NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Longjing, Jilin

Longjing (simplified Chinese: 龙井; traditional Chinese: 龍井; pinyin: Lóngjǐng; Chosŏn'gŭl: 룡정; Hangul: 룽징) is a county-level city in the Yanbian Korean Autonomous Prefecture, south-eastern Jilin province, China. It lies on the Tumen River, opposite the North Korean city Hoeryong. Longjing is "the birthplace of Chinese Korean folk culture, the area in China where Korean people live most concentratedly and where Korean folk culture is best preserved." Its population is approximately "167,000, including 110,800 Koreans, accounting for 66.4% of the total population." It borders Yanji and Tumen City on the northeast, Helong to the southwest, and Antu County in the southwest. The border length is 142.5 kilometres (88.5 mi). Longjing covers an area of 2,208.0 km2, with a forest coverage rate of 71.5%. It is rich in natural resources. "There are 1,072 species of wild economic plants in 124 families, including 186 species of precious medicinal plants. Wild economic animals include black bear, wild boar, Siberian roe deer, Rana chensinensis, etc." Longjing is famous for producing rice, Pyrus pyrifolia, Matsutake, red sun-cured tobacco, Yanbian cattle, and fine-wool sheep. It has the largest orchard in Asia - "万亩果园/10,000 Mu Orchard" (One "mu" is equal to 666.67 m2), the largest bear breeding base in China - "东方熊乐园/Oriental Bear Paradise" and the "吉林天佛指山国家级自然保护区/Jilin Tianfozhishan National Nature Reserve" which aims to protect Matsutake, Pinus densiflora and its ecosystem. There is a "朝鲜族民俗博物馆/Korean Folklore Museum" in Longjing, with a total construction area of 24,800 m2. The museum building covers an area of 2,200 m2. There are more than 3,000 Korean folk cultural relics in its collection, as well as more than 800 ancient historical relics and modern cultural relics. Among them, there are 53 "national-grade relics". Yun Dong-ju studied in Longjing. Administrative divisions Longjing has two subdistricts, six towns and two townships: Subdistricts Anmin Subdistrict (安民街道 / 안민가도) Longmen Subdistrict (龙门街道 / 룡문가도) Towns Chaoyangchuan (朝阳川镇 / 조양천진) Dongshengyong (东盛涌镇 / 동성용진) Kaishantun (开山屯镇 / 개산둔진) Laotougou (老头沟镇 / 로두구진) Sanhe (三合镇 / 삼합진) Zhixin (智新镇 / 지신진) Townships Baijin Township (白金乡 / 백금향) Dexin Township (德新乡 /덕신향) Climate References External links Official website (Chinese)
Longjing

Longjing léase Long-Chíng (en chino:龙井市, pinyin:Lóngjǐng shì) es un municipio bajo la administración directa de la Prefectura autónoma de Yanbian. Se ubica en la provincia de Jilin , noreste de la República Popular China . Su área es de 2592 km² y su población total para 2010 fue cercana a los 200 mil habitantes. Administración El municipio de Longjing se divide en 9 pueblos que se administran en 9 subdistritos, 5 poblados y 2 villas. Referencias
Longjing (Jilin)

Longjing (龙井 ; pinyin : Lóngjǐng) est une ville de la province du Jilin en Chine. C'est une ville-district placée sous la juridiction administrative de la préfecture autonome coréenne de Yanbian. Démographie La population du district était de 263 131 habitants en 1999. Notes et références Voir aussi Lien externe (zh + en) Site gouvernemental Portail de la Chine
Longjing

Longjing (龙井 ; pinyin : Lóngjǐng) è una città-contea della provincia del Jilin in Cina. Fa parte della prefettura autonoma coreana di Yanbian. La popolazione della città è di circa 258.000 abitanti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Longjing Collegamenti esterni Sito ufficiale, su longjing.yanbian.gov.cn.
Longjing (miasto)

Longjing (chiń. 龙井; pinyin Lóngjǐng; kor.: 룡정, Ryongjeong) – miasto na prawach powiatu w północno-wschodnich Chinach, w prowincji Jilin, na terenie koreańskiej prefektury autonomicznej Yanbian. W 2009 roku powierzchnia całkowita Longjing wynosiła 2591 km². Liczba mieszkańców sięgała ok. 183 000, z czego 66,2% populacji stanowili Koreańczycy. Miasto graniczy z północnokoreańskim miastem Hoeryŏng. W mieście urodził się koreański poeta Yun Dong-ju. Przypisy
Лунцзин

