NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Гуадалупе 4

ГЕС Гуадалупе 4 (Diego Calle Restrepo) — гідроелектростанція у центральній частині Колумбії. Знаходячись між ГЕС Гуадалупе 3 та ГЕС Порсе 3, входить до складу гідровузла у сточищі річки Нечі (права притока Кауки, яка в свою чергу є лівою притокою Магдалени, котра впадає до Карибського моря в місті Барранкілья). В 1930-1940-х роках для забезпечення електроенергією одного з найбільших колумбійських міст Медельїну спорудили станції Гуадалупе 1 (40 МВт) та Гуадалупе 2 (10 МВт) на річці Гуадалупе, лівій притоці Порсе, котра в свою чергу є правою притокою згаданої вище Нечі. В 1960-х схему першої станції повторили для значно потужнішої ГЕС Гуадалупе 3. А ще за два десятиліття, у 1985-му, стала до ладу станція Гуадалупе 4. Вона відбирала ресурс у тому ж місці, де і друга станція, проте завдяки розташуванню машинного залу нижче по течії, використовувала значно більший напір. Одночасно із запуском четвертої ГЕС перші дві були виведені з експлуатації. Відпрацьований на станції Гуадалупе 3 ресурс потрапляє у нижній балансувальний резервуар об’ємом 22 тис м3, звідки спрямовується у прокладений в правобережному гірському масиві дериваційний тунель довжиною 6,4 км. На завершальному етапі по схилу прокладений напірний водовід довжиною біля 0,5 км, який по завершенні спуску перетинає Гуадалупе та виходить до розташованого на її лівому березі машинного залу четвертої станції. Тут встановлено три турбіни типу Френсіс – дві по 67 МВт та одна на 68 МВт, які при напорі у 417 метрів забезпечують виробництво 1205 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьований ресурс потрапляє в Гуадалупе та слідує по ній природним шляхом до впадіння у Порсе, на якій нижче по течії знаходиться гребля ГЕС Порсе 3. Примітки
ГЕС Каліма

ГЕС Каліма — гідроелектростанція у південно-західній частині Колумбії. Використовує ресурс із річки Каліма, лівої притоки Сан-Хуан, яка впадає до Тихого океану біля національного парку Урамба Малага. У межах проєкту річку перекрили земляною греблею висотою 115 метрів та довжиною 240 метрів, яка потребувала 2,78 млн м3 матеріалу. Вона утримує витягнуте по долині річки на 15 км водосховище з площею поверхні 20 км2 та об'ємом 581 млн м3 (корисний об'єм 441 млн м3). Споруджений у підземному виконанні пригреблевий машинний зал обладнали чотирма турбінами типу Френсіс загальною потужністю по 132 МВт, які при напорі у 215 метрів повинні забезпечувати виробництво 220 млн кВт·год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Лагунета

ГЕС Лагунета (Лімонар) — гідроелектростанція у центральній частині Колумбії поблизу її столиці Боготи. Знаходячись між ГЕС Сальто I—II (вище по течії) та ГЕС Даріо Валенсія, входить до складу каскаду на річці Богота, правій притоці Магдалени (впадає до Карибського моря в місті Барранкілья). Відпрацьована на станціях Сальто вода потрапляє у річку, на якій невдовзі споруджена водозабірна гребля, котра утримує невелике балансуюче сховище з об'ємом 25,5 тис. м3. Звідси через правобережний гірський масив прокладено дериваційний тунель довжиною 2,2 км з діаметром 3,3 метра. Він переходить у напірні водоводи довжиною 0,9 км зі спадаючим діаметром від 2,1 до 1,9 метра, що спускаються по схилу до спорудженого на березі Боготи машинного залу. У 1957-му станцію ввели в експлуатацію з трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 18 МВт, до яких за три роки додали ще одну таку ж. При напорі у 286 метрів це обладнання забезпечує виробництво 412 млн кВт·год електроенергії на рік. На сайті власника ГЕС — компанії EMGESA — її потужність наразі зазначена як 18 МВт, що відповідає лише одному гідроагрегату. Це може пояснюватись програмою відновлення, яку провадять у 2010-х роках на станціях боготійського каскаду[4]. Примітки
Transversal 86 (TransMilenio)

