NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
XXIX. Olimpijske igre – Peking 2008.

XXIX. Olimpijske igre održane su od 8. kolovoza do 24. kolovoza 2008. u Pekingu. Ceremonije otvaranje i zatvaranja Olimpijskih igara, kao i mnoga natjecanja, održana su na Nacionalnom stadionu u Pekingu (također poznatom i kao "Ptičje gnijezdo"). Odabir domaćina Peking je za domaćina olimpijskih igara izabran 13. srpnja 2001. tijekom 112. zasjedanja MOO-a u Moskvi, pobijedivši Toronto, Pariz, Istanbul i Osaku. Prije tog zasjedanja pet drugih gradova (Bangkok, Kairo, Havana, Kuala Lumpur i Sevilla) su podnijeli kandidature, ali nisu uspjeli ući u uži izbor 2000. Poslije prvog kruga glasovanja, Peking je imao značajno vodstvo ispred 4 preostala kandidata. U drugom krugu, Peking je skupio više glasova nego svi ostali kandidati zajedno. Zastupljeni športovi Program je bio sličan kao i u Ateni 2004. Natjecatelji se natječu u 28 športova, a ukupno se održava 302 natjecanja (165 muških, 127 ženskih i 10 mješovitih). Programu se dodalo 9 novih disciplina, dvije u biciklizmu (BMX u obe konkurencije). Žene su se prvi put natjecale u 3000 m s preponama. Plivački maraton (10 km) se dodalo i u muškoj i ženskoj konkurenciji. Parove u stolnom tenisu (muškarci i žene) zamijenilo je ekipno natjecanje. Sljedeći su športovi bili zastupljeni na igrama. Športovi u vodi su podijeljeni na 4 pojedinačna športa: skokovi u vodu, plivanje, sinkronizirano plivanje i vaterpolo. Broj natjecanja je prikazan u zagradi. Raspored natjecanja Tijekom Ljetnih olimpijskih igrara u Pekingu održavaju se 302 natjecanja u 28 športova (165 za muškarce, 127 za žene i 10 mješovito). To je jedno natjecanje više nego na prethodnim OI u Ateni 2004. godine. Devet je novih natjecanja na programu, od čega su dva u biciklizmu (BMX). Atletičarke se prvi puta natječu u utrci na 3000 m sa zaprekama, plivači u plivanju na duge pruge. U stolnom tenisu su dosadašnja natjecanja u parovima zamijenjena momčadskim natjecanjima. Legenda tablice: zelenom bojom su označene ceremonije otvaranja i zatvaranja OI, plavom bojom su označeni dani kvalifikacija u pojedinim športovima, žutom bojom su označeni dani kada se održavaju finalna natjecanja (broj u polju je broj finalnih natjecanja tog dana), u posljednjem stupcu je ukupan broj natjecanja u pojedinim športovima, športovi su poredani abecedno. ¹ = MOK natjecanja u plivanju, sinkroniziranom plivanju, vaterpolu i skokovima u vodu vodi pod zajedničkim nazivom "vodeni športovi". ² = Sadrži i natjecanja u ritmičkoj gimnastici i trampolinu. Medalje Hrvatska na OI 2008. Vanjske poveznice Službena stranica OI u Pekingu 2008 (engl.) XXIX. Olimpijske igre - Peking 2008 (engl.)
Poletne olimpijske igre 2008

