NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Guoyuan, Hebei

Guoyuan (simplified Chinese: 果园镇; traditional Chinese: 果園鎮; pinyin: Guǒyuán Zhèn) is a town in Lubei District, Tangshan, Hebei, China. The town extends into the western outskirts of the city. As of 2021, it had 6 residential communities (Chinese: 社区) and 28 administrative villages (Chinese: 行政村) under its administration. Guoyuan was upgraded from a township to a town in 2021. Guoyuan spans an area of 40 square kilometres (15 mi2), and had a hukou population of 64,714 as of 2018. History In early 2021, Guoyuan was upgraded from a township to a town. In November 2021, the Lubei District People's Government announced that the urban village (Chinese: 城中村; pinyin: chéng zhōng cūn) of Songxuexinzhuang (simplified Chinese: 宋学新庄; traditional Chinese: 宋學新莊; pinyin: Sòngxuéxīnzhuāng) would be redeveloped, and its inhabitants would be resettled. Administrative divisions Guoyuan administers 6 residential communities (Chinese: 社区) and 28 administrative villages (Chinese: 行政村). The town's 6 residential communities are as follows: Leitai Center Community (Chinese: 勒泰中心社区) Bihuyuan Community (Chinese: 碧湖园社区) Jun'anyuan First Community (Chinese: 骏安园第一社区) Jun'anyuan Second Community (Chinese: 骏安园第二社区) Rui'anyuan First Community (Chinese: 瑞安园第一社区) Rui'anyuan Second Community (Chinese: 瑞安园第二社区) The town's 28 villages are as follows: Beiziyuan Village (Chinese: 碑子院村) Caojiakou Village (Chinese: 曹家口村) Dingjiatun Village (Chinese: 丁家屯村) Zhouguantun Village (Chinese: 周官屯村) Majiaya Village (Chinese: 马家涯村) Liuhuoxinzhuang Village (Chinese: 刘火新庄村) Majuqiao Village (Chinese: 马驹桥村) Guojiazhuang Village (Chinese: 郭家庄村) Bashenzhuang Village (Chinese: 八神庄村) Yuanjiazhuang Village (Chinese: 袁家庄村) Liguantun Village (Chinese: 李官屯村) Lijiazhuang Village (Chinese: 李家庄村) Xugezhai Village (Chinese: 许各寨村) Weijiazhuang Village (Chinese: 卫家庄村) Shouwangzhuang Village (Chinese: 寿王庄村) Biangezhai One Village (Chinese: 边各寨一村村) Biangezhai Two Village (Chinese: 边各寨二村村) Biangezhai Three Village (Chinese: 边各寨三村村) Biangezhai Four Village (Chinese: 边各寨四村村) Xiejiazhuang Village (Chinese: 谢家庄村) Changgezhuang Village (Chinese: 常各庄村) Laiwangzhuang Village (Chinese: 赖旺庄村) Songxuexinzhuang Village (Chinese: 宋学新庄村) Daguanzhuang Village (Chinese: 大官庄村) Wujiazhuang Village (Chinese: 吴家庄村) Zhenjiazhuang Village (Chinese: 甄家庄村) Niangniangmiao Village (Chinese: 娘娘庙村) Yangjiakou Village (Chinese: 杨家口村) See also List of township-level divisions of Hebei Lubei District Urban village (China) References
Hebei Road Subdistrict

Hebei Road Subdistrict (Chinese: 河北路街道; pinyin: Héběi Lù Jiēdào) is a subdistrict and the seat of Lubei District, in the north of Tangshan, Hebei, People's Republic of China. As of 2011, it has 7 residential communities (社区) under its administration. See also List of township-level divisions of Hebei References
Moschee zu Botou

Die Moschee zu Botou bzw. Botou-Moschee (chinesisch 泊头清真寺, Pinyin Bótóu qīngzhēnsì) in der kreisfreien Stadt Botou der bezirksfreien Stadt Cangzhou in der chinesischen Provinz Hebei stammt aus der Zeit der Ming-Dynastie. Fast 35 Prozent der Bevölkerung von Cangzhou sind Hui-Chinesen. Die Moschee von Botou steht seit 2001 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (5-216). Fußnoten
Yanjiao

