NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Groty Dziesięciu Tysięcy Buddów

Groty Dziesięciu Tysięcy Buddów, także Jaskinie Smoczych Wrót (chin. upr. 龙门石窟, chin. trad. 龍門石窟, pinyin Lóngmén Shíkū) – jedna ze świątyń wykutych w wapiennych skałach ciągnących się wzdłuż rzeki Yi He, w pobliżu miejscowości Longmen we wschodnich Chinach. Świątynie w Longmen poświęcone są Buddzie, indyjskiemu księciu, którego nauki stały się podstawą buddyzmu. Prace rzeźbiarskie w jaskiniach Longmen zaczęły się w 494 roku, gdy cesarz Xiaowen z Północnej Dynastii Wei przeniósł stolicę państwa do miasta Luoyang w prowincji Henan. Jaskinie leżą w odległości 12 kilometrów od Luoyang, które jest dziś wielkim miastem. Na ścianach znajdują się tysiące małych figurek Buddy, od których jaskinia wzięła swą nazwę. Posążki te wykonane są w technice płaskorzeźby. Małym Buddom towarzyszą muzycy grający na fletach, cymbałach, harfach i innych instrumentach. Miękki wapień pozwalał na bardzo szczegółowe ukształtowanie postaci. W jaskini znajduje się także duży posąg Buddy w towarzystwie czterech uczniów. W latach 1915–1916 władze miasta oceniły, że groty zawierają 97306 figur buddów. Jednak ostatnie liczenie wykazało, że jest ich 142289. Dla historyków największe znaczenie mają inskrypcje, niektóre datowane, towarzyszące wyobrażeniom buddów i bodhisattwów. Wynika z nich, że najbardziej aktywne okresy kreatywności w grotach to lata 500–530 i 650–710. Pierwszy z tych okresów związany był z rozkwitem Północnej Synastii Wei. Drugi – z okresem panowania wielkiej protektorki buddyzmu cesarzowej Wu Zetian. Był to także okres, kiedy chińscy pielgrzymi Xuanzang i Yijing byli aktywni jako tłumacze oraz kiedy tacy wybitni nauczyciele jako Daoxuan, Fazang i Shandao propagowali swoje nauki. Z ilości wyobrażeń danych buddów i bodhisattwów można zorientować się, który z nich cieszył się największą popularnością, a tym samym był przedmiotem kultu: Najpopularniejszymi byli Amitabha i Awalokiteśwara, których wyobrażenie liczą więcej niż połowę wyobrażeń buddów i bodhisattwów w powyższej tabeli. Bardzo interesujące dane wynikają z zestawienia ilości wyobrażeń z okresem, w którym zostały stworzone. Wynika z nich, kiedy dany budda czy bodhisattwa cieszył się największym kultem: W okresie Północnej Dynastii Wei zdecydowanie górowali Siakjamuni i Maitreja. Jednak w okresie dynastii Tang najpopularniejszymi stają się Amitabha i Awalokiteśwara. Przyczyną tego było aktywne nauczanie takich mistrzów Szkoły Czystej Krainy jak Daochuo i Shandao. Inskrypcje dzieli się zwykle na trzy rodzaje, ze względu na ich pochodzenie: Pochodzące od klasy panującej (np. rodziny cesarskiej), urzędników i intelektualistów Pochodzące od religijnych stowarzyszeń pod kierownictwem pewnych mnichów Pochodzące od mnichów i mniszek będących przywódcami społeczności buddyjskiej w Luoyangu. Jaskinie skalne przestano rzeźbić w IX wieku, wraz z końcem dynastii Tang. W 2000 roku jaskinie w Longmen wpisano na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Przypisy
Grutas de Longmen