Poletne olimpijske igre 2008 (XXIX. olimpijada moderne dobe) so potekale v Pekingu (Ljudska republika Kitajska) od 8. avgusta do 24. avgusta 2008. V okviru iger sta se zvrstili 302 tekmovanji v 28 športnih panogah, v katerih se je pomerilo okoli 10.500 športnikov. Za organizacijo iger leta 2008 so se potegovala še mesta Toronto, Pariz, Carigrad in Osaka. V izboru je zmagal Peking s sloganom En svet, ene sanje (同一个世界同一个梦想). Pregled medalj Medalje je prejelo 87 športnikov iz 87 držav, od tega 55 zlate medalje, kar je vse rekord olimpijskih iger. Kitajska (gostiteljica) Slovenija Dosežki slovenske odprave zlata medalja; metalec kladiva Primož Kozmus (82,02 m) srebrna medalja; plavalka Sara Isakovič v kategoriji 200 metrov prosto (čas 1:54,97) srebrna medalja; jadralec Vasilij Žbogar v kategoriji laser bronasta medalja; judoistka Lucija Polavder v kategoriji judo nad 78 kg bronasta medalja; strelec Rajmond Debevec v kategoriji malokaliberske puške v trojnem položaju na 50 m (1.271,7) Viri Zunanje povezave Uradna spletna stran
Velké národní divadlo v Pekingu

Velké národní divadlo (čínsky 国家大剧院, pchin-jinem Guó jiā dà jù yuàn , v českém přepisu Kuo-ťia ta ťü-jüan), je jednou z nejvýznamnějších moderních staveb v Pekingu. Slavnostně bylo otevřeno v prosinci 2007 po šesti letech výstavby. Jeho autorem je francouzský architekt Paul Andreu, který zvítězil v mezinárodní architektonické soutěži v roce 1999. Budova stojí v samotném historickém centru Pekingu, na West Chang'an Avenue, v obvodě Si-čcheng (Xicheng District), přibližně 500 metrů od Náměstí Nebeského klidu a nedaleko Velké síně lidu a Zakázaného města. Architektura Stavba má podobu obří poloviční elipsoidní kupole z titanu a skla, dlouhé přibližně 212 metrů, široké 143–144 metrů a vysoké 46 metrů. Kupole se zvedá nad hladinu umělého jezera, které ji obklopuje ze všech stran, což vytváří charakteristickou iluzi, že se vznáší nad vodou a působí oválnějším dojmem. Řešení má symbolický charakter – kontrast tvrdého kovu a jemného skla vyvolává vizuální asociaci harmonie podobné vztahu jin–jang. Vnější plášť tvoří tisíce kusů titanových panelů a skleněných segmentů. Jedná se o tzv. super-elipsoid, který je průřezově přerušen širokým proskleným pásem, jenž během dne propouští světlo do interiéru a v noci nechává nahlédnout dovnitř. K budově vede 60 metrů dlouhý podvodní tunel, kterým návštěvník vstupuje do podzemního foyer. Podoba vstupu navazuje na Andreuovy dřívější projekty (např. Osaka Maritime Museum). Architekt jej považoval za zásadní prvek přechodu mezi rušným městem a „světem kultury“. Pro svůj výrazný tvar se budově běžně přezdívá „Vejce“ (The Giant Egg). Interiéry a provoz Uvnitř objektu se nacházejí tři hlavní sály: Operní sál – 2 416 míst, Koncertní sál – 2 017 míst, Divadelní sál – 1 040 míst. Kromě nich je součástí komplexu také výstavní a multifunkční prostor, zázemí pro umělce, restaurace a veřejné prostory. Celková plocha stavby dosahuje přibližně 149 500 m², přičemž Andreuův návrh vychází z myšlenky několika postupně se překrývajících „obalů“ a přechodových prostor pracujících se světlem a transparencí. Umístění a urbanismus Divadlo bylo umístěno do nejcennější historické zóny Pekingu, kde se potýká s kontrastem tradiční čínské architektury a monumentálních vládních budov. Urbanistické úpravy v okolí zahrnovaly vytvoření rozsáhlých parkových ploch a pěších nástupních cest. Budova tak v kontextu starobylého centra představuje současnou interpretaci reprezentativní kulturní architektury. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velké národní divadlo v Pekingu na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Nationales Zentrum für Darstellende Künste

