NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Чжуанхэ

Городской уезд Чжуанхэ́ (кит. упр. 庄河, пиньинь Zhuānghé) — городской уезд города субпровинциального значения Далянь (КНР). География Располагается в северо-восточной части Даляня на полуострове Ляодун. Занимает площадь 6968 км. 2, включая морскую акваторию. Граничит с городским округом Даньдун на северо-востоке, городским округом Аньшань на севере, городским округом Инкоу на северо-западе и районом Пуланьдянь на западе. История В 1906 году был образован Чжуанхэский комиссариат (庄河厅). После Синьхайской революции в Китае была проведена реформа структуры административно-территориального деления, в ходе которой комиссариаты были упразднены, и в 1913 году Чжуанхэский комиссариат был преобразован в уезд Чжуанхэ (庄河县) провинции Фэнтянь (в 1929 году переименованной в провинцию Ляонин). В 1949 году была образована провинция Ляодун, и уезд вошёл в её состав. В 1954 году она была расформирована, и уезд вернулся в состав провинции Ляонин. В 1956 году был образован Специальный район Аньдун (安东专区), и уезд вошёл в его состав. В 1959 году уезд был передан под юрисдикцию властей города ЛюйДа. В 1966 году был передан под юрисдикцию властей города Даньдун, но в 1968 году возвращён под юрисдикцию города ЛюйДа (в 1981 году переименованного в Далянь). В 1992 году уезд Чжуанхэ был преобразован в городской уезд. Административно-территориальное деление Городской уезд Чжуанхэ делится на 5 уличных комитета, 5 посёлков, 4 волости и 2 национальные волости. Экономика Чжуанхэ является крупным сельскохозяйственным и промышленным центром, здесь выращивают зерно и фрукты. На уезд приходится 215 километров береговой линии, вдоль которой построено несколько оффшорных ветряных электростанций компании China Huaneng Group. Среди промышленных отраслей особенно развито производство мебели: здесь базируется одна из крупнейших мебельных компаний страны Huafeng Furniture Manufacturing. В западной части района располагается Индустриальная зона Хуаюанькоу (англ. The Huayuankou Industrial Zone). Транспорт Имеется морской порт. Достопримечательности Туризм постепенно становится одним из источников дохода для местного бюджета. Основные достопримечательности включают в себя: Древний город Чэншань Долина Биньюй: Гуйлинь Северного Китая Национальный парк Иньшатань Гора Буюнь, самая высокая точка Даляня, высота над уровнем моря - 1130 метров. Примечания Ссылки Чжуанхэ — информация о территории, населении и истории изменений административно-территориального деления на сайте 行政区划网 (кит.)
Чжуанхе

Чжуанхе (кит. спр. 庄河市, піньїнь: Zhuānghé Shì) — місто-повіт на півдні провінції Ляонін. Географія Чжуанхе лежить на березі Західнокорейської затоки Жовтого моря. Клімат Місто знаходиться у зоні, котра характеризується вологим континентальним кліматом зі спекотним літом. Найтепліший місяць — серпень із середньою температурою 23.9 °C (75 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою -7.4 °С (18.7 °F). Примітки Посилання citypopulation.de [Архівовано 24 березня 2022 у Wayback Machine.] (англ.)
Ville fortifiée de Guangning

