnahme von Belvédère befinden sie sich unmittelbar bei der Meeresküste. Die Nachbargemeinden sind Propriano im Nordosten, Bilia und Grossa im Osten, Sartène im Süden. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Genueserturm Tour de Campomoro aus dem 16. Jahrhundert, seit 1992 als Monument historique eingeschrieben Menhir von Capo-di-Luogo aus der Jungsteinzeit, seit 1862 als Monument historique klassifiziert Dolmen A Tola, mit fehlender Deckenplatte Kirche San-Giovanni in Campomoro Kapelle Saint-Laurent in Belvédère Haus Lorenzi De Bradi, ehemaliges Zollhaus Schloss Durazzo aus dem 19. Jahrhundert Weblinks
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (French pronunciation: [bɛlvedɛʁ kɑ̃pɔmɔʁo]; Italian: Belvedere-Campomoro, [ˌbɛlveˈdere kampoˈmɔro]; Corsican: Belvideri è Campumoru or Bilvidè è Campumoru) is a commune in the French department of Corse-du-Sud on the island of Corsica. Geography Neighborhoods, hamlets, localities and gaps It is composed of: The village of Belvédère (Belvidè), historic heart of the commune, overlooking the Gulf of Propriano from its 220 meters above sea level and facing Tivolaggio. The seaside village of Campomoro (Campomoru), today the most important inhabited place in the commune, nestled at the bottom of the bay of the same name at the foot of a Genoese tower. The seaside village of Portigliolo (Purtiddolu), which Belvédère shares with Tivolaggio, a village attached since 1974 to Propriano. Population See also Torra di Campomoru Communes of the Corse-du-Sud department References
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (en corso Belvideri è Campumoru) es una comuna francesa del departamento de Córcega del Sur, en la colectividad territorial de Córcega. Geografía Incluye los núcleos de Belvédère, Campomoro y otros menores, situados en la costa sur del golfo de Valinco. Demografía Referencias Enlaces externos INSEE Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Belvédère-Campomoro.
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (korzikaiul: Belvideri è Campumoru vagy Bilvidè è Campumoru) település Franciaországban, Corse-du-Sud megyében. Lakosainak száma 213 fő (2023. január 1.). Belvédère-Campomoro Grossa, Propriano és Sartène községekkel határos. Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk
Belvedere-Campomoro

Belvedere-Campomoro (in francese Belvédère-Campomoro, in corso Belvideri è Campumoru) è un comune francese di 162 abitanti situato nel dipartimento della Corsica del Sud nella regione della Corsica. Il comune è composto da tre centri abitati: Belvedere, Campomoro e Portigliolo. Società Evoluzione demografica Abitanti censiti Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Belvedere-Campomoro
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (Corsicaans: Belvideri è Campumoru of Bilvidè è Campumoru; Italiaans: Belvedere-Campomoro) is een gemeente in het Franse departement Corse-du-Sud (regio Corsica) en telt 135 inwoners (1999). Geografie De oppervlakte bedraagt 26,37 km², de bevolkingsdichtheid is 5 inwoners per km². Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwonertal. Galerij Externe links
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (kors. Belvideri è Campumoru) – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Korsyka, w departamencie Korsyka Południowa. Według danych na rok 1990 gminę zamieszkiwało 128 osób, a gęstość zaludnienia wynosiła 5 osób/km². Bibliografia Francuski urząd statystyczny. (fr.).
Бельведер-Кампоморо

Бельведер-Кампоморо (фр. Belvédère-Campomoro, корс. Belvideri è Campumoru) — коммуна во Франции, находится в регионе Корсика. Департамент коммуны — Южная Корсика. Входит в состав кантона Сартен. Округ коммуны — Сартен. Код INSEE коммуны — 2A035. Население Население коммуны на 2008 год составляло 165 человек. Экономика В 2007 году среди 103 человек в трудоспособном возрасте (15—64 лет) 69 были экономически активными, 34 — неактивными (показатель активности — 67,0 %, в 1999 году было 46,8 %). Из 69 активных работали 62 человека (37 мужчин и 25 женщин), безработных было 7 (1 человек и 6 женщин). Среди 34 неактивных 5 человек были учениками или студентами, 13 — пенсионерами, 16 были неактивными по другим причинам. В 2008 году в коммуне насчитывалось 79 облагаемых налогом домохозяйств, в которых проживали 177 человек, медиана доходов составляла 19 645 евро на одного человека. См. также Список округов Франции Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Бельведер-Кампоморо Национальный институт статистики — Бельведер-Кампоморо (фр.). Дата обращения: 12 сентября 2011. Архивировано 16 мая 2012 года. Бельведер-Кампоморо (фр.). cassini.ehess.fr. Дата обращения: 10 февраля 2013. Архивировано 12 февраля 2013 года.
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro (korziško Belvideri è Campumoru) je naselje in občina v francoskem departmaju Corse-du-Sud regije - otoka Korzika. Leta 2007 je naselje imelo 162 prebivalcev. Geografija Občina, sestavljena iz zaselkov Belvédère/Belvidè, Campomoro/Campumoru in Portigliolo/Portiddolu, leži v jugozahodnem delu otoka Korzike ob zalivu Valinco, 22 km zahodno od Sartène. Uprava Občina Belvédère-Campomoro skupaj s sosednjimi občinami Bilia, Foce, Giuncheto, Granace, Grossa in Sartène sestavlja kanton Sartène s sedežem v istoimenskem kraju. Kanton je sestavni del okrožja Sartène. Zanimivosti Tour de Campomoro, utrjen stolp, postavljen v času Genovske republike, francoski zgodovinski spomenik, dolmen de Tola, menhir de Capo-di-Luogo. Zunanje povezave
Белведере Кампоморо

