NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Центральное кладбище (Богота)

Центральное кладбище (исп. Cementerio Central de Bogotá) — кладбище в столице Колумбии г. Богота. Открыто в 1836 году. Одно из главных и самых известных кладбищ страны. Здесь покоятся национальные герои, известные деятели культуры и науки, политики и государственные деятели, несколько бывших колумбийских президентов. 26 сентября 1984 года Центральное кладбище Боготы объявлено Национальным памятником. Некоторые надгробные памятники и мавзолеи созданы известными скульпторами П. Тенерани и Ч. Сигинольфи. Имеется несколько колумбариев, ряд пантеонов, в том числе: Г. Хименеса де Кесада, конкистадора, писателя, историка, основателя Боготы, Национальной армии Колумбии, Национальной полиции Колумбии, республиканского банка и др. Известные персоны, похороненные на Центральном кладбище Боготы Абадиа Мендес, Мигель — Президент Колумбии Акоста, Сантос — Президент Колумбии Акоста, Соледад — писательница Гаравито Армеро, Хулио — учёный-астроном Барко Варгас, Вирхилио — Президент Колумбии Галан, Луис Карлос — политик, государственный и дипломатический деятель Гомес Кастро, Лауреано — Президент Колумбии Гомес Уртадо, Альваро — политик, государственный и дипломатический деятель Грейфф, Леон де — поэт Каро Тобар, Мигель Антонио — Президент Колумбии Конча Феррейра, Хосе Висенте — Президент Колумбии Лопес Микельсен, Альфонсо — Президент Колумбии Лопес Пумарехо, Альфонсо — Президент Колумбии Маркес, Хосе Игнасио де — Президент Колумбии Мурильо, Мануэль — Президент Колумбии Олайя Эррера, Энрике — Президент Колумбии Пардо Леаль, Хайме — политик Перес де Маносальбас, Сантьяго — Президент Колумбии Помбо, Рафаэль — поэт Рейес Прието, Рафаэль — Президент Колумбии Рохас Пинилья, Густаво — Президент Колумбии Сальгар Морено, Эусторгио — Президент Колумбии Сантандер, Франсиско де Паула — национальный герой Колумбии Сантос Монтехо, Эдуардо — Президент Колумбии Сильва, Хосе Асунсьон — поэт Суарес, Марко Фидель — Президент Колумбии Оресте Синдичи — композитор, автор гимна Колумбии Фернандес Мадрид, Хосе — политик, один из основателей независимой Колумбии Ссылки El cementerio central de Bogotá y los primeros cementerios católicos (исп.)
Theatron (club)

Theatron is a building complex in Bogotá, Colombia hosting gay bars, dance clubs, and nightclubs founded in 2002. It is the center of the gay community in Bogotá, located in the central part of the Chapinero locality, the focus of the city's gay scene. The Theatron is composed of 20 rooms and has been described as the largest gay nightclub in Latin America and one of the biggest in the world. It can allow 7000+ people on a Saturday night. Built in an old movie theater, the complex has 20 different dance floors with different musical styles and atmospheres. In the main room, there is usually a drag show or contest held on Saturdays. References External links
Theatron

Theatron es un complejo de bares gays, discotecas y clubes localizado en el barrio Chapinero. Es el centro neurálgico de la comunidad gay de Bogotá. Theatron es considerado como uno de los establecimientos nocturnos más grandes de Latinoamérica​​​​ y uno de los mayores del mundo.​​​​​​ Puede ser frecuentado por hasta 7000 personas el sábado en la noche. Construido en lo que era un antiguo teatro, el complejo cuenta con 20 diferentes ambientes y atmósferas, uno de ellos exclusivamente para público femenino.​​ En la sala principal se realiza un conocido show de drags todos los sábados,​ además de diferentes conciertos y espectáculos. El complejo cuenta con 20 salas que son: Theatron, Teatrino, Templo, El Muro, Eva, Musiclab, Plaza Rosa, Metro, Beerlin Bar, Época, La Cantina, Palma, Barú, Lotus, La Capilla, Subthe 58, "Caixa", ·Los J*tos", "Glow Garden" y la más recientemente inaugurada, SkyTop. Cada una tiene una atmósfera y estilo musical diferente.[cita requerida] Referencias Enlaces externos Sitio web oficial
Theatron

