NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС La Tasajera

ГЕС La Tasajera — гідроелектростанція у центральній частині Колумбії. Знаходячись перед ГЕС Carlos Lleras Restrepo, становить одну зі станцій верхнього ступеня — поряд з ГЕС Ріо-Гранде — в гідровузлі, який використовує ресурс зі сточища річки Порсе (права притока Нечі, правої притоки Кауки, яка, своєю чергою, є лівою притокою Магдалени, котра впадає до Карибського моря в місті Барранкілья). При цьому інша станція верхнього ступеня використовує ресурс із тієї ж річки, проте відбираючи його нижче по течії та без використання великої дериваційної схеми, а тому має значно менший напір. У межах проєкту ліву притоку Порсе річку Ріо-Гранде перекрили земляною греблею Ріо-Гранде 2 висотою 65 метрів, яка потребувала 2,7 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 11 км2 та об'ємом 253 млн м3 (корисний об'єм 110 млн м3). Зі сховища прокладено дериваційний тунель довжиною 7,2 км з перетином 11,3 м2, який прямує на південь в долину річки Медельїн (верхня течія Порсе). Він сполучений із запобіжним балансувальним резервуаром висотою 202 метри та переходить у напірну шахту висотою 330 метрів, з якої ресурс потрапляє до напірного водоводу довжиною 0,55 км з діаметром 2,6 метра. Машинний зал станції споруджений у підземному виконанні та має розміри 70х17 метрів при висоті 35 метрів, а доступ до нього персоналу здійснюється через тунель довжиною 1,5 км. Крім того, існує окреме підземне приміщення для розміщення трансформаторного обладнання розмірами 53 × 11 метрів при висоті 13 метрів. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Пелтон потужністю по 105 МВт. При напорі у 933 метри вони забезпечують виробництво 1,4 млрд кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьований ресурс потрапляє у відвідний тунель довжиною 1,8 км, який переходить у відкритий канал довжиною 0,8 км, котрий завершується у річці Медельїн (Порсе). Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 220 кВ. Можливо відзначити, що з того ж водосховища Ріо-Гранде 2 живиться менша ГЕС Niquia (21 МВт), яка працює на системі водопостачання міста Медельїн. Примітки
Národní park Tayrona

Národní park Tayrona (španělsky Parque Nacional Natural Tayrona) je chráněné území v severní části Kolumbie v departementu Magdalena asi 34 km od jeho hlavního města Santa Marta. Park, který se rozkládá na ploše 225 km2 je jedním z nejkrásnějších národních parků v Kolumbii. Je ukázkou bohatství života v oblasti pohoří Sierra Nevada de Santa Marta, jež se zvedá ze suchých nížinných oblastí do výše 900 m nad mořem. Díky geografické rozmanitosti zde panují značně rozdílné klimatické podmínky. Založení Národní park Tayrona byl založen Kolumbijským institutem pro agrární reformy (INCORA) v roce 1969 k zabezpečení ochrany zdejší oblasti a jejího ekologického bohatství. Asi jednu pětinu plochy parku z celkových 225 km2 zabírá část tvořená vodami Karibského moře. Turistika Z města Santa Marta je to do parku 45 minut autobusem. V části, která se nachází na karibském pobřeží, je velké množství písečných pláží lemovaných palmami, čistá a klidná voda a mimo víkend minimum turistů. Jednou ze zajímavých atrakcí je možnost navštívit indiánskou vesničku Pueblito, což je malá obdoba Ztraceného města (Ciudad Perdida). Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Tayrona National Natural Park na anglické Wikipedii a Parque Nacional Natural Tayrona na španělské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní park Tayrona na Wikimedia Commons Dirección de Parques Nacionales Naturales de Colombia
Tayrona National Naturpark