La ville fortifiée de Guangning (chinois : 广宁城 ; pinyin : guǎngníng chéng ; litt. « ville de la vaste tranquillité ») est une ville fortifiée située dans la ville-district de Beizhen, ville-préfecture de Jinzhou, dans la province du Liaoning en Chine. Le début de sa construction date de la 23e année du règne de Hongwu (1390), de la Dynastie Ming. Vestiges de la dynastie Ming Parmi les vestiges de cette cité, il reste le mur d'enceinte, La tour du tambour, le paifang de pierre Li chenliang. Le 25 mai 2006, cet ensemble a été ajouté à la liste des sites historiques et culturels majeurs protégés au niveau national, pour la province du Liaoning, sous le numéro de catalogue 6-499. La fortification de la ville est rectangulaire, sa circonférence fait 7 km et une hauteur moyenne de 11,7 m. La largeur à sa base est de 6 mètres, et de 5 mètres à son sommet. Sa base est en pierre de taille et le reste en brique maçonnée. Il reste 378 mètres de ce mur maçonné et 1250 mètres de sol damé. La tour du tambour date du règne de Ming Wuzong. Elle est située au sud de l'avenue principale de Beizhen, elle mesure 19,9 m, sa partie en brique maçonnée, 6,95 m de haut et ses entrées ont une orientation Nord-Sud. Le paifang de pierre Li chenliang est situé au nord de l'avenue principale de Beizhen, elle date de la 8e année Ming Wanli (1580), sous le règne de Ming Shenzong. Il comporte trois séparations, quatre piliers et cinq étages. Son sommet est dans le style des temples. Il est large de 10,5 m et haut de 12 m. Autre patrimoine Église catholique de Beizhen Annexes Notes et références Bibliographie 国家文物局编, 全国重点文物保护单位（第六批）(livret 6) ·第Ⅳ卷 (volume IV), 文物出版社,‎ 2008, 597 p. (ISBN 978-7-5010-2446-9). Articles connexes Pingyao Xi'an Jingzhou Liens externes Portail de la Chine Portail de l’histoire Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Liao-Gräber von Yemaotai

Die Liao-Gräber von Yemaotai bzw. Kitan-Gräber von Yemaotai (chinesisch 叶茂台辽墓, Pinyin Yèmàotái Liáomù) in der Großgemeinde Yemaotai des Kreises Faku der Provinz Liaoning, China, wurden 1974 ausgegraben. Sie enthielten 300 Grabbeigaben: Seidenbilder, Seidenstoffe, Porzellan, Lackwaren und andere Kulturgüter. Die Seidenbilder und Lackwaren wurden alle in den zentralen Gebieten Chinas hergestellt. Die Gräber stehen seit 2001 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (5-156). Weblinks Ga-Ju Cha: The Lives of the Liao (907–1125) Aristocratic Women (engl.) (PDF; 1,6 MB) Fußnoten
Mukdeni incidens

A mukdeni incidens Mukden (ma Senjang) közelében végrehajtott szabotázsakció volt 1931. szeptember 18-án, aminek során felrobbantották a Japán által épített Dél-mandzsúriai vasútvonal egy szakaszát. Provokatív célja a mandzsúriai területek feletti japán igény igazolása, casus bellijének megadása volt. A Japán Császári Hadsereg a szerződésszegő kínaiakat vádolta meg az incidens elkövetésével, és válaszul 19-én megkezdte a katonai felvonulást Mandzsúriában, elfoglalva azt, majd a következő évben létrehozta Mandzsukuo bábállamot. Noha a japán felelősség máig nincs bizonyítva teljeskörűen, a japán érdek egyértelműen tetten érhető, ugyanis a katonai megszállás célja Japán üzleti-gazdasági érdekeinek biztosítása volt a destabilizált, Kína által központilag évek óta nem ellenőrzött területeken. Az eset után született meg az Egyesült Államokban a Stimson-doktrína, ami alapján elutasították a területi változások elismerését. A mandzsúriai megszállás miatt Kína panasszal élt a Népszövetségben , ami végül japán javaslatra felállította a brit vezetésű Lytton-bizottságot. A bizottság a jelentésében végül nem az agresszió miatt marasztalta el Japánt, hanem mert nem merítette ki az összes békés megoldási lehetőséget. Japán tiltakozásul kilépett a Népszövetségből, a megszállt területeken pedig 1932-ben létrehozták a mandzsu bábállamot. A Kína és Japán között elmérgesedett kapcsolat végül 1933-ban rendeződött. Az incidens és maga a mandzsúriai válság az 1937–1945 közötti második kínai–japán háború közvetlen előzményének tekinthető. Az esemény több elnevezése is ismert: Japánban mandzsúriai, míg Kínában szeptember 18-ai incidensnek nevezik. A kínai Senjangban (Liaoning) a megszállásra emlékeztető parkot hoztak létre egy 10-12 méter magas kő műemlékkel. Jegyzetek Források A. J. P. Taylor (1999). A második világháború okai. Scolar Kiadó. 63–64., 86–88., 118., 287. o. ISBN 963-9193-143. Jurij Korolkov: Szigorúan bizalmas!
Incidente de Mukden