Theatron est un établissement dédié au public LGBT comprenant des bars gays, discothèques et boîtes de nuit. Il a été ouvert à Bogotá en 2002. Il est le centre des activités de la communauté gay de Bogotá dont il est le lieu le plus représentatif du quartier gay de Bogotá (Chapinero Alto). Theatron est considéré aujourd'hui comme un des établissements de nuit gay les plus grands d'Amérique Latine et l'un des plus grands au monde. Il peut accueillir jusqu'à 5 000 personnes le samedi soir. Sur les ruines d'un ancien théâtre, ce complexe abrite 13 styles et ambiances différentes, et parmi celles-ci une boîte de nuit exclusivement réservée aux femmes. La zone numéro 12 a été ouverte au public la veille du 13e anniversaire de l'établissement. L'une des ambiances est réputée pour son concours de Drag queens. Notes et références Portail de Bogota Portail des arts du spectacle Portail de la sexualité et de la sexologie Portail LGBT+
Пасище

Пасище (от латинското pascere – „храня, паса“) е земя с тревна растителност, която се използва за паша на растителноядни животни. До появяването на механизираното селско стопанство, пасищата са били основните източници на храна за добитъка и конете през лятото. Пасищата все още се използват за паша, особено в по-сухите райони, където земята на пасищата не е подходяща за друг вид селскостопанско използване. Има различни видове пасища: суходолни, разводнени, заблатени, планински и други. По степента на обработка се делят на естествени и култивирани. Култивираните пасища се създават чрез засяване на високопродуктивни треви, които имат по-голяма хранителна стойност, в сравнение с естествените пасища. Растителността на пасищата може да включва различни житни, зърнено-бобови и други фуражни култури. Видът на почвата, минималната годишна температура и количеството валежи са важни фактори при управлението на пасищата. Общата площ на пасищата по света съставлява около 26% от площта на сушата. Източници
Pastvina

Pastvina je pozemek s převážně bylinným vegetačním krytem, sloužící pro pastvu hospodářských zvířat, jako jsou krávy, ovce, kozy, koně a další. Jako pastviny jsou využívány často horské či podhorské, ale i jiné louky. Pastva hospodářských zvířat zde může probíhat zcela volně (ve střední Evropě typicky v Alpách v některých alpských zemích), nebo se může jednat o trvale či přechodně ohrazený pozemek (například pomocí elektrického ohradníku). Pastvina má (jakožto trvalý travní porost) v současné době v ČR nejnižší daň z nemovitosti (aktuálně[kdy?] 1/3 ve srovnání s ornou půdou). Před příchodem průmyslového zemědělství byly pastviny hlavním zdrojem potravy pro výše uvedená pasoucí se býložravá zvířata. Až zhruba do poloviny 19. století se na lukách běžně kombinovala či střídala jak pastva, tak kosení pro seno. Později došlo k oddělení pozemků pro různé účely a tím i k odlišení typické vegetace luk a pastvin. Oproti kosené louce se pastviny odlišují zejména větším narušováním povrchu (hrabání, rozdupávání kopyty), přímým a průběžným hnojením dobytčími výkaly a výskytem typických pastevních plevelů. To jsou rostliny, které na ploše zůstávají, popřípadě se šíří, protože je dobytek z nějakého důvodu nespásá: jsou buď příliš pichlavé (jalovec obecný, pupavy, bodláky, pcháče), příliš tuhé (suché květonosné lodyhy třezalek, některé ostřice, metlice), jedovaté či jinak nepoživatelné (pryšce ronící nepříjemně chutnající mléko, aromatické mateřídoušky apod.). Více než v běžné louce se uplatňují druhy trav odolné proti sešlapávání, například jílek či poháňka. Panorama Související články Louka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pastvina na Wikimedia Commons Slovníkové heslo pastvina ve Wikislovníku
Pasture