Yanjiao (Chinese: 燕郊; pinyin: Yānjiāo; lit. 'Yan suburbs') is a town under the administration of Sanhe City in central Hebei province, bordering Tongzhou District, Beijing across the Chaobai River to the west, located 35.5 kilometers (22.1 mi) east of Tiananmen Square and 21 km (13 mi) west of the urban area of Sanhe. It has a population of 250,000, with long-term residents accounting for 147,000 and migrants constituting the remainder; 97.9% of the population is of Han ethnicity. As of 2011, it has 55 villages under its administration. History The area was once located in the suburbs of the seat of the State of Yan of the Spring and Autumn period and Warring States period, hence the town's name. Before the establishment of the People's Republic, the area was administered by Tong County (present-day Tongzhou District), then in 1950 was ceded to Sanhe County; from 1958 to 1961, as part of the greater collectivization of agriculture, it was a part of Hongxing People's Commune (紅星人民公社); 1962 saw Hongxing being split into three smaller communes, amongst them Yanjiao itself. Economic reforms led to the abolishing of the commune and the establishment of Yanjiao as a town in March 1983. Geography Yanjiao is located in the extreme western end of Sanhe City and in the northwest of the Sanhe–Xianghe–Dachang exclave of Hebei. In addition to bordering Tongzhou District, Beijing to the west, it borders Gaolou town of Sanhe city to the north and Dachang Hui Autonomous County to the east and south. The town's north-south extent is 8.56 km (5.32 mi), and east-west width is 7.28 km (4.52 mi). Transport China National Highway 102 provides access to nearby Tongzhou District as well as downtown Sanhe, while Beijing Capital International Airport is 35 kilometers (22 mi) away by road. Incident At 7:54 on 13 March 2024, a huge explosion in Yanjiao killed 7 people and injured 27 people. See also List of township-level divisions of Hebei References
Yanjiao

Yanjiao léase Yan-Chiáo (en chino simplificado, 燕郊镇; pinyin, Yànjiāo zhèn) es un pueblo que se organiza como poblado del municipio de Sanhe bajo la administración directa de la ciudad-prefectura de Langfang. Se ubica en la provincia de Hebei, este de la República Popular China. Su área es de 108 km² y su población total para 2017 fue más de 350 mil habitantes. Administración El poblado de Yanjiao se divide en 55 Aldeas . Referencias
Huanggainao Shuiku

Huanggainao Shuiku (kinesiska: 黄盖淖水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i provinsen Hebei, i den norra delen av landet, omkring 210 kilometer nordväst om huvudstaden Peking. Huanggainao Shuiku ligger 1 341 meter över havet. Arean är 6,3 kvadratkilometer. Trakten runt Huanggainao Shuiku består i huvudsak av gräsmarker. Den sträcker sig 2,8 kilometer i nord-sydlig riktning, och 3,4 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 555 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 158 mm nederbörd, och den torraste är december, med 3 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Tempel der Azurblauen Wolken

Der Tempel der Azurblauen Wolken (chinesisch 碧云寺, Pinyin Bìyún Sì, englisch Temple of Azure Clouds) ist ein buddhistisches Tempelkloster im östlichen Teil der Pekinger Westberge (Xīshān 西山) gerade außerhalb des Nordtores des Duftberg-Parks (Xiangshan Gongyuan 香山公园) im Bezirk Haidian, einem nordwestlichen Vorort von Peking, China, ca. 20 km vom Stadtzentrum entfernt. Namen Erich Haenisch nennt die Anlage „Kloster zu den smaragdgrünen Wolken“. Auf Mandschurisch heißt sie niowanggiyan tugingge juktehen ᠨᡳᠣᠸᠠᠩᡤᡳᠶᠠᠨᡨᡠᡤᡳᠩᡤᡝᠵᡠᠭᡨᡝᡥᡝᠨ, auf Mongolisch köke egületü süm-e ᠬᠦᠬᠡᠡᠭᠦᠯᠡᠲᠦᠰᠦᠮ᠎ᠡ und auf Tibetisch sprin sngon can lha khang སྤྲིན་སྔོན་ཅན་ལྷ་ཁང་. Geschichte Er wurde im 14. Jahrhundert erbaut, im Jahr 1331 während der Yuan-Dynastie (1271–1368), und wurde 1748 erweitert. Der Tempel steht seit 2001 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (5-203). Literatur Erich Haenisch: Die viersprachige Gründungsinschrift des Klosters Pi-yün-szĕ bei Peking. In: Ostasiatische Zeitschrift, Neue Folge 1 (1924), S. 1–16. Weblinks Kloster der Azurblauen Wolken Tempel der azurblauen Wolken Article about Temple of Azure Clouds Azure Clouds Temple Pagoda on Vajrasana at Biyun Temple in Beijing Fußnoten
Temple of Azure Clouds