Лунцзи́н (кит. упр. 龙井, пиньинь Lóngjǐng, кор. 룡정) — городской уезд Яньбянь-Корейского автономного округа провинции Гирин (КНР). История В 1902 году эти места были подчинены Яньцзискому комиссариату (延吉厅). В 1909 году Яньцзиский комиссариат был поднят в статусе до Яньцзиской управы (延吉府). После Синьхайской революции в стране было введено новое административное деление, и в 1912 году Яньцзиская управа была преобразована в уезд Яньцзи (延吉县). В 1931 году Маньчжурия была оккупирована Японией, создавшей в 1932 году марионеточное государство Маньчжоу-го. В 1934 году территория Маньчжоу-го была разделена на 12 провинций, и уезд Яньцзи вошёл в состав провинции Цзяньдао. В 1943 году провинция Цзяньдао была объединена с провинциями Муданьцзян и Дунъань в Объединённую Восточно-Маньчжурскую провинцию. По окончании Второй мировой войны правительство Китайской республики осуществило административно-территориальный передел Северо-Востока, и уезд Яньцзи вошёл в состав провинции Гирин. В 1952 году был создан Яньбянь-Корейский автономный район (с 1955 года — Яньбянь-Корейский автономный округ), и уезд Яньцзи вошёл в его состав. В 1953 году из уезда Яньцзи в отдельную административную единицу был выделен городской уезд Яньцзи. В 1983 году уезд Яньцзи был переименован в уезд Лунцзин. В 1988 году уезд Лунцзин был повышен в статусе до городского уезда. Административное деление Городской уезд Лунцзин делится на 2 уличных комитета, 5 посёлков и 2 волости. Ссылки Лунцзин — информация о территории, населении и истории изменений административно-территориального деления на сайте 行政区划网 (кит.)
Longjing, Yanbian

Longjing, tidigare stavat Lungchingtsun, är en stad på häradsnivå som är i belägen i Yanbian, en autonom prefektur för koreaner i Jilin-provinsen i nordöstra Kina. Den ligger omkring 360 kilometer öster om provinshuvudstaden Changchun. Orten är på den kinesiska sidan av Tumenfloden intill den nordkoreanska staden Hoeryong. Orten öppnades för utländsk handel 1910 enligt ett fördrag med japanska imperiet. Källor Wikimedia Commons har media som rör Longjing, Yanbian.
Лунцзін

Лунцзін (кит. спр. 龙井市, піньїнь: Lóngjĭng Shì) — місто-повіт у східнокитайській провінції Цзілінь, Яньбянь-Корейська автономна префектура. Географія Лунцзін розташовується у центрально-південній частині префектури. Клімат Місто знаходиться у зоні, котра характеризується вологим континентальним кліматом з теплим літом. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 20.8 °C (69.4 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою -14.4 °С (6.1 °F). Примітки
Universität Yanbian

Die Universität Yanbian (chinesisch 延边大学, Pinyin Yanbian Dàxué; koreanisch 연변대학 – Yeonbyeon Daehak) ist eine am 20. März 1949 gegründete, staatliche Universität in der Volksrepublik China. Sie hat ihren Sitz in Yanji, der Hauptstadt des Autonomen Bezirks Yanbian der Koreaner. Geschichte Die Universität wurde zwei Monate nach dem Einmarsch kommunistischer Truppen in Peking, am 20. März 1949, gegründet. Als sowohl koreanisch- als auch chinesischsprachige Universität ist ihre Aufgabe, der koreanischen Minderheit die höhere Bildung zu ermöglichen. Überblick Die Yanbian-Universität gehört zu den Universitäten des Projekts 211 und hatte 2004 rund 16.500 Studenten und knapp 1.500 wissenschaftliche Angestellte. Rund 400 Studenten kamen aus dem Ausland, die meisten von ihnen aus Südkorea, Japan, den Vereinigten Staaten und Russland. Sie besteht aus 12 Fakultäten. Internationale Zusammenarbeit Die Yanbian-Universität arbeitet auf internationaler Ebene mit größeren südkoreanischen Universitäten und auch einigen nordkoreanischen wissenschaftlichen Instituten zusammen. Weblinks Offizielle Website der Yanbian-Universität Siehe auch Liste der Universitäten in der Volksrepublik China
Baishan-Talsperre

