NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Temple Fawang (Dengfeng)

Le temple Fawang (chinois : 法王寺 ; pinyin : făwáng sì ou 大法王寺, dà făwáng sì) est un temple bouddhique chan situé au mont Song, dans la ville-district de Dengfeng, au sein de la ville-préfecture de Zhengzhou, dans la province du Henan, en Chine. C'est le plus ancien centre bouddhique de Chine, trois ans après le temple du Cheval blanc de Luoyang. On y pratique et enseigne le kung-fu Shaolin, créé dans le monastère Shaolin, voisin. Sa pagode est inscrite en 2001 sur la 5e liste des sites historiques et culturels majeurs protégés au niveau national sous le numéro 5-356. Histoire La fondation de ce temple date de 71, soit la 14e année Yongping (zh) (永平), sous la dynastie des Han orientaux (zh). Galerie Annexes Notes et références Liens externes Portail du monachisme Portail du bouddhisme Portail arts martiaux et sports de combat Portail de la Chine Portail du monde chinois • section histoire de la Chine
Fawangtempel

Fawangtempel is een boeddhistische tempel 5 km ten noordwesten van de stad Dengfeng in de Chinese provincie Henan. Het ligt aan de voet van de Yuzhu Feng van de berg Song Shan. Deze tempel is een van de eerste boeddhistische tempels van China. Het oorspronkelijke gebouw werd gebouwd in het jaar 71. Drie jaar na de bouw van de Baimatempel. De tempel heeft pagodes die stammen uit de Tang-dynastie (618–907). De belangrijkste hiervan is de 40 meter hoge stenen pagode. In dit gebouw is een jaden boeddhabeeld te vinden. Andere pagodes van de tempel zijn gebouwd tijdens de Yuan-dynastie. In 1987 werd de tempel grondig gerestaureerd.
Фаван

Храм Фаван (кит. упр. 法王寺, пиньинь Fǎwáng Sì, буквально: «Храм Будды») буддийский храмовый комплекс, расположенный в Дэнфэне, провинция Хэнань. Храм расположен возле горы Суншань, и включает китайскую пагоду, построенную во времена Империи Тан (618–907). Внутри этой пагоды имеются различные святыни и нефритовая статуя Будды, появившаяся здесь в 1409 году. Пагода была построена подобный другим пагодам времен Тан, таких как Сюйми и Малая пагода диких гусей. Другие здания храма, относящиеся к этому же времени включают три одноэтажных кирпичных павильона высотой около 10 метров. Каждый из них увенчан конической крышей с дуговыми карнизами. Другие постройки храма появились во времена Империи Юань (1271-1368). Согласно легенде, храм был построен во времена Восточной Хань, в 71 году, и является одним из старейших китайских храмов, будучи построенным спустя три года после первого буддийского храма Китая. Галерея Ссылки Информация о пагоде храма Фаван (англ.) Tomb Pagodas of Fawang Temple (англ.)
Wuxing, Shihe

Wuxing (kinesiska: 五星, 五星乡) är en socken i Kina. Den ligger i provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 300 kilometer söder om provinshuvudstaden Zhengzhou. Antalet invånare är 43 674. Befolkningen består av 21 413 kvinnor och 22 261 män. Barn under 15 år utgör 21,0 %, vuxna 15-64 år 71 %, och äldre över 65 år 6,0 %. Källor
Hechen Shuiku

Hechen Shuiku är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 120 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Zhengzhou. Hechen Shuiku ligger 174 meter över havet. Arean är 0,67 kvadratkilometer. Trakten runt Hechen Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 0,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,5 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 834 millimeter. Den regnigaste månaden är september, med i genomsnitt 161 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 4 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Lanying Shuiku

Lanying Shuiku är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 220 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Zhengzhou. Lanying Shuiku ligger 140 meter över havet. Arean är 1,1 kvadratkilometer. Runt Lanying Shuiku är det i huvudsak tätbebyggt. Den sträcker sig 2,5 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,9 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 906 millimeter. Den regnigaste månaden är augusti, med i genomsnitt 164 mm nederbörd, och den torraste är december, med 9 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Mönch-Jingzang-Pagode

