Lüshunkou

Lüshunkou, även känt som Port Arthur, är ett stadsdistrikt i Dalian och en örlogshamn belägen på spetsen av Liaodong-halvön i Kina. Det ligger omkring 370 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Shenyang. Distriktet har cirka 210 000 invånare (2001). Staden ligger på sydöstra kusten av den bergiga halvön Guandong, på norra och östra sidan av en 4 km lång, av 200 m höga berg infattad isfri vik av Gula havet, vilken är tillgänglig genom ett 900 m långt och 350 m brett inlopp mellan Tigerhalvön i väster och fastlandet i öster. Historia Grundande Ortens strategiska betydelse blev först känd vid det andra opiumkriget, då en löjtnant i Royal Navy, William C. Arthur ankrade ett skadat krigsfartyg i hamnen 1856, varefter platsen blev känd som "Port Arthur" bland européer i Kina. Vicekonungen i Zhili, Li Hongzhang, skapade först den befästa krigshamnen Port Arthur 1880-1892. Vid sidan av sjöforten anlades tolv fältskansar utan flankerade gravar. Tillsammans med Weihaiwei på ansdra sidan Zhili-sundet var meningen att bilda en strategisk position till skydd för Hai He-flodens mynning samt städerna Tianjin och Peking. Ryskt välde Port Arthurs befästningar stormades och intogs 24 november 1894 av japanerna under general Oyama Iwao, och då staden 1895 återlämnades till Kina, hade japanerna förstört en del av hamnen och det mesta av försvarsverken samt bortfört bestyckningen. Sedan kineserna återfått Port Arthur, började de återställa det förstörda, och detta var nästan färdigt1898, då staden uppläts åt Ryssland på "arrende" för 25 år med rätt för Ryssland att förena hamnen med Sydmanchuriska järnvägen. Hamnen skulle dock vara öppen för alla nationers handelsfartyg. Samma år tilltvang sig England Weihaiwei "på arrende". För befästandet av Port Arthur, dit en stark flotta också förlades, anslog ryssarna till en början elva miljoner rubel, men skyddet var inte bättre än att staden och hamnen kunde bombarderas. Fästningarna skulle blivit färdiga 1903, men fördröjdes och var inte färdigbyggda då rysk-japanska kriget bröt ut. På sjöfronten anlades 25 batterier (med tillsammans 140 pjäser), gruppvis fördelade på Tiger-halvön samt på de öster om inloppet befintliga Guld- och Korsbergen. Inom varje grupp kunde vissa pjäser i de övre batterierna svängas runt och sålunda även deltaga i beskjutningen mot land och den i Guandong-halvöns västra del inskjutande Duvviken. På landfronten arbetades på fyra större fort och fyra permanenta batterier, när kriget mot Japan bröt ut. Ingenting av detta var klart, och den murade enceinte, som skulle omge gamla staden och arsenalen, var inte heller fullbordad. Trots detta kom Port Arthur att bli känt för sitt långa försvar mot japanerna. Japanskt styre När freden mellan Ryssland och Japan 1905 avslöts, bestämdes i fredsfördragets artikel fem med Kinas samtycke, att arrendet av Port Arthur skulle överflyttas från Ryssland till Japan. Port Arthur fick det japanska namnet Ryojun och kom att ingå i det japanska arrenderade området Kwantung. Sovjetisk marinbas Under Jaltakonferensen i februari gick Stalin med på att delta i kriget mot Japan i utbyte mot att USA bland annat erkände Sovjetunionens intressen i Port Arthur och den sydmanchuriska järnvägen. När Sovjetunionen satte igång Operation Augustistorm i augusti 1945 ockuperade man Port Arthur och behöll en flottbas i staden även efter att Manchuriet återfördes till kinesisk suveränitet. Efter nationalisternas nederlag i det kinesiska inbördeskriget 1949 och utropandet av Folkrepubliken Kina i oktober samma år krävde Stalin att Sovjetunionen skulle få behålla flottbasen, vilket också skedde. Först 1955 lämnade sovjetiska trupper Port Arthur, som blev en viktig bas för den kinesiska flottan. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Port Arthur, 1904–1926. Externa länkar Officiell webbplats