Кладовище

Кла́до́ви́ще, або цви́нтар — місце, відведене для поховання тіл та останків померлих людей, де здійснюють церемонію, ритуал поховання — похорон; поминання померлих. У різних культурах та релігіях церемонії або обряди поховання значно відрізняються. Починаючи з VII століття, європейські поховання перебувають під контролем Церкви та розміщуються лише на освяченій церковній землі. Раніше традиційно цвинтарі облаштовували біля церкви. Часто над входом до цвинтаря будувалась надбрамна церква. Сучасні цвинтарі, на яких багато поховань, влаштовують на околицях міст і сіл. Кладовище в установленому законом України порядку – земельна ділянка з облаштованими могилами чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань. У зв'язку зі значною нестачею місць на звичайних кладовищах, а також задля зменшення негативного впливу на довкілля супутніх похованню засобів (олії для бальзамування тіла, масивні надгробки, штучні квіти) у світі поширюються зелені кладовища. Тіло померлого у труні з матеріалу, що легко розкладається, або частіше попіл після кремації закопується в землю, а поряд висаджується дерево. Останки слугуватимуть добривом для росту. Єдиним позначенням місця поховання може бути маленька табличка на дереві із зазначенням імені похованого та років його життя. Термін Назва кладовище і цвинтар (лат. coemeterium < грец. κοιμητήριον — «місце спочинку», утворене від κοιμοῦμαι — «сплю») часто вживаються як синоніми, хоча первісно цвинтар мало вужче значення, а саме «подвір'я і кладовище біля церкви». У СУМ-11, укладеному в 1970-х роках, це слово в другому значенні вже синонімічне до «кладовище». Інші назви кладовища (діалектні та рідковживані): рідко гробови́ще, діал. могилки́, мо́гілкі, мо́глици (Полісся) або теметів (Закарпаття). Єврейські кладовища часто називалися окопищами (окописьками), або кіркутами. Назви цвинтарів (кладовищ) Власну назву організовані місця поховання найчастіше отримують від ознак місцевості, де розташовуються. Поширені власні назви цвинтарів (кладовищ) в різних країнах: Центральний Міський Старий Новий Північний Південний Західний Східний Лісовий (Лісний) Найбільші цвинтарі України Відомі цвинтарі Цвинтар святого Андрія, Саут-Баунд-Брук, округ Сомерсет, штат Нью-Джерсі, США Вальдфрідгоф, Мюнхен, Німеччина Кросвейк, Роттердам, Нідерланди Арлінгтонський національний цвинтар, США Байкове кладовище, Київ, Україна Ваганьківське кладовище, Москва, Росія Личаківський цвинтар, Львів, Україна Новодівочий цвинтар, Москва, Росія Новодівочий цвинтар, Санкт-Петербург, Росія Цвинтар Пер-лашез, Франція Грін-Вудський цвинтар, Нью-Йорк, США Повонзківський цвинтар, Варшава, Польща Див. також Місце поховання Кладовище тварин Ритуальні послуги Примітки Посилання Кладовище [Архівовано 18 Листопада 2016 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — ISBN 966-7492-03-6. Кладовище [Архівовано 15 Вересня 2020 у Wayback Machine.] // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1959. — Т. 3, кн. V : Літери К — Ком. — С. 650. — 1000 екз. Кладовища в українській традиційній культурі