Die Mönch-Jingzang-Pagode bzw. Chan-Meister Jingzang-Stupa (chinesisch 净藏禅师塔, Pinyin Jìngzàng chánshī tǎ, englisch Jingzang Monk Pagoda / Chan Master Jingzang Stupa) des Huishan-Klosters von Dengfeng in der chinesischen Provinz Henan ist eine achteckige, im Pavillon-Stil errichtete Grabpagode aus dem Jahr 746 der Zeit der Tang-Dynastie für den buddhistischen Mönch Jingzang (675–746), einen Schüler des Hui'an 慧安 (?–709). Das Bauwerk (Jingzang chanshi ta) steht seit 1988 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (3-137). Weblinks Henan Dengfeng Huishan si Jingzang chanshi ta – Chinesisch (Photos) Zhonghua mingta – Dengfeng Huishan si Jingzang chanshi ta – Chinesisch (Photos) Monk Jingzang Pagoda in Dengfeng of Henan Province – Englisch Einzelnachweise und Fußnoten
North China University of Water Resources and Electric Power

The North China University of Water Resources and Electric Power (NCWU; 华北水利水电大学) is a provincial public university in Zhengzhou, Henan, China. The university is affiliated with the Province of Henan, and co-sponsored by the provincial government and the Ministry of Water Resources. History NCWU was founded in 1951 in Beijing as the Water Conservancy School of the Ministry of Water Resources of the Central People's Government. In 1954, it was renamed the Beijing Water Conservancy School of the Ministry of Water Resources. In 1958, the Beijing Hydropower School and the Beijing Hydropower Correspondence College were merged to form the Beijing Water Conservancy and Hydropower College. In 1969, the university moved to Yuecheng Reservoir, Cixian County, Hebei Province. In 1971, the university was renamed Hebei Water Conservancy and Hydropower College. In 1977, the university was relocated to Bengbu, Hebei, and in 1978 was renamed as the North China Institute of Water Resources and Hydropower. In 1990, the university was moved for a third time to its current location in Zhengzhou, Henan. In 2000, the whole system was transferred to Henan Province by the Ministry of Water Resources. In 2009, the Ministry of Water Resources and the Henan Provincial Government signed a strategic agreement to jointly build the North China Institute of Water Resources and Hydropower. In 2013, it was renamed the North China University of Water Resources and Hydropower. Notable alumni E Jingping (born 1956), engineer and politician, Minister of Water Resources of China. Li Guoying, engineer and politician, Governor of Anhui Province. Liu Cixin, science fiction novelist, author of "The Three-Body Problem", Hugo Award winner, nine-time Galaxy Award winner. See also Energy law References External links (in Chinese) Official website of the University (in English) English homepage of the University
List of dams and reservoirs in China

Dams and reservoirs in China are numerous and have had a profound effect on the country's development and people. According to the World Commission on Dams in 2000, there were 22,104 dams over the height of 15 m (49 ft) operating in China. Of the world's total large dams, China accounts for the most – 20 percent of them; 45 percent of which are used for irrigation. Accordingly, the oldest in China still in use belongs to the Dujiangyan Irrigation System which dates back to 256 BC. In 2005, there were over 80,000 reservoirs in the country and over 4,800 dams completed or under construction that stands at or exceed 30 m (98 ft) in height. As of 2007, China is also the world's leader in the construction of large dams; followed by Turkey, and Japan in third. The tallest dam in China is the Jinping-I Dam at 305 m (1,001 ft), an arch dam, which is also the tallest dam in the world. The largest reservoir is created by the Three Gorges Dam, which stores 39.3 billion m3 (31,900,000 acre feet) of water and has a surface area of 1,045 km2 (403 sq mi). Three Gorges is also the world's largest power station. Dams and their associated reservoirs are constructed by the country for several reasons including hydroelectric power generation, flood control, irrigation, drought mitigation, navigation and tourism. China has the largest potential for hydropower in the world and currently ranks first in hydroelectric generating capacity with about 200,000 MW online. These benefits have come with adverse effects such as resettlement and inundation while impeding river flow often leads to habitat loss and on certain rivers there are issues with trans-boundary river flow. The nation's leading institution for dam design is the Beijing-based China Institute of Water Resources and Hydropower Research (IWHR), somewhat similar to Russia's Hydroproject Institute. Below is a partial list of dams and reservoirs in China that are both operational and under construction. The most notable by height, type, and reservoir size, are among those listed. The minimum height for a dam to be included on the list is 20 m (66 ft). List See also List of power stations in China List of tallest dams in China Hydroelectricity in China References External links Chinese National Committee on Large Dams Map of dams in China – Probe International
Nanwan Shuiku

