Samostan Tašilhunpo

Samostan Tašilhunpo (tibetansko བཀྲ་ཤིས་ལྷུན་པོ་) je zgodovinsko in kulturno pomemben samostan v Šigatseju, drugem največjem mestu na Tibetu. Ustanovil ga je leta 1447 1. dalajlama, in je tradicionalni samostanski sedež pančenlame. Samostan je bil izropan leta 1791, ko je kraljestvo Gorkha napadlo Tibet in zavzelo Šigatse. Združena tibetanska in kitajska vojska jih je pregnala vse do obrobja Katmanduja, ko so bili prisiljeni pristati na mir v prihodnosti, plačevati davek vsakih pet let in vračati, kar so oropali iz Tašilhunpa. Samostan je tradicionalni sedež zaporednih pančenlam, druge najvišje rangirane linije tulkujev v tradiciji gelugov tibetanskega budizma. »Taši« ali pančenlama je imel posvetno oblast nad tremi majhnimi okrožji, vendar ne nad samim mestom Šigatse, ki ga je upravljal dzongpön (prefekt), imenovan iz Lase. Samostan stoji na hribu v središču Šigatseja. Romarji obkrožajo samostan po lingkhorju (sveti poti) zunaj obzidja. Polno ime samostana v tibetanščini pomeni »vsa sreča in bogastvo zbrana tukaj« ali »kup slave«. Kapitan Samuel Turner, britanski častnik Vzhodnoindijske družbe, ki je samostan obiskal konec 18. stoletja, ga je opisal takole: »Če bi se veličastnost kraja povečala zaradi kakršnega koli zunanjega vzroka, nihče ne bi mogel bolj veličastno okrasiti njegovih številnih pozlačenih krošenj in stolpov kot sonce, ki je v polnem sijaju vzhajalo neposredno nasproti. Ponujal je čudovito lep in sijajen razgled; učinek je bil skoraj čaroben in naredil je vtis, ki ga čas ne bo nikoli izbrisal iz mojega spomina.« Čeprav sta bili dve tretjini stavb uničeni med kitajsko kulturno revolucijo, so bile to predvsem rezidence za 4000 menihov. Leta 1966 so Rdeči gardisti vodili množico, ki je razbijala kipe, sežigala svete spise in odpirala stupe z relikvijami 5. do 9. pančenlame ter jih metala v reko. Nekatere od teh posmrtnih ostankov so rešili domačini, leta 1985 pa je Čoekji Gjaltsen, 10. pančenlama, začel gradnjo nove stupe, da bi jih nastanil in počastil svoje predhodnike. Končno je bila posvečena 22. januarja 1989, le šest dni preden je umrl v starosti enainpetdeset let v Tašilhunpu. »Kot da bi rekel, da lahko zdaj počiva.« Zgodovina Samostan je leta 1447 ustanovil Gedun Drub, učenec slavnega budističnega filozofa Je Tsongkhape, ki je bil kasneje imenovan za prvega dalajlamo. Gradnja je bila financirana z donacijami lokalnih plemičev. Kasneje je Lobsang Chökyi Gjalsten – četrti pančenlama in prvi pančenlama, ki so ga kot takega priznali mongolski vladarji – samostan znatno razširil. Od takrat so vsi pančenlame prebivali v Tašilhunpu in so ga postopoma širili. 11. pančenlama Choekyi Gjalpo, ki ga je kitajska vlada priznala z Zlato žaro, je bil pod kitajskim nadzorom ustoličen v samostanu novembra/decembra 1995. Bronasti kip Bude Najvišji in največji bronasti kip Bude DŽampa na svetu je v samostanu Tašilhunpo. Buda Džampa v tibetanskem budizmu je Buda Maitreja v kitajskem budizmu, ki je zadolžen za prihodnost. Ta kip Bude je visok 26,2 metra. Čepi na 3,5 metra visokem lotosovem sedežu in gleda na celoten samostan. Kip Bude je okrašen z več kot 1400 dragocenimi okraski, kot so biseri, diamanti in korale. Po zapisih je kip Bude v štirih letih ulilo 110 obrtnikov. Podružnični samostani Eden od njegovih podružničnih samostanov je bil znameniti samostan Drongtse, 14 km severno od Tsečena. Leta 1972 je tibetansko prebivalstvo v izgnanstvu zgradilo še en samostan v Bilakupeju v Indiji. Sklici Viri Chapman, Spencer F. (1940). Lhasa: The Holy City. Readers Union Ltd., London. Das, Sarat Chandra. Lhasa and Central Tibet. (1802). Reprint: Mehra Offset Press, Delhi (1988). Das, Sarat Chandra. Lhasa and Central Tibet. (1902). Edited by W. W. Rockhill. Reprint: Mehra Offset Press, Delhi (1988), pp. 40, 43 ff., 69, 114, 117, 149, 237; illustration opposite p. 50. Dorje, Gyurme. (1999) Tibet handbook: with Bhutan, 2nd Edition. Footprint Travel Guides. ISBN 1-900949-33-4, ISBN 978-1-900949-33-0. Dowman, Keith. 1988. The Power-places of Central Tibet: The Pilgrim's Guide. Routledge & Kegan Paul, London and New York. ISBN 0-7102-1370-0 Richardson, Hugh E. Tibet & its History. Second Edition, Revised and Updated. (1984). Shambhala Publications, Boston Mass. ISBN 0-87773-376-7. Sun, Shuyun (2008). A Year in Tibet. HarperCollins Publishers, London. ISBN 978-0-00-728879-3. Zunanje povezave Website of the Tashi Lhunpo Monastery in Bylakuppe Life on the Tibetan Plateau Tashi Lhunpo Monastery Le Tibet par la G219: bouddhisme, monastères et temples tibétains Photos made in 2012 (text in French). Grand Monastery of Tashi-Lhunpo 1902, Perry–Castañeda Library Map Collection, University of Texas, Austin Tashi Lhunpo Monastery UK Trust, a charity based in Salisbury, set up in 2003 to support the work of the monastery in exile