Das chinesische Nationale Zentrum für Darstellende Künste (chinesisch 國家大劇院 / 国家大剧院, Pinyin Guójiā dà jùyuàn; englisch National Center for the Performing Arts), auch als Chinesisches Nationaltheater oder Chinesische Nationaloper bezeichnet, ist ein großes Theater- und Operngebäude in der chinesischen Hauptstadt Peking. Es befindet sich in der Innenstadt westlich des Tian’anmen-Platzes und der Großen Halle des Volkes im Pekinger Stadtbezirk Xicheng. Architektur Das von dem französischen Architekten Paul Andreu entworfene Gebäude wurde 2007 eröffnet. Es gilt durch seine eiförmige spektakuläre Außen- und Innenansicht – ellipsenförmig, aus Glas und Titan, an das traditionelle Yin-und-Yang-Motiv erinnernd, umgeben von einem künstlichen See – als eine der modernen architektonischen Sehenswürdigkeiten der Stadt. Es ist eine Spielstätte für nationale und internationale Theater-, Opern-, Musik- und Tanzaufführungen. Das Gebäude besteht aus 18.000 Titanplatten und über 10.000 Scheiben. Verschiedenes Zu den Olympischen Winterspielen wurde eine Orgel der Firma Klais mit 6500 Pfeifen eingeweiht. In dem bekannten Feature Song für den 100-Tage-Countdown der Olympischen Sommerspiele 2008 trat der Sänger Sun Nan an dieser Stätte auf. Bildergalerie Literatur Paul Andreu, L’Opéra de Pékin. Le roman d’un chantier, conversation avec François Cheng, Éd. du Chêne, Paris, 2007, ISBN 978-2-84277-776-0 Gérard Fontaine, Le Grand Théâtre national de Pékin. Comment réussir un opéra de Charles Garnier à Paul Andreu, A. Viénot, Paris, 2003, ISBN 2-914645-09-0 Jana N. Hoffmann, Das neue Opernhaus in Beijing: Tradition in der Gegenwart, Disserta Verl., Hamburg, 2015 Mark Zitzmann: „Phönix oder Seifenblase? Streit um den Bau des Pekinger Nationaltheaters“, Neue Zürcher Zeitung, 11. Juli 2000 Weblinks Offizielle Website - chncpa.org National Grand Theater of China / Paul Andreu Videos 中国国家大剧院 (China's National Grand Theater) – youtube.com The Grand National Theatre, Beijing – youtube.com Einzelnachweise und Fußnoten
Centro Nacional de Artes Escénicas de China