Nanwan Shuiku är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 300 kilometer söder om provinshuvudstaden Zhengzhou. Nanwan Shuiku ligger 96 meter över havet. Arean är 38 kvadratkilometer. Trakten runt Nanwan Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 17,4 kilometer i nord-sydlig riktning, och 13,3 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 148 millimeter. Den regnigaste månaden är augusti, med i genomsnitt 198 mm nederbörd, och den torraste är december, med 15 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Вежі Ціму

Вежі Ціму (кит.: 启母阙, піньінь: Qǐmǔ quē) — архітектурна пам'ятка біля храму Ціму у китайській провінції Хенань. Разом з іншими старовинними будовами біля міста Денфен з 2010 року входить до Світової спадщини ЮНЕСКО. Спільно зі вежами Тайші та Шаоші має назву «Вартові вежі династії Хань на Священній горі». Історія Храм Ціму було зведено в часи імператора У-ді з династії Західна Хань. Назва перекладається як «Матір вдихів». За наступних імператорів деякий час носив ім'я Кайму. Вежі побудовані в часи династії Східна Хань префектом Чжу Чуном у 123 або 124 році. Їх призначенням було захист храму Ціму. За всіх династій ці вежі зуміли зберегтися. Частково постраждали під час китайсько-японської війни. Особливо сильно пошкоджено сам храм Ціму. 4 березня 1961 році вежі внесені до переліку культурних цінностей КНР. Після чого відбувалася їх реставрація. У 2010 році — стали частиною Світової спадщини. Опис Загальна площа становить 40.4 га (буферна зона — 108.9 га). Розташовані на відстані 2 км ена північний захід від міста Денфен (провінція Хенань) та південніше піку Віва гори Суншань. Є класичними стародавніми китайськими вежами-цуе. Їх зводили зводили зазвичай в стародавньому Китаї перед міськими воротами, гробниця і палацами, щоб вселити страх і повагу. 2,75 м кожна, на верху мають чудове різьблення. Масивні вежі з прямокутних каменів (загалом 7 шарів), що стоять на потужній платформі. Без платформи західна вежа становить 3,17 м, східна — 3.18 м. Відстань між ними 6,8 м. На кожному з каменів веж викорбувано історію занепада династії Цінь та піднесенням династії Хань. Є важливим джерелом з дослідження каліграфії часу Хань. Окрім того вибито 60 «малюнків» зі сценами бенкетів, прогулянок знаті, навчання слона, півнячі бої, полювання на кролів, тигр, що частує на оленя. На відстані у 190 м на північ від веж стоїть зламане велике каміння, що має назву камінь Ціму. За легендою на нього перетворилася дружина, яка чекала повернення чоловіка до дому. Поруч з ними розташові талички з(?) Посилання Qimu Towers(启母阙)
Dashiqiao Shuiku

Dashiqiao Shuiku (kinesiska: 大石桥水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 360 kilometer sydost om provinshuvudstaden Zhengzhou. Dashiqiao Shuiku ligger 123 meter över havet. Arean är 0,74 kvadratkilometer. Trakten runt Dashiqiao Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 0,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,1 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 445 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 258 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 34 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Вежі Тайші

