NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Universidade de Jilin

Universidade de Jilin (chinês tradicional: 吉林大學, chinês simplificado: 吉林大学, pinyin: Jílín Dàxué; muitas vezes abreviado como JLU ou 吉 大) localizado em Changchun, fundada em 1946, é uma das principais universidades nacionais de pesquisa sob a jurisdição direta do Ministério da Educação da China. É uma instituição Classe A Dupla Universidade de Primeira Classe do Ministério da Educação Chinês. É fortemente apoiada por projetos-chave do estado, como o Projeto 985, o Projeto 211 e o Projeto 2011. A Universidade de Jilin é consistentemente classificada como uma das universidades de maior prestígio na China, e tem projetos de pesquisa em engenharia automobilística, química, ciência da computação, engenharia elétrica e biologia reconhecidos internacionalmente. Em 2017, a universidade recebeu apoio para alcançar status acadêmico de "classe mundial" no Plano de Dupla Classe Universitária da China. Os ex-alunos da JLU incluem o vice-premiê da República Popular da China, Liu Yandong, e o ganhador do Prêmio Nobel da Paz de 2010, Liu Xiaobo . História Fundada em 1946 como Faculdade de Administração do Nordeste em Harbin, Heilongjiang, a Universidade de Jilin se uniu a muitas universidades e faculdades e mudou seu nome várias vezes. Em maio de 1948, a Faculdade de Administração do Nordeste se fundiu com a Universidade de Harbin e foi renomeada Academia de Ciências do Nordeste. Em novembro de 1948, a Academia de Ciências do Nordeste foi transferida para Shenyang, Liaoning e restaurou o nome do Faculdade de Administração do Nordeste. Em 1950, foi renomeada como Universidade do Povo do Nordeste. Após o início da Guerra da Coréia, ela foi transferida para Changchun, Jilin . Em 1958, foi renomeada Universidade de Jilin. Em 2000, a antiga Universidade de Jilin, a antiga Universidade de Tecnologia de Jilin, a antiga Universidade de Ciências Médicas Norman Bethune, a antiga Universidade de Ciência e Tecnologia de Changchun (estabelecida em 1951) e o antigo Instituto de Correios e Telecomunicações de Changchun se uniram para formar a atual Universidade de Jilin. Em 29 de agosto de 2004, a antiga Universidade de Logística Militar também se fundiu com a JLU. A universidade estabeleceu um campus em Zhuhai em 2003. Instalações A biblioteca universitária reivindica uma coleção de 7,57 milhões de livros e é designada como a biblioteca da Organização das Nações Unidas para a Educação, a Ciência e a Cultura (UNESCO), a Organização das Nações Unidas para o Desenvolvimento Industrial (UNIDO) e o Banco Mundial . Serve como o Centro de Informações Abrangentes de Artes Liberais do Ministério da Educação, o único Centro de Livros Científicos Estrangeiros no Nordeste da China e o Centro Nacional de Importação de Livros de Educação Superior de Ciências Sociais e Humanas. É um dos sete centros do Centro de Biblioteca Acadêmica e Sistema de Informação da China (CALIS) no nordeste da China. Pessoas Ex-alunos notáveis Referências
Цзилиньский университет