The simple station Transversal 86 is part of the TransMilenio mass-transit system of Bogotá, Colombia, which opened in the year 2000. Location The station is located in southwestern Bogotá, specifically on Avenida de Las Américas with Transversal 86. History In 2003, the Las Américas line was extended from Distrito Grafiti to this station. Before the completion of the Avenida Ciudad de Cali extension, buses without route numbers would leave this station with signs reading P.A. or PORTAL AMERICAS to the Portal de Las Américas. Station services Old trunk services Main line service Feeder routes This station does not have connections to feeder routes. Inter-city service This station does not have inter-city service. See also Bogotá TransMilenio List of TransMilenio stations External links TransMilenio
Transversal 86 (estación)

La estación sencilla Transversal 86 hace parte del sistema de transporte masivo de Bogotá llamado TransMilenio inaugurado en el año 2000. Ubicación La estación está ubicada en el sector suroccidental de la ciudad, más específicamente sobre la Avenida de Las Américas entre la carrera 79C y la Avenida Agoberto Mejía. Se accede a ella a través de un puente peatonal ubicado sobre esta última vía y forma parte de la Troncal Américas. Atiende la demanda de los barrios Pio XII, Ciudad Kennedy Norte y sus alrededores. En las cercanías están la Central de Abastos de Bogotá (Corabastos), el Centro Educativo Distrital Isabel II y el Humedal El Burro. Origen del nombre La estación recibe su nombre de la vía de acceso a los vagones. Después de cambios en la nomenclatura de la zona, la Transversal 86 es ahora la Av.Carrera 80 o Avenida Agoberto Mejía. Historia Entre los años 2003 y 2004 fue inaugurada la Troncal de Las Américas desde la estación Distrito Grafiti, hasta esta estación. Recién inaugurada, todos los servicios que circulaban por la troncal tenían como destino esta estación y desde esta estación salían los articulados con el aviso P.A. o PORTAL AMÉRICAS, sin ninguna clase de número, hacia el Portal Américas, lo cual terminó el 27 de diciembre del año 2003, con la puesta en funcionamiento del Portal Américas, cuando aún estaban en obra las estaciones sobre la Avenida Ciudad de Cali. Durante el Paro nacional de 2021, la estación sufrió diversos ataques que afectaron de forma considerable las puertas de vidrio y demás infraestructura de la estación, razón por la cual se encontró inoperativa.​ Servicios de la estación Servicios troncales Esquema Servicios urbanos Así mismo funcionan las siguientes rutas urbanas del SITP en los costados externos a la estación, circulando por los carriles de tráfico mixto sobre la Avenida de Las Américas, con posibilidad de trasbordo usando la tarjeta TuLlave:​ Ubicación geográfica Referencias Enlaces externos TransMilenio
Université Antonio Nariño

L'université Antonio Nariño (en espagnol : Universidad Antonio Nariño ou UAN) est une institution privée d'enseignement supérieur. Son siège principal se trouve dans la ville de Bogota, plusieurs autres antennes se trouvant dans les principales villes de Colombie. Historique L'université Antonio Nariño est créée le 7 mars 1976 dans les anciens bâtiments de l'école de médecine de l'université pontificale Javeriana à Bogota. Lien externe (es) Site officiel Notes et références Portail des universités Portail de Bogota
La Gran Colombia University

La Gran Colombia University is a private university located in Bogotá, D.C., Colombia. It was founded on May 24, 1951, by Julio César García Valencia, recognized Colombian historian of the Twentieth century. Faculties Accountancy Architecture Business administration Civil engineering Systems engineering Agroindustry engineering Economics Education sciences Law Institutes Ethics Center Innovation Center Julio César García Lyceum Languages Center See also Great Colombia External links La Gran Colombia University Official Web Site La Gran Colombia University Official Web Site ARMENIA
Universidad de Medellín