Pasture (from Latin pāstus 'fed, nourished; pastured'; past participle of pāscere 'to feed') is land used for grazing. Types of pasture Pasture lands in the narrow sense are enclosed tracts of farmland, grazed by domesticated livestock, such as horses, cattle, sheep, or swine. The vegetation of tended pasture, forage, consists mainly of grasses, with an interspersion of legumes and other forbs (non-grass herbaceous plants). Pasture is typically grazed throughout the summer, in contrast to meadow which is ungrazed or used for grazing only after being mown to make hay for animal fodder. Pasture in a wider sense additionally includes rangelands, other unenclosed pastoral systems, and land types used by wild animals for grazing or browsing. Pasture lands in the narrow sense are distinguished from rangelands by being managed through more intensive agricultural practices of seeding, irrigation, and the use of fertilizers, while rangelands grow primarily native vegetation, managed with extensive practices like controlled burning and regulated intensity of grazing. Soil type, minimum annual temperature, and rainfall are important factors in pasture management. Sheepwalk is an area of grassland where sheep can roam freely. The productivity of sheepwalk is measured by the number of sheep per area. This is dependent, among other things, on the underlying rock. Sheepwalk is also the name of townlands in County Roscommon, Ireland, and County Fermanagh, Northern Ireland. Unlike factory farming, which entails in its most intensive form entirely trough-feeding, managed or unmanaged pasture is the main food source for ruminants. Pasture feeding dominates livestock farming where the land makes crop sowing or harvesting (or both) difficult, such as in arid or mountainous regions, where types of camel, goat, antelope, yak and other ruminants live which are well suited to the more hostile terrain and very rarely factory-farmed. In more humid regions, pasture grazing is managed across a large global area for free range and organic farming. Certain pasture types suit the diet, evolution, and metabolism of particular animals. Their fertilising and tending of the land may over generations result in the pasture combined with the ruminants in question being integral to a particular ecosystem. Examples of pasture habitats Bocage Grassland Heathland Machair Maquis Moorland Pampas Potrero (landform) Prairie Rangeland Rough pasture Savanna Sown biodiverse pasture Steppe Wood pasture Veld See also Transhumance Notes External links Media related to Pastures at Wikimedia Commons
Legelő

A legelő általában olyan terület, amelyről az állatok a táplálásukra szükséges növényeket, saját maguk legeltetés útján szerzik meg. Fajtái A legelőnek több fajtája van. Tartamuk szerint állandó és ideiglenes legelőket különböztetnek meg. Elsőkhöz ama rendszerint természetes legelő területek tartoznak, melyek egyéb használatra nem alkalmasak s azért feltétlen legelőknek is nevezik. Az állandó legelők fekvésük szerint vagy hegyi vagy lapályi legelők, használhatóságuk szerint pedig marha-, juh- és sertéslegelőket szokás megkülönböztetni. A magas füvet termő legelők marha-, illetve lólegelőknek, a sovány, apró füvet termőket juh-, a mocsaras legelőket sertés- vagy bivalylegelőknek tekintik. Az állandó legelők egyoldalú használatuk miatt rendszerint csekélyebb nyers jövedelmet szolgáltatnak ugyan, mint a rétek, és különösen a szántóföld, mindazonáltal nagy előny, ha a birtoknak jó legelői vannak, egyrészt mert a legelők kezelése nagyon egyszerű, csekély költséggel járó, és ezért tiszta jövedelmük aránylag nagy, másrészt mert állattenyésztés, nevezetesen állatok fölnevelése legelők nélkül sikerrel nem is folytatható. Az állandó legelők értéke termőképességük szerint változik. Míg pl. kitűnő lapály legelőből fél katasztrális hold is elegendő egy szarvasmarha eltartására, addig közönségesből 1,5-2 hold szükséges. Jó juhlegelőn katasztrális holdanként 4-5, silányon csak 1-2 juh tartható el egy nyáron át. Az ideiglenes legelők sorába egyrészt a szántóföldön mesterségesen létesített legelők tartoznak, másrészt a legeltetésre csak mellékesen használt területek, melyek az ugar, a tarló és az erdei legelők. Magyarországon az 1890-es években az állandó legelők kiterjedése 4 317 000 ha volt, a szűkebb értelemben vett Magyarországon 3 708 883 ha, vagyis az összes akkori termőterület 14, illetve 13,9%-a. Jogi értelemben a legelő a termőföld egyik művelési ága. Jegyzetek Források A Pallas nagy lexikona. Szerk. Bokor József. Budapest: Arcanum – FolioNET. 1998. ISBN 963 85923 2 X Kapcsolódó szócikkek Legelőerdő További információk A ló takarmányozása: legelők Archiválva 2014. február 6-i dátummal a Wayback Machine-ben - lovam.hu A lovad vajon milyen legelőre menne szívesen? - hobbiallat.hu
Pastwisko