Цзилиньский университет (кит. 吉林大学, аббревиация — JLU или 吉大) — ведущий национальный университет в КНР, под непосредственным управлением Министерства образования КНР. История Был основан в 1946 году и ранее назывался Северо-восточный университетский колледж, располагался в Харбине, провинция Хэйлунцзян. Университет неоднократно менял названия и объединялся со многими региональными университетами и колледжами. В мае 1948 года Северо-восточный университетский колледж был объединен с Харбинским университетом. Новая структура получила название Северо-восточная академия наук. В ноябре 1948 года данное учреждение переехало в Шэньян (провинция Ляонин), и вновь стало называться Северо-восточный университетский колледж. В 1950 году он вновь был переименован в Северо-восточный народный университет. После начала Корейской войны, университет был эвакуирован в Чанчунь, (провинция Цзилинь). В 1958 году он был переименован в Цзилиньский университет. В 2000 году в университет влились Цзилиньский технологический университет, Медицинский университет имени Бетьюна, Чанчуньский университет науки и техники и Чанчуньский колледж почты и коммуникаций. 29 августа 2004 года вторым кампусом для университета стал Университет военной логистики. В 2003 году основан кампус Чжухай. Структура университета Достижения В университете насчитывается более 50 мультимедийных аудиторий и специализированных классов для языковой подготовки. Особое внимание уделяется оборудованию 20 лабораторий по фундаментальным наукам. Университетская библиотека содержит около 5,26 млн томов. в университете несколько кампусов. Цзилиньский университет установил партнерские отношения с более, чем 130 университетами, колледжами и исследовательскими институтами из 40 стран и районов. Общее количество иностранных студентов, обучающихся в университете — более 2,3 тыс. Известные выпускники Лауреат Нобелевской премии мира в 2010 году китайский диссидент Лю Сяобо. Примечания Ссылки Цзилиньский университет (англ.). Архивировано из оригинала 12 января 2004 года.
Ouya Maichang

L'Ouya Maichang (xinès tradicional: 歐亞賣場, xinès simplificat: 欧亚卖场, pinyin: Ōuyà Màichǎng, literalment 'Centre comercial Euràsia', en anglès: Eurasia Shopping Mall) és un centre comercial situat al districte de Chaoyang, Changchun, província de Jilin, al nord-est de la Xina. És considerat el centre comercial més gran del món. És propietat de Changchun Eurasia Group Co., Ltd, fundada el 1992, i propietari d'altres cinc centres comercials a la ciutat, a més d'altres negocis minoristes. Referències Enllaços externs Lloc oficial
Eurasia Shopping Mall

Eurasia Shopping Mall (simplified Chinese: 欧亚卖场; traditional Chinese: 歐亞賣場; pinyin: Ōuyà Màichǎng) is a shopping mall located in Chaoyang District, Changchun, Jilin province, north-east China. It is allegedly the biggest mall in the world. It is property of the Changchun Eurasia Group Co., Ltd, founded in 1992, and owner of other five malls in the city, besides other retail businesses. References External links http://www.ccoymc.com/indexen.jsp Official Site
Ying'ebu Shuiku

Ying'ebu Shuiku är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Jilin, i den nordöstra delen av landet, omkring 240 kilometer söder om provinshuvudstaden Changchun. Ying'ebu Shuiku ligger 458 meter över havet. Arean är 1,3 kvadratkilometer. Omgivningarna runt Ying'ebu Shuiku är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Den sträcker sig 3,1 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,9 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 154 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 321 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 9 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Wiwon Dam

The Wiwon Dam or Weiyuan Dam is a gravity dam on the Yalu River between China and North Korea. It is located 40 km (25 mi) southwest of Ji'an in Jilin Province, China and Wiwon in Chagang Province, North Korea. It was constructed between 1979 and 1987. The dam's six 65 MW generators were commissioned in 1987 and 1988. It is jointly owned and operated by China and North Korea. See also List of dams and reservoirs in China List of major power stations in Jilin References
Weiyuan Shuiku

Weiyuan Shuiku är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Jilin, i den nordöstra delen av landet, omkring 330 kilometer söder om provinshuvudstaden Changchun. I omgivningarna runt Weiyuan Shuiku växer i huvudsak blandskog. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 413 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 558 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 9 mm nederbörd. Källor
ГЕС Wiwon (Weiyuan)

ГЕС Wiwon (Weiyuan) — гідроелектростанція на кордоні Північної Кореї та Китаю. Знаходячись між ГЕС Munak (40 МВт, вище по течії) та ГЕС Супун, входить до складу каскаду на річці Ялуцзян, яка тече на межі двох названих вище країн до впадіння у Жовте море. У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 55 метрів та довжиною 637 метрів. Вона утримує водосховище з об'ємом 626 млн м3, в якому припустиме коливання рівня поверхні у операційному режимі між позначками 150 та 164 метри НРМ. Під час спорудження комплексу використали 959 тис. м3 бетону та здійснили екскавацію 1,25 млн м3 ґрунту. Пригреблевий машинний зал обладнали шістьома турбінами типу Френсіс потужністю по 65 МВт, які при напорі від 25 до 42 метрів (номінальний напір 39 метрів) забезпечують виробництво 1,2 млрд кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 220 кВ. Кожна з країн-власників експлуатує три з шести гідроагрегатів. Примітки
Shitang Shuiku