Tayrona National Naturpark (spansk: Parque Nacional Natural Tayrona) er en nationalpark der ligger ved kysten til det Caribiske Hav i departementet Magdalena i det nordlige Colombia. Den ligger 34 kilometer øst for byen Santa Marta. Naturparken har et areal på 225 km², og det højeste punkt er omkring 900 meter over havet. Den består af forskellige skovstyper og er habitat for et stort antal dyre- og plantearter. I parken er der også en række strande, hvoraf Cabo San Juan er den mest kendte. Naturparken blev oprettet 24. april 1969 og er opkaldt efter tayrona-folket, som tidligere holdt til i området. I parken er der flere arkæologiske fund fra denne kultur. Tayrona nationalpark er et populært turistmål, og var Colombias næst mest besøgte nationalpark i 2012, med 293.502 besøgende. Kilder og henvisninger Officielt netsted Arkiveret 16. juni 2019 hos Wayback Machine
Parque Nacional Natural Tayrona

O Parque Natural Nacional de Tayrona é uma área protegida na região colombiana do norte da Colômbia, dentro da jurisdição do departamento de Magdalena e a 34 quilômetros da cidade de Santa Marta. O parque apresenta uma biodiversidade endêmica da área da Serra Nevada de Santa Marta, apresentando uma variedade de climas e relevo que varia desde o nível do mar a 900 metros de altitude O parque cobre aproximadamente 30 quilômetros quadrados de área marítima no mar do Caribe e aproximadamente 150 quilômetros quadrados de terra. Juntamente com outros parques nacionais da Colômbia, o Parque Natural Nacional de Tayrona foi declarado parte integrante da rede internacional de Reservas da Biosfera pela UNESCO. Foi o segundo parque nacional mais visitado na Colômbia em 2013, com 237.246 visitantes. O parque mais visitado foi o Parque Nacional Natural Islas Corales del Rosario y San Bernardo. Ver também Áreas protegidas da Colômbia Lista de parques nacionais da Colômbia Referências
Тайрона (национальный парк)

Тайрона (исп. Parque Nacional Natural Tayrona) — национальный природный парк Колумбии. Расположен на севере Колумбийского карибского региона в департаменте Магдалена в 34 км от города Санта-Марта. 30 км² территории парка охватывают морскую среду и около 150 км² — сушу. В фауне парка зафиксировано около 300 видов птиц и 108 видов млекопитающих, 31 вид пресмыкающихся, 15 видов земноводных, 202 вида губок, 110 видов кораллов, 471 вид ракообразных, 96 видов кольчатых червей, 700 видов моллюсков и 401 вид морских и речных рыб. Во флоре отмечено более 350 видов водорослей и 770 видов растений. Тайрона — один из трёх национальных парков Колумбийского Карибского региона, имеющих в своей территории коралловый рельеф. Вход на территорию парка платный; время пребывания не ограничено. На пляжах присутствуют стоянки, места для гамаков, навесы, кострища, мангалы. Часть пляжей электрифицированы (от генераторов). До бухты Гайрака возможно добраться по суше, дальше — только на лодке. Ссылки Parque Nacional Natural Tayrona (исп.). Дата обращения: 23 октября 2011. Архивировано из оригинала 2 сентября 2013 года.
Parque Nacional Natural Tayrona

Parque Nacional Natural Tayrona är en nationalpark som ligger cirka 34 kilometer från Santa Marta i Colombia. Parken har en biologisk mångfald, endemisk för Sierra Nevada de Santa Marta som representerar en mängd olika klimat som sträcker sig från den torra havsnivån till 900 meter över havsytan. Parken omfattar cirka 30 kvadratkilometer vid Karibiska havet och cirka 150 km² regnskog. Parken är minst lika berömd för sina vackra stränder som för sitt djur- och växtliv, och engelska The Guardian har satt upp parkens stränder på listan över världens vackraste. Forskare har gjort en omfattande klassificering av de djurarter som lever i parken och hittat 108 arter av däggdjur och 300 fågelarter. Exempel på vad man kan hitta i parken är till exempel svart groda, dvärgtigerkatt, rådjur, 70 arter av fladdermöss, 31 olika arter av reptiler, 15 arter av groddjur, 202 arter av svampar, 471 arter av kräftdjur, 700 arter av mollusker, 110 arter av koraller och 401 arter av fisk, samt mer än 350 alger och mer än 770 arter av växter. Det finns arkeologiska bevis för forntida bebyggelse inom parken fram till 1500-talet. Referenser Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Tayrona National Natural Park, 5 juni 2008.
Тайрона (національний парк)