El Centro Nacional de Artes Escénicas de China (chino simplificado: 国家大剧院; lit, Gran Teatro Nacional), también conocido como «El Huevo», es un teatro de ópera en Pekín (República Popular China). Abrió sus puertas en junio de 2007. El arquitecto francés Paul Andreu fue el encargado de diseñarlo, con una planificación de coste inicial de unos 2.688 millones de yuanes. El teatro puede acoger hasta 6500 personas en sus 200.000 m² de superficie. Ubicación La ubicación, inmediatamente al oeste del Gran Salón del Pueblo y cerca de la Ciudad Prohibida, no era la opción más popular. Algunos piensan que el diseño general es demasiado moderno. Paul Andreu contestó que aunque en China existe un sentimiento especial acerca de la arquitectura tradicional, Pekín debe incluir diseños de arquitectura modernos debido a su condición capital del país y ciudad internacional de gran importancia. Su diseño, de gran superficie, agua, árboles y otros elementos, fue confeccionado para ser complementario a las paredes rojas de los antiguos edificios y del Gran Salón del Pueblo, además de fundirse bien con los alrededores. Aun así, muchos ciudadanos creen que el contraste es demasiado grande y no pega con los alrededores. Estructura El exterior del teatro es una cúpula de titanio y cristal completamente rodeada por un lago artificial. Se dice que parece un huevo flotando en el agua. Los invitados acceden al edificio después de caminar a través de un vestíbulo que discurre por debajo del lago. Fue diseñado como un icono, algo que fuese inmediatamente reconocible, como la Ópera de Sídney en Australia. Coste Cuando se terminó la construcción, el coste total se había incrementado en casi un 24%, hasta los 3200 millones de yuanes. El mayor incremento lo causó la parada de las obras y el retraso para la revaluación y los pequeños cambios subsiguientes después de que la terminal 2E del Aeropuerto de París-Charles de Gaulle, obra del mismo arquitecto, se derrumbase parcialmente el 23 de mayo de 2004. El coste ha sido un foco de controversia ya que mucha gente pensó que era casi imposible recuperar la inversión. Se anunció que el 70% de las entradas se venderán a bajo precio para los ciudadanos corrientes, mientras que un 10% de las entradas se venderá a precios relativamente caros para diferentes segmentos del mercado. Para su funcionamiento, el 60% del alto coste de operación se debe subvencionar entre el Gobierno chino y las autoridades municipales de Pekín. En septiembre de 2007 hubo un gran debate cuando el Centro Nacional de Artes Escénicas de China ofreció 200 entradas con un precio entre 10 y 20 yuanes sin derecho a asiento. Véase también Órgano del Centro Nacional de Artes Escénicas de China Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Centro Nacional de Artes Escénicas de China. Página oficial del Centro Nacional de Artes Escénicas de China (en inglés) Más información y fotografías sobre el Centro Nacional de Artes Escénicas de China
Centre national des arts du spectacle (Pékin)

Le Centre national des arts du spectacle, précédemment appelé le Grand Théâtre national (en chinois 国家大剧院), est un bâtiment de Pékin comprenant dans 150 000 m2 une salle d’opéra de 2 416 places, une salle de concert de 2 017 places, et un théâtre de 1 040 places. Il est couramment appelé de manière un peu abusive l’Opéra de Pékin, ou localement l’Œuf. Localisation Le bâtiment est situé sur l'avenue Chang'an (长安街), en plein centre historique de Pékin, face au parc de Zhongnanhai, immédiatement à l’ouest de la place Tian'anmen (dont il est séparé par le palais de l'Assemblée du peuple) et au sud-ouest de la Cité interdite. Architecture Inauguré le 22 décembre 2007 après six ans de travaux, l'édifice est dessiné par l’architecte français Paul Andreu. Ce dernier fut engagé pour sa conception par le Comité permanent du bureau politique du Parti communiste chinois en 1998. La structure consiste en un dôme de titane et de verre en forme d’ellipse, évoquant le motif traditionnel du yin et du yang, et entouré d’un lac artificiel qui lui donne l'impression de flotter sur l'eau. On accède à l'entrée principale qui se trouve au nord du bâtiment par l'intermédiaire d'une large esplanade inclinée permettant de pénétrer dans l'édifice en passant sous le lac, grâce à un tunnel de 60 m. Ce tunnel sert de transition entre l'agitation extérieure et le monde de la culture. La salle elle-même est insérée à l'intérieur de la coque. Celle-ci mesure 212 m de long et est vitrée sur une moitié. Le coût du projet, de plus de 3 milliards de yuans, ainsi que son design font l'objet d'une vive polémique en Chine. Notes et références Notes Références Annexes Bibliographie Paul Andreu, L’Opéra de Pékin : le roman d’un chantier, conversation avec François Cheng, Éd. du Chêne, Paris, 2007, 237 p. (ISBN 978-2-84277-776-0). Gérard Fontaine, Le Grand Théâtre national de Pékin : comment réussir un opéra de Charles Garnier à Paul Andreu, A. Viénot, Paris, 2003, 218 p. (ISBN 2-914645-09-0). (de + en + fr) Philip Jodidio (trad. de l'anglais), L'architecture publique d'aujourd'hui!, Cologne, Taschen, 2010, 416 p. (ISBN 978-3-8365-1732-4), p. 86-91. Liens externes (zh + en) Site officiel du Centre national des arts du spectacle (fr) Dossier sur le bâtiment sur le site de l’architecte Paul Andreu Portail de Pékin Portail des gratte-ciel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail des arts du spectacle
Nationaal Centrum voor Uitvoerende Kunsten