Shitang Shuiku (kinesiska: 石塘水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Fujian, i den sydöstra delen av landet, omkring 96 kilometer söder om provinshuvudstaden Fuzhou. Shitang Shuiku ligger 36 meter över havet. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 650 millimeter. Den regnigaste månaden är augusti, med i genomsnitt 282 mm nederbörd, och den torraste är oktober, med 33 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Sumicheng

Sumicheng (蘇密城), appelé Somilseong (소밀성) en coréen, est un site archéologique situé à 4 km au nord-est de la ville de Huadian dans la province du Jilin en Chine. Il est considéré comme les restes du chef-lieu de la province de Changling du royaume de Balhae (698-926). Il est classé dans la liste des monuments historiques de Chine (6-54) depuis 2006. Description Ce site présente lui aussi une séparation entre une ville extérieure et une ville intérieure, toutes deux entourées par un mur en pierre d'une hauteur de 3 à 4 m pour une largeur de 7 m. Celui de la ville extérieure a une longueur totale de 2590 m et délimite un quadrilatère: le mur ouest est long de 747 m, le sud de 535 m, l'est de 697 m et le nord de 341 m. Il y avait des tours à chaque coin et une porte de chaque côté de la ville, la porte nord a toutefois été emportée par la rivière, la Huifa, tout comme une partie du mur nord. La ville interne est incluse dans un espace approximativement carré de près de 340 m de côté. Des fouilles ont été réalisées dans les années 1930 par Lee Won-shin (李 文 信). De nombreuses briques et des tuiles aux décors de fleurs ont été retrouvées. Références Portail du monde chinois Portail de la Corée
Changchun Institute of Technology

The Changchun Institute of Technology (CIT; Chinese: 长春工程学院; pinyin: Chángchūn Gōngchéng Xuéyuàn) is a full-time, key university in Changchun, Jilin, China, founded in 1951. Overview The Changchun Institute of Technology offers degrees in management, business, and the humanities. CIT is affiliated with the Jilin Provincial Government and recognized by the Jilin Province Academic Degrees Committee. CIT is further recognized by the Ministry of Education and has the power to grant bachelor and master degrees. Including the School of Mechanical and Electrical Engineering, the School of Electronics and Information Engineering and the School of Continuing Education CIT has 20 schools and offers, with a main focus on electrical engineering and automation, civil engineering and resource exploration, altogether 54 professional courses. Changchun Institute of Technology has enrolled international students from 13 countries. Schools and colleges School of Electrical and Information Engineering (SEIE) School of Civil Engineering School of Prospecting and Surveying Engineering School of Mechanical and Electrical Engineering School of Water Conservancy & Environment Engineering School of Energy and Power Engineering School of Management School of Architecture and Design School of Science School of Foreign Languages School of Computer Technology and Engineering School of International Education References External links Chinese language website
Songyuan Chaganhu Airport

Songyuan Chaganhu Airport (IATA: YSQ, ICAO: ZYSQ) is an airport serving the city of Songyuan in Northeast China's Jilin Province. It is located in Chaganhu Village in Qian Gorlos Mongol Autonomous County, 30 kilometres (19 mi) from the city center, and 27 kilometres (17 mi) from Chagan Lake (Chaganhu) nature reserve. The airport received approval from the central government in September 2014. The total investment is 1.15 billion yuan. It was opened on 29 October 2017 with an inaugural Air China flight to Beijing. Facilities The airport has a runway that is 2,500 meters long and 45 meters wide (class 4C), a 4,600-square-meter terminal building, and five aircraft parking aprons. It is designed to handle 400,000 passengers and 2,000 tons of cargo annually by 2020. Airlines and destinations See also List of airports in China List of the busiest airports in China References
Aeroportul Songyuan Chaganhu

