NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
BYD Auto

BYD Auto (比亞迪汽車T, 比亚迪汽车S, Bǐyàdí QìchēP) è un produttore di automobili cinese di Shenzhen, nella provincia del Guangdong. Storia Il nome è un acronimo in inglese Build Your Dreams, "costruisci i tuoi sogni". La società fu fondata nel 2003 e fa parte della BYD Company, nata nel 1995. L'azienda si specializzò nella produzione di veicoli elettrici, della cui tecnologia necessaria possedeva già una parte fondamentale, le batterie, nella cui produzione è specializzato il ramo non automobilistico dell'azienda. Questo ha fatto sì che BYD diventasse una società particolarmente innovativa, in grado di sviluppare internamente gran parte dei componenti base e dei materiali, dalla fase di ricerca all'assemblaggio. È stata inoltre la prima azienda al mondo a produrre su grande scala un veicolo ibrido plug-in, la BYD e6, nel 2008. Nel maggio 2022, con la linea di veicoli Seal, BYD ha lanciato in produzione le prime auto elettriche con tecnologia cell-to-body, che integrano la batteria nel corpo del veicolo. Tale tecnologia va a sostituire la cell-to-pack, introdotta da Contemporary Amperex Technology e dismessa nel 2019, anno a partire dal quale fu integrata nella produzione di Tesla, Xpeng e BYD. Sempre nel 2022 ha realizzato il suo ultimo modello con solo motore endotermico, dedicando la produzione successiva alle sole autovetture elettriche e ibride plug-in. BYD è fra i produttori di veicoli elettrici con il maggior grado di integrazione verticale al mondo. A ottobre 2024 BYD assume Maria Grazia Davino, ex responsabile di Stellantis per il Regno Unito. La nuova nomina è un altro importante passo del produttore di veicoli elettrici, con l'obiettivo di creare un team di dirigenti europei di alto livello per guidare la sua espansione in Europa. Nei ricavi trimestrali, BYD ha superato Tesla, nel trimestre concluso il 30 settembre 2024. Il 20 marzo 2025 esce la notizia che il colosso cinese BYD, primo produttore globale di auto a batteria e ibride plug-in sarebbe sotto la lente dell'Unione europea. Il 24 marzo 2025 esce la notizia che BYD supera Tesla nel 2024 per ricavi: il colosso cinese delle e-car ha chiuso lo scorso anno avendo abbattuto la soglia psicologica dei 100 miliardi di dollari sulla spinta dell'espansione all'estero. Modelli di produzione BYD Flyer BYD F0 BYD F2 (BYD 213) BYD F3 BYD F3-R BYD F3DM ("doppia modalità" plug-in ibrida) BYD F6 BYD F8 BYD K9 (Autobus elettrico) BYD S8 BYD Han BYD Song Max BYD Seal BYD Dolphin BYD Frigate 07 BYD Atto 2 BYD Atto 3 BYD Seal U BYD Song L BYD Sealion 7 BYD Tang BYD Seagull/Dolphin Surf Prototipi BYD F3e BYD F6DM / BYD F6e ("doppia modalità" plug-in hybrid) BYD e6 (auto elettrica MPV) Note Voci correlate Accumulatore litio-ferro-fosfato Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su BYD Auto Collegamenti esterni (ZH) Sito ufficiale, su byd.com. (EN) Sito ufficiale, su byd.com. (ES) Sito ufficiale, su byd.com. (FR) Sito ufficiale, su byd-automobiles.com. BYD Auto Brasil / BYD COSTA RICA / BYD Auto México / BYD Uruguay / BYD Europe / BYD Indonesia / BYD Auto Vietnam (canale), su YouTube.
BYD Auto

BYD Auto Co., Ltd. este filiala auto a companiei BYD. Produce vehicule electrice cu baterii și vehicule electrice hibride plug-in (PHEV), în China. De asemenea, produce autobuze și camioane electrice. BYD Auto a fost fondată în ianuarie 2003 de Wang Chuanfu (proprietarul BYD). Prima mașină produsă de BYD, BYD F3, a intrat în producție pentru prima dată în 2005. BYD a început să producă primul său vehicul electric hibrid plug-in, în 2008, urmat de primul său vehicul electric de producție cu baterii, în 2009. BYD a încheiat producția de mașini cu motor cu ardere internă în martie 2022 pentru a se concentra pe vehicule electrice. Compania își vinde vehiculele sub marca principală BYD și vehiculele de ultimă generație sub mărcile Denza și Yangwang. Din 2021, compania și-a extins vânzările de mașini pe piețele din Europa, Asia de Sud-Est, Oceania și America de Sud. Note Legături externe Materiale media legate de BYD Auto la Wikimedia Commons Site web oficial
BYD Auto