Белведере Кампоморо (фр. Belvédère-Campomoro) је насељено место у Француској у региону Корзика, у департману Јужна Корзика. По подацима из 2011. године у општини је живело 158 становника, а густина насељености је износила 5,99 становника/km². Демографија Референце Спољашње везе Извор података: Insee
Belvédère-Campomoro

Belvédère-Campomoro är en kommun i departementet Corse-du-Sud på ön Korsika i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Sartène som tillhör arrondissementet Sartène. År 2023 hade Belvédère-Campomoro 213 invånare. Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Belvédère-Campomoro Referens:INSEE Se även Lista över kommuner i departementet Corse-du-Sud Källor
Бельведер-Кампоморо

Бельведе́р-Кампоморо́ (фр. Belvédère-Campomoro) — муніципалітет у Франції, у регіоні Корсика, департамент Південна Корсика. Населення — 195 осіб (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 950 км на південний схід від Парижа, 34 км на південь від Аяччо. Демографія Динаміка населення (INSEE ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 108 осіб працездатного віку (15—64 років) 72 були активними, 36 — неактивними (показник активності 66,7%, у 1999 році було 46,8%). З 72 активних мешканців працювали 63 особи (34 чоловіки та 29 жінок), безробітними було 9 (4 чоловіки та 5 жінок). Серед 36 неактивних 9 осіб було учнями чи студентами, 9 — пенсіонерами, 18 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті числилось 81 оподатковане домогосподарство, у яких проживали 175,0 особи, медіана доходів виносила 17 107 євро на одного особоспоживача Галерея зображень Посилання Див. також Список муніципалітетів департаменту Південна Корсика Примітки
Appietto

Appietto (korsisch Appiettu) ist eine Gemeinde auf der Mittelmeerinsel Korsika in Frankreich. Sie gehört zum Département Corse-du-Sud, zum Arrondissement Ajaccio und zum Kanton Gravona-Prunelli. Geografie Appietto grenzt im Westen an das Mittelmeer, genauer an den Golfe de Sagone und den Golfe de Lava. Die Nachbargemeinden sind Calcatoggio im Norden, Valle-di-Mezzana im Nordosten, Sarrola-Carcopino im Osten, Afa im Südosten und Alata im Süden. Der historische Dorfkern befindet sich auf 480 Metern über dem Meeresspiegel und besteht aus den Ortschaften Teppa, la Piuvanaccia und le Marchesaccio. Vormalige Dörfer heißen Volpaja, Lava, Listincone, Picchio und Piscia Rossa. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Dolmen Ciutulaghja Überreste der Kapelle San Chirgu Kapelle Santa Maria Assunta romanische Kapelle San Sistru Genuesertürme Tour Pelusella und Tour d'Appietto Wirtschaft Appietto ist eine der 36 Gemeinden mit zugelassenen Rebflächen des Weinbaugebietes Ajaccio. Weblinks
Appietto

Appietto (French pronunciation: [apjɛto]; Corsican: Appiettu) is a commune in the Corse-du-Sud department of France on the island of Corsica. Geography Appietto is located 17 km from Ajaccio, and stretches from the Gozzi mount to the coastline of the Gulf of Lava. This historic village culminates at 480 meters, while the rest of the town consists of several ancient villages (Volpaja, Lava Listincone, Picchio, Piscia Rossa) and recent subdivisions (Monté Nebbio, Chiosu Vecchiu, Vanghone, Filletta). The Ruisseau de Lava flows through the commune from east to west. It enters the sea in the Golfe de Lava, which has been designated a Natura 2000 site. Sights Chapel St Cyr: This chapel is located on the heights of Appietto. It is oriented eastwards. It remains in ruins today. Ciuttulaghja: An archaeological site in Corsica. It is located in the commune. Torra di Pelusella: A Genoese tower. Population See also Tour de Pelusella Communes of the Corse-du-Sud department References
Appietto

Appietto (korzikaiul: Appiettu) település Franciaországban, Corse-du-Sud megyében. Lakosainak száma 1749 fő (2023. január 1.). Appietto Calcatoggio, Afa, Alata, Sarrola-Carcopino és Valle-di-Mezzana községekkel határos. Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (francia)
Appietto