Die Baishan-Talsperre (chinesisch 白山水库 (桦甸), übersetzt: „Talsperre bei den Weißen Bergen“) ist eine Talsperre mit einer Bogengewichtsmauer an einem Nebenfluss (Zweiter Songhua Jiang) des Songhua Jiang bei Huadian in der Provinz Jilin in der Volksrepublik China. Der Zweck der Talsperre ist Stromerzeugung aus Wasserkraft und Hochwasserschutz. Die Talsperre versorgt fünf Turbinen und Generatoren in zwei Krafthäusern mit einer installierten Leistung von 1500 MW. Außerdem kann sie auch einen Hochwasserabfluss von 19.100 m³/s bewältigen. Zusätzlich ist es möglich, sie als Pumpspeicherkraftwerk mit 300 MW zu nutzen. Bau Der Bau der Talsperre begann im Mai 1975, das Reservoir begann sich am 16. September 1982 zu füllen und Ende 1984 waren die ersten drei Generatoren betriebsbereit (Phase I). Weitere zwei Generatoren der zweiten Phase des Projekts gingen 1992 in Betrieb. Da der Stausee ein Gebiet von 17,67 km² flutete, mussten etwa 10.300 Menschen umgesiedelt werden. Im März 2000 wurde eine Machbarkeitsstudie zu einem Pumpspeicherwerk angefertigt. Im August 2002 begann der Bau zweier 150 MW-Pumpturbinen, die im Juli 2006 betriebsbereit waren. Bauwerke Die Baishan-Staumauer ist eine 149,5 m hohe und 677,5 m lange Bogengewichtsstaumauer aus 1.663.000 m³ Beton. Sie staut einen 6500 Mio. m³ großen Stausee auf, von dem 3540 Mio. m³ als Nutzraum eingeordnet werden und 950 Mio. m³ Hochwasserschutzraum. Die Hochwasserentlastung besteht aus vier 12 m × 13 m großen Überläufen und drei 6 m × 7 m Ausflussöffnungen auf mittlerer Höhe. Alle Durchlässe können zusammen eine planmäßige Bemessungswassermenge von 19.100 m³/s abführen, beziehungsweise im zweiten Bemessungsfall 26.200 m³/s und maximal sogar 32.200 m³/s. Das Kraftwerk besteht aus drei Krafthäusern. Das zuerst gebaute befindet sich in einer Kaverne. Es enthält 3 × 300 MW-Francis-Turbinen und -Generatoren. Das zweite Kraftwerk steht am linken Flussufer etwas unterhalb und ist mit 2 × 300-MW-Turbinen und -Generatoren ausgestattet. Der dritte Teil des Wasserkraftwerks besteht aus den 2 × 150 MW-Pumpturbinen. Der Baishan-Stausee dient als Oberbecken und der Stausee der Hongshi-Talsperre weiter flussabwärts als Unterbecken. Die hydraulische Fallhöhe beträgt 110 m. Pro Jahr werden durchschnittlich 2040 GWh Energie erzeugt. Die Talsperre ist nach den Baekdu-Bergen (Weiße Berge) benannt und steht nahe der Stadt Baishan. Einzelnachweise Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in China Liste von Talsperren in China Liste der größten Talsperren der Erde Liste der größten Stauseen der Erde Liste der größten Wasserkraftwerke der Erde Weblinks CHINA AND BEIJING TOURS (Memento vom 29. Oktober 2010 im Internet Archive) China Major Hydro Power Station, Reservoir and Dam List
Baishan Dam