Die Universidad de Medellín (UdeMedellín) ist eine staatlich anerkannte Hochschule in privater Trägerschaft in der kolumbianischen Stadt Medellín. Sie wurde am 1. Februar 1950 gegründet. Angeboten werden unter anderem Ingenieurswesen und Geisteswissenschaften. Die Universidad de Medellín ist eine der führenden, kolumbianischen Universitäten auf dem Gebiet der Rechtswissenschaften und bietet als eine der wenigen Universitäten in Kolumbien auch Promotionsstudiengänge auf diesem Gebiet an. Auf dem Campus befinden sich Sportmöglichkeiten und mit mehr als 1700 Sitzplätzen eines der größten Theater der Stadt. Im Jahr 2010 hatte die Hochschule 12.217 Studenten, Rektor ist César Guerra Arroyave. Die Universität gliedert sich in sechs Fachbereiche: Fakultät für Rechtswissenschaften Fakultät für Kommunikationswissenschaften Fakultät für Ingenieurwissenschaften Fakultät für Betriebswissenschaft und Verwaltungswissenschaft Fakultät für Naturwissenschaften Fakultät für Geistes- und Sozialwissenschaften Die fachbereichsübergreifende Biblioteca Eduardo Fernández Botero verfügt über mehr als 78.000 Medieneinheiten und über 800 Zeitschriften. Weblinks Offizielle Website UNIVERSIDAD DE MEDELLÍN Ministerio de Educación Nacional de Colombia Einzelnachweise
Universidad del Sinú

La Universidad del Sinú (UNISINÚ) es una institución de educación superior colombiana, ubicada en el departamento de Córdoba. Fundada en 1974 por Elias Bechara Zainúm Su campus principal está ubicado en la ciudad de Montería, y cuenta además con las sedes alternas en las ciudades de Bogotá y Cartagena. Está integrada por 4 facultades que ofrecen cerca de 18 programas de pregrado.​ En posgrado, 22 especializaciones, 7 maestrías y 1 doctorado,​ para un total de 30 programas en esa modalidad. Referencias Enlaces externos http://www.unisinu.edu.co/institucional Universidad del Sinú
Erwin O'Neill Stadium

Erwin O'Neil Stadium (Spanish: Estadio de Fútbol Erwin O'Neil) is an association football stadium located on the island of San Andrés, part of the Colombian department of the Archipelago of San Andrés, Providencia and Santa Catalina. The stadium, built in 2008, can seat up to 5,000 people and is home to San Andrés FC who play in who play in the Categoría Primera C, Colombia's third tier professional football league. 2014 edition of the Copa Claro tournament was kicked off in Erwin O'Neill Stadium. References
Estadio Erwin O'Neil

El Estadio Erwin O'Neill es un estadio de fútbol ubicado en la isla de San Andrés, Colombia. Fue inaugurado en 2008, cuenta con una capacidad máxima de 5.000 espectadores y césped sintético.​ En él, ofició de local entre 2019 y 2020 el equipo Real San Andrés en la Categoría Primera B colombiana. Véase también Estadios de fútbol de Colombia Referencias
Zoológico de Barranquilla