34°27′31.49″ пн. ш. 113°4′3.79″ сх. д. Вежі Тайші (кит.: 太室阙, піньінь: Tài shì quē) — архітектурна пам'ятка у китайській провінції Хенань. Разом з іншими старовинними будовами біля міста Денфен з 2010 року входить до Світової спадщини ЮНЕСКО. Спільно зі вежами Шаоші та Ціму має назву «Вартові вежі династії Хань на Священній горі». Історія Зведено у 118 році за ініціативою імператора Ань-ді з династії Східна Хань. Вони повинні були захищати прохід до храму Тайші (створено в часи династії Цінь для поклоніння богу гори), що розташовувався біля священної гори Суншань. У подальшому усі наступні імператори слідкували за збереженням веж та прикрашенням самого храму. Найбільшої величі храм Тайші набув в часи династій Північна Сун та Цзінь. У березні 1641 в часи занепаду династії Мін році його було значною мірою пошкоджено пожежею. Відновлювальні роботи відбулися у 1653 році за наказом Шуньчжі, імператора з династії Цін. У 1961 році урядом КНР внесено до переліку культурних надбань. У 2010 році вежі Тайші увійшли до списку світової спадщини ЮНЕСКО в Китаї. Опис Розташовані на відстані 500 м від храму Чжун'юе, 4 км від м. Денфен (провінція Хенань), біля південного підніжжя гори Суншань. Східна вежа має висоту 3.92 м, західна — 3.96 м заввишки. Відстань між ними дорівнює 6.75 м. Складається з трьох частин: масивної кам'яної бази, власно вежі, що складена зі шліфованого великого прямокутного каміння (загалом 8 шарів), зверху розташована невеличка своєрідний «дах» квадратної форми. На кожному з каменів веж присутні малюнки та інші різьбленні зображення. На західній вежі вирізана інформація про рік зведення веж та їх будівництво. також тут присутні різьбленні зображення коней, подорожуючих людей, танці з мечами, тварини, сцени з життя китайської знаті ханського періоду. Є важливим джерелом знань щодо мистецтва і суспільства періоду Хань. Джерела 太室阙(Taishi Towers)
Wenfeng Pagoda in Anyang

Wenfeng Pagoda, originally known as Tianning Temple Pagoda, is a Buddhist pagoda located in Anyang, Henan Province, China. Built in 952 CE during the Later Zhou dynasty, it is renowned for its rare inverted architectural design, where the upper levels are wider than the base. The pagoda combines Chinese and Tibetan architectural elements and features intricate Buddhist carvings. It was designated a Provincial Cultural Heritage Site and underwent major restorations in the 18th century and modern era. History The Tianning Temple was first constructed during the Sui dynasty (601–604 CE). The current brick structure dates to 952 CE, built under the Later Zhou dynasty. Over the centuries, it was repaired during the Yuan, Ming, and Qing dynasties. In 1772, the local prefect Huang Bangning led a major restoration and inscribed "文峰耸秀" ("Wenfeng Soaring in Elegance") on its southern gate, linking it symbolically to the nearby Confucian Temple. This act officially renamed it Wenfeng Pagoda. Since 1949, the Chinese government has conducted two large-scale renovations to preserve the structure. Architecture Standing 38.65 meters tall, the Wenfeng Pagoda exhibits an inverted silhouette that distinguishes it from ordinary pagoda designs. Its structure gradually widens as it ascends, culminating in a striking Tibetan-style stupa finial added during the Qing dynasty. The pagoda's base features a seven-layer lotus pedestal, while its five octagonal tiers display progressively broader eaves. The exterior showcases exquisite craftsmanship, with all but the southern entrance being decorative false doors adorned with intricate "Two Dragons Playing with a Pearl" carvings. Eight elaborate brick relief panels depict significant Buddhist narratives, including scenes of Shakyamuni's birth, his attainment of Nirvana, and the benevolent Guanyin accompanied by attendants. Structural ingenuity is evident in the staggered placement of ventilation windows, a design solution that prevents stress cracks in the masonry. Inside, a steep ascent of 72 steps leads visitors to a narrow viewing platform at the summit. The pagoda's construction primarily utilizes brick and wood, enhanced with glazed tiles and iron reinforcements. Traditional wind chimes suspended from each eave produce melodic tones when caressed by the breeze, adding an auditory dimension to the architectural experience. References
Aeroportul Anyang Yudongbei