The Baishan Dam (Chinese: 白山大坝, meaning: "White Mountain Dam") is an arch-gravity dam on the Second Songhua River near the town of Baishanzhen, Huadian, Jilin Province, China. The purpose of the dam is hydroelectric power generation and flood control. The dam supplies water to five turbine-generators in two different powerhouses for an installed capacity of 1,500 megawatts (2,000,000 hp) while it can also control a design 19,100-cubic-metre-per-second (670,000 cu ft/s) flood. Additionally, it has a 300-megawatt (400,000 hp) pumped-storage hydroelectric generation capacity. It is named after Baekdu Mountain (White Mountain), near the city of Baishan. Construction Construction on the dam began in May 1975, the reservoir began to fill on September 16, 1982, and by the end of 1984, the first phase of three generators was operational. Another two generators in the project's second phase were operational by 1992. The dam submerged an area of 17.67 square kilometres (6.82 sq mi), displacing about 10,300 people. In March 2000, a feasibility study report on a pumped-storage capability for the dam was approved. In August 2002, construction started on installing two 150 MW reversible pump generators and by July 2006, they were operational. Design The Baishan Dam is a 149.5-metre (490 ft) tall and 677.5-metre (2,223 ft) long arch gravity dam composed of 1,663,000 cubic metres (58,700,000 cu ft) of concrete. It withholds a 6,500,000,000-cubic-metre (5,300,000 acre⋅ft) reservoir of which 3,540,000,000 cubic metres (2,870,000 acre⋅ft) is active or "useful" storage and 950,000,000 cubic metres (770,000 acre⋅ft) is flood storage. The dam's spillway contains four 12-by-13-metre (39 ft × 43 ft) openings and three 6-by-7-metre (20 ft × 23 ft) mid-level openings on its orifice. All the dam's openings can discharge a design of 19,100 cubic metres per second (670,000 cu ft/s), check standard of 26,200 cubic metres per second (930,000 cu ft/s) and maximum of 32,200 cubic metres per second (1,140,000 cu ft/s) of water. The dam powers three separate power stations. The first station to be constructed is located underground and contains 3 x 300 MW Francis turbine generators while the second, located on the left bank slightly downstream contains 2 x 300 MW Francis turbine generators. The third portion of the dam's power station is 2 x 150 MW pump-generators. The dam's current reservoir serves as the upper and the Hongshi Dam's reservoir downstream serves as the lower. See also List of power stations in China References
ГЕС-ГАЕС Байшань

ГЕС-ГАЕС Байшань (кит.: 白山水电站) — гідроелектростанція на північному сході Китаю у провінції Цзілінь. Знаходячись перед ГЕС Hóngshí, становить верхній ступінь каскаду на річці Сунгарі (велика права притока Амуру). При цьому вище по сточищу на витоках Сунгарі працюють власні каскади, до яких зокрема відносяться ГЕС Шілонг та ГЕС Liǎngjiāng. У межах проєкту річку перекрили бетонною арково-гравітаційною греблею висотою 150 метрів, довжиною 677 метрів та шириною від 9 (по гребеню) до 62 (по основі) метрів, яка потребувала 1877 тис. м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з об'ємом 5921 млн м3 та припустимим коливанням рівня поверхні в операційному режимі між позначками 380 та 413 метрів НРМ (під час повені рівень може зростати до 420,1 метра НРМ). Два пригреблеві машинні зали (підземний правобережний та наземний лівобережний) у 1983—1992 роках обладнали п'ятьма турбінами типу Френсіс потужністю по 300 МВт, які використовують напір від 86 до 126 метрів (номінальний напір 112 метрів) та забезпечують виробництво 2037 млн кВт·год електроенергії на рік. У 2005—2006 роках стали до ладу дві оборотні турбіни потужністю по 150 МВт, які надали станції можливість виконувати функцію гідроакумулювання. Вони мають проєктний річний виробіток на рівні 481 млн кВт·год електроенергії при споживанні для закачування 624 млн кВт·год. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Примітки
Baliancheng

Baliancheng (chinesisch 八连城遗址, Pinyin Bāliánchéng yízhǐ) ist eine archäologische Stätte aus der Zeit der chinesischen Tang-Dynastie und Zeit der Fünf Dynastien im Osten von Hunchun im Dreiländereck zwischen Nordkorea und Russland am Tumen in der nordostchinesischen Provinz Jilin. Hier befand sich von 785 bis 794 die Hauptstadt des alten Bohai-Reiches (Balhae). Die Baliancheng-Stätte (Baliancheng yizhi) in Hunchun steht seit 2001 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (5-31). Einzelnachweise Weblinks Dongjing Longyuanfu of the Bohai (Parhae) State Hunchun Baliangcheng yizhi
Baliancheng