Aeroportul Songyuan Chaganhu (IATA: YSQ, ICAO: ZYSQ) este un aeroport din Qian Gorlos Mongolian Autonomous County⁠(d), Songyuan⁠(d), Jilin, Republica Populară Chineză ce deservește zona 松原市⁠(d)[[松原市 (prefecture-level city in Jilin, China)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 41.981 de pasageri. A fost deschis în 29 octombrie 2017 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 140 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Baishan Changbaishan Airport

Baishan Changbaishan Airport (IATA: NBS, ICAO: ZYBS) is an airport serving the city of Baishan and the tourist destination of Changbai Mountain in Jilin Province, China. It also called "Changbaishan Airport". It was opened on 3 August 2008. Overview Changbaishan Airport was built in the forest and relies on the sightseeing and tourism of Changbaishan area. It is the first forest tourism airport in mainland China. The airport is located near the Chixi District of the Changbai Mountain Protection and Development Zone. 1.5 kilometers north of the site is the highway from Songjianghe Town to the West Scenic Area of Changbai Mountain. The airport is 15 kilometers from the West Scenic Area, 120 kilometers from the North Scenic Area, and 135 kilometers from the South Scenic Area. Changbaishan Airport has a runway that is 2,600 meters long and 45 meters wide. It has a 4C flight classification, a 2600-meter-long and 45-meter-wide runway, and a terminal building with a total area of 8690 square meters, capable of accommodating aircraft such as the B737 and A320. The apron has a total of 6 aircraft stands and the terminal building has a total area of 8,960 square meters and two boarding bridges. History On July 10, 2006, The construction of Baishan Changbaishan Airport began on July 10, 2006. It was planned to meet the annual passenger throughput of 540,000 by 2015 and was classified as a 4C flight zone. The construction work was officially completed and the airport was opened to traffic on August 3, 2008. In 2016, passenger throughput increased to 537,709, approaching the design target of 540,000. In 2017, Changbaishan Airport handled 7,276 aircraft takeoffs and landings and 626,884 passengers, exceeding its design target. In 2017, Changbaishan Airport launched an expansion project. The project aimed to add a second terminal (T2) to the airport. It included increasing the total terminal area to approximately 30,000 square meters, increasing the number of boarding bridges to 6, increasing the apron area to 95,000 square meters, increasing the number of aircraft parking positions to 20, and occupying 342.18 hectares of land. From May 15 to 17, 2023, the Civil Aviation Administration of Northeast China conducted industry acceptance and occupancy permit review for the expansion project of Changbaishan Airport. On June 22, 2025, T2 of Changbaishan Airport in Baishan was put into operation. It was designed to handle 1.8 million passengers, 3,400 tons of cargo annually, and 18,750 flights annually. Airlines and destinations See also List of airports in China List of the busiest airports in China References
Aeroportul Changbaishan

Aeroportul Changbaishan (IATA: NBS, ICAO: ZYBS) este un aeroport din Fusong County⁠(d), Baishan⁠(d), Jilin, Republica Populară Chineză ce deservește zona 长白朝鲜族自治县⁠(d)[[长白朝鲜族自治县 (autonomous county)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 243.996 de pasageri. Aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Changbaishan Airport

Changbaishan Airport är en flygplats i Kina. Den ligger i provinsen Jilin, i den nordöstra delen av landet, omkring 280 kilometer sydost om provinshuvudstaden Changchun. Runt Changbaishan Airport är det ganska glesbefolkat, med 48 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Songjianghe, 12,3 km nordväst om Changbaishan Airport. I omgivningarna runt Changbaishan Airport växer i huvudsak blandskog. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 173 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 281 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 12 mm nederbörd. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Changbaishan Airport.
ГЕС Liǎngjiāng