O Incidente de Mukden, também chamado de Incidente da Manchúria, foi uma sabotagem ferroviária ocorrida em 18 de setembro de 1931 no sudoeste da Manchúria, quando militares japoneses explodiram uma seção da estrada de ferro do sul da província, de propriedade do Japão, perto da cidade de Mukden, hoje Shenyang. O exército imperial japonês acusou dissidentes chineses pelo ato de sabotagem e o acontecimento foi usado como pretexto para a invasão e anexação japonesa da Manchúria na qual o Japão estabeleceu seu estado fantoche de Manchukuo seis meses depois. O engano foi exposto pelo Relatório Lytton de 1932, levando o Japão ao isolamento diplomático e sua retirada em março de 1933 da Liga das Nações O incidente representou um dos primeiros marcos da até então não-declarada Segunda Guerra Sino-Japonesa, que só a partir de 1937, após o Incidente da Ponte Marco Polo, aconteceria de forma aberta e declarada entre as duas nações. O bombardeio é conhecido como Incidente do Lago Liutiao (chinês tradicional: 柳條 湖 事變; chinês simplificado: 柳条 湖 事变; pinyin: Liǔtiáohú Shìbiàn, japonês: 柳条 湖 事件, Ryūjōko-jiken) Referências
Мукденски инцидент

Мукденски инцидент, или Манџуријски инцидент, је био лажиран догађај који је замислило одметнуто јапанско војно особље као изговор за јапанску инвазију североисточног дела Кине, познатог као Манџурија, из 1931. Мала количина експлозива коју је 18. септембра 1931. детонирао поручник Кавамото Суемори близу железничке пруге у власништву јапанске Јужноманџурске железнице код Мукдена (данас Шенјанга). Иако је експлозија била толико слаба да уништи пругу, а један воз је прошао преко ње неколико минута касније, Јапанска царска војска је оптужила кинеске дисиденте за овај инцидент и одговорила пуном инвазијом која је довела до окупације Манџурије, у којој је Јапан шест месеци касније основао своју марионетску државу Манџукуо. Превара је убрзо разоткривена међународној заједници, што је довело до дипломатске изолације Јапана и његовог повлачења из Друштва народа у марту 1933. Референце Литература
Mukdenincidenten

Mukdenincidenten inträffade den 18 september 1931 nära staden Mukden (idag Shenyang) i kinesiska Manchuriet och blev inledningen till den japanska invasionen och ockupationen av regionen. Incidenten var en bomb som exploderade vid den av Japan kontrollerade järnvägen. Japan anklagade kinesiska extremister för attentatet och skickade soldater till området. Några månader senare hade Japan erövrat hela Manchuriet som sedan gjordes till en japansk lydstat - Manchukuo. Se även Andra kinesisk-japanska kriget Externa länkar World War II Database- Manchurian Incident Manchurian Crisis
Мукденський інцидент

Мукденський або Маньчжурський інцидент 18 вересня 1931 року — важлива подія в історії республіканського Китаю, яка передувала японському захопленню Маньчжурії та початку Другої китайсько-японської війни (1937—1945). Претендуючи на володарювання у Східній Азії, Японська імперія шукала приводу для військового заглиблення в Китай. У вказану дату японські військовики організували провокацію на Південній Маньчжурській залізниці, що на той час належала Японії, та звинуватили китайську сторону в саботажі. Хоча інцидент не був організований центральним командуванням, останнє використало його для розгорнення повномасштабної військової операції за участю Квантунської армії. Після захоплення Мукдена (сучасний Шеньян) 19 вересня, Японія продовжила наступ на інші міста регіону. 18 лютого 1932 було оголошено утворення Маньчжурської держави на чолі з колишнім імператором династії Цін (1644—1912) Пуї (1906—1967). Ця подія була другою у низці японських наступів на китайську територію: з 1895 року, внаслідок поразки Китаю у війні 1894-95 рр., Японія отримала Ляодунський півострів та о. Тайвань (див. Сімоносекський договір). 28 січня 1932 японські мілітаристи атакували Шанхай. Загалом, географія цих подій окреслила східноазійську частину тихоокеанського театру воєнних дій Другої світової війни.
ГЕС Tàipíngshào