Baliancheng (八连城遗址) est un site archéologique du nord-est de la Chine, situé entre la ville d'Hunchun et le Tumen, près des frontières russe et coréenne. Il est considéré comme étant le site de Dongjing Longyanfu, capitale de l'est du royaume de Balhae de 785 à 794 et porte du pays vers le Japon. Ce site est inscrit dans la liste des monuments de la république populaire de Chine (5-31) depuis 2001. Notes et références (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Baliancheng » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Sites historiques et culturels majeurs protégés au niveau national (Jilin) Liens externes Dongjing Longyuanfu of the Bohai (Parhae) State, par Noboru Ogata, Kyoto University. Portail du monde chinois Portail de l’archéologie
Presa Unbong

La presa Unbong, o presa de Yunfeng, és una presa de gravetat situada al riu Yalu el qual limita amb Xina i Corea del Nord. Es troba a 33 km al nord-est de la ciutat de Ji'an, provincia de Jilin (província de Jilin), Xina i Chasŏng (província de Chagang), Corea del Nord. L'objectiu principal de la presa és la generació d'energia hidroelèctrica i es troba connectada a una central de 400 MW. La construcció de la presa havia començat inicialment a l'agost de 1942, però va ser detingut el 1945 després de la rendició del Japó, posant fi a la Segona Guerra Mundial. L'octubre de 1959, es va tornar a començar la construcció de la presa i, al setembre de 1965, va funcionar el primer dels quatre generadors de turbina Francis de 100 MW. L'últim generador va entrar en funcionament el 4 d'abril de 1967. La presa de 113,75 m d'alçada te una capacitat d'emmagatzematge de 3.895.000.000 m 3. El vessant de la presa és de tipus desbordament amb 21 portes inundables i té una descàrrega màxima de 21.900 m 3/ s. L'aigua es subministra a la central mitjançant dos túnels de 775 m de longitud i 759 m de longitud. L'energia produïda pels generadors 1 i 3 va a parar a la Xina i produïda pels generadors 2 i 4 es subministra a Corea del Nord. Referències
Unbong Dam

The Unbong Dam, or Yunfeng Dam, is a concrete gravity dam on the Yalu River which borders China and North Korea. It is located 33 km (21 mi) northeast of Ji'an in Jilin Province, China and Chasŏng in Chagang Province, North Korea. The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation and it supports a 400 MW power station. Construction of the dam had initially began in August 1942 but was halted in 1945 after the surrender of Japan ending World War II. In October 1959, construction on the dam recommenced and in September 1965, the first of the four 100 MW Francis turbine-generators was operational. The last generator was operational on 4 April 1967. The 113.75 m (373 ft) tall dam creates a reservoir with a storage capacity of 3,895,000,000 m3 (3,157,728 acre⋅ft). The dam's spillway is an overflow type with 21 floodgates and has a maximum discharge of 21,900 m3/s (773,391 cu ft/s). The dam is located before a bend in the river and its power station is located on the other side of a ridge that meets the dam's right abutment. Water is delivered to the power station via two tunnels, 775 m (2,543 ft) and 759 m (2,490 ft) long. Generators 1 and 3 deliver power to China while 2 and 4 deliver to North Korea. See also List of dams and reservoirs in China List of major power stations in Jilin References
Presa Unbong

La presa Unbong, o presa de Yunfeng, es una presa de gravedad situada al río Yalu, la cual limita con China y Corea del Norte. Se encuentra a 33 km al nordeste de la ciudad de Ji'an, provincia de Jilin (provincia de Jilin), China y Chasŏng (provincia de Chagang), Corea del Norte. El objetivo principal de la presa es la generación de energía hidroeléctrica y se encuentra conectada a una central de 400 MW. La construcción de la presa había empezado inicialmente en agosto de 1942, pero fue detenido el 1945 después de la rendición del Japón, poniendo fin a la Segunda Guerra Mundial.​ En octubre de 1959, se volvió a empezar la construcción de la presa y, en septiembre de 1965, funcionó el primero de los cuatro generadores de turbina Francis de 100 MW. El último generador entró en funcionamiento el 4 de abril de 1967. La presa de 113,75 m de altura tiene una capacidad de almacenamiento de 3.895.000.000 m³. La vertiente de la presa es de tipo desbordamiento con 21 puertas inundables y tiene una descarga máxima de 21.900 m³/s. El agua se suministra a la central mediante dos túneles de 775 m de longitud y 759 m de longitud. La energía producida por los generadores 1 y 3 se suministran a China mientras que la producida por los generadores 2 y 4 se suministra a Corea del Norte.​​ Referencias
Barrage de Yunfeng