ГЕС Liǎngjiāng (两江水电站) — гідроелектростанція на північному сході Китаю у провінції Цзілінь. Входить до складу каскаду на річці Erdao Songhua, правій твірній Сунгарі (великий правий доплив Амуру). В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею із бетонним облицюванням висотою 57 метрів, довжиною 270 метрів та шириною по гребнею 6 метрів. Вона утримує водосховище з об’ємом 210,5 млн м3 та припустимим коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 526,6 та 545 метрів НРМ (під час повені до 547,4 метра НРМ). Зі сховища через прокладений у правобережному масиві тунель довжиною 1,2 км та діаметром 5,5 метра ресурс подається до машинного залу (при цьому відстань між останнім та греблею по руслу становить біля 10 км). Станцію обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 20 МВт, які використовують напір у 61 метр та забезпечують виробництво 193 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Xiǎoshān

ГЕС Xiǎoshān (小山水电站) — гідроелектростанція на північному сході Китаю у провінції Цзілінь. Знаходячись перед ГЕС Shuānggōu, становить верхній ступінь каскаду на річці Songjiang, правій притоці Toudao Songhua, котра, своєю чергою, є лівою твірною Сунгарі (великий правий доплив Амуру). У межах проєкту річку перекрили кам'яно-накидною греблею з бетонним облицюванням висотою 86 метрів та довжиною 302 метри. Вона утримує водосховище з об'ємом 107 млн м3 (корисний об'єм 53 млн м3) та припустимим коливанням рівня поверхні в операційному режимі між позначками 664 та 683 метри НРМ (під час повені до 684,6 метра НРМ). Зі сховища через прокладений у лівобережному масиві тунель ресурс подається до розташованого за 1,3 км машинного залу (при цьому відстань між останнім та греблею по руслу становить 3,3 км). У 1997-му тут ввели в експлуатацію дві турбіни типу Френсіс потужністю по 80 МВт, які використовують напір у 85 метрів. Первісно гідроагрегати станції могли виробляти лише близько 100 млн кВт·год електроенергії на рік, проте вже на початку 2000-х була завершена дериваційна схема, котра передбачає перекидання до Songjiang ресурсу із Toudao Songhua. Останню перекрили греблею Суншань, виконаною як кам'яно-накидна споруда із бетонним облицюванням висотою 81 метр та довжиною 258 метрів. Вона утримує водосховище з об'ємом 133 млн м3 та припустимим коливанням рівня поверхні в операційному режимі між позначками 671 та 711 метрів НРМ (під час повені до 713,3 метра НРМ). Ресурс із цього сховища по тунелю довжиною 12,6 км перекидається до Songjiang, що дозволило довести виробітку ГЕС Xiǎoshān до 295 млн кВт·год електроенергії на рік. Примітки
Čínské pyramidy

Čínské pyramidy jsou starověká mauzolea, ve kterých se zřejmě nacházejí ostatky některých z nejstarších čínských císařů a jejich příbuzných. Je jich několik desítek a většinou se nacházejí v okruhu asi 100 km od města Si-an. Svým plochým vrcholem jsou podobnější mezoamerickým pyramidám než egyptským. Nejstarší pyramidy jsou z doby 200 let př. n. l., nejmladší z období kolem roku 1200. Velikost základny mají větší než egyptské. Pravděpodobně byly orientovány v severojižním směru tak, aby kopírovaly magnetické pole Země, tedy jeho aktuální směr v době výstavby. K jeho určení sloužil už tehdy kompas. Nejznámější je Mauzoleum prvního císaře dynastie Čchin s tzv. terakotovou armádou, rozsáhlým souborem terakotových figurín. Reference Literatura KLOKOČNÍK, Jaroslav. Čínské pyramidy. 1. vyd. [s.l.]: Academia, 2015. 111 s. ISBN 978-80-200-2494-7.
Pyramiden von China