BYD Auto Co., Ltd. (kitajsko: 比亚迪汽车) je kitajski proizvajalec avtomobilov in avtobusov. Sedež podetja je v Šenženu v provinci Guangdong. Podjetje je bilo ustanovljeno leta 2003, ko je BYD Company prevzel podjetje Tsinchuan Automobile Company. BYD ima deljeno partnestvo z nemškim Daimler AG v podjetju BYD Daimler New Technology Co. Ltd, ki razvija luksuzne električne avtomobile pod znamko Denza. Leta 2013 je BYD prodal 506.189 avtomobilov. BYD Company, ki je starševsko podjetje BYD Auto, proizvaja tudi polnilne baterije. Modeli Pretekli modeli BYD Flyer mestni avtomobil (2003–2008) BYD S8/F8 - kupe Trenutni modeli BYD F0 BYD F3 F3DM priključni hibrid, kompaktni sedan, velja za prvi masovno proizvajani priključni hibrid na svetu BYD F3-R BYD G3 BYD G3-R BYD F6 BYD L3 BYD G6 BYD e6 - električni minivan BYD M6 - minivan BYD S6 - SUV S6DM - priključni hibrid, SUV Prihajajoči modeli BYD F6DM priključni hibrid, sedan BYD Qin priključni hibrid, BYD E5 električni avtomobil Avtobusi BYD K9 mestni avtobus z električnim pogonom BYD C9 električni avtobus Glej tudi Denza Dongfeng Motor Geely SAIC Motor Chery Jianghuai Automobile Beijing Automotive Group Reference Zunanje povezave BYD Auto BYD Auto
Юнган

Юнган (на китайски: 云岗石窟) е пещера край град Датун в провинция Шанси, северен Китай. В разположени в пещерите 252 кухини и ниши с обща площ 18 хиляди квадратни метра се намират над 50 хиляди будистки статуи, изработени в империята Северна Уей през V-VI век, които са сочени за едни от образците на класическото китайско изкуство. Макар и повлияни от будисткото пещерно изкуство от Южна и Централна Азия, те имат специфичен характер и стават основа за по-късната будистка скулптура в цяла Източна Азия. През 2001 година пешерата Юнган е включена в списъка на Световното наследство на ЮНЕСКО. Бележки
Jeskyně Jün-kang

Jün-kang je jeskynní komplex, které se nachází v čínské provincii Šan-si, přesněji v prefektuře Ta-tchung. Jsou unikátní ukázkou skalní architektury a spolu s jeskyněmi Mo-kao a Lung-menskými jeskyněmi tvoří asi nejvýznamnější památky čínské jeskynní architektury. V mnoho desítkách jeskyní se nachází stovky maleb a soch, převážně inspirovaných buddhismem. Roku 2001 se jeskyně staly součástí Seznam světového dědictví UNESCO. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Yungang Grottoes na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jün-kang na Wikimedia Commons
Yunganggrotterne