Aeroportul Anyang Yudongbei (IATA: AYN, ICAO: ZHAY) este un aeroport din Beiguan District⁠(d), Annyang⁠(d), Henan, Republica Populară Chineză ce deservește zona Annyang⁠(d)​. A fost numit după zona deservită. aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Anyang Airport

Anyang Airport (kinesiska: 安阳豫东北机场, 安陽豫東北機場) är en flygplats i Kina. Den ligger i staden Anyang och provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 160 kilometer norr om provinshuvudstaden Zhengzhou. Runt Anyang Airport är det tätbefolkat, med 762 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är centrala Anyang, 5,5 km sydost om Anyang Airport. Runt Anyang Airport är det i huvudsak tätbebyggt. Genomsnittlig årsnederbörd är 641 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 220 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 5 mm nederbörd. Källor
Вежі Шаоші

34°29′34.94″ пн. ш. 112°58′37.21″ сх. д. Вежі Шаоші (кит.: 少室阙, піньінь: Shǎo shì quē) — архітектурна пам'ятка в китайській провінції Хенань. Разом з іншими старовинними будовами біля міста Денфен з 2010 року входить до Світової спадщини ЮНЕСКО. Спільно з вежами Тайші та Ціму має назву «Вартові вежі династії Хань на Священній горі». Історія Була зведена у 118—123 роках за часів династії Східна Хань біля храму Шаоші, божества однойменної гори. У давнину цей храм мав також назву Шаої (Храм молодшої наложниці), оскільки за легендами тут мешкала наложниця вана Юя з династії Ся. У подальшому від храму нічого не залишилося. Попри численні військові конфлікти в цій місцині, вежі Шаоші добре збереглися. 4 березня 1961 році вежі внесені до переліку культурних цінностей КНР. У 2010 році — стали частиною Світової спадщини. Опис Загальна площа становить 84 га (буферна зона — 222,4 га). Розташовані на заході села Сіньцзіапо біля південного підніжжя гори Суншань та гори Шаоші (остання є частиною гірського хребта Суншань), на відстані 6 км від міста Денфен (провінція Хенань). Східна вежа має висоту 3,37 м, західна — 3,75 м. Відстань між ними складає 6,75 м. Кожна вежа складається з двох частин: власне вежі, що збудована з великих кам'яних прямокутних блоків, які на даху утворюють квадрат, ширина якого складає 1,82 м; та масивної бази (платформи), на яку ця вежа встановлена. На східній вежі вирізане її ім'я — Шаоші-Вартова вежа входу гробниці. Західна вежа колись була прикрашена численними різьбленими малюнками, частина яких стерлася і залишилося близько 70. На зображені: мандри на конях, скачки, приборкання слонів, цирк, палац місяця, тварини (погоня лисиці за кроликом), півнячі бої. Є важливим джерелом з історії мистецтва періоду Хань. Джерела Shǎoshì quē (少室阙)
Будівля Академії Сун'ян