Het Nationaal Centrum voor Uitvoerende Kunsten (Mandarijn: 国家大剧院, Engels: National Centre for the Performing Arts) is het operagebouw van de Chinese hoofdstad Peking. Het ellipsvormige gebouw is gedeeltelijk bedekt met titaniumplaten en gedeeltelijk met glas. Het gebouw wordt weerspiegeld in een vijver die het omringt. Het bouwwerk, dat ten westen van het Plein van de Hemelse Vrede ligt, heeft drie zalen die gezamenlijk plaats bieden aan 6.500 toeschouwers. Het werd ontworpen door de Franse architect Paul Andreu. De bouw startte in december 2001. Het eerste concert werd zes jaar later gegeven.
Teatr Narodowy w Pekinie

Teatr Narodowy w Pekinie (chin. upr. 国家大剧院, chin. trad. 國家大劇院, pinyin Guójiā dà dài jùyuàn, ang. National Centre for the Performing Arts) – futurystyczny budynek znajdujący się w centrum Pekinu, tuż za Wielką Halą Ludową, która oddziela go od zachodniej pierzei placu Tian’anmen. Prace budowlane trwały od grudnia 2001 do grudnia 2007 roku. Koszt budowy wyniósł prawie 3 miliardy juanów. Budynek, zaprojektowany przez francuskiego architekta Paula Andreu, wykonany jest z tytanu i szkła. Przypominający swoim wyglądem odwróconą czaszę, ma wymiary 212×144 metry i 46 metrów wysokości. Zajmuje powierzchnię 180 000 m² i podzielony jest na trzy sale: operową, teatralną i koncertową, mogące pomieścić w sumie 6500 widzów. Otoczony jest sztucznym jeziorem, pod którym biegnie tunel stanowiący wejście do budynku. Futurystyczna bryła budynku kontrastuje z socrealizmem Wielkiej Hali Ludowej i tradycyjną architekturą położonego po drugiej stronie ulicy Zakazanego Miasta. Według słów Andreu podział budynku na część przeszkloną i nieprzeszkloną jest odwzorowaniem filozofii dao, a umieszczenie jego okrągłej bryły na kwadratowym jeziorze odwołaniem do tradycyjnych chińskich wyobrażeń na temat Nieba i Ziemi. Przypisy
Grande Teatro Nacional

O Centro Nacional de Artes Cénicas ou Grande Teatro Nacional (em chinês simplificado: 国家大剧院; em chinês tradicional: 國家大劇院; pinyin: Guó​jiā​ dà​ jù​yuàn) é uma casa de ópera em Pequim. Foi inaugurado em 2007 com capacidade para 5452 pessoas sentadas e cerca de 12000 m² de área construída, sendo projeto do arquiteto francês Paul Andreu. A estrutura consiste em uma grande cúpula de titânio que parece estar cortada ao meio e rodeada por um lago artificial. A obra foi idealizada com o objetivo principal de contrastar com as construções antigas ao seu redor, como a Casa de Ópera de Sydney. A cúpula ergue-se a aproximadamente 46 metros de altura, com vão de 213 m. Localiza-se no coração de Pequim, a oeste do conjunto formado pela Praça da Paz Celestial e pela Cidade Proibida e próximo ao Grande Salão do Povo, a sede da Assembleia Popular Nacional. Paul Andreu gostou da localização pois acredita que Pequim deve abrigar construções modernas em comparação ao seu desenvolvimento econômico. Espaços O Grande Teatro Nacional está divido em vários espaços que mesclam arte e arquitetura. O lago que o envolve é cercado por jardins e ciclovias. Os principais auditórios são: Salão de Ópera: É a maior sala do teatro e possui os mais avançados equipamentos utilizados em casas de ópera. Tem capacidade para cerca de 2019 espetadores. Salão de Teatro: Abriga as apresentações da Ópera de Pequim, tem capacidade para 1040 pessoas. Outro espaço memorável é o Quinto Espaço, composto por um corredor subterrâneo e um espaço destinado a artes plásticas. Ver também Ópera de Pequim Praça da Paz Celestial Ligações externas Site Oficial Referências
Национальный центр исполнительских искусств