Yunganggrotterne (云冈石窟, pinyin: Yúngāng shíkū) ved Datong i Shanxi-provinsen i Kina er sammen med Mogaogrotterne og Longmengrotterne en af de tre mest berømte antikke skulptursteder i Kina. I 2001 blev Yunganggrotterne opført på UNESCOs Verdensarvliste. De blev til da Datong var hovedstad for det nordlige Wei-dynasti (北魏) under Heping- og Zhengguangæraene. Arbejdet startede i år 460 og pågik til 525. Da den første kejser besteg tronen i Datong var buddhismen rig og omfattende i landet. Efter at kejser Tai wu døde i 452 fik munken Tan Yao i 460 til opgave at udhugge fem grotter som skulle være center for buddhistisk kunst i det nordlige Kina. Dette arbejde skal bl.a. være udført sammen med fem indiske munke. Mellem årene 471 og 494 var tilbedelsen af Buddha udbredt blandt adelen og ved hoffet, og da blev tolv flere grotter udhugget og Chongfutemplet bygget. Selv efter at det hof-finansierede arbejde var afsluttet i 525, kom munke med lavere rang for at fortsætte med hugge nye grotter. Disse grotter er mindre end de tidligere, mange af dem små og der er over 200af dem. Under Liao-dynastiet blev der bygget en del af statuerne fornyet og man byggede de "10 templer i Yungang" fra 1049 til 1060, som en beskyttelse af hovedgrotterne. Sammenlagt findes der 252 grotter af varierende størrelser og 51.000 statuer på en strækning på omkring én kilometer. Ovenfor grotterne findes ruinerne fra et slot, en mur og et forsvarstårn fra Mingdynastiet. Den største statue er 17 meter høj, og den mindste kun 2 centimeter. De første grotter er i en stil som minder om de indiske chaityas og gandharanstilen. Nogle af de store statuer ser ud til at kunne være influeret af statuerne i Bamiyan i Afghanistan (nu ødelagt af taliban). Man kan også genfinde græsk-romerske, iranske og byzantinske træk. Alle disse stilarter blev blandet med en kinesisk stil, som gør Yunganggrotterne specielle og til en af menneskehedens største kulturskatte. Litteratur James O. Caswell: Written and Unwritten: A New History of the Buddhist Caves at Yungang, Vancouver: University of British Columbia Press Vancouver, 1988 Eksterne henvisninger UNESCO World Heritage page about Yungang Grottoes Protecting the Yungang Grottoes from Air Pollution Damage
Grutas de Yungang

Las grutas de Yungang son un conjunto de 53 grutas y unas 1200 hornacinas budistas, con más de 51.000 estatuas de piedra que se esparcen por un área de un kilómetro cuadrado de extensión. Se sitúan en Yungang , a las afueras (alrededor de 20 km) de la ciudad de Datong, en la provincia de Shanxi, en el norte de República Popular China, era la capital de la dinastía Wei del norte. La construcción de las grutas en las montañas próximas a la capital comenzó en el año 460, con la propuestas del maestro monje Tan Yao y la autorización del emperador de la dinastía Wei del norte. Los trabajos terminaron en el año 494, cuando la dinastía Wei del norte, decidió trasladar la capital a Luoyang. Cada gruta tiene una estatua principal de Buda. La mayor tiene 16,8 metros de altura y la menor tiene 13,5 metros de altura, representando respectivamente a los 5 primeros emperadores de la dinastía Wei del norte. Las grutas de Yungang constituyen el mayor grupo de grutas conservado en China, siendo por esta razón famoso tanto en China como en todo el mundo. En el año 2001, fueron declaradas como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco. Abarcando un área protegida de 348,75 ha y un área de respeto de 846,81​ ha. Véase también Anexo:Patrimonio de la Humanidad en China Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Grutas de Yungang. El mundo en fotos, las grutas de Yungang (en inglés).
Grotten van Yungang

De grotten van Yungang zijn oude boeddhistische tempelgrotten in de buurt van de Chinese stad Datong. De grotten zijn in honingraatvorm uitgehouwen in de zuidwand van het Wuzhoe Shangebergte. De grotten zijn door UNESCO in 2001 tot Werelderfgoed benoemd. Grotten De grotten met de daarin eveneens uitgehouwen beelden en beeldjes, strekken zich uit over een lengte van bijna een kilometer in de vallei van de rivier de Shri li, ongeveer 16 kilometer ten zuidwesten van Datong in het noorden van de provincie Shanxi. Het oudste gedeelte kwam tot stand tussen 460 en 525 onder de Noordelijke Wei-dynastie. In de omgeving van het grottencomplex bevinden zich thans enkele economisch belangrijke steenkolenmijnen. Beelden Het complex telt 254 grotten, waarvan 45 als de belangrijkste worden beschouwd, met daarin meer dan 51.000 beelden en beeldjes, in grootte variërend van 17 meter tot enkele centimeters. Het merendeel betreft boeddha's en boddhisattva's, vaak van monumentale afmetingen, maar ook in minuscule vorm in hele reeksen. Daarnaast zijn er beelden van hemelse wezens zoals feeën en muzikanten, die het geluk van de Verlichte uitbeelden en meer aardse figuren, die in de legende rond het leven van Boeddha Gautama een rol spelen. Andere beroemde grottencomplexen in China Mogao-grotten Grotten van Longmen Yulin-grotten
Grutas de Yungang