ГЕС Tàipíngshào (太平哨水电站) — гідроелектростанція на північному сході Китаю у провінції Ляонін. Знаходячись між ГЕС Huílóngshān (вище по течії) та ГЕС Shuānglǐng (35 МВт), входить до складу каскаду на річці Hunjiang, правій притоці Ялуцзян (утворює кордон між Китаєм та Північною Кореєю і відноситься до басейну Жовтого моря). У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 44 метра та довжиною 547 метрів. Крім того, знадобилась допоміжна споруда того ж типу висотою 12 метрів, довжиною 308 метрів та шириною по гребеню 2 метра. Разом вони утримують витягнуте на 35 км водосховище з площею поверхні 13,2 км2 та об’ємом 164 млн м3 (корисний об’єм 19 млн м3), в якому приупстиме коливання рівня поверхні у операційному режимі між позначками 190 та 191,5 метра НРМ (під час повені рівень може зростати до 196,5 метра НРМ, а об’єм – до 209 млн м3). Зі сховища через прокладений у лівобережному масиві дериваційний тунель ресурс подається до розташованого за 0,7 км машинного залу, при цьому відстань між останнім та греблею по руслу річки становить 13,5 км. Станцію обладнали чотирма турбінами типу Френсіс потужністю по 40,3 МВт, які використовують напір у 36 метрів та забезпечують виробництво 430 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Xuanzhen Guan

Der Xuanzhen Guan (chinesisch 玄貞觀 / 玄贞观, Pinyin Xuánzhēn Guàn, englisch Xuanzhen Taoist Temple) ist ein daoistischer Tempel in Gaizhou, Provinz Liaoning. Er stammt ursprünglich aus der Zeit der Ming-Dynastie und steht seit 1988 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (3-128).
Xudabao Nuclear Power Plant

The Xudabao Nuclear Power Plant, also known as Xudapu, is a nuclear power station under construction in Xudabao Village, Haibin County, Xingcheng, Huludao, on the coast of Liaoning province, in northeast China. It was initially planned to have six 1000-MW AP1000 or CAP1000 light water reactors, but the first two to start construction were changed to VVER-1200s. China National Nuclear Corporation (CNNC) owns 70% of the project, along with Datang International Power Generation Company (20%), and State Development and Investment Corporation (10%). Preliminary work on the site began in 2010, but no nuclear concrete pour was made, and works were suspended for several years after the 2011 Fukushima Daiichi nuclear disaster. In 2014, the National Nuclear Safety Administration (NNSA) granted approval for the first two units. In 2016, China Nuclear Industry 22 Construction Company (CNI22), a subsidiary of China Nuclear Engineering and Construction Corporation (CNECC) signed an EPC contract for the first two units. CNNC and Atomstroyexport signed the detailed contract for the construction of two VVER-1200s (Xudabao 3 and 4) on 7 March 2019. First concrete pour started on 28 July 2021, with Unit 3, which despite its designation is the first reactor at the site. Work on Unit 4 began in May 2022. Rosatom will supply the nuclear island; the turbine generators will be supplied by China. Commercial operation of both units is expected by 2028. Work on Unit 1, the first CAP1000, began in November 2023. Work on Unit 2 began in July 2024. In December 2024 the reactor vessel has been installed at Xudabao 4. Reactor data The Xudabao Nuclear Power Plant consists of 4 reactors currently under construction. See also Nuclear power in China References
Centrale nucléaire de Xudabao