As Grutas de Longmen encontram-se por entre duas montanhas, separadas pelo Rio Yishui, a 13 quilómetros ao sul da cidade de Luoyang, na Província de Henan, na República Popular da China. Compõe-se de cerca de 2345 grutas, com mais de 100 000 estátuas de budas, de 2,5 cm de altura até 17 metros. A larga escala de construção demorou quase 150 anos nos períodos da Wei do Norte e da Dinastia Tang (618-907). Mais de 30% das grutas foram escavadas no período da Wei, 60% na Dinastia Tang e 10% em dinastias posteriores. As Grutas de Longmen não têm valor apenas religioso, mas também histórico, pois retratam a sociedade da época, a sua política, economia e cultura, formando um grande museu de esculturas em pedra. As grutas foram declaradas Património Mundial pela UNESCO em 2000. Algumas Grutas Gruta de Guyang A Gruta de Guyang foi anteriormente construída entre as grutas de Longmen. Três estátuas de budas na parede do fundo, a maior com 6,12 metros de altura, fica no centro, com expressão magra, enquanto as outras duas, nos dois lados, como se fossem ministros. Segundo historiadores, as imagens de estátuas dessa gruta são um pouco diferentes de outras regiões, pois muito provavelmente, essas imagens copiaram o imperador Xiaowen da Dinastia Wei do Norte. As três estátuas estão especialmente dispostas em relação a outras estátuas da Gruta. Isso deve-se ao facto de terem construído estátuas no fundo e no tecto. O chão ainda foi explorado, compondo mais dois níveis, onde foram escavados mais de dez nichos com bons desenhos, decorações e estátuas de expressões vívidas. Dessas estátuas, destaca-se uma série de imagens de Saquiamuni contando a sua história desde o nascimento até a conversão em buda, sendo considerada a obra mais representativa entre as esculturas da Dinastia Wei do Norte. Gruta de Binyang A construção da Gruta de Binyang começou no ano 500 e foi concluída 24 anos depois. Porém, devido à situação caótica da corte imperial, foi construída apenas uma gruta central, enquanto outras duas, nos lados sul e norte, foram concluídas por dinastias posteriores. Esta gruta, de facto, é um palácio ou templo para budas, com estátuas completas, com decorações solenes e elegantes. Gruta de Wanfo Na Gruta de Wanfo, encontram-se mais de 15 000 esculturas de budas. Algumas são pequenas e possuem apenas alguns centímetros de altura. Na parede, as esculturas de músicos, com formas diferenciadas, retratam vividamente a cena artística da corte imperial da Dinastia Tang. Galeria Ligações Externas (em inglês) Unesco - Grutas de Longmen
Лунмынь (пещеры)

Лунмы́нь (кит. трад. 龍門石窟, упр. 龙门石窟, пиньинь lóngmén shíkū, буквально: «Каменные пещеры у Драконовых ворот») — комплекс буддийских пещерных храмов в китайской провинции Хэнань, в 12 км к югу от Лояна. Наряду с Могао и Юньганом считается одним из трёх наиболее значительных пещерных храмовых комплексов Китая. Входит в составленный ЮНЕСКО перечень Всемирного наследия. Высечен в 495—898 годах в известняковых скалах по берегам реки Ихэ. Пещеры тянутся на протяжении километра по склонам гор Сяньшань и Лунмэньшань, между которыми есть речка. Точное количество скрытых в толще скалы произведений искусства неизвестно. По официальным оценкам, здесь имеется 2345 гротов и углублений с 43 храмами, которые содержат около 2800 надписей и порядка 100 000 изображений религиозного характера. Обустройство храмов началось в 493 году во времена империи Северная Вэй, однако приблизительно 60 % статуй относятся ко времени империи Тан (VII—IX вв.). Архитектура комплекса Состоит из нескольких сотен пещер, главные из которых (Биньян, 500—523, Гуян, 495—575, и Фынсянь, 627—675) включают статуи буддийских божеств (в том числе Будды Вайрочана, 672—676, высота около 15 м), рельефы, изображающие монахов, небесных танцовщиц, торжественные процессии. Для монументально-величественной скульптуры Л. характерны изящество пропорций, графическая чёткость прорисовки деталей, сочетающаяся с пластически-мягкой трактовкой форм. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Лунмэнь Лунмынь // Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : Советская энциклопедия, 1969—1978.
Longmengrottorna