Тайрона (ісп. Parque Nacional Natural Tayrona) — національний природний парк Колумбії. Географія Національний парк розташований у північній частині Колумбійського Карибського регіону в департаменті Маґдалена за 34 км від міста Санта-Марта. 30 км² території парку охоплюють море та близько 150 км² — сушу. Біосфера Фауна парку налічує близько 300 видів птахів і 108 видів ссавців, 31 вид плазунів, 15 видів земноводних, 202 види губок, 110 видів коралів, 471 вид ракоподібних, 96 видів кільчастих червів, 700 видів молюсків і 401 вид морських і річкових риб. Флора налічує понад 350 видів водоростей і 770 видів рослин. Тайрона — один з трьох національних парків Колумбійського Карибського регіону, що має кораловий рельєф. Туризм Вхід на територію парку платний. Вартість для одного іноземця 42 000 колумбійських песо. Час перебування не обмежений. На пляжах є стоянки, місця для гамаків, навіси, вогнища, мангали тощо. Частина пляжів електрифікована (від генераторів). До бухти Гайрака можна дістатись сушею, далі — лише човном. Джерела Parque Nacional Natural Tayrona (ісп.). Архів оригіналу за 17 травня 2012. Процитовано 7 липня 2019.
Discoteca

Una discoteca és un local on es pot ballar, coneguda també com a disco, night club o boîte. Generalment en una discoteca només serveixen begudes (alcohòliques o no), tot i que en algunes també s'hi serveix alguna cosa per menjar. Per exemple, a Barcelona es van fer famosos els sandvitxos de pernil dolç i formatge en pa de motlle que se servien a la discoteca Bikini, fins al punt que la paraula biquini ha quedat a la parla col·loquial catalana per designar aquesta mena de sandvitx, i no només a la ciutat d'origen. La il·luminació baixa i amb jocs de flaixos de colors i els efectes com fum o reflexos donen l'ambient propici per a ballar, usualment de nit. En algunes discoteques hi ha fins i tot un espai anomenat "cambra fosca" per facilitar contactes sexuals. Es diferencia de les antigues sales de fest es perquè la música no es toca en directe sinó que prové de discos que "mescla" un disc jockey (DJ), el qual "anima" la nit mesclant la música amb el seu toc personal. Aquesta paraula fou emprada per primer cop l'any 1948 per Raymond Nakachian. El nom significa col·lecció de discs, ja que es referia a un indret on les persones podien escoltar tots els títols dels altres. La primera discoteca del món fou l'Scotch Club, de la ciutat alemanya d'Aquisgrà, la qual funcionà a partir del 1959. Durant els anys seixanta, les discoteques es van popularitzar a tot Europa, i als setanta també als Estats Units, on conseqüentment es desenvolupà la música disco i dance. Una discoteca famosa és l'Studio 54 a Nova York. Les discoteques sovint s'han vist envoltades de polèmica pel tipus de lleure que proposen i el soroll, que pot molestar els veïns. Per això la legislació controla especialment els seus horaris d'obertura i tancament i la insonorització del local. Per mirar de fugir d'aquestes lleis van sorgir els anomenats "after-hours" que sota la forma jurídica de bars, oferien seguir la festa un cop tancades les discoteques legals. En aquests locals es va popularitzar la música punk i posteriorment la chill-out. Vegeu també Antre Referències
Diskotéka

Diskotéka (zkráceně hovorově jen dýza) je obvykle společenská zábavní akce. Hlavní náplní této akce je poslech hudby a tanec. Diskotéky umožňují také vzájemné seznámení. Diskotékou uvádí a pořádá specializovaná osoba zvaná diskžokej (doslovně přeloženo: jezdec na disku – zkráceně DJ), který pouští reprodukovanou taneční hudbu. Diskžokej plní také funkci moderátora a společenského průvodce večerem. Kromě tance a hudby bývají náplní diskotéky také různé společenské soutěže a jiné zábavní kratochvíle. Slovo diskotéka je odvozeno od francouzského discothèque. Průběh Diskotéky se nejčastěji pořádají v pátek a v sobotu večer a končívají až časně ráno. Související články Diskžokej Disco Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu diskotéka na Wikimedia Commons Slovníkové heslo diskotéka ve Wikislovníku
Diskotek