The Temple of Azure Clouds, Blue Cloud Temple, or Biyun Temple (Chinese: 碧云寺; pinyin: Bìyún Sì), is a Buddhist temple located in the eastern part of the Western Hills, just outside the north gate of Fragrant Hills (Xiangshan) Park, in Haidian District, Beijing, China, approximately 20 km from the city center. The temple was first established in the 1331 during the Yuan dynasty, when a descendant of Yelü Chucai donated his residence to be made into a temple. By the Ming dynasty, the temple had attracted the attention of two powerful eunuchs, Yu Jing and Wei Zhongxian, who each coveted its auspicious fengshui as a site for retirement and burial. Their successive expansions in 1514 and 1623 transformed the temple into one of the most magnificent monasteries in Beijing. The temple was further renovated and expanded in 1748 at the orders of the Qianlong Emperor in the Qing dynasty. In 1925, the temple served as the lying-in-state site for Sun Yat-sen following his death in Beijing, and now houses the Sun Yat-sen Memorial Hall, with a crystal coffin presented by the Soviet government in 1925 in his memory. Two other prominent features are the Arhats Hall and the Vajrasana Pagoda. There are 512 statues, which include 500 wooden Arhats, 11 Bodhisattvas and one statue of Ji Gong (a famous Buddhist monk) inside the Hall of Arhats. All the Arhats are vivid, life-size statues with different poses and expressions. It has been said that two of these Arhats were the statues of the Kangxi Emperor and the Qianlong Emperor of the Qing dynasty (1644–1911). In addition to these life-sized images, there is a miniature statue of Ji Gong perched on an overhead beam. Gallery References External links Article about Temple of Azure Clouds Photo of Temple of Azure Clouds
Templo de las Nubes Azules

El Templo de las Nubes Azules es un templo budista localizado en la parte oriental de los Cerros Occidentales, justo fuera de la puerta del norte del Parque de los Cerros Fragantes (Xiangshan Gongyuan), en el Distrito Haidian, un suburbio al noroeste de Pekín, aproximadamente a 20 km del centro de la ciudad. Fue construido en el siglo XIV (posiblemente en 1331), durante la dinastía Yuan (1271 a 1368) y ampliado en 1748. El templo, construido sobre seis niveles diferentes en una elevación de casi 100 metros de altura, es muy conocido por su fina escenografía. En el centro hay una Sala Conmemorativa de Sun Yat-sen. Destacan también la Sala de los Arhats y la Pagoda Vajrasana. En la Sala Conmemorativa se conserva un ataúd de cristal vacío ofrecido por el gobierno soviético en 1925 en memoria de Sun Yat-sen (su cuerpo ya había sido colocado en la pagoda de un templo hasta su recolocación en Nankín en 1929). Fotos de Sun Yat-sen, cartas, libros y una estatua se exponen a los lados del féretro. Hay 512 estatuas, las cuales incluyen 500 Arhats de madera, 11 Bodhisattvas y una estatua de Ji Gong (un monje budista famoso deificado) dentro de la Sala de los Arhats. Todo los Arhats son muy vívidos, cada uno con sus tamaños, expresiones y poses diferentes. Se dice que dos de estos Arhats son estatuas del emperador Kangxi y el emperador Qianlong de la dinastía Qing (1644 a 1912). Además de estas figuras, hay una estatua en miniatura de Ji Gong colgando de una viga elevada. Enlaces externos Art icle about Temple of Azure Clouds[1] Photo ofTemple of Azure Clouds[2]
Temple Biyun

Le temple Biyun (chinois simplifié : 碧云寺 ; chinois traditionnel : 碧雲寺 ; pinyin : bìyún sì), est un temple bouddhiste de Pékin, construit en 1331, sous le règne de Tövtömör Khan, de la dynastie Yuan, mongole. C'est un temple du bouddhisme han. Il comporte notamment un temple des cinq pagodes. Il est situé au nord du jardin des collines parfumées, à l'est de la colline, dans le district de Haidian à 20 km à l'Ouest de la place Tian'anmen, dans la banlieue de Pékin. Histoire Il est construit en 1331. Il est ensuite élargi à 2 reprises, sous la dynastie Ming, en 1514, puis en 1623 par le puissant eunuque, Wei Zhongxian. Il est de nouveau agrandi en 1748, sous la dynastie Qing. Galerie Notes et références Voir aussi Bibliographie (zh) 汪建民, 北京的塔, 学苑出版社,‎ 2003 (ISBN 7-5077-2171-X) Articles connexes Temple des cinq pagodes, autres temples de ce type en Chine. Temples du bouddhisme tibétain de Pékin : Temple Miaoying Temple de Yonghe Temple Zhenjue Liens externes Portail du monachisme Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du bouddhisme Portail de Pékin Portail du monde chinois • section histoire de la Chine
Świątynia Lazurowych Obłoków