Als Pyramiden von China werden chinesische Mausoleen bezeichnet, die die Form einer Pyramide oder eines Pyramidenstumpfs aufweisen. In der Regel handelt es sich dabei um Erdhügel, die zum Beispiel mit Granatapfel bepflanzt sind. Die Pyramiden von Xi’an können seit einigen Jahren besichtigt werden. Einige besitzen auch ein kleines Museum. Lage Eine Pyramide der Kultur des Roten Berges in der Inneren Mongolei wurde 2001 bei Sijiazi entdeckt. Das Mausoleum Qin Shihuangdis, des Gründers der chinesischen Qin-Dynastie (221–207 v. Chr.), befindet sich nordöstlich der Stadt Xi’an in der Provinz Shaanxi. Es ist Fundstätte der berühmten Terrakottaarmeen. Eine Anzahl größerer pyramidenförmiger Bauwerke bei Xi’an sind die Mausoleen der Kaiser und Kaiserinnen der Westlichen Han-Dynastie (regierend von 207 v. bis 9 n. Chr.). Von den 18 Mausoleen von Kaisern der Tang-Dynastie (regierend von 618 bis 907 n. Chr.) sind vier in Pyramidenform aufgeschüttet, nämlich die Anlagen Xianling (献陵), Duanling (端陵), Zhuangling (庄陵) und Jingling (靖陵). 2018 wurde eine 70 m hohe und über 500 m breite Pyramide in der Provinz Shaanxi ausgegraben. Die Pyramide wird auf ein Alter von 4300 Jahre geschätzt und gehört vermutlich zur altchinesischen Stadt Shimao. Bekanntheit im Westen 1912 berichteten Fred Meyer Schroder und Oscar Maman über Pyramiden. Der US-amerikanische Pilot James Gaussman soll im Jahr 1945 während eines Aufklärungs- oder Überlandfluges im Qin-Ling-Shan-Gebirge südwestlich von Xi’an eine Weiße Pyramide gesehen haben. 1947 sah Col. Maurice Sheehan eine Pyramide von einem Flugzeug aus; sein Bericht wurde am 28. März 1947 in The New York Times veröffentlicht. Ein Foto wurde in der New York Sunday News am 30. März 1947 veröffentlicht. In den 1950er und 1960er Jahren befasste sich Bruce Cathie mit dem Thema. Hartwig Hausdorf besuchte und fotografierte im März und im Oktober 1994 die Pyramiden. Siehe auch Liste von Pyramiden Einzelnachweise
Pirâmides chinesas

As pirâmides chinesas são antigos mausoléus e túmulos construídos para abrigar os restos mortais de vários dos primeiros imperadores da China e das suas famílias imperiais. Cerca de 38 delas estão localizadas entre cerca de 25 e 35 quilômetros a nordeste de Xi'an, nas planícies de Qin Chuan, na província de Shaanxi. A mais famosa é o Mausoléu de Qin Shihuang, a nordeste de Xi'an e 1,7 km a oeste de onde os Guerreiros de Terracota foram encontrados. As pirâmides chinesas também foram construídas durante as dinastias Han, Tang, Song e Xia Ocidental. As estruturas piramidais têm topos planos e, portanto, têm formatos mais similares aos pirâmides de Teotihuacan, a nordeste da Cidade do México, do que com as pirâmides de Gizé, no Egito. Embora conhecidas no Ocidente há pelo menos um século, a sua existência tem sido controversa por conta de publicidade sensacionalista e dos problemas da arqueologia chinesa no início do século XX. Ver também Arquitetura chinesa Pirâmides egípcias Pirâmides núbias Pirâmides mesoamericanas Referências Ligações externas Sítio Arqueológico de Niuheliang (em inglês) Center for the Art of East Asia - artigo que discute os montes piramidais da dinastia Xia Ocidental e as tumbas da dinastia Tang
Piramidele din China

Piramidele din China sunt monumente antice despre care se crede că sunt construite de câțiva împărați timpurii ai Chinei. Circa 38 de piramide se află la 25-35 km nord-vest de Xi'an, pe câmpiile Qin Chuan din Provincia Shaanxi. Ele nu prea sunt cunoscute în lume deoarece autoritățile comuniste din această țară le țin ascunse de ochii occidentalilor. Ele au vârful plat și, prin urmare, sunt mai asemănătoare ca formă cu piramidele de la Teotihuacan aflate la nord-est de Ciudad de Mexico decât cu piramidele din Giza, Egipt. Vezi și Piramidele din Bosnia Piramide egiptene Piramide nubiene Legături externe Piramidele secrete ale Chinei Arhivat în 31 ianuarie 2012, la Wayback Machine., Revista Magazin engleză }Full Map of Chinese Pyramids