Pastwisko – rodzaj użytków zielonych porośniętych głównie wieloletnimi trawami, których wegetacja trwa niezależnie od tego, czy są to tereny uprawowe, czy też nieużytki. Zwykle od wiosny do jesieni na pastwiskach wypasa się zwierzęta hodowlane, takie jak bydło domowe, owce czy też kozy. Pastwiska uprawowe powstają najczęściej w trzecim roku tzw. płodozmianu, a ich okres eksploatowania wynosi najczęściej kilka lat (3–5). Corocznie wymagają pewnych zabiegów rolniczych jak włókowanie, bronowanie i nawożenie. Włókowanie i bronowanie ma na celu pobudzenie systemu korzennego traw, ale również zniwelowanie kretowisk i usunięcie tzw. „niedojadów”. Użytkowe pastwiska są najczęściej ogrodzone i umożliwiają dowóz wody dla zwierząt. Pastwiska-nieużytki najczęściej są eksploatowane przez hodowców owiec i kóz, ze względu na ich skromniejsze wymagania żywieniowe. Nie oznacza to jednak, że tego typu pastwiska nie wymagają pewnych zabiegów pratotechnicznych. Często stosuje się ogrodzenia np. płot elektryczny, w celu uniemożliwienia zwierzętom przekroczenia granicy pastwiska. Zobacz też Łąka
Пастбище

Пастбище (устар. па́жить) — сельскохозяйственное угодье с травянистой растительностью, систематически используемое для выпаса травоядных животных. До появления механизированного сельского хозяйства, пастбище летом было основным источником пищи для полезных насекомых и животных, таких как рогатый скот и лошади. Пастбища всё ещё применяются для выпаса животных, особенно в засушливых областях, где земля пастбища не подходит для любого другого сельскохозяйственного производства. Различают пастбища: суходольные, обводнённые, заболоченные, горные и др. По степени обработки пастбища делятся на естественные и культурные. Культурные пастбища создаются путём засевания пашни высокопродуктивными травами, такие пастбища имеют большую питательную ценность по сравнению с естественными пастбищами. Помимо посева трав специалисты рекомендуют для культурных пастбищ ряд других мер, и одна из них — это ограждение пастбищ. Растительность пастбища может представлять собой различные злаки, зернобобовые культуры и другие фуражные культуры. Тип почвы, минимальная ежегодная температура, и осадки — основные факторы, определяющие способы использования пастбища. Общая площадь пастбищ мира составляет около 26 % от площади суши. Площадь пастбищ хоть и очень велика — два миллиарда гектаров — но эта земля на 2/3 непригодна для выращивания сельхозкультур См. также Перевыпас Джайляу Выгон Электрическая изгородь Примечания Литература Пастбища / А. П. Мовсисянц // Отоми — Пластырь. — М. : Советская энциклопедия, 1975. — С. 267—268. — (Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров ; 1969—1978, т. 19). Беднова Е. Т., Кузнецов Г. А. Организация и использование долголетних культурных пастбищ. — М.: Колос, 1968. — 271 с. Дмитриева С. И., Игловиков В. Г., Конюшков Н. С., Раменская В. М. Растения сенокосов и пастбищ. — 2-е изд., перераб. и доп. — М.: Колос, 1982. — 248 с. Мовсисянц А. П. Водопой скота на пастбище. — М.: Россельхозиздат, 1979. — 55 с. Сажинов Г. И. Долголетние культурные пастбища. — Вологда: Вологодское книжное изд-во, 1958. — 52 с. Продуктивность сенокосов и пастбищ. — Новосибирск: Наука, 1986. — 153 с. Практическое руководство по технологиям улучшения и использования сенокосов и пастбищ лесостепной и степной зон. — М.: Агропромиздат, 1987. — 144 с. Справочник по сенокосам и пастбищам. — М.: Россельхозиздат, 1986. — 355 с.
Пасовище