El zoológico de Barranquilla mantiene diversas especies animales para la contemplación del público en Barranquilla, Colombia. Operado por la Fundación Botánica y Zoológica de Barranquilla, tiene un área de 16 000 m². Cuenta con especies en estado vulnerable como el oso de anteojos Historia La idea del zoológico de Barranquilla data de la década de 1930, con el lote legado por Tomás Suri Salcedo a la Sociedad de Mejoras Públicas, colindante con el barrio El Prado, diagonal al estadio Municipal, en el cual se instaló un parque-vivero cuyos primeros ejemplares fueron unas palomas domésticas propiedad de Roberto Puyana, presidente de la Sociedad de Mejoras Públicas. En 1952, el parque-vivero fue trasladado a un lote de varias hectáreas por cuestiones de ampliación urbanística a su actual ubicación en el barrio La Concepción, y fue inaugurado oficialmente en febrero de 1953 con el nombre de Roberto Puyana. Entre 1968 y 1975 se registró el mayor número de animales exóticos en la colección del zoológico, los cuales fueron intercambiados por especies nativas con los zoológicos de Zúrich, Lisboa, Barcelona y Miami, entre otros. Otros ejemplares llegaron al zoológico luego de haber sido rescatados del tráfico ilegal y no poder ser rehabilitados para regresar a su hábitat natural.​ En la década de 1980, las Empresas Públicas Municipales, que hasta entonces habían manejado el zoológico, entran en crisis y el Inderena estableció que el zoológico debía cerrarse dadas sus condiciones. En 1993, el gobierno de Barranquilla suscribió un contrato de administración con la Fundación para el Desarrollo Integral del Caribe Colombiano, el cual fue posteriormente cedido a la Fundación Botánica y Zoológica de Barranquilla.​​ En 2012 se planteó el traslado del zoológico detrás del parque Muvdi o a la isla de la Loma.​ Luego se consideraron otras dos ubicaciones, una en la carrera 46 con Circunvalar (que pertenece a la Fundación), y la otra en el Polideportivo de Bavaria.​ Más adelante una tercera, el predio mayor Altamira entre los límites de Barranquilla con Puerto Colombia.​ Especies El zoológico cuenta con más de 700 animales de unas 130 especies entre nativas y exóticas, entre estas se pueden encontrar: Un elefante africano macho, manatí, tigre blanco, leones, ocelote, puma, jaguar, cebras, venados, coatíes de cola anillada, suricatas, osos de anteojos, monos araña, monos maiceros, titíes pigmeos, monos lanudos, babuinos, nutrias, chigüiros, osos hormigueros, danta, pecaríes y erizos. avestruces, emúes, espátulas, flamencos, pisingos, caranchos, kokenas, águila harpía, rey gallinazo, loros verdes, paujiles, tucanes y guacamayas de varias especies. Animales domésticos con los que se puede interactuar como cabras, vacas, conejos, pavos y patos. iguanas, ardillas y pavos reales que se pasean libres por el recinto. Varias especies de reptiles y anfibios como boas, mapaná, caimanes aguja, tortugas morrocoy, ranas dardo, jicoteas y tortugas de río.​ Galería Referencias Véase también Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Zoológico de Barranquilla. Sitio web oficial
Parc zoologique de Barranquilla

Le zoo de Barranquilla est un parc zoologique situé à Barranquilla dans le département d'Atlántico en Colombie. Plus de 500 animaux de 140 espèces y sont regroupés sur 1,6 hectare. Le zoo est dirigé par la Fondation Botanique et Zoologique de Barranquilla (en espagnol : Fundación Botánica y Zoológica de Barranquilla). Historique Le zoo de Barranquilla trouve ses origines au début des années 1930 lorsque Tomás Suri Salcedo offre une grande partie de sa propriété à la Sociedad de Mejoras Públicas. L'entreprise y installe un parc animalier dans lesquels sont déposés des pigeons domestiques du président de la Sociedad de Mejoras Públicas, Roberto Puyana. En août 1952, le parc est déplacé à un autre endroit de la ville, Barranquilla connaissant une importante extension urbaine. Nommé en l'honneur de Puyana, le nouveau parc-pépinière « Roberto Puyana » ouvre officiellement en février 1953. Chiffres Animations Aménagements Animaux Notes et références Portail du tourisme Portail de la zoologie Portail de la Colombie
Benito Salas Airport

Benito Salas Airport (Spanish: Aeropuerto Benito Salas, IATA: NVA, ICAO: SKNV) is an airport that serves the city of Neiva, the capital of the Huila Department in Colombia. It was named after Benito Salas Vargas, a military and social leader during Colombia's (then known as New Granada) independence war (1810–1819). The airport is in a rebuilding process that includes a new control tower and a new building with garages. It was formerly known as "La Manguita airport" because it is placed in an old ranch with that name; even today people call it "La Manguita". Airlines and destinations Accidents and incidents On 8 January 1975, Douglas DC-3 FAC-688 of SATENA crashed shortly after take-off on a flight to Gustavo Artunduaga Paredes Airport, Florencia. All 30 people on board died. See also Transport in Colombia List of airports in Colombia References External links Benito Salas Airport Archived 2017-02-02 at the Wayback Machine at OurAirports Aeronautical chart and airport information for Benito Salas Airport at SkyVector Accident history for NVA at Aviation Safety Network
Aeropuerto Benito Salas

Aeropuerto Benito Salas is een luchthaven in de Colombiaanse stad Neiva. Incidenten en ongelukken Op 8 januari 1975 stortte een Douglas DC-3 van SATENA neer kort na het opstijgen vanaf luchthaven Benito Salas. Al de 30 inzittenden van het toestel kwamen om.
Aeroporto Benito Salas