Et diskotek (også kaldet natklub eller blot klub) er et sted hvor en disc jockey spiller musik, oftest med lys- og røgeffekter. Et diskotek svarer til en dansebar eller et spillested, men på diskoteker bruges der oftest DJ til at afvikle musikken. Det kan bl.a. være genre som dance, hiphop, techno, pop og rock. Betegnelsen blev første gang anvendt i Frankrig, hvor man i 1950'erne begyndte at indrette danselokaler udelukkende med afspilning af grammofonmusik (discothèques). Herfra bredte fænomenet sig i 1960'erne til det øvrige Europa og USA. Karakteristisk for 1960'ernes diskoteksstil var bl.a. go-go-danserinder, spejle, stroboskoplys og farvede spotlights. Det første annoncerede diskotek i Danmark var Geels Kro ved Holte nord for København (1966), og senere fulgte bl.a. (i København) Pussycat og Club 6. I provinsen kom diskotek Riverside til Holstebro I 1967. Filmen Saturday Night Fever (1977) med John Travolta i hovedrollen stabiliserede diskotekernes popularitet, og man udbyggede i den efterfølgende periode dansegulvets størrelse og højtalerkapaciteten, øgede antallet af lyseffekter og udstyrede stederne som glamourøse natklubber. Siden 1990'erne har man i stadig højere grad søgt at målrette diskotekerne efter bestemte publikumsgrupper med differentieret musikudbud, fx 1960'er-musik, dance, hiphop og techno. Diskoteker er kendt for at have et ungt og energisk publikum. På diskotekerne bliver der oftest serveret alkohol. På de fleste diskoteker skal publikum være mindst 18 år, men på visse afholdes der begivenheder, hvor også yngre personer kan komme ind. Diskotekerne må ikke servere alkohol til unge under 18 år, og når der er adgang for yngre personer, omtales det ofte som "sodavandsdiskotek". Blandt danske diskotekskæder kan Den Glade Viking, Buddy Holly og Crazy Daisy nævnes. Andre kendte diskoteker i Danmark er bl.a. Krasnapolsky, NASA og Rust. Jomfru Ane Gade i Aalborg er Danmarks længste restaurationsgade og landets mest koncentrerede restaurations- og diskoteksmiljø. Mobildiskotek Et mobildiskotek er i princippet det samme som et rullende diskotek, som består lyd- og lysudstyr mm. der kan kan transporteres rundt mellem steder, hvor den mobile DJ er booket til at spille. Det kan f.eks. være til en skolefest, fødselsdag bryllup, konfirmation, firmafest eller julefrokost. Rullende diskotek er den korrekte danske betegnelse for et mobildiskotek, ordet mobildiskotek er den direkte oversættelse af det engelske ord mobile discotheque. Et mobildiskotek består lyd- og lysudstyr mm. der kan kan transporteres rundt mellem steder, hvor den mobile DJ er booket til at spille. Det kan f.eks. være til en skolefest, firmafest eller privatfester. Se også Bar Stripklub Værtshus Referencer Eksterne henvisninger
Dyskoteka

Dyskoteka – obiekt, miejsce, w którym odbywają się imprezy taneczne, połączone z grą dźwięku, świateł, dymu i obrazów lub nazwa wydarzenia tanecznego, zabawy. Osobą prowadzącą dyskotekę jest DJ (czyt. didżej, skrót od disc jockey). Zajmuje się on zabawianiem publiczności oraz płynnym łączeniem następujących kolejno po sobie utworów tanecznych. Za pierwszą dyskotekę na świecie uznaje się założony w 1959 roku w niemieckim Akwizgranie „Scotch Club”. Dyskoteki rozpowszechniły się w latach 70., zastępując zabawy taneczne lub tzw. potańcówki, gdzie funkcję DJ-a pełniła orkiestra lub zespół muzyczny grający na żywo. Najsłynniejszą dyskoteką było amerykańskie Studio 54. W późniejszych latach dyskoteki zostały wyparte częściowo przez kluby nocne. Zobacz też muzyka disco euro disco
Discoteca