Longmengrottorna (龙门石窟; Lóngmén shíkū, 'Drakportsgrottorna') ligger i Luolong-distriktet, 12 km söder om den nutida staden Luoyang i Henanprovinsen, Kina. Grottorna som överväldigande avbildar buddhistiska motiv är tätt placerade vid de båda bergen Xiangshan (i öster) och Longmenshan (i väster). Yifloden rinner mellan bergen. Av denna anledning brukade området kallas Yique (伊阙, 'Yis port'). Denna plats är därmed rätt ur Fengshuisynpunkt. Från norr till söder är sträckan som är täckt av grottor cirka en kilometer. Tillsammans med Mogaogrottorna och Yunganggrottorna är Longmengrottorna en av de tre mest berömda antika skulpturplatserna i Kina. Den största statyn föreställer Buddha och sägs enligt traditionen vara skulpterad att likna den enda kvinnliga kejsaren i Kinas historia: Wu Zetian. Statistik Enligt Longmengrottornas forskningsinstitut finns det 2 345 grottor och nischer, 2 800 inskriptioner, 40 pagoder och över 100 000 Buddhabilder på platsen. 30 % av grottorna daterar sig till Norra dynastin, 60 % till Tangdynastin, grottor från andra tidsperioder utgör mindre än 10 %. Grottorna påbörjades år 493. Området skrevs in på Unescos Världsarvslista november 2000. Enskilda grottor Norra dynastin Guyanggrottan Mellersta Binyanggrottan (nr 140) Lotusblommagrottan Weizigrottan Huangfugonggrottan Suidynastin Södra Binyanggrottan (nr 159) Tangdynastin Fengxiansi 10 000 Buddhas grotta Gömda bäckens tempelgrotta (nr 20) Kanjingsi Dawanwufogrottan Norra Binyanggrottan (nr 104) Att besöka området Longmenområdet är öppet för allmänheten och trots att man inte får gå in i grottorna kan de flesta konstverken ses från utsidan. Referenser
Лунмень

Лунмень (龙门石窟) — кам'яні печери, які розташовані по обох берегах річки Їшуйхе, що протікає в 13 км на південь від м.Лояна (провінція Хенань). 30 листопада 2000 року печери Лунмень були включені ЮНЕСКО до реєстру «Світової культурної і природної спадщини». Комітет всесвітньої спадщини констатував, що лунменські печери і ніші демонструють грандіозне і прекрасне мистецтво скульптури за період у 500 років після династії Північна Вей до епохи династії Тан. Майстерно зроблені твори на буддійські теми є найвищим рівнем розвитку китайської скульптури. Опис Лунменські печери, печери Могаоку в Дуньхуані (пров. Ганьсу) і Юньганські печери в Датуні (пров. Шаньсі) називаються «Трьома скарбницями кам'яного скульптурного мистецтва Китаю». Будівництво печер Лунмень почалося 493 року, в період правління імператора Північної Вей — Сяофеня (471–477 роки), і продовжувалосябільше 400 років. Печерам вже 1500 років. До наших часів збереглося 1300 печер, 2345 буддійських ніш, 3600 стел з написами, 50 буддійських пагод, 97 тисяч буддійських статуй. Найвідоміші з них — це печери Бінь-ян, Фансянь-си і Гуян-дун. Печера Бінь-ян є спорудою епохи династії Північна Вей (386–512 р.). Її будівництво тривало 24 роки. У печері 11 статуй будд і бодхісатв; головна з них — Шакья-Муні. Вона являє собою скульптурний шедевр середнього періоду Північної Вей. Перед головною статуєю висічено двох кам'яних левів; з обох боків статуї Шакья-Муні стоять два учні і дві усміхнені бодхисатви. Стіни печери прикрашені рельєфами із зображеннями ченців, що слухають читання сутр, а дах печери покритий фігурами небожителів, що літають. Фансянь-си є найбільшою в Лунмені печерою (завширшки і довжиною в 30 м) і відображає скульптурний стиль епохи Тан (618–904 рр.). Композиція печери — це ідеальна художня цінність. Головна статуя в печері — Будда Вайрочана має у висоту 17 м і є найбільшою статуєю Лунменського комплексу, шедевром скульптури танського періоду. Найстаріша печера в Лунмене — Гуян-дун — почала оформлятися ще 495 р. при династії Північна Вей. Печери Гуян покриті безладно розташованими нішами, на яких висічені імена майстрів, час будівництва і причина створення даного печерного приміщення. Прекрасні скульптури, прекрасні статуї будд і витончені мальовничі орнаменти є цінними матеріалами для вивчення історії архітектури і каліграфії того часу. Тут збереглася велика частина з 20 знаменитих лунменських каліграфічних написів, які дають уявлення про зразки північно-вейського письма. У Лунменських печерах зібрана безліч історичних пам'яток і матеріалів про релігію, живопис, каліграфію, музику, одяг, медицину, архітектуру і транспортні стосунки між Китаєм і зарубіжними країнами. Храм Лунмень вважається великим музеєм кам'яної скульптурної архітектури. Джерела http://whc.unesco.org/en/list/1003 [Архівовано 26 грудня 2018 у Wayback Machine.] Примітки
Xishuipo