Национальный центр исполнительских искусств, поначалу задумывавшийся как Большой национальный оперный театр и в просторечии называемый «Яйцом» — пекинский оперный театр площадью 200 000м², расположенный к югу от правительственного комплекса Чжуннаньхай и к западу от Дома народных собраний. Представляет собой эллипсоидный купол из стекла и титана, вздымающийся посреди искусственного водоёма, через дорогу от озера Чжуннаньхай.. Три главных зала театра способны вместить не менее 6500 зрителей. Архитектором выступил француз Поль Андрё; строительство продолжалось с декабря 2001 по декабрь 2007 года. Сооружение такого громадного футуристического здания в историческом центре китайской столицы вызвало большие споры как с точки зрения его несоответствия городской среде, так и по причине непомерных и постоянно возраставших во время строительства издержек. Ссылки Официальный сайт театра
Nationella centret för scenkonst

Nationella centret för scenkonst (kinesiska: 国家大剧院; översatt: Nationella stora teatern), ofta kallat ”Ägget”, är ett operahus i Peking i Kina. Byggnaden, ett elliptiskt kupolvalv av titan och glas omgivet av en konstgjord sjö, rymmer 5 452 människor i tre hallar och har nästan 12 000 kvadratmeter yta. Byggnaden formgavs av den franske arkitekten Paul Andreu. Man påbörjade byggandet i december 2001 och den första konserten hölls i december 2007. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, National Centre for the Performing Arts (China), 22 december 2009.
Beijing apm

Beijing apm, also known as Xindong'an Plaza (Chinese: 新东安广场; pinyin: Xīndōng'ān Guǎngchǎng), is a shopping mall and office building at Wangfujing, Beijing, China. It is a commercial property developed by Sun Hung Kai Properties. It has a total area of 120,000 m2 (1,300,000 sq ft). The building was built on the site of the old Dong'an Department Store, formerly Dong’an Market, and opened in 1998. In 2001, the building was voted as one of Beijing's Top 10 Great Buildings in the 1990s. The mall is accessible via Jinyu Hutong station on Beijing Subway Line 8 opened in late 2021. See also apm (Hong Kong) References External links Official website of Beijing apm
Beijing apm

Beijing apm (Chinees: 新东安广场; pinyin: Xīndōng'ān Guǎngchǎng), voorheen Sun Dong An Plaza (新东安市场) is een winkelcentrum met zes verdiepingen en kantorengebouw in Wangfujing in Peking (China). Het is ontwikkeld door Sun Hung Kai Properties. Het gebied beslaat circa 120.000 m². Het winkelcentrum werd gebouwd op de plaats van het oude Dong'an Department Store en is geopend in 1998. In 2001 kwam het gebouw voor op Beijing's Top 10 Great Buildings in 1990. Externe link Officiële website van Beijing apm
Shijiazhuang Luancheng Airport

Shijiazhuang Luancheng Airport (IATA: LCT) is a small airport serving Shijiazhuang, the capital of Hebei province, China. It is located near Luancheng, the head of the Luancheng District in the Hebei province. The main airport serving Shijiazhuang is Shijiazhuang Zhengding International Airport. See also Shijiazhuang Zhengding International Airport List of airports in China References External links Official website Archived 2015-08-01 at the Wayback Machine
Jardins de la Perfecta Lluentor