Appietto (còrso: Appiettu dal significato toscano medievale a caso, a casaccio) è un comune francese di 1 479 abitanti situato nel dipartimento della Corsica del Sud nella regione della Corsica. È situato a 17 chilometri da Aiaccio. Le frazioni più antiche sono Teppa, Piuvanaccia e Marchesaccio, l'altitudine massima è di 480 metri, mentre il resto del comune si compone di parecchi vecchi piccoli villaggi (Volpaja, Lava, Listincone, Picchio, Piscia Rossa) e di assegnazioni recenti (Monte Nebbio, Chiosu Vecchiu, Marina di Lava, Vanghone, Filletta). Il territorio comunale si estende su 34,41 km² Società Evoluzione demografica Abitanti censiti Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Appietto Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su commune-appietto.fr.
Appietto

Appietto (Corsicaans: Appiettu) is een gemeente in het Franse departement Corse-du-Sud (regio Corsica). De gemeente telde 1.749 inwoners op 1 januari 2023. Geografie De oppervlakte van Appietto bedroeg op 1 januari 2023 34,41 vierkante kilometer; de bevolkingsdichtheid was toen 50,8 inwoners per km². De onderstaande kaart toont de ligging van Appietto met de belangrijkste infrastructuur en aangrenzende gemeenten. Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwonertal (bron: INSEE-tellingen).
Appietto

Appietto (kors. Appiettu) – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Korsyka, w departamencie Korsyka Południowa. Według danych na rok 1990 gminę zamieszkiwało 857 osób, a gęstość zaludnienia wynosiła 25 osób/km². Bibliografia Francuski urząd statystyczny. (fr.).
Аппьетто

Аппьетто (фр. Appietto, корс. Appiettu) — коммуна во Франции, находится в регионе Корсика. Департамент коммуны — Южная Корсика. Входит в состав кантона Гранова-Прунелли. Округ коммуны — Аяччо. Код INSEE коммуны — 2A017. Население Население коммуны на 2008 год составляло 1355 человек. Экономика В 2007 году среди 900 человек в трудоспособном возрасте (15—64 лет) 612 были экономически активными, 288 — неактивными (показатель активности — 68,0 %, в 1999 году было 64,1 %). Из 612 активных работали 556 человек (300 мужчин и 256 женщин), безработных было 56 (29 мужчин и 27 женщин). Среди 288 неактивных 79 человек были учениками или студентами, 93 — пенсионерами, 116 были неактивными по другим причинам. См. также Список округов Франции Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Аппьетто Национальный институт статистики — Аппьетто (фр.). Дата обращения: 14 октября 2011. Архивировано 17 мая 2012 года. Аппьетто (фр.). cassini.ehess.fr. Дата обращения: 5 февраля 2013. Архивировано 12 февраля 2013 года.
Appietto

Appietto (korziško Appiettu) je naselje in občina v francoskem departmaju Corse-du-Sud regije - otoka Korzika. Leta 2006 je naselje imelo 1.311 prebivalcev. Geografija Kraj leži na zahodni strani otoka Korzike 17 km severno od središča Ajaccia. Uprava Občina Appietto skupaj s sosednjimi občinami Afa, Alata, Bastelicaccia in Villanova ter delom Ajaccia sestavlja kanton Ajaccio-7; slednji se nahaja v okrožju Ajaccio. Zanimivosti ruševine kapele saint-Cyr; Zunanje povezave
Appietto

Appietto är en stad och kommun i departementet Corse-du-Sud på ön Korsika i Frankrike som ligger 17 kilometer från Ajaccio. År 1886 när Capazza och Fondére var de första att korsa Medelhavet med luftballong landade de i Appietto. År 2023 hade Appietto 1 749 invånare. Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Appietto Referens:INSEE Se även Lista över kommuner i departementet Corse-du-Sud Externa länkar Officiell sida Mer information på franska, delvis betaltjänst Källor
Апп'єтто

Апп'єтто́ (фр. Appietto) — муніципалітет у Франції, у регіоні Корсика, департамент Південна Корсика. Населення — 1751 особа (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 910 км на південний схід від Парижа, 11 км на північ від Аяччо. Демографія Динаміка населення (INSEE ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 1012 осіб працездатного віку (15—64 років) 752 були активними, 260 — неактивними (показник активності 74,3%, у 1999 році було 64,1%). З 752 активних мешканців працювало 688 осіб (358 чоловіків та 330 жінок), безробітними було 64 (21 чоловік та 43 жінки). Серед 260 неактивних 68 осіб було учнями чи студентами, 98 — пенсіонерами, 94 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті числилось 586 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 1605,5 особи, медіана доходів виносила 21 015 євро на одного особоспоживача Сусідні муніципалітети Галерея зображень Посилання Див. також Список муніципалітетів департаменту Південна Корсика Примітки