34°28′55″ пн. ш. 113°1′37.93″ сх. д. Будівля Академії Сун'ян (кит.: 嵩阳书院, піньінь: Sōng yáng shūyuàn) — навчальний комплекс старовинної академії у китайській провінції Хенань. Зведено у 484 році. Входить до переліку історичних пам'яток Денфен в «Центрі Неба та Землі», які у 2010 році зараховані до Світової спадщини ЮНЕСКО. Історія Засновано у 484 році за часів правління імператора Сяо Вень-ді з династії Північна Вей як буддійський храм. У 605 році в часи династії Суй отримала сучасну назву. За часів імператора Ян-ді з династії Суй тут постає навчальний заклад, що згодом став відомий як Академія Сун'ян. В ній викладали лише буддизм та даосизм. З перетворенням помешкань на будівлю освітнього закладу тут за кожної династії відбувалися внутрішні перебудови та реконструкції. У 997 році імператор Тай-цзун відновлює академію після нетривалого занепаду в часи династії Пізня Чжоу і сприяє перетворенню її в оплот конфуціанства, де викладали класичні китайські дисципліни. У 1035 році отримує статус академії. У XI ст. тут викладали багато видатних мислителів, філологи та історики, створивши навчальному закладу «зіркову» репутацію. Піднесенню значущості закладу сприяли брати-вчені Чен Хао і Чен І. Також тут викладали Сима Гуан, Фань Чжун'янь, Хань Вей, Лі Ган, Ян Ши, Чжу Сі, Лю Хуей. Наприкінці правління династії Мін академію було зачинено. Відновлення відбулося за наказом імператора Кансі з династії Цін. В цей період кількість студентів сягає 200 осіб. Для нормального функціонування закладу імператор надав йому значні земельні ділянки. У 1750 році тут урочисто зустрічали імператора Хунлі. В часи династії Цін стає одним з найвпливовіших навчальних закладів імперії. Опис Загальна площа становить 27,8 га (буферна зона — 115.4 га), складається зі 108 старовинних будівель. Розташована в 3 км від м. Денфен. Вигляд будівлі Академії старий і елегантний. Є більш ніж 100 номерів, що охоплюють більш ніж 10000 м2. Увесь центр складається з 5-двірних груп приміщень. Після численних внутрішніх перебудов сьогодні академія зсередини відповідає стилю архітектури часів династії Цін. Складається у 5 частин. Тут є велика глядацька зала, бібліотека, на стінах якої присутні написи відомих китайських вчених, письменників та поетів. У західній стороні, є два високих і старих кипарисів названі Великий Генерал (12 м заввишки, 5,4 м завтовшки) і Другий Генерал (18,2 м заввишки, 12,54 м завтовшки), вони є найстарішими кипариси з давньою історією: за легендою вони мають 2000-річний вік, за дослідженнями науковців лісового господарства він становить 4500 років. У південно-західній частині академії воріт стоїть Велика Стела Тан (заввишки 9.02 м, завширшки 2,04 м, завтовшки 1,05 м, вага 80 т), споруджена в 744 році за часів династії Тан. Це найбільша стела в провінції Хенань і відома в китайській історії каліграфії. на ній розміщено 9 текстів, присвячених даоської алхімії. Джерела Four Great Academy of Classical Learning[недоступне посилання з червня 2019] Sōngyáng shūyuàn(篙阳书院)
Gongshang Shuiku

Gongshang Shuiku (kinesiska: 弓上水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Henan, i den centrala delen av landet, omkring 130 kilometer norr om provinshuvudstaden Zhengzhou. Gongshang Shuiku ligger 488 meter över havet. Arean är 0,56 kvadratkilometer. Trakten runt Gongshang Shuiku består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 1,3 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,3 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 681 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 205 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 3 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Henan University of Economics and Law

The Henan University of Economics and Law (Chinese: 河南财经政法大学; lit. 'Henan University of Finance', 'Economics', 'Political Science and Law') is a provincial public university located in Zhengzhou. Henan, China. The university was formed by a merge between Henan Finance and Economics College (河南财经学院) and Henan Political and Legal Management Cadre College (河南省政法管理干部学院) in March 2010. It is accredited by the Ministry of Education of China. As of August 2016, the university has 3 campuses: the North, South, and Zheng Dong, which together cover an area of more than 2,000 acres. The school has various teaching laboratories, a library collection of c. 2,600,000 volumes, a stadium, and other basic facilities. A total of 24 yuan (departments) offer 59 undergraduate degrees. The school hosts more than 28,000 full-time students. Staff totals more than 1,900, including over 1,500 full-time teachers, more than 700 of whom have senior professional titles. A total of 370 professors have doctoral degrees, and 843 more have master's degrees. References