Xishuipo (Chinese: 西水坡; Pinyin: Xīshuǐpō) is a Neolithic site in Puyang, Henan, central China, associated with the Yangshao culture. The site was excavated from 1987 to 1988; 186 burials were discovered at the site. In one of the burials, tomb M45, the body of a tall adult male was flanked by two mosaics formed from white clam shells, a tiger design to the right, and a dragon design to the left. Clam shell mosaics were also found in two nearby caches. The burial was accompanied by the bodies of three young children. Some archaeologists believe that the man was a shaman. References Allan, Sarah (ed), The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, ISBN 0-300-09382-9
Xishuipo

Xishuipo (Chino: 西水坡; Pinyin: Xīshuǐpō) es un yacimiento neolítico en Puyang, Henan, China central, asociado con la cultura de Yangshao. Se excavó entre 1987 y 1988; se descubrieron 186 enterramientos. En uno de los enterramientos, la tumba M45, el esqueleto de un hombre adulto está flanqueado por dos mosaicos de conchas blancas que dibujan un tigre a la derecha y un dragón a la izquierda. Otros mosaicos de conchas se encontraron en los alrededores. También estaban los esqueletos de tres niños pequeños. Bibliografía Allan, Sarah (ed), The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, ISBN 0-300-09382-9
Xishuipo

Xishuipo (sinogramme: 西水坡; Pinyin: Xīshuǐpō) est un site néolithique situé dans le Puyang, Henan, en Chine, associé à la culture de Yangshao. Ce site fut excavé de 1987 à 1988; 186 tombes y furent découvertes. Dans l'une des tombes (la tombe M45), le corps d'un homme de grande taille était entouré de deux mosaïques formées de coquillages blancs fixés dans le sol. Un tigre à sa droite et un Dragon chinois à sa gauche. Des mosaïques de coquillages furent aussi découvertes dans deux abris situés à proximité. La tombe était complétée par le corps de trois jeunes enfants. Certains archéologues pensent que l'homme était un shaman. Références Allan, Sarah (ed), The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, (ISBN 0-300-09382-9) Portail de l’archéologie Portail de la Chine
Xishuipo

Xishuipo (西水坡S, XīshuǐpōP) è un sito neolitico della città di Puyang, nella provincia cinese dell'Henan, associato alla cultura di Yangshao. Risale alla metà del V millennio a. C. Il sito è stato oggetto di scavo dal 1987 al 1988 e vi sono state rinvenute 186 sepolture, in una delle quali, la tomba M45, vi era il corpo di un maschio adulto alto al fianco di due mosaici formati da gusci di conchiglie bianche, un disegno raffigurante una tigre a destra e un disegno di un drago a sinistra. Mosaici di conchiglie sono stati trovati anche in due depositi vicini. Oltre ai resti dell'uomo, sono stati rinvenuti i corpi di tre bambini. Alcuni archeologi ritengono che l'uomo fosse uno sciamano o comunque un capo religioso. Le figure dei due animali sono ritenute le prime raffigurazioni dei punti cardinali, ovvero il "Drago blu dell'Est" e la "Tigre bianca dell'Ovest", uno dei temi artistici più diffusi del periodo Han. La figura del drago misura 1,78 m x 0,67 m ed è la più antica immagine di un drago mai scoperta nell'archeologia cinese, il ché la rende nota come "primo drago della Cina", risalente a oltre 6400 anni fa. Note
Guxian Dam

The Guxian Dam is a concrete gravity dam on the Luo River, a tributary of the Yellow River, in Luoning County, Henan Province, China. The primary purpose of the dam is flood control but it also generates hydroelectricity and provides water for irrigation. The 125 m (410 ft) tall dam withholds a reservoir of 1,175,000,000 m3 (952,588 acre⋅ft) and provides 848,000,000 m3 (687,485 acre⋅ft) in flood storage. The dam's power station contains three 20 MW Francis turbine-generators for a total installed capacity of 60 MW. Construction on the dam began in 1958 but was suspended several times afterwards. It recommenced in 1978 and the reservoir began to fill in 1991. The dam's generators were commissioned in 1992 and the project complete in 1993. The dam's spillway is controlled by five tainter gates and has a maximum discharge capacity of 11,436 m3/s (403,859 cu ft/s). Flip buckets are used at the spillway base to dissipate water. On the right side of the spillway there are two intermediate orifice openings controlled by hydraulic press-operated radial gates. Two bottom outlets are set on the spillway's left side, also controlled by hydraulic press-operated radial gates. To the left of the bottom outlets is the power station. See also List of dams and reservoirs in China List of major power stations in Henan References
Barrage Guxian

Le Barrage Guxian est un barrage-poids situé en Chine sur le cours du Luo. Historique Le projet initial date de 1958, a repris en 1978, et a été terminé en 1993 Caractéristiques Le barrage principal a une hauteur de 125 m. Notes et références Portail de la Chine Portail des barrages Portail des lacs et cours d'eau
Guandi-Tempel von Zhoukou

Der Guandi-Tempel von Zhoukou (chinesisch 周口关帝庙, Pinyin Zhōukǒu Guāndì miào, englisch Guandi Temple of Zhoukou) ist ein dem Guan Yu – der als Kriegsgott unter dem Namen Guandi verehrt wird – geweihter Tempel in Zhoukou in der chinesischen Provinz Henan. Er liegt am nördlichen Ufer des Flusses Ying He 颍河. Der 1693 in der Kangxi-Ära der Qing-Dynastie erbaute Tempel war ursprünglich die „Shanshan-Gildenhalle“ (山陕会馆, englisch Shanxi Shaanxi Guild Hall – „Shanxi-Shaanxi-Gildenhalle“). Er steht seit 1996 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (4-176). Siehe auch Liste von Guandi-Tempeln Weblinks Temple of Guan Yu (Guandi Temple) – Englisch
Putian West railway station

Putianxi (Putian West) railway station (Chinese: 圃田西站) is a goods station in Guancheng Hui District, Zhengzhou, Henan. Located on the Longhai Railway, the station is one of the largest freight train stations in China. History The station was established in 1953 as Zhengzhoudong railway station (Chinese: 郑州东站) when the freight yard of Zhengzhou railway station was separated from it. In 2011, since the high-speed railway station in Zhengzhou on the Beijing–Guangzhou–Shenzhen–Hong Kong high-speed railway was named as Zhengzhoudong, this station was renamed to its current name to avoid ambiguity. References
Пуян

Пуян е град в провинция Хънан, Централноизточен Китай. Административният метрополен район който включва и града е с население от 3 598 740 жители, а в градската част има 969 300 жители (2008 г.). Общата площ на административния метрополен район е 4188 кв. км. Намира се в часова зона UTC+8. МПС кодът е 豫J. Пощенският код е 457000, а телефонния 393. Източници
Puyang

Puyang és una ciutat a nivell de prefectura a la província de Henan, a la República Popular de la Xina. Situada a la riba nord del riu Groc, limita amb Anyang a l'oest, Xinxiang al sud-oest i les províncies de Shandong i Hebei a l'est i al nord respectivament. Segons el cens del 2020, la seva població total era de 3.772.088 habitants i la seva àrea urbanitzada (o metropolitana) formada pel districte de Hualong, el comtat de Puyang i el comtat de Qingfeng, en gran part conurbats, tenia 2.524.658 habitants. Història Al lloc d'enterrament de la cultura Yangshao hi ha una representació que es creu que és un antic cosmograma que representa el cel rodó i la Terra quadrada. Puyang és rica en patrimoni històric i cultural, i és àmpliament aclamada com un dels llocs de naixement de la nació xinesa. El Clàssic de poesia, la primera col·lecció de versos de la Xina, inclou molts poemes que representen el camp de Puyang. Les figures històriques famoses de Puyang inclouen Wu Qi, un estrateg militar, Shang Yang, un estadista, i Lü Buwei, un gran pensador. Tres Regnes Durant l'era dels Tres Regnes, Puyang va servir com a quarter general de Cao Cao des del 191 fins al 196 dC i va ser escenari de la batalla de la Província de Yan (194-195 d.C). Dinastia Qing i República de la Xina Puyang era un comtat de la prefectura de Daming, província de Zhili. El 1928, Zhili va ser abolida i Puyang es va incorporar a la província de Henan. República Popular de la Xina L'agost de 1949 Puyang va ser exclosa d'Henan i inclosa a la província experimental de Pingyuan. El novembre de 1953 va tornar sota l'administració de Henan. L'any 1987 es va desenterrar una relíquia històrica, formada per una sèrie de cloïsses disposades amb dibuixos de drac. El valuós descobriment, que podria datar de fa més de 6.400 anys, es va guanyar la reputació internacional de "el primer drac de la Xina". Els estudiosos xinesos consideren Puyang com un dels els principals llocs de naixement de la civilització xinesa. Geografia Clima Afectada per la circulació del monsó del sud-est asiàtic durant tot l'any i situada a la regió de latitud mitjana, la ciutat té un clima monsònic continental temperat càlid amb estacions clarament delimitades. La primavera sol ser seca i ventosa. Les altes temperatures i les fortes pluges marquen tot l'estiu. A la tardor hi ha molts dies assolellats. A l'hivern, es caracteritza per poques precipitacions. La temperatura mitjana anual se situa en 13,72 °C; el màxim extrem és de 43,1 °C, mentre que el mínim extrem és de -21 °C. El període sense gelades dura 205 dies. La precipitació anual és d'uns 500 a 600 mm. Referències
Pchu-jang

Pchu-jang (čínsky pchin-jinem Púyáng, znaky 濮阳) je městská prefektura v Čínské lidové republice. Patří k provincii Che-nan. Celá prefektura má rozlohu 4 261 čtverečních kilometrů a v roce 2020 zde žilo tři a tři čtvrtě miliónu obyvatel. Poloha Pchu-jang se rozkládá na severu provincie Che-nan, leží na severním břehu Žluté řeky v Severočínské nížině. Sousedí na západě s chenanskými prefekturami An-jang a Sin-siang, na severu s provincií Šan-si a na východě s provincií Šan-tung. Správní členění Městská prefektura Pchu-jang se člení na šest celků okresní úrovně, a sice jeden městský obvod a pět okresů. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Puyang na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pchu-jang na Wikimedia Commons
Puyang (Henan)

Puyang (kinesisk skrift: 濮阳; pinyin: Púyáng) er en kinesisk by på præfekturniveau i provinsen Henan i det centrale Kina. Præfekturet der ligger på den nordlige bred af den Gule Flod har et areal på 4.188 km2, og en befolkning på omkring 3.585.600 (2004), hvoraf 561.000 bor i administrationsbyen. Administrative enheder Puyang består af et bydistrikt og fem amter: Bydistriktet Hualong (华龙区) Amtet Puyang (濮阳县) Amtet Qingfeng (清丰县) Amtet Nanle (南乐县) Amtet Fan (范县) Amtet Taiqian (台前县) Trafik Kinas rigsvej 106 går gennem området. Den løber fra Beijing og passerer blandt andet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vej til Guangzhou i Sydkina.
Puyang

Puyang (chinesisch 濮阳市, Pinyin Púyáng Shì) ist eine bezirksfreie Stadt mit 3.772.088 Einwohnern (Stand: Zensus 2020) auf einer Fläche von 4.188 km² im Nordosten der chinesischen Provinz Henan. Sie liegt am nördlichen Ufer des Gelben Flusses und grenzt an Anyang im Westen, Xinxiang im Südwesten sowie die Provinzen Shandong und Hebei im Osten und Norden. Die urbane Bevölkerung beträgt 604.100 (Stand: Ende 2018). Administrative Gliederung Die bezirksfreie Stadt Puyang setzt sich auf Kreisebene aus einem Stadtbezirk und fünf Kreisen zusammen. Diese sind: Stadtbezirk Hualong (华龙区) Kreis Puyang (濮阳县) Kreis Qingfeng (清丰县) Kreis Nanle (南乐县) Kreis Fan (范县) Kreis Taiqian (台前县) Persönlichkeiten Li Ling (* 1989), Stabhochspringerin Weblinks Offizielle Website - Chinesisch Einzelnachweise