L'Antic Palau d'Estiu, conegut a la Xina com els Jardins de la Perfecta Lluentor (en xinès tradicional: 圓明園; en xinès simplificat: 圆明园; en pinyin: Yuánmíng Yuán) i originalment anomenats els Jardins Imperials, fou un complex de palaus i jardins situat a 8 quilòmetres al nord-oest dels murs de la Ciutat Imperial a Pequín, construït en el segle xviii i principis del XIX, on els emperadors de la dinastia Qing residien i manejaven els assumptes de govern (la Ciutat Prohibida s'usava per a cerimònies formals). Conegut per la seua extensa col·lecció de jardins, arquitectura i altres obres d'art (un nom popular a la Xina va ser el "jardí de jardins", xinès tradicional: 萬園之園, xinès simplificat: 万园之园, pinyin: wàn yuán zhī yuán), els Jardins Imperials van ser destruïts pels exèrcits britànic i francès en 1860 durant la Segona Guerra de l'Opi. Avui dia, la destrucció dels Jardins de la Perfecta Lluentor és encara considerada com un símbol de l'agressió estrangera i la humiliació a la Xina. L'Antic Palau d'Estiu és als afores de la porta oest de la Universitat Tsinghua, al nord de la Universitat de Pequín, i a l'est del Palau d'Estiu. Història La construcció inicial va començar en 1707, durant el regnat de l'emperador Kangxi i va ser en una escala molt més menuda. Es pretenia que fóra un regal per al quart fill de l'emperador, més tard emperador Yongzheng. En 1725, sota l'emperador Yongzheng, els Jardins Imperials es van ampliar considerablement. Yongzheng va aportar el proveïment d'aigua dels jardins que va crear alguns dels llacs, rierols i estanys que complementen en gran manera els pujols i els motius. Yongzheng també va nomenar a 28 llocs d'interès en el jardí. Durant el regnat de Qianlong, la segona expansió ja estava en marxa. Qianlong es va interessar i va dirigir personalment les obres d'expansió. Qianlong també va augmentar el nombre de llocs pintorescs en els jardins als 50. A mitjan segle xix, els Jardins Imperials havien experimentat una expansió en una forma o altra per més de 150 anys. Referències Enllaços externs Lloc web oficial Arxivat 2001-02-10 a Wayback Machine. (xinès) Història del China Daily sobre el revestiment dels llits del llac
Starý letní palác

Starý letní palác nebo Jüan-ming-jüan (čínsky: 圆明园) byl komplex paláců a zahrad v čínském Pekingu, v dnešním obvodu Chaj-tien. Letohrádek byl postavený v průběhu 18. a na počátku 19. století. Byl považovaný za vrcholné dílo čínské zahradní i klasické architektury, někdy přezdívané Versailles východu. Byl též naplněn četnými uměleckými a historickými poklady. Byl hlavní rezidencí císaře Čchien-lunga z dynastie Čching a jeho nástupců – Zakázané město bylo v té době používáno již jen pro formální obřady. Plocha paláce byla 3,5 kilometrů čtverečních. V roce 1860, během druhé opiové války, byli dva britští vyslanci, novinář pro The Times a malý doprovod britských a indických vojáků vysláni, aby se setkali s princem Caj-jüanem k jednání o příměří. Mezitím francouzská a britská vojska postoupila až k paláci. Když se objevily zprávy, že vyjednávací delegace byla uvězněna a mučena, britský vysoký komisař v Číně, James Bruce, 8. hrabě z Elginu, rozhodl o pomstě, jež spočívala v úplném zničení Starého letního paláce. To vykonaly 4000 britských vojáků, kteří po tři dny palác vypalovali. Mnoho nádherných uměleckých děl – sochy, porcelán, nefrity, hedvábné róby, propracované textilie, zlaté předměty a další – bylo uloupeno a nyní se nachází ve 47 muzeích po celém světě. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Old Summer Palace na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Starý letní palác na Wikimedia Commons