Discoteca, boate, danceteria, casa noturna ou ainda clube ou balada é um local destinado à prática da dança, por motivos lúdicos ou profissionais. Foi popularizada mundialmente com o filme Os embalos de sábado à noite, com John Travolta e, no Brasil, com a telenovela Dancin' Days. A palavra também indica coletivo de discos. Origem O termo "danceteria" foi criado durante a ressaca da discoteca (lugar onde se tocava música disco) já no fim dos anos 70 e início dos anos 80. Na realidade, os dois termos têm uma correlação estreita. No início dos anos 1980, a discoteca acabou agonizando e os empresários envolvidos se endividaram e começaram então a sinalizar a necessidade de reciclagem. Foi então que a música disco teve seu grande auge nos anos 1970, em nível mundial. Nos anos 1980 e 1990, poucos espaços desfrutaram de um certo estatuto e na primeira década do século XXI saíram das áreas urbanas e ganharam o campo - é a denominação de rave, que também encontra uma ligação estreita com os termos danceteria e discoteca. Nos anos 1990, o rock'n'roll perdeu um grande espaço para a música pop. Na mesma época, a house music surgiu das "cinzas" da disco music, popularizando a música eletrônica, que é atualmente um dos movimentos musicais que mais crescem no mundo. Portugal Em Portugal, não é usual o termo "danceteria", uma vez que discoteca serve igualmente para designar uma coleção de discos (assim como biblioteca é para livros), o lugar onde estes se guardam (idem), ou onde se vendem (neste caso também se pode dizer loja de discos), ou o espaço onde se põem discos a tocar com o objectivo de dançar (não sendo para dançar já não será tido como discoteca). Um dos raros casos em que foi usado o termo em Portugal o termo danceteria foi no fim dos anos 1980, quando, no Porto, o Teatro Rivoli foi adaptado para local de dança, sendo dirigido por um empresário brasileiro. Ver também Vida noturna Música eletrônica Música disco DJ Miliane Noely Studio 54 Banana Power Papagaio Disco Club Referências
Nattklubb

Nattklubb är en nöjeslokal som är öppen till sent på natten eller tidig morgon. En nattklubb skiljer sig från barer och pubar genom att den inkluderar ett dansgolv samt liveband eller discjockey. Den moderna nattklubben är ett fenomen som uppstod i London på sextiotalet och var en del av utvecklingen med popmusik och ungdomsmode som brukar kallas Swinging London. I Sverige brukar nattklubben Alexandra sägas vara först med konceptet. Musiken i en nattklubb kan variera mellan liveband eller DJ (mer vanligt förekommande) med inspelad mixad musik på mycket hög volym. Vanligt är att nattklubbar inriktar sig på att spela endast en sorts musik, exempelvis techno, house, hiphop, trance, rock, garage, drum and bass, dubstep och reggae. Andra nattklubbar väljer att ha olika temakvällar, i syfte att locka fler kunder eller bredda sin repertoar. Radiohits brukar även spelas flitigt. Diskotek Den person som väljer vilken musik som skall spelas kallas för discjockey (eller DJ). Dagens discjockeyer har normalt mer fokus på att enbart spela uppskattad musik än att sampla, scratcha och utannonsera artist och låt, vilket var vanligare förr. Från DJ-båset styr discjockeyn eller en assistent ljus och pyrotekniska effekter, och startar rökmaskiner och såpbubblemaskiner om nattklubben har sådan utrustning. Den nyare termen för nattklubb, diskotek, är vanligt förekommande i de flesta språk och kommer av franskans discothèque, som syftar på skivsamling. Diskotek syftade ursprungligen på en danslokal där grammofonmusik spelades. Musikgenren disco kom senare och var inspirerad av den soulmusik som spelades på dansgolven, men hade ett tydligt beat. Filmen Saturday Night Fever från 1977 speglar diskotekslivet vid slutet av 1970-talet. Senare har diskotek kommit att syfta på en lokal där man dansar till inspelad musik i största allmänhet, i synnerhet till popmusik och liknande. Se även Nattklubbar i Sverige Danstillstånd Dörrvakt Krog Källor Vidare läsning Hjulström, Håkan (2014). Diskoteken i Sverige : branschen som försvann. Stockholm: Ekerlid. Libris 16546127. ISBN 9789187391422 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Nattklubb.
Дискотека