As Grutas de Yungang são um conjunto de 53 grutas e mais de 1200 nichos budistas, com mais de 51 mil estátuas de pedra que se espalham numa encosta de um quilómetro de extensão. Situam-se em Datong, na província de Xanxim, norte da China, que era capital da Dinastia Wei do Norte. A construção das grutas nas montanhas próximas à capital começou em 460, com as propostas do mestre monge Tan Yao e a autorização do imperador da Dinastia Wei do Norte. A obra terminou em 494, quando a Dinastia Wei do Norte decidiu transferir sua capital para Luoyang. Cada gruta tem uma estátua principal de Buda. A maior possui 16,8 metros de altura e a menor com 13,5 metros de altura, representando respectivamente os 5 primeiros imperadores da Dinastia Wei do Norte. As Grutas de Yungang constituem o maior grupo de grutas preservado na China, sendo por isso famoso tanto na China como em todo o mundo. Em 2001, as Grutas de Yungang foram declaradas Patrimônio Mundial da Unesco. Ligações externas «O Mundo em Fotos - Cavernas de Yungang»
Grotele Yungang

Grotele Yungang sunt un complex religios aflat la 16 km de orașul Datong, provincia Shanxi, China. Datorită vechimii și importanței lor, grotele au intrat în anul 2001 în patrimoniul mondial UNESCO. Săpate în munții Wuzhou Shan și aflate în apropierea orașului Datong, grotele Yungang sunt un exemplu remarcabil al evoluției artei budiste din China. Complexul cuprinde în total 252 de grote de diferite mărimi și aproximativ 51.000 de statui și basoreliefuri budiste. Grotele Yungang sunt unul dintre cele trei mari complexe de grote ale Chinei, alături de Grotele Longmen de lângă orașul Luoyang, provincia Henan și de Grotele Mogao de lângă orașul Dunhuang, provincia Gansu. Sculpturile de la Yungang sunt aproape unice în China, fiind construite după modelul celor din vechiul regat indian Gandhara. Istorie Încă din anul 398 d.Hr orașul Datong era capitala dinastiei Wei de Nord, fiind centrul economic și cultural al regatului. Săparea grotelor începe în anul 460, având loc în trei etape. Prima etapă a avut loc între anii 460-465 sub patronajul călugărului Tan Yao, conducătorul comunității budiste din acea perioadă. În timpul acestei etape au fost săpate primele cinci și cele mai mari grote din complex. Acestea adăpostesc statui monumentale, cea mai mare având o înălțime de 15 metri și reprezentându-l pe Buddha Shakyamuni. Construcția a fost întreruptă până în anul 471 când a intrat în atenția casei imperiale. În a doua etapă dintre anii 471-493 construcția a fost patronată de către împăratul Xiaowen (471-499). Cu toate acestea, în anul 493 construcția a fost oprită din cauza mutării capitalei la Luoyang. Lucrările au fost reluate în cea de a treia și ultima etapă dintre anii 494-525, dar au fost din nou oprite din cauza izbucnirii unei rebeliuni. De-a lungul timpului complexul Yungang a fost restaurat sub patronajul mai multor dinasti, cum ar fi Sui și Tang. În timpul dinastiei Liao, între anii 1049-1060 au fost săpate în stâncă mai multe temple, dar au fost distruse în urma unor incendi și cutremure. Construcțiile de lemn ce protejeaz grotele au fost construite în timpul dinastiilor Ming și Qing. În anul 1950 grotele au fost restaurate de către guvernul chinez și au fost plantați copaci în apropierea lor pentru a opri furtunile de nisip ce ar putea degrada complexul. În prezent grotele Yungang reprezintă un important loc de pelerinaj budist și una dintre cele mai vizitate atracți ale Chinei, aflânduse în patrimoniul mondial UNESCO. Galerie de imagini
Yunganggrottorna