La centrale nucléaire de Xudabao (aussi appelée centrale nucléaire de Xudapu) est une centrale nucléaire chinoise en construction à proximité du village de Xudabao dépendant de la ville de Xingcheng, dans la ville-préfecture de Huludao sur la côte de la province du Liaoning (nord-est de la Chine). L'exploitant de la centrale est la Liaoning Nuclear Power Company (co-entreprise détenue à 70% par la CNNC à 70%, à 20% par la Datang International Power Generation Company et à 10% par la State Development and Investment Corporation). Le maitre d'œuvre est la CNNC. En 2024, quatre réacteurs sont en construction : deux réacteurs russe VVER-1200/V491 (unités no 3 et 4) de 1 200 MWe chacun, et deux réacteurs sino-américains CAP1000 (unités no 1 et 2) de 1 000 MWe chacun. Une troisième phase avec deux dernières unités CAP1000 (no 5 et 6) est à l'étude. Historique Les travaux sur le site commencent en 2010, mais sont suspendus pendant plusieurs années après l'accident nucléaire de Fukushima en 2011. L'Administration nationale de la sûreté nucléaire (NNSA) donne son accord pour les deux premières unités en 2014. La centrale devait initialement se composer de six réacteurs à eau pressurisée sino-américains CAP1000 (version sinisée de l'AP1000) de 1 000 MWe chacun. Le projet est revu en juin 2018 après la signature d'un accord entre chinois et russes, actant la construction de quatre réacteurs VVER-1200 en Chine avec deux unités - les réacteurs no 3 et 4 - sur le site de la centrale de Xudabao, et deux autres unités - les réacteurs no 7 et 8- à la centrale de Tianwan. Seul l'îlot nucléaire des VVER-1200 est fourni par Atomstroyexport (filiale de Rosatom), l'îlot conventionnel étant fournis par des entreprises chinoises. Les réacteurs CAP1000 sont construits par CNNC. Caractéristiques techniques Les caractéristiques des réacteurs sont données dans les tableaux ci-après ; les données sont principalement issues de la base de données PRIS (Power Reactor Information System) de l’Agence international de l'énergie atomique (AIEA) qui définit ainsi les termes : la puissance nette correspond à la puissance électrique délivrée sur le réseau et sert d'indicateur en termes de puissance installée ; la puissance brute correspond à la puissance délivrée par l'alternateur (soit la puissance nette augmentée de la consommation interne de la centrale) ; la puissance thermique correspond, à la puissance délivrée par la chaudière nucléaire. Le début de construction correspond à la date de coulage des fondations du bâtiment réacteur. Une tranche (nom utilisé pour un réacteur complet) est considérée comme opérationnelle après son premier couplage au réseau électrique. La mise en service commerciale est le transfert contractuel de l’installation du constructeur vers le propriétaire ; intervenant en principe après réalisation des tests réglementaires et contractuels, et après fonctionnement continu à 100 % pendant une durée définie au contrat de construction. Notes et références Voir aussi Articles connexes Programme nucléaire de la Chine Portail de la Chine Portail du nucléaire Portail de l’énergie
Centrale nucleare di Xudabao

La centrale nucleare di Xudabao è una futura centrale nucleare cinese situata vicino alla città di Xingcheng, nella provincia di Liaoning. La centrale sarà equipaggiata con 6 reattori fra CAP1000 e VVER1200. Collegamenti esterni (EN) IAEA - Nuclear Power Reactors in the World, 2018 (PDF), su www-pub.iaea.org.
АЕС Сюдабао