Świątynia Lazurowych Obłoków (chin. trad. 碧雲寺, chin. upr. 碧云寺, pinyin Bìyún Sì) – świątynia buddyjska znajdująca się w Pekinie, u północnego podnóża Pachnących Wzgórz, około 20 kilometrów na zachód od centrum miasta. Została wybudowana w 1366 roku, za panowania mongolskiego. Rozbudowano ją za czasów dynastii Ming. Ponownie rozbudowano ją za rządów mandżurskich w 1748 roku. Świątynia podzielona jest na sześć dziedzińców, z których każdy znajduje się na innej wysokości. Niedaleko wejścia do świątyni znajduje się niewielkie jezioro. Wewnątrz bramy wejściowej umieszczono dwie figury strażników, zaś po obu jej bokach wieże dzwonu i bębna. Za bramą znajdują się dwa pałace, jeden poświęcony Buddzie Majtrei, drugi Buddzie Siakjamuniemu. Najwyższym budynkiem w świątyni jest znajdująca się na Zachodnim Wzgórzu 35-metrowa, bogato zdobiona wieża, z której można podziwiać panoramę przedmieść Pekinu. W centrum kompleksu świątynnego znajduje się pawilon poświęcony pierwszemu prezydentowi Republiki Chińskiej, Sun Jat-senowi. Nad wejściem do pawilonu znajduje się czerwona tablica pamiątkowa ze słowami napisanymi przez żonę Suna, Song Qingling. Wewnątrz budynku znajduje się kryształowa trumna, podarowana w 1925 roku przez rząd radziecki. Ponieważ Sun Jat-sen został pochowany w nankińskim mauzoleum, pustą trumnę umieszczono w świątyni. W pawilonie znajdują się również rękopisy i książki Suna, a także jego pomnik. W zachodniej części świątyni wznosi się Pawilon Pięciuset Arhatów. Wewnątrz niego znajduje się łącznie 512 różnych figur, w tym 500 drewnianych figur arhatów, 11 figur bodhisattwów i statua Buddy Ji Gong. Wszystkie figury arhatów są naturalnej wielkości i przedstawione w różnych pozach. Przypisy
Храм Лазурных Облаков

Храм Лазурных Облаков (кит. упр. 碧云寺, пиньинь Bìyún Sì, палл. Биюнь сы) — буддистский храм в северо-западной части Пекина, Китай, приблизительно в 20 км от центра города. Храм был построен в XIV веке (предположительно в 1331 году), во времена династии Юань. В 1748 году его заметно расширили и частично перестроили. Храм расположен на шести террасах различного уровня на высоте 100 м и славится искусной декорацией. В храм включили мемориальный зал Сунь Ятсена, который ныне находится в центре храмового комплекса. Другие важные постройки — Зал Архатов и пагода Ваджрасана. Внутри мемориального зала лежит пустой кристальный гроб, подаренный СССР в 1925 году. (Сунь Ятсена похоронили в Нанкине). Фото, автографы, книги и статуи Сунь Ятсена демонстрируются на экранах слева и справа от саркофага. В зале архатов находятся 512 статуй, включая 500 деревянных архатов, 11 бодхасттв и статуя Цзи Гуна (знаменитый монах). Статуи яркие, в натуральную величину, в разных позах, с разным выражением лиц. По легенде, две статуи изображают императоров Канси и Цяньлуна династии Цин (1644—1911). На станах изображения с персонажами в натуральную величину. Высочайшее здание храма — пагода Ваджрного Трона (Ваджрасана). С этой 35-метровой, искусно украшенной башни, открывается чудесный вид на Западный Пекин.. Постройки Врата Зал Колокала Зал Великого Героя (эпитет Будды) Зал Бодхисаттв Мемориальный зал Сунь Ятсена Зал Архатов Двор с источником Ваджрасана пагода Примечания Литература 汪建民 《北京的塔》 学苑出版社 2003年 ISBN 7-5077-2171-X Ссылки Статья о храме Лазурных Облаков Фотографии Храма
Храм Блакитних Хмар

Храм Блакитних Хмар (кит. спр. 碧云寺, піньїнь: Bìyún Sì, акад. Біюнь си пиньинь Bìyún Sì, пал. Біюнь си) — буддистський храм у північно