O Aeroporto Benito Salas (em castelhano: Aeropuerto Benito Salas) (IATA: NVA, ICAO: SKNV) é um aeroporto colombiano localizado na cidade de Neiva, no departamento de Huila. Companhias Aéreas e Destinos Ver também Lista de aeroportos da Colômbia Referências
Aeroportul Benito Salas

Aeroportul Benito Salas (IATA: NVA, ICAO: SKNV) este un aeroport din Huila Department⁠(d), Columbia ce deservește zona Neiva. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 426.861 de pasageri. Situat la o altitudine de 446 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Нейва (аэропорт)

Аэропорт имени Бенито Саласа (исп. Aeropuerto Benito Salas), (ИАТА: NVA, ИКАО: SKNV) — коммерческий аэропорт, обслуживающий гражданские авиаперевозки города Нейва (департамент Уила, Колумбия). Порт расположен на севере города Нейва. Аэропорт назван в честь политического и военного деятеля Колумбии Бенито Саласа Варгаса, чьё тело по некоторым данным, было захоронено вблизи территории аэропорта. Общие сведения В течение 2010 и 2011 года в аэропорту имени Бенито Саласа проводились комплексные работы по реконструкции и расширению аэровокзала, в результате которых его площадь увеличилась с 1700 до 5600 квадратных метров. Модернизация затронула такие объекты инфраструктуры аэропорта, как контрольно-диспетчерский пункт, пожарная станция, электроснабжающие подстанции, подъездные автомобильные дороги. 24 мая 2013 года в присутствии Президента Колумбии Хуана Мануэля Сантоса и директора Управления гражданской авиации страны Сантьяго Кастро была проведена церемония сдачи новых объектов аэропорта. Общая стоимость выполненных работ составила более 15 млрд колумбийских песо. Авиакомпании и пункты назначения Пассажирские Avianca Богота / международный аэропорт Эль-Дорадо EasyFly Богота / международный аэропорт Эль-Дорадо LAN Colombia Богота / международный аэропорт Эль-Дорадо Чартерные Searca Богота / международный аэропорт Эль-Дорадо Грузовые Líneas Aéreas Suramericanas Богота / международный аэропорт Эль-Дорадо Обслуживаемые воздушные суда Avianca Fokker 50 Airbus A318 EasyFly BAe Jestream 41 LAN Colombia Dash 8Q-200 Searca Beechcraft 1900D Let L-410 Turbolet Viva Colombia Airbus A320 Статистика Авиапроисшествия 8 января 1975 года. Самолёт Douglas DC-3 (регистрационный FAC-688) авиакомпании SATENA, выполнявший регулярный рейс в аэропорт имени Густаво Артундуага Паредеса (Флоренсия), разбился сразу после взлёта из аэропорта Нейвы. Погибли все 30 человек, находившиеся на борту лайнера. Примечания Ссылки World Aero Data [1] Информация об аэропорте SKNV с сайта World Aero Data.
Benito Salas Airport

Benito Salas Airport är (IATA: NVA, ICAO: SKNV) en flygplats i Colombia. Den ligger i den centrala delen av landet, i staden Neiva i departamentet Huila. Benito Salas Airport ligger 446 meter över havet. Runt Benito Salas Airport är det ganska tätbefolkat, med 230 invånare per kvadratkilometer. Källor
Rákosina

Rákosina (rákosí) je ekosystém vyskytující se v mělkých vodách a na jejich březích, jehož základem jsou různé druhy rákosů. Rákosina během let vytvoří silnou vrstvu odumřelé organické hmoty, což umožní sukcesi keřů a stromů. V rákosinách žije i řada živočichů, zejména zde hnízdí ptáci (kachnovití, bukači a jiní). Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rákosina na Wikimedia Commons
Rørsump