Yunganggrottorna (云冈石窟, Yúngāng shíkū), är grottor med skulpturer i Nanjiaodistriktet i Datong i Shanxi-provinsen, i norra Kina. Tillsammans med Mogaogrottorna och Longmengrottorna är Yunganggrottorna en av de tre mest berömda antika skulpturplatserna i Kina. 2001 sattes Yunganggrottorna upp på Unescos världsarvslista. Historia Grottorna uppfördes under den period då Datong var huvudstad under Norra Weidynastin (北魏) under kejsarna Heping och Zhengguang som lät bygga grottorna. Arbetet startade år 460 och varade till år 525. När den första kejsaren besteg tronen i Datong var buddhismen mycket rik och florerande. Efter att kejsaren Taiwu dött 452 fick år 460 fick munken Tan Yao arbetet att börja hugga ut fem grottor som kom att bli center för buddhistisk konst i norra Kina. Detta arbetet skall bl.a. ha utförts tillsammans med fem indiska munkar. Mellan år 471 och 494 var tillbedjandet av Buddha utspritt bland adel och hovet vilket ledde till att 12 fler grottor höggs ut och Chongfutemplet byggdes. Även efter att arbetet med grottorna som sponsrades av hovet avslutats 525 kom munkar med lägre rang att fortsätta hugga ut nya grottor. Dessa grottor är mindre än de tidigare, många av dem mycket små och är över 200 till antalet. Under Liaodynastin kom det att byggas skydd framför flera av grottorna som på så sätt blev till tempel. Dessa förstördes under ett krig 1122, men kom att byggas upp igen framför grotta 5, 6 och 7 år 1651. Utförande Sammanlagt finns det 252 grottor i varierande storlekar och 51 000 statyer på en sträcka motsvarande ungefär 1 km. Ovanför grottorna finns ruinerna från ett slott, en mur och ett försvarstorn från Mingdynastin. Den största statyn är 17 meter hög, och den minsta endast 2 centimeter. De tidigaste grottorna bär på en stil som är lik de indiska chaityas och gandharanstilarna. Några av de stora statyerna ser ut att kunna ha varit influerade av de numera av talibanerna förstörda Bamiyanstatyerna i Afghanistan. Det går också att skönja grekisk-romerska liksom iranska och bysantinska influenser. Alla dessa olika stilar blandas med en kinesisk stil, vilket gör Yunganggrottorna mycket speciella och en av mänsklighetens största skatter. I grotta nr. 20 finns den 13,7 m höga sittande Lutian Buddha flankerad av East Standing Buddha och ursprungligen även av West Standing Buddha på sin andra sida. West Standing Buddha försvann av okänd anledning redan under Norra Weidynastin, men hittades i småbitar 1940. Statyn är återuppbyggd (2017), men kommer inte att återplaceras på sin ursprungliga plats, utan placeras i en utställningshall söder om grottan. Se även Longmengrottorna Mogaogrottorna Xumishangrottorna Referenser Noter Tryckta källor Harper, Damian. China. 8 ed. Melbourne: Lonely Planet, 2002. Wikimedia Commons har media som rör Yunganggrottorna.
Dongfeng Shuiku (reservoar i Kina, Shanxi)

Dongfeng Shuiku är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Shanxi, i den norra delen av landet, omkring 270 kilometer söder om provinshuvudstaden Taiyuan. Trakten runt Dongfeng Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Genomsnittlig årsnederbörd är 735 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 234 mm nederbörd, och den torraste är december, med 3 mm nederbörd. Källor
Panda-Kraftwerk Datong

Das Panda-Kraftwerk Datong ist ein von der Panda Green Energy betriebener Solarpark in der Volksrepublik China, der etwa 250 km westlich von Peking liegt. Teile der Anlage haben aus der Luft betrachtet die Gestalt zweier Pandabären. Die hierfür notwendigen Farbeffekte werden durch die bewusste Verwendung von kristallinen Solarmodulen für die dunklen Teile des „Fells“ sowie von Dünnschichtmodulen für die hellen Fellteile hervorgerufen. Geschichte und Technik Der Solarpark soll im Endausbau eine Nennleistung von 100 MW besitzen. Begonnen wurde das Projekt im Mai 2016, im November 2016 liefen die Bauarbeiten an. Im Juni 2017 wurde die erste Ausbauphase mit einer Nennleistung von 50 MW in Betrieb genommen. Binnen 25 Jahren soll das Kraftwerk ca. 3,2 Mrd. kWh Solarstrom produzieren, womit ca. 1,06 Mio. Tonnen Kohle sowie mehr als 2,7 Mio. Tonnen Kohlendioxidemissionen eingespart werden sollen. Hintergrund Neben der Stromerzeugung soll dem Kraftwerk auch ein Bildungsauftrag zukommen. Hierfür schlossen die Betreiber 2016 einen Vertrag mit dem Umweltprogramm der Vereinten Nationen. Unter anderem soll neben dem Solarpark ein Jugendzentrum entstehen, in dem Schüler über die ökologischen Vorteile erneuerbarer Energien aufgeklärt werden. Des Weiteren soll auf die Bedrohung der Pandabären aufmerksam gemacht werden. Der Panda gilt weltweit als Symbol bedrohter Tierarten; in freier Wildbahn leben nur noch etwa 1900 Tiere. Ein weiteres Ziel des Projektes ist es, auf die Neue Seidenstraße aufmerksam zu machen, zu der es seit Mai 2017 auch zählt. Hierbei handelt es sich um ein Verkehrsprojekt zwischen Europa und Asien, für das China etwa 900 Mrd. Dollar investieren will. Das Panda-Kraftwerk soll unter anderem Energie für diese Infrastrukturmaßnahme liefern. Der Bau weiterer Panda-Kraftwerke an dem Verkehrskorridor ist im Rahmen des Panda 100 Programms geplant, die genaue Zahl solcher Kraftwerke ist jedoch noch unbekannt. Zudem schloss Panda Green Energy auch Kooperationsvereinbarungen mit Regierungen anderer Staaten wie der Republik Fidschi sowie den Philippinen ab, um dort ebenfalls solche Kraftwerke zu errichten. Weblinks Website von Panda Green Energy Einzelnachweise
Changzhi Wangcun Airport