Пасови́ще, пасови́сько, пасови́ця, па́ша, діал. пашня́ — земельне угіддя, покрите рослинністю, що використовується тваринами (худобою, птицею) як підніжний корм. Пасовища ділять на природні і сіяні, або штучні. Рослинний покрив природних пасовищ складається головним чином з багатолітніх дикорослих трав, інколи з лишайників (тундра), напівчагарників і чагарників (тундра, напівпустеля і пустеля). Сіяні пасовища створюють висіюванням суміші злакових багатолітніх і однорічних трав. Країнами з найбільшими площами пасовиськ вважаються Угорщина, Монголія та Данія[джерело?]. Розрізняють такі типи пасовищ: суходольні, обводнені, болотисті, гірські та інші. Історія Запольні володіння — пасовиська, сінокоси, луки, рідше — орні землі, які розташовувалися за межею основних індивідуальних полів (тобто були «за полем») жителів села і перебували в спільному володінні всіх членів сільської громади. У ході аграрної реформи XVI століття запольні землі були поміряні на волоки і, в міру їх господарського освоєння, обкладалися відповідними податками. У структурі запольних володінь виділялися «застінки» орні та «для вигону худоби зоставлені», «обруби сіножатні», залишені для сінокосів тощо. Розміри З.в. були досить різними й коливалися від кількох моргів до десятків волок. Інші значення Пасовище — місце у водоймі з природним кормом для водних тварин або риби. Примітки Посилання Пасовище // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2002. — Т. 4 : Н — П. — 720 с. — ISBN 966-7492-04-4. Випасання // Словник-довідник з екології : навч.-метод. посіб. / уклад. О. Г. Лановенко, О. О. Остапішина. — Херсон : ПП Вишемирський В. С., 2013. — С. 35-36. Витоптування // Словник-довідник з екології : навч.-метод. посіб. / уклад. О. Г. Лановенко, О. О. Остапішина. — Херсон : ПП Вишемирський В. С., 2013. — С. 37. (англ.) Global Land Use Database / Center for Sustainability and the Global Environment (SAGE) — геодані глобального охоплення від Університету Вісконсин-Медісона (англ. University of Wisconsin-Madison), отримані в результаті комбінування даних дистанційного зондування Землі про потенційну природну рослинність, орні та пасовищні угіддя, основні типи сільськогосподарських культур, придатність земель для культивації з даними про народонаселення.
Corporación Universitaria del Caribe