Rørsump er en lavmose, der er overgroet med rør, det vil sige siv og græsarter, ofte dyrket og brugt af mennesker for høst af afgrøder såsom sukkerrør, papyrus eller tagrør. Rørsump er forskellig fra ellesump, da rørsump overgroes mest af sivarter og dyrkes af mennesker, hvorimod ellesump overgroes typisk af el-arter og dyrkes ikke længere af mennesker, siden stævningsskov gik ud af brug. Rørsumpe er vigtige former for randzoner. I Danmark er rørsumpe et af de få steder, besøgt af trækfuglen dværgmåge. Man mener, at vilde sukkerrørbestande opstod i rørsumpe ved flodbredder i Asien. I danske rørsumpe kan der især vokse det aggressive tagrør, som overtager hele mosen ved at udskille væksthæmmende stoffer, der stopper konkurrenceplanterne fra at vokse ved siden af den. I danske rørsumpe vokser der også følgende planter: Gul iris Bittersød Natskygge Tuekæruld Glanssolhat Kattehale Duskfredløs Smalbladet dunhammer Bredbladet dunhammer Kildehenvisninger
Röhricht

Röhricht bezeichnet ein Biotop im Ökosystem See und eine Pflanzengesellschaft im Flachwasser- und Uferrandbereich von Gewässern. Es besteht aus großwüchsigen, schilfartigen Pflanzen (Röhrichtpflanzen) wie Schilfrohr (Phragmites australis), Rohrkolben (Typha spec.), Igelkolben (Sparganium spec.), Rohr-Glanzgras (Phalaris arundinacea) und Wasser-Schwaden (Glyceria maxima); ferner aus Kalmus (Acorus calamus), Sumpf-Schwertlilie (Iris pseudacorus), Schwanenblume (Butomus umbellatus), Froschlöffel (Alisma spec.) und aus weiteren Arten. Röhrichte sind Feuchtgebiete, deren Randbereiche torfbildend sind und den Mooren (Übergangs- bis Niedermoore) zugerechnet werden. Beschreibung, Vorkommen Dominanzgesellschaften mit Schilf, Rohrkolben, Teichbinse, Wasserschwaden bezeichnet man als Großröhricht. Pflanzengesellschaften mit Dominanz von Sauergräsern und Binsengewächsen (Binsen, Seggen) werden dagegen in der Pflanzensoziologie meist als Ried (Kleinröhricht; von mittelhochdeutsch riet „Schilf, Röhricht“) bezeichnet. Umgangssprachlich wird dieser Begriff in manchen Regionen Süddeutschlands allerdings synonym für Röhricht verwendet. Typische Formen sind Großseggen- und Kleinseggenried. Großseggenriede stehen pflanzensoziologisch den Röhrichten näher und werden mit diesen in einer gemeinsamen Klasse Phragmitetea geführt, während Kleinseggenriede eine eigene Klasse Scheuchzerio-Caricetea nigrae bilden. Speziell in der Schweiz wird in Stillwasser-Röhricht (Phragmition), das sind beispielsweise die typischen Schilfgürtel der Seen, und Landröhricht (Phalaridion) unterschieden. Röhricht ist Lebensort vieler Vogelarten; so nisten hier zum Beispiel die Blässralle (Fulica atra) und die Teichralle (Gallinula chloropus); in den Halmen bauen verschiedene Rohrsänger-Arten und die Rohrammer ihre Nester. Die Unterwasserzone ist Laichplatz und Larvenhabitat verschiedener Fisch- und Amphibienarten sowie Lebensraum zahlreicher Wirbelloser. Ökologisch übernimmt Röhricht als natürliche „Kläranlage“ eine wesentliche Funktion in der Reinhaltung eines Gewässers (Selbstreinigung). Durch zunehmende Uferbebauung und Freizeitnutzung, aber auch Eutrophierung ist dieser Lebensraum vielerorts stark gefährdet. Auf der anderen Seite führt ein ungehindertes Wachstum langfristig zur Verlandung eines Gewässers. Auch die Verbuschung, ein zunehmender Gehölzanteil zulasten von Schilf, bedroht Röhricht. Damit verbunden ist eine abnehmende Habitatqualität für röhrichtbrütende Singvögel. Zu den großen Gebieten, die unter Schutz gestellt sind, gehört beispielsweise der Neusiedler See mit dem Nationalpark Neusiedlersee-Seewinkel im österreichischen Burgenland. Dort brannte im Jahr 2023 aufgrund eines technischen Defekts bei einer Erntemaschine Schilf auf einer Fläche von 200 ha nieder. Rerik an der Ostsee ist seit 1938 die „Stadt im Röhricht“. Siehe auch Seesanierung Weblinks Röhricht – ein monotoner Lebensraum? (vorarlberg.at) Einzelnachweise