Атомна електростанція Сюдабао, також відома як Сюйдапу, — атомна електростанція, що будується в селі Сюдабао, повіт Хайбінь, Сінчен, Хулудао, на узбережжі провінції Ляонін, на північному сході Китаю. Спочатку планувалося мати шість легководних реакторів AP1000 або CAP1000 потужністю 1000 МВт, але перші два, які почали будувати, замінили на ВВЕР-1200. Китайська національна ядерна корпорація (CNNC) володіє 70 % проєкту разом з Datang International Power Generation Company (20 %) і Державною корпорацією розвитку та інвестицій (10 %). Генеральний підрядник проєкту — Китайська ядерно-енергетична компанія (CNPEC). Очікувалося, що початкова версія з шістьма AP1000 коштуватиме близько CN¥110 мільярдів (16 мільярдів доларів США) ще в 2016 році. Попередні роботи на майданчику почалися в 2010 році, але заливка ядерного бетону не проводилася, і роботи призупинили на кілька років після аварії на АЕС «Фукусіма-Даїчі» в 2011 році. У 2014 році Національне управління з ядерної безпеки (NNSA) видало дозвіл на перші два блоки. У 2016 році China Nuclear Industry 22 Construction Company (CNI22), дочірня компанія China Nuclear Engineering and Construction Corporation (CNECC), підписала контракт EPC на перші два блоки. КНЯК і «Атомбудекспорт» уклали детальний контракт на будівництво двох ВВЕР-1200 (Сюдабао 3 і 4) 7 березня 2019 року. Перша заливка бетону почалася 28 липня 2021 року на 3-му блоці, який, попри його призначення, є першим реактором на майданчику. Роботи на енергоблоці № 4 розпочалися у травні 2022 року. Росатом постачатиме ядерний острів; турбогенератори буде поставляти Китай. Промислова експлуатація обох блоків очікується до 2028 року. Роботи над блоком 1, першим CAP1000, почалися в листопаді 2023 року. Роботи на енергоблоці № 2 розпочалися в липні 2024 року. У грудні 2024 року корпус реактора встановили на Сюдабао 4. Інформація про реактори Див. також Ядерна енергетика КНР Примітки
Haiyang Dao

Haiyang Dao (kinesiska: 海洋岛) är en ö i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 310 kilometer söder om provinshuvudstaden Shenyang. Arean är 20,1 kvadratkilometer. Den sträcker sig 8,2 kilometer i nord-sydlig riktning, och 5,3 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 172 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 417 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 12 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Bayi Shuiku, Wafangdian

Bayi Shuiku (kinesiska: 八一水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 250 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Shenyang. Bayi Shuiku ligger 27 meter över havet. Arean är 2,8 kvadratkilometer. Trakten runt Bayi Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 3,3 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,5 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 864 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 271 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 7 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Hongshan Shuiku (reservoar i Kina, Liaoning)

Hongshan Shuiku (kinesiska: 红山水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 130 kilometer nordost om provinshuvudstaden Shenyang. Hongshan Shuiku ligger 141 meter över havet. Arean är 2,5 kvadratkilometer. Trakten runt Hongshan Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 2,2 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,3 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 061 millimeter. Den regnigaste månaden är augusti, med i genomsnitt 233 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 10 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Longwan Shuiku

Longwan Shuiku (kinesiska: 龙湾水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 110 kilometer väster om provinshuvudstaden Shenyang. Longwan Shuiku ligger 48 meter över havet. Arean är 4,3 kvadratkilometer. Trakten runt Longwan Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 5,0 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,3 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 847 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 199 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 7 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Dafengkou Shuiku

Dafengkou Shuiku (kinesiska: 大风口水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 340 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Shenyang. Dafengkou Shuiku ligger 100 meter över havet. Arean är 4,0 kvadratkilometer. Trakten runt Dafengkou Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 3,1 kilometer i nord-sydlig riktning, och 4,4 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 835 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 208 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 3 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Gexian Dao

Gexian Dao är en ö i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 290 kilometer söder om provinshuvudstaden Shenyang. Arean är 1,5 kvadratkilometer. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 3,2 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 850 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 302 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 11 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Haxian Dao

Haxian Dao är en ö i Kina. Den ligger i provinsen Liaoning, i den nordöstra delen av landet, omkring 300 kilometer söder om provinshuvudstaden Shenyang. Arean är 5,3 kvadratkilometer. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 4,9 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 962 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 324 mm nederbörd, och den torraste är mars, med 15 mm nederbörd. Kommentarer Källor