Дискотека (фр. discothèque; похідне від слів disque — пластинка та cartothèque — картотека) — розважальний захід, який проводиться в спеціальному клубі або на відкритому повітрі (танцполі). До поширення дискотек, у більшості клубів та барів грали музиканти наживо. Історія У 30-х роках XX століття слово «discoteque» на сленгу французьких шанувальників джазу означало зібрання любителів джазу. Під час французької кампанії 1940 року це слово набуло ще й духу протесту, так як джаз був заборонений нацистами. У складі джазових оркестрів виступали в основному музиканти єврейського і негритянського походження, яким заборонялася трудова діяльність в Третьому рейху, в зв'язку з чим проведення танцювальних вечорів під живу джазову музику фактично виявилося неможливим. Повна заборона на проведення державних і приватних танцювальних вечорів вступила в силу 17 січня 1942 року. На зміну живій музиці прийшли грамофонні платівки. Якщо вірити книзі Альберта Голдмана «Disco», що вийшла в 1978 році, то найпершою в світі дискотекою був заклад, розташований на вулиці Юшетт (фр. Huchette) в Парижі під назвою «La Discoteque». Це був бар, що існував під час Другої світової війни, в якому, при замовленні випивки, клієнт міг попросити поставити його улюблену джазову платівку. Примітки
Catedral San Miguel Arcángel

La Catedral San Miguel Arcángel es la iglesia principal y sede de la diócesis de Garzón; está ubicada en el municipio de Garzón, departamento del Huila, en Colombia. Es un importante centro de turismo religioso en Colombia. Su construcción comenzó en 1882, incorporando una valiosa colección de arte en su interior. Fue declarada patrimonio arquitectónico del Huila en 1992. Historia La historia de la Catedral de San Miguel Arcángel en Garzón comienza en 1783 con una licencia del Obispo de Popayán para su formación bajo el patrocinio de San Miguel Arcángel. La construcción del templo actual inició el 15 de noviembre de 1882 bajo la dirección del padre José Ignacio Soto Arana. En 1900, se erigió la Diócesis de Garzón, y la iglesia de San Miguel Arcángel se convirtió en su catedral.​ Orígenes y construcción 1783: Se inicia el proceso de formación de la parroquia por licencia del obispo de Popayán, siendo San Miguel Arcángel su patrocinio.​ 1882: Comienza la construcción del templo actual, que se terminó en 1887 con la celebración de la primera misa cantada. 1887: Se terminó la construcción del templo. Para su edificación se usaron ladrillos, adobes, tejas de barro, cal y arena. 1892: Se instaló un reloj de cuatro caras traído de Estados Unidos. Elevación a catedral 1900: La Diócesis de Garzón es erigida por el Papa León XIII, y la iglesia de San Miguel Arcángel se convierte en su catedral. 1964: La iglesia de la Inmaculada Concepción de Neiva fue elevada al rango de concatedral, con lo que la diócesis se llamó "Garzón-Neiva". 1972: La diócesis cedió parte de su territorio para la erección de la Diócesis de Neiva, asumiendo desde entonces su nombre actual. Características El edificio es de ladrillo unido por argamasa y cubierto en teja de barro. La fachada tiene pilares y figuras geométricas con tratamiento de ladrillo. En su interior, alberga una colección de imágenes religiosas, altares y decorados. La Catedral es patrimonio arquitectónico del Huila, declarado así por la Ordenanza 007 de 1992. Véase también Diócesis de Garzón Jaime Alberto Cabrera Arcos Diócesis de Neiva Turismo religioso Referencias
Dæmning

En dæmning er et bygningsværk, der opføres enten for at sikre et landområde mod oversvømmelse fra floder, søer eller havet, til at sikre passage af fx veje og jernbaner over et vandområde, eller til at opbygge et vandreservoir, der kan hjælpe med at udnytte vandressourcerne til fx strømproduktion, drikkevand eller kunstvanding. En dæmning kan være en mur der står i vandkanten, men er oftest en vold med skråning på ydersiden eller begge sider, da denne konstruktion bedst forhindrer at vandet "gnaver" dæmningen væk. Se også Sluse Stemmeværk