Changzhi Wangcun Airport (IATA: CIH, ICAO: ZBCZ) is an airport serving Changzhi, Shanxi, China. History Changzhi Airport was initially built in 1958, expanded in March 1965, and completed in October 1966. In September 1969, with the approval of the State Council and the Central Military Commission, an air force unit moved in and expanded the airport according to military standards. On November 24, 1997, it was placed under the jurisdiction of the Civil Aviation Administration of Shanxi Province, with the establishment of the Changzhi Aviation Station. In June 2000, due to runway weathering and outdated facilities, the airport was forced to close. On June 6, 2002, the Changzhi Airport Reopening and Renovation Project started. The project renovated the airport runway, navigation lights and terminal building, and was completed on December 25, 2002, and passed the completion acceptance of the Civil Aviation Administration of North China. On September 8, 2003, the airport reopened. From 2004 to 2017, the airport successively installed the instrument landing system (ILS) and completed the apron expansion, navigation lighting renovation and terminal expansion projects. In April 2014, Changzhi Airport Co., Ltd. was registered and established, under the jurisdiction of Shanxi Aviation Industry Group Co., Ltd. In 2015, another renovation and expansion project of the terminal area was approved. The project budget was 368.21 million yuan. In March 2017, the project was officially started construction and was completed and put into use in December 2019. The airport terminal area renovation and expansion project was launched in April 2019, with a total investment of 368 million yuan. It includes the expansion of the new terminal building by 14,613.2 square meters, the construction of a new 10,120-square-meter apron, 5 sets of jet bridges, 3 parking stands, etc. The new terminal building was put into trial operation on September 19, 2021. The renovation and expansion project of Changzhi Airport terminal area was designed to meet the needs of 1.5 million passenger throughput and 4,500 tons of cargo throughput by 2025. In 2025, the airport's actual passenger throughput was only 850,987 and its cargo throughput was 2,003.9 metric tons, both far below the designed throughput. Airlines and destinations See also List of airports in China References
Aeroportul Changzhi Wangcun

Aeroportul Changzhi Wangcun (IATA: CIH, ICAO: ZBCZ) este un aeroport din Wangcun Village⁠(d), Laodingshan Subdistrict⁠(d), Luzhou District⁠(d), Changzhi⁠(d), Shanxi, Republica Populară Chineză ce deservește zona 长治市⁠(d)[[长治市 (prefecture-level city in Shanxi, China)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 190.502 pasageri. A fost numit după zona deservită. aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Changzhi Airport

Changzhi Airport är en flygplats i Kina. Den ligger i provinsen Shanxi, i den norra delen av landet, omkring 190 kilometer söder om provinshuvudstaden Taiyuan. Runt Changzhi Airport är det tätbefolkat, med 427 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Changzhi, 7,3 km söder om Changzhi Airport. Runt Changzhi Airport är det i huvudsak tätbebyggt. Genomsnittlig årsnederbörd är 707 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 229 mm nederbörd, och den torraste är december, med 5 mm nederbörd. Källor