Le barrage de Yunfeng est un barrage-poids construit sur le Yalou à la frontière de la Chine et de la Corée du Nord. Il se trouve à 33 km au nord des villes de Ji'an et de Manpho. Son rôle principal est de fournir de l'électricité et il fait tourner une centrale électrique de 400 MW. Présentation La construction du barrage avait été lancée une première fois en 1942 lorsque les Japonais contrôlaient les deux rives du fleuve au Mandchoukouo et en Corée mais elle doit s'arrêter après leur défaite à la fin de la Seconde Guerre mondiale. La construction du barrage a repris en octobre 1959 et en septembre 1965, la première des quatre turbines Francis de 100 MW était en fonction. Le dernier générateur a été mis en service le 4 avril 1967. L'évacuateur de crues est de type débordement et comporte 21 déversoirs avec un débit maximum de 21 900 m³. L'eau est amenée à la station par deux tunnels, longs de 775 et de 759 mètres. Les générateurs 1 et 3 fournissent de l'électricité à la Chine tandis que les générateurs 2 et 4 la produisent pour la Corée du Nord. Voir aussi l'hydroélectricité en Chine Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Yunfeng Dam » (voir la liste des auteurs). Portail des énergies renouvelables Portail du bâtiment et des travaux publics Portail de la Chine Portail de la Corée du Nord Portail des barrages Portail des lacs et cours d'eau
ГЕС Унбонг

ГЕС Унбонг (Юнфень) — гідроелектростанція на кордоні Північної Кореї та Китаю. Знаходячись перед ГЕС Rimtho (40 МВт), становить верхній ступінь в каскаді на річці Ялуцзян, яка тече на межі двох названих вище країн до впадіння у Жовте море. Спорудження електростанції почали ще у 1942 році, в часи японського колоніального панування у Кореї та північно-східному Китаї (Манчьжурії). За проектом річку повинна була перекрити бетонна гравітаційна гребля висотою 112,5 метра, котра потребувала 3,45 млн м3 матеріалу. Вона б утримувала водосховище з корисним об'ємом 3 млрд м3, від якого живились би п'ять турбін загальною потужністю 500 МВт, розраховані на використання напору у 115 метрів. Останній показник навіть більший за висоту греблі, оскільки у випадку станції Ounbong використали дериваційну схему — Ялуцзян після греблі описує майже замкнену петлю, проходячи через 14 км всього за 0,9 км від сховища. Втім, за три роки після початку будівництва острівна імперія зазнала нищівної поразки у Другій світовій війні і роботи призупинились. Відновили їх вже після наступної, Корейської війни у 1958-му, а введення гідроагрегатів у експлуатацію припало на другу половину наступного десятиліття. Гребля та резервуар у підсумку в основному відповідали первісному проекту — висота 113,75 метра, довжина 828 метрів, корисний об'єм 2,662 млрд м3 (що забезпечується припустимим коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 282 та 319 метрів НРМ) при загальному об'ємі у 3,895 млрд м3. А от в машинному залі встановили лише чотири турбіни типу Френсіс потужністю по 100 МВт, що було дещо менше від японського задуму. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 220 кВ. Кожна з країн-власників експлуатує два із чотирьох гідроагрегатів. Примітки
ГЕС Shuānggōu

ГЕС Shuānggōu (双沟水电站) — гідроелектростанція на північному сході Китаю у провінції Цзілінь. Знаходячись між ГЕС Xiǎoshān (вище по течії) та ГЕС Шілонг, входить до складу каскаду на річці Songjiang, правій притоці Toudao Songhua, котра в свою чергу є лівою твірною Сунгарі (великий правий доплив Амуру). В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею із бетонним облицюванням висотою 111 метрів, яка утримує водосховище з об’ємом 388 млн м3 (корисний об’єм 147 млн м3) та припустимим коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 567 та 585 метрів НРМ (під час повені до 588,6 метра НРМ). Зі сховища через прокладений у лівобережному масиві тунель ресурс подається до розташованого за 0,7 км машинного залу (при цьому відстань між останнім та греблею по руслу становить понад 4 км). Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 140 МВт, які використовують напір у 97 метрів та забезпечують виробництво 389 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки