NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Capital Indoor Stadium

Il Capital Indoor Arena (cinese semplificato: 首都体育馆; cinese tradizionale: 首都體育館; pinyin: Shǒudū Tǐyùguǎn) a Pechino, Cina, è uno stadio olimpico al coperto, costruito nel 1968 e ristrutturato nel 2007 per i Giochi olimpici 2008, quando ha ospitato incontri del torneo di pallavolo. Può ospitare incontri di ping pong, badminton, pallavolo, basket, ginnastica, oltre a pattinaggio e hockey su ghiaccio. Una precedente ristrutturazione era stata compiuta nel 2001 in occasione delle Universiadi. Ha una capienza di 18.000 spettatori e una superficie di 54.707 metri quadrati. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Capital Indoor Stadium Collegamenti esterni (EN) Capital Indoor Stadium, su Structurae.
Capital Indoor Stadium

Het Capital Indoor Stadium van Peking (Chinees: 首都體育館, Shǒudū Tǐyùguǎn) is een stadion in Peking. Het werd in 1968 gebouwd en er werden onder andere tafeltennis wedstrijden tussen China en de Verenigde Staten gespeeld in het kader van pingpongdiplomatie. Het stadion werd tijdens de Olympische Zomerspelen van 2008 gebruikt voor het volleybal toernooi, na een verbouwing in 2001. Tijdens de Olympische Winterspelen van 2022 worden er de onderdelen shorttrack en kunstrijden gehouden.
Capital Indoor Stadium

Capital Indoor Stadium (chiń. upr. 首都体育馆; chiń. trad. 首都體育館; pinyin Shǒudū Tǐyùguǎn) – hala sportowa do gry w siatkówkę znajdująca się w stolicy Chin, Pekinie. Obiekt został wybudowany w 1968 r. Przebudowa hali, na potrzeby Letnich Igrzysk Olimpijskich 2008, zakończyła się pod koniec 2007 r. Może ona pomieścić 17 345 widzów. Powierzchnia, jaką zajmuje hala, wynosi 54 707 m² (przed przebudową: 53 000 m²). Linki zewnętrzne Informacje o Capital Indoor Stadium na oficjalnej stronie Igrzysk Olimpijskich 2008. en.beijing2008.cn. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-07-28)].
Ginásio Indoor da Capital

O Ginásio Indoor da Capital é uma arena indoor localizada em Pequim, na China. Construída em 1968, recentemente foi submetido a reforma e expansão, completada no fim de 2007, para os Jogos Olímpicos de Verão de 2008, no qual sediou as comepetições de voleibol. Tem capacidade para 18.000 pessoas e ocupa uma área total de 54.707 m². Recebeu a competições de patinação de velocidade e patinação artística nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022. Ver também. Voleibol nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 Patinação artística nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022 Ligações externas Página do Ginásio no site oficial dos Jogos
Столичный дворец спорта

Столичный дворец спорта (кит. трад. 首都體育館, упр. 首都体育馆, пиньинь Shǒudū Tǐyùguǎn) — спортивный комплекс, одна из арен Летних Олимпийских игр 2008 года в Пекине, построен в 1968 году. В преддверии Олимпийских игр и предшествующей им летней Универсиады подвергся кардинальной реконструкции. Спортивный комплекс имеет площадь 54,7 тыс. м², и рассчитан на 17345 зрителей. В 1971 году во время визита в Китайскую Республику президента США Ричарда Никсона, именно в столичном дворце спорта состоялся знаменитый командный матч между сборными Китая и США по пинг-понгу, в память о котором в словарный оборот вошло выражение «Дипломатический пинг-понг». Строительство Строительство Столичной гимназии началось 1 июня 1966 года, а официально она была сдана в эксплуатацию в октябре 1968 года. Весь проект, от проектирования, строительства до материалов и оборудования, стоил более 15 миллионов юаней. В годы строительства национальные строительные стандарты и связанные с ними нормы были еще относительно несовершенны и не могли удовлетворить потребности современных зданий. В первом спортивном зале, который мог вместить почти 20 000 зрителей, эвакуация зрителей являлась большой проблемой, поэтому в этой реконструкции были добавлены лифты и пешеходные лестницы, чтобы облегчить эвакуацию зрителей в экстренной ситуации. Кроме того, должно было быть обеспечено движение вверх и вниз. В итоге люди увидели лифты и лестницы в вертикальных стеклянных навесных стенах с восточной и западной сторон первого корпуса. К зимним Олимпийским играм в Пекине столичная гимназия прошла 12-месячный ремонт и модернизацию аудио-, видеосистемы, системы производства льда и кондиционирования воздуха. Хотя внешний вид столичной гимназии выглядит старым, интерьер имеет новый вид, более экологичный, комфортный и технологичный. Спортивные мероприятия Спортивная гимнастика на Летней Универсиаде 2001 года Художественная гимнастика на Летней Универсиаде 2001 года Волейбол на Летних Олимпийских игр 2008 года Группа В первого дивизиона чемпионата мира по хоккею с шайбой 2015 года среди женщин Фигурное катание на Зимних Олимпийских игр 2022 года Шорт-трек на Зимних Олимпийских игр 2022 года Примечания Ссылки Описание Столичного дворца спорта Пекина на официальном сайте Летних Олимпийских игр 2008 года (англ.)
Затворени стадион главног града

Затворени стадион главног града, The Capital Indoor Stadium (поједностављен кинески језик: 首都体育馆; традиционални кинески језик: 首都體育館; пињин: Shǒudū Tǐyùguǎn) је затворена арена у улици Жонггуанцун 56, Пекинг, Кина која је изграђена 1968. године. У њој су се одржавале утакмице између националних стонотениских репрезентација Кине и Сједињених Америчких Држава 1971. године; ове утакмице су биле дио програма размјене познатог као пинг-понг дипломатија. Историјат Има капацитет од 17.345 и површину од 54.707 квадратних метара проширену са старих 53.000. Први пут је реновиран између 2000. и 2001. године да би постао мјесто одржавања Љетње Универзијаде 2001. године. Стадион је био домаћин једне од првих НБА утакмица у Кини, одржане 17. октобра 2004. године, пред капацитетом од 17.903 и била је распродаја свог доступног капацитета. Такође је био домаћин прве професионалне фудбалске утакмице у којој су учествовале све звијезде из Арена лиге америчког фудбала како би се помогло у промоцији нове АФЛ кинеске лиге (сада познате као Кинеска Арена америчког фудбала). Затворени стадион главног града је прошао нову реновирање и проширење које је завршено крајем 2007. године за Љетње олимпијске игре 2008. године, гдје су били домаћини одбојкашких турнира. Мјесто се такође користи за умјетничко клизање и брзо клизање на кратким стазама, а коришћено је за ова такмичења током Зимских олимпијских игара 2022. Види још Места одржавања Летњих олимпијских игара 2008. Летње олимпијске игре 2008. Референце Спољашње везе olympics.com: Олимпијска места у Пекингу 2022. greek-volley.blogspot.de: Renovation of the Olympic Volleyball Venue completed (енглески језик) Љетње олимпијске игре у Пекингу 2008 – мјеста такмичења – спортске игре setlist.fm: Konzertliste des Capital Indoor Stadium (енглески језик)
Столичний палац спорту

Столичний палац спорту (кит. трад. 首都 體育館, спр. 首都 体育馆, піньїнь: Shǒudū Tǐyùguǎn) — спортивний комплекс, одна з арен Літніх Олімпійських ігор 2008 в Пекіні, побудований у 1968. Напередодні Олімпійських ігор і попередньої літньої Універсіади зазнав кардинальної реконструкції. Розташований в центрі Пекіна. Історія В рамках Літніх Олімпійських ігор 2008 року споруда прийняла змагання з волейболу. На зимовій Олімпіаді 2022 року тут пройдуть змагання з хокею з шайбою. Спортивний комплекс має площу 54 700 м² і розрахований на 17 345 глядачів. Саме тут у 1971 під час візиту в КНР президента США Річарда Ніксона відбувся знаменитий командний матч між збірними КНР і США з пінг-понгу, в пам'ять про який у словниковий обіг увійшов вираз «дипломатичний пінг-понг». Див. також Спортивні об'єкти зимових Олімпійських і Паралімпійських ігор 2022 Посилання Опис Столичного палацу спорту Пекіна на офіційному сайті Літніх Олімпійських ігор 2008 року (англ.) Примітки
Palace of Eternal Spring

The Palace of Eternal Spring (simplified Chinese: 长春宫; traditional Chinese: 長春宮; pinyin: Chǎngchūngōng), also known as Changchun Palace, is one of the Six Western Palaces in the inner court of the Forbidden City. It is situated north of the Hall of the Supreme Principle, west of the Palace of Earthly Honour and northwest of the Palace of Eternal Longevity. History This residence was built in 1420 and was named the "Palace of Eternal Spring". In 1535, the Jiajing Emperor renamed it to the "Palace of Eternal Tranquility" (永宁宫; Yǒngnínggōng). It regained its current name during the Qing dynasty and was renovated in 1689. In 1859, the inner gate was dismantled so as to connect it with the neighbouring Hall of the Supreme Principle; an opera stage where Empress Dowager Cixi could watch performances was constructed. The most remarkable detail of the palace is a corridor painted with 18 Suzhou-style frescos depicting scenes from the Dream of the Red Chamber by Cao Xueqin. Residents Ming dynasty Qing dynasty See also Imperial Chinese harem system Forbidden City References
Palace of Eternal Longevity

The Palace of Eternal Longevity (simplified Chinese: 永寿宫; traditional Chinese: 永壽宮; pinyin: Yŏngshòugōng), also known as Yongshou Palace, is one of the Six Western Palaces in the inner court of the Forbidden City. It is the closest residence to the Hall of Mental Cultivation, the living quarters of the Qing emperors since 1722. History It was built in 1420 as the "Palace of Eternal Pleasure" (长乐宫; Chǎnglègōng). In 1535, the Jiajing Emperor renamed it as the "Palace of Embodying Morality" (毓德宫; Yùdégōng). It received its current name in 1616, during the reign of the Wanli Emperor, and underwent renovations in 1697 and 1897. During the Qianlong era, the palace was used for the wedding banquets of Princess Heke of the Second Rank in 1772 and Princess Hexiao of the First Rank in 1789. Residents Ming dynasty Qing dynasty See also Imperial Chinese harem system Forbidden City References
Duanmen

Duanmen, also known as the Gate of Uprightness, or Upright Gate, is a gate in Beijing's Imperial City. It is located south of the Forbidden City. Proceeding north from the entrance to the Imperial City, it is the next gate after the Tian'anmen, or Gate of Heavenly Peace, and has a similar structure to that gate. The next gate further north is the Meridian Gate, which is the southern and main gate to the Forbidden City itself. References External links Media related to Duanmen at Wikimedia Commons
Halle der Ahnenverehrung

Die Halle Fengxiandian bzw. Halle der Ahnenverehrung (奉先殿, englisch Hall for Ancestral Worship) ist eine historische Stätte im Pekinger Kaiserpalast. Sie wurde 1656 während der Qing-Dynastie erbaut und diente dem Kaiser als Familientempel. Heute dient sie als Ausstellungshalle für historische Kunstgegenstände. Weblinks Fengxiandian Der Kaiserpalast fünfhundert Jahre Geschichte The Forbidden City – Chinesisch/Englisch
Yuan Dadu City Wall Ruins Park

The Yuan Dadu City Wall Ruins Park (Chinese: 元大都城垣遗址公园), also known as the Tucheng or Earth Wall Park (Chinese: 土城; pinyin: Tǔchéng; lit. 'Earthen Wall'), is an urban park and historic site in Haidian and Chaoyang districts, Beijing. The park was created in 1988 to preserve the ruins of the northern city wall of Khanbaliq (Dadu), capital of the Mongol-led Yuan dynasty. The city wall was constructed in 1267 and finished in 1276. Dadu was abandoned in the Ming dynasty, when Beijing was rebuilt and shifted to the south. The northern segment of the city wall is preserved, and a narrow and long park was created around the ruins of the city wall, located in Haidian District and Chaoyang District. It runs in between and parallel to the northern sections of the 3rd and 4th Ring Roads. The park underwent restoration in 2003. References
Parc des vestiges de la muraille Yuan de Dadu

Le Parc des vestiges de la muraille Yuan de Dadu' chinois : 元大都城垣遗址公园 ; pinyin : yuán dàdū chéngyuán yízhǐ yuán est un parc situé à cheval sur les districts de Chaoyang et de Haidian à Pékin, capitale de la république populaire de Chine. Il s'agit d'un parc contenant des vestiges de la cité de Khanbalik (ou Yuan Dadu), sous la dynastie mongole des Yuan, établie comme capitale par Kubilai Khan vers 1270, ancienne capitale des Khitans. Elle est également appelée Tucheng (土城, tǔchéng, « ville de terre »), à Pékin. Introduction Les constructions de cette ville au début de la dynastie Yuan sont faites entre 1267 et 1276. Le mur d'enceinte situé au Nord de Dadu a été déplacé vers le Sud, au début de la dynastie Ming, afin d'empêcher de sortir de la ville. La municipalité de Pékin a classé ces vestiges sur la liste de protection du patrimoine de Pékin (zh) en 1957. Le 25 septembre 1975, l'arrondissement de Chaoyang fonde l'équipe de reboisement de Tucheng (土城绿化队), Le 10 mars 1988, le gouvernement populaire de la ville de Pékin crée un accord de construction d'un parc sous l'appellation actuelle. En 2006, les vestiges sont inscrits sur la 6e liste des sites historiques et culturels majeurs protégés au niveau national. De début à mi-avril, les arbres du parc, que l'on appelle en Europe, des cognassiers du Japon, sont en fleur donnant une atmosphère rose au parc. Stèle Jimen Yanshu La stèle Jimen Yanshu chinois : 蓟门烟树碑 ; pinyin : jìmén yānshù bēi, située au Nord du parc, y est placé en la 15e année de l'ère Qianlong, en 1750, sous la dynastie Qing. C'est un des Huit paysages de Yanjing (zh) (燕京八景), créés par l'empereur Qing Qianlong. Accès Il est accessible, sur la ligne 10 du métro de Pékin, par les stations Jiandemen (健德门), Mudanyuan (牡丹园) et Xitucheng (西土城). Annexes Notes et références Bibliographie (en) Chen Gaohua (trad. Ph. Poon), The Capital of the Yuan Dynasty, Singapour, Silk Road Press, 2013, 214 p. (ISBN 9789814332446) Portail de l’histoire Portail de Pékin
Yuandynastins stadsmurspark

Yuandynastins stadsmurspark (元大都城垣遗址公园; Yuán Dàdū chéngyuányízhǐ Gōngyuán) eller Yuan Dynasty Capital City Wall Site Park är en park i Peking i Kina kring de bevarade delarna av Pekings stadsmur från Yuandynastin (1279–1368). Yuandynastins stadsmurspark sträcker sig längs den forna stadsmuren mellan norra Tredje och Fjärde ringvägen längs gatan Norr Tuchenglu (北土城路) söder om Olympiaparken och även längs Västra Tuchenglu (西土城路) i norra förlängningen av västra Andra ringvägen. 1988 blev området officiellt en park Referenser Noter
Парк руїн міського муру Даду

Парк руїн міського муру Даду (кит.: 元大都城垣遗址公园 Юань Даду ченюань їчжі гунюань) — парк в Пекіні, що тягнеться вузькою смужкою уздовж каналу і фортечного валу. Сам мур не зберігся, реконструйовано лише його невелика ділянка. Інша назва «Парк муру династії Юань». Історія Цей мур колись був частиною величезної системи мурів Китайської імперії. З 1276 року (початок робіт у 1267 році) цей фортечний мур оточував столицю імперії династії Юань (1271-1368) — місто Даду, або Ханбалик, що означає «Оселя Хана». Його довжина у цей час становила 28,6 км. Після падіння влади монголів в Китаї мур частково був зруйнований. За часів династії Мін відбувалося відновлення, проте він скоротився на понад 5 км. Втім протягом наступних війн був зруйнований. У 1957 році уряд КНР вніс парк, що утворився на той час навколо руїн цих мурів, до перелік культурних цінностей Пекіну. З 1974 року почалися відновлювальні роботи, що час від часу припинялися. У 1988 році муніципальний уряд Пекіну ухвалив рішення щодо розбудови парку. Остаточно перетворено на парк у 2003 році. Йому надано категорію туристичної пам'ятки АААА. 2006 року внесено до переліку культурних цінностей КНР. Опис Розташований в Чаоян в районі Хайдянь, південніше Олімпійського парка. Ділянки муру можна виявити в декількох місцях Пекіна. Тягнеться вузькою смугою 4,8 км завдовжки, завширшки 130-160 м, загальною площею 67 га. Його північна ділянка Тучен ростягнулася вздовж мальовничого каналу, що входить до річки Сяоюе. На заході починається з місця Чжимень яньшу, що є одним з символів давнього Пекіна. Вали є земляними, їх облицювання стерто. Власне мурів немає, йде реконструкція. Найкрасивіша частина тягнеться від станції Цзяньдемень до Аньчжемень. Там, де автомобільна дорога перетинає парк, вклинюється ринок, де торгують від фруктів до свійських тварин. Загалом являє класичний китайський сад, де багато дерев й кущів уздовж каналу. Значну частину становлять зарості бегонії (28 видів і 5000), також є яблука, китайська айва. Проїзд 10-я лінія Пекінського метрополітену, станції Сітучен (西 土城), Муданьюань (牡丹园), Цзяньдемень (健 德 门), Бейтучен (北 土城), також 8-я лінія; Аньчженьмень (安贞 门), Хуейсіньсіцзе нанькоу (惠 新 西街 南口), також 5-я лінія; Шаояоцзюй (芍药居), також 13-а лінія. №407 автобуса до зупинки Аньчженьсілі. Джерела 元大都城垣遗址公园
Galaxy SOHO

Galaxy SOHO (simplified Chinese: 银河SOHO; traditional Chinese: 銀河SOHO; pinyin: Yínhé SOHO) is an urban complex building located in Beijing, China. Built between 2009 and 2012, it is the first of three buildings designed by Iraqi-British architect Zaha Hadid located in Beijing, along with Wangjing SOHO and Leeza SOHO. The building is located in the southwest corner of Chaoyangmen Bridge in the Second Ring Road of Beijing. The complex features a curvilinear design consisting of four asymmetric continuous structures. It covers an area of 330,000 m2. The parametric design of the building was inspired by classical Chinese courtyards. The complex offers shops, offices and entertainment facilities. Design The Galaxy Soho building comprises four main domed structures, fused together by bridges and platforms between curving floor plates to create a fluid environment that surrounds a series of public courtyards and a larger central "canyon." Zaha Hadid described the structure as "a reinventing of the classical Chinese courtyard which generates an immersive, enveloping experience at the Heart of Beijing." According to Zaha Hadid, the design is meant to "respond to the varied contextual relationships and dynamic conditions of Beijing." The exterior of the building is clad in aluminium and stone while the interior features glass, terrazzo, stainless steel and glass reinforced gypsum. The complex incorporates a cooled roofing system that minimizes the effects of microclimates caused by sustainable architectural strategies. There are 18 floors in total. The lower three levels of Galaxy SOHO house public facilities for retail and entertainment. The levels immediately above, from the fourth floor to the fifteenth, provide office spaces for businesses. The top three levels are dedicated to bars, restaurants and cafes that offer views along Beijing. In 2013, Galaxy SOHO was nominated for the Lubetkin Prize by the Royal Institute of British Architects. The nomination drew criticism from the Beijing Cultural Heritage Protection Centre, which stated that the development had "caused great damage to the preservation of the old Beijing streetscape, the original urban plan, the traditional hutong and courtyard houses, the landscape formation, and the style and colour scheme of Beijing's unique vernacular architecture." See also Leeza SOHO SOHO China Wangjing SOHO References External links Media related to Galaxy SOHO at Wikimedia Commons
Galaxy SOHO

Galaxy SOHO (en chino tradicional, 銀河SOHO; en chino simplificado, 银河SOHO; pinyin, Yínhé SOHO) es un complejo de edificios situado en Pekín (China). Construido entre 2009 y 2012, es el primero de los tres edificios diseñados por la arquitecta iraquí-británica Zaha Hadid en Pekín, junto con Wangjing SOHO y Leeza SOHO. El edificio está situado en la esquina suroeste del Puente Chaoyangmen en la Segunda Circunvalación de Pekín y tiene un diseño curvilíneo que se compone de cuatro estructuras fluidas asimétricas. Cubre una superficie de 330 000 m². El diseño paramétrico del edificio se inspiró en los patios chinos clásicos.​ El complejo contiene tiendas, oficinas e instalaciones de ocio. Diseño Galaxy SOHO está compuesto por cuatro estructuras principales, unidas entre sí por puentes y plataformas entre los forjados curvos para crear un entorno fluido que rodea una serie de patios públicos y un «cañón» central más grande.​ Zaha Hadid describió la estructura como «una reinvención del patio chino clásico que genera una experiencia inmersiva y envolvente en el corazón de Pekín».​ De acuerdo con Zaha Hadid, su diseño pretende «responder a las variadas relaciones contextuales y condiciones dinámicas de Pekín».​ El exterior del edificio está revestido en aluminio y piedra, mientras que el interior es de vidrio, terrazo, acero inoxidable y yeso reforzado con vidrio. El complejo incorpora un sistema de refrigeración de la azotea que minimiza los efectos de los microclimas provocados por las estrategias de sostenibilidad arquitectónica. El complejo tiene dieciocho plantas en total. Las tres plantas más bajas albergan comercios e instalaciones públicas de ocio. Las plantas inmediatamente superiores, desde la cuarta hasta la decimoquinta, proporcionan espacios de oficinas para empresas. Las tres plantas más altas contienen bares, restaurantes y cafeterías con vistas de Pekín.​ El edificio tiene una conexión directa con el Metro de Pekín.​ Premios En 2013, Galaxy SOHO fue nominado para el Premio Lubetkin por el Royal Institute of British Architects.​ La nominación recibió críticas del Centro de Protección del Patrimonio Cultural de Pekín, que afirmó que el proyecto «había causado un gran daño a la conservación del paisaje urbano del antiguo Pekín, al tejido urbano original, a los tradicionales hutong y casas con patio, a la formación del paisaje y al estilo y paleta de colores de la arquitectura vernácula de Pekín».​ Véase también Wangjing SOHO Leeza SOHO Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Galaxy SOHO.
Galaxy SOHO

Galaxy SOHO è un complesso di edifici situati a Pechino, in Cina, costruiti dal 2008 al 2012. Sono utilizzati come uffici e centro commerciale nel centro della capitale cinese. Occupa una superficie totale di 332.857 metri quadrati ed è composto da quattro diversi torri dalla forma ovoidale con tetto in vetro, uniti tra loro da cortili ispirati alla tradizione cinese composti da numerosi passaggi curvi su diversi livelli. L'altezza massima misura 67 metri, con ogni torre che ha al suo interno 15 piani, di cui 12 adibiti a uffici e 3 per usi commerciali. Realizzata dall'architetto Zaha Hadid, la quale ha dichiarato sull'edificio che "gli spazi interni seguono la stessa coerente logica formale della continua curvilinearità". Il complesso, come la maggior parte degli edifici realizzati dall'archistar irachena, dà l'impressione che ogni parte di essi sia in movimento. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Galaxy SOHO Collegamenti esterni (EN) Samuel Cochran, Zaha Hadid Designs the Galaxy SOHO Complex in Beijing, China, su architecturaldigest.com, 30 aprile 2013. (EN) Rose Etherington, Galaxy Soho by Zaha Hadid Architects, su dezeen.com, 29 ottobre 2012. Zaha Hadid: Galaxy Soho, su domusweb.it. (EN) Galaxy Soho / Zaha Hadid Architects, su archdaily.com.