Parc Beihai

El Parc Beihai (en xinés simplificat: 北海公园) és un jardí imperial de Pequín, amb més de mil anys d'antiguitat. El nom Beihai (xinés: 北海, en pinyin: Běihăi, literalment el 'Mar del Nord' es refereix al llac que ocupa la major part de la superfície i que es troba al nord de Zhongnanhai (literalment el 'mar del sud i el central'). La creació del parc comença al segle X, amb la Dinastia Liao. Amb una superfície superior a 68 h, és un dels jardins xinesos més grans, distribuït al voltant del llac. Conté molts edificis històrics, temples i palaus, com ara una stupa blanca, l'emblema del parc, construïda en una illa al bell mig del llac. Com molts jardins imperials xinesos, es va construir intentant imitar els paisatges i l'arquitectura més remarcables de la Xina. Història La història del Parc Beihai abasta les dinasties Liao, Jin, Yuan, Ming i Qing. Comença durant la Dinastia Liao vinculat a una llegenda xinesa. Amb l'esperança de viure eternament, els emperadors xinesos, en no haver arribat a descobrir Penlai, Yingzhou i Fangzhang, tres muntanyes màgiques en què vivien persones immortals (xianren) que guardaven el secret de la immortalitat, crearen parcs a semblança d'aquestes tres muntanyes. Cada dinastia renovava parcialment el parc, que llavors era sols per als emperadors i les seues famílies. La majoria dels edificis actuals daten de la Dinastia Qing. En particular, la construcció de l'stupa, iniciada el 1651, l'encarregà l'emperador Shunzhi, que volia demostrar el seu suport al budisme, i en concret al budisme tibetà, durant una invitació del 5é dalai-lama a Pequín, i molts edificis es van construir durant el regnat de l'emperador Qianlong. Quan la dinastia Qing s'extingí el 1912, el parc va ser tancat i connectat a la Ciutat Prohibida. Des del 1925, s'ha obert al públic. Descripció L'stupa blanca (chörten), construïda el 1651 sota Shunzhi, es troba a l'illa de Qionghua, connectada pel pont Yong'an. El Parc Beihai és al bell mig de Pequín, al nord-oest de la Ciutat Prohibida, a l'oest del Parc Jingshan i al nord de Zhongnanhai, la seu del govern de la República Popular de la Xina. Al nord, el llac connecta amb Shichahai. El parc cobreix més de 68 h i inclou un llac amb una superfície de 39 h. Al llac hi ha el punt central del parc, l'illa de Qionghua (en xinés simplificat: 琼华岛, 'Illa de Jade'). A l'illa hi ha un chörten blanc. Hui, el Parc Beihai és un dels centres neuràlgics de la vida de Pequín. El llac El llac ocupa la meitat de la superfície del parc. A l'hivern, com altres llacs de la ciutat, el llac congelat esdevé un enorme parc infantil per als pequinesos. Illa de Qionghua A l'illa de Qionghua hi ha alguns edificis. L'illa està unida al continent per dos ponts, inclòs el pont de Yong'an (en xinés simplificat:永安桥, 'Pont de la pau eterne') al sud, construït el 1331 durant la Dinastia Yuan, és un pont de marbre. L'stūpa blanca del temple Yong'an (永安寺白塔, *yǒng'ān sì báitǎ*, un <i>chörten</i>, d'uns quaranta metres d'alçada, és visible des de tot el parc i en serveix de símbol. Ofereix una vista panoràmica de tot el paratge. Construït sobre les ruïnes de l'antic Palau de la Lluna, al 1651 durant el regnat de l'emperador Shunzhi en honor de la visita de Ngawang Lobsang Giamtso, Vé dalai-lama, l'any anterior. Destruït pels terratrèmols, s'ha reconstruït més tard. Hi ha un altre chörten gegant a Pequín, al Temple Miaoying, construït el 1279 pel Newar Araniko. Es diu que moltes pedres d'aquesta illa van ser portades de Suzhou pels governants de la Dinastia Jin, d'on van ser dutes de Bianling (Kaifeng), a la vora del llac Taihu. El Temple de Yong'an (en xinés simplificat: 永安寺, 'Temple de la Pau Eterna') és un gran edifici que té un campanar i una torre de tambor. Consta de pavellons i el van utilitzar en especial els emperadors de la Dinastia Qing. La ciutat circular Al sud del Parc Beihai hi ha la "ciutat circular" (en xinés simplificat: 团城). És un jardí circular, envoltat per una muralla de 276 m de llargada i més de 6 m d'alçada. Està unit a l'illa de Qionghua pel pont Yong An, construït al segle XIII. El Chengguang (en xinés simplificat: 承光殿) es troba allà, i conté una estàtua de Buda assegut tallada a partir d'una sola peça de jade blanc. L'estàtua es va crear a Myanmar i hi va arribar al final de la Dinastia Qing. Dins la ciutat circular hi ha plantats arbres que tenen segles d'antiguitat. La secció nord-oest La zona nord-oest del parc conté molts edificis. El "Mur dels Nou Dracs" (en xinés simplificat: 九龙壁), construït el 1756, amb una longitud de 27 m, i de 6 m d'alçada i un gruix d'1,42 m, és el més famós dels murs de dracs xinesos. Els "Quioscos dels Cinc Dragons" (en xinés simplificat: 五龙亭) són un grup de cinc quioscos, a la riba nord-oest del llac. Tenen aquest nom pel seu aspecte quan es veuen des de lluny: els ponts que connecten els quioscos tenen forma de drac. La construcció del conjunt començà el 1602. Es diu que els emperadors gaudien d'anar-hi a contemplar l'espectacle que oferia la lluna. El "Paradís de l'oest" és un temple construït durant la Dinastia Ming i modificat el 1759 sota el regnat de Kangxi. Ara representa els tres mons budistes i els divuit <i>arhats</i>. La "Casa de la Meditació" (en xinés: 静心斋), la construcció del qual començà durant la Dinastia Ming i s'amplià durant la Dinastia Qing, és al nord del llac Beihai. Conté pavellons i jardins. Al nord-est del llac hi ha un mur gravat amb animals fantàstics. D'un color semblant al metall, en xinés s'anomena 铁影壁; té 1,9 m d'alçada i 3,5 m de llarg, i data de la Dinastia Yuan. Hi ha també un jardí botànic al nord del parc. La secció est La llarga riba est del llac conté el jardí Hao Pu Jian (en xinés simplificat: 濠濮间), que rep el nom de dos rius de la província d'Anhui, i data del 1757. Es va crear en memòria del filòsof Zhuangzi. A prop hi ha plantat un arbre mil·lenari que data de la Dinastia Tang. Fauna i flora Fauna salvatge El Parc Beihai és un dels hàbitats dels ànecs mandarins. Flora El parc conté un gran nombre de desmais. Notes i referències