La Corporación Universitaria del Caribe (Corporation universitaire des Caraïbes) (CECAR) est une institution universitaire colombienne dont le siège principal est situé à Sincelejo. Elle est soumise à une inspection et à une surveillance en vertu des lois 30 de 1992 et 1740 de 2014 du Ministère de l'Éducation nationale de Colombie. Elle a été fondée en 1978 par un groupe de professeurs universitaires des départements colombiens de Córdoba et de Sucre. Les étudiants ont dénoncé en 2016 une série d'injustices commises par la faculté de droit à leur encontre. Histoire En 1976 des professeurs universitaires des départements de Córdoba et de Sucre envisagèrent l'intérêt de fonder un établissement universitaire offrant des possibilités de formation professionnelle aux habitants de la région. En 1978 la CECAR est créée après présentation à l'ICFES (espagnol : Instituto Colombiano para el Fomento de la Educación Superior) de ses statuts et de son plan de développement. Le gouvernement de la Colombie lui a conféré le statut juridique par la résolution no 7786 du 15 juin 1978. Les premiers travaux universitaires de l'institution ont eu lieu le 9 février 1987 avec les programmes de Technologie en Comptabilité et Budget ainsi qu'en Administration agropastorale. Ces programmes avaient été approuvés par l'ICFES selon les accords 239 et 251 de 1986. En septembre 1995 l'institution prend la dénomination de « Corporación Universitaria del Caribe » (CECAR). Références Liens externes Page officielle de Cecar Portail des universités Portail de la Colombie
Avianca Building

Avianca Building is a 161-meter-tall office skyscraper located at the intersection of 16th street and Seventh Avenue, next to Santander Park in the city of Bogotá, Colombia. The Avianca Building was designed and constructed by Esguerra, Sáenz, Urdaneta, Samper y Cía., together with Ricaurte Prieto Carrizosa and Italian engineer Doménico Parma, after a competition among several of the most prominent architectural firms in Colombia. The design was completed in 1963, and construction took place between 1966 and 1969 on the former site of the demolished Hotel Regina. The building was inaugurated at the end of 1969 as the headquarters of the airline Avianca. Upon its completion, the Avianca Building became the tallest building in Bogotá and Colombia, and one of the tallest office buildings in South America. "Clásicos de Arquitectura: Edificio Avianca / Germán Samper". ArchDaily Colombia (in Spanish). Retrieved 2026-04-19. "Avianca Tower". Structurae. Retrieved 2026-04-19. "Edificio Avianca". Germán Samper Arquitectos (in Spanish). Retrieved 2026-04-19. The Avianca Building was designed and constructed by Esguerra, Sáenz, Urdaneta, Samper y Cía., together with Ricaurte Prieto Carrizosa and Italian engineer Doménico Parma, after a competition among several of the most prominent architectural firms in Colombia. The design was completed in 1963, and construction took place between 1966 and 1969 on the former site of the demolished Hotel Regina. The building was inaugurated at the end of 1969 as the headquarters of the airline Avianca. Upon its completion, the Avianca Building became the tallest building in Bogotá and Colombia, and one of the tallest office buildings in South America. "Clásicos de Arquitectura: Edificio Avianca / Germán Samper". ArchDaily Colombia (in Spanish). Retrieved 2026-04-19. "Avianca Tower". Structurae. Retrieved 2026-04-19. "Edificio Avianca". Germán Samper Arquitectos (in Spanish). Retrieved 2026-04-19. 1973 Fire Shortly after 7:00 a.m. on July 23, 1973, a fire broke out on the 14th floor of the building, where flammable materials such as rugs, carpets, and gasoline were being stored. Building employees initially attempted to extinguish the flames using buckets of water and fire extinguishers. Firefighters arrived approximately 15 minutes later, but their hoses could only reach the 12th floor. The fire rapidly spread from the 14th to the 37th floor and burned for more than 12 hours. Many occupants evacuated by stairway, while others sought refuge on the roof, where they were rescued by helicopter. Rescue helicopters also dropped water onto the building during the emergency. Several people, overwhelmed by panic, jumped from the building and died. The fire left four people dead and 63 injured, but the building did not suffer significant structural damage. See also Avianca List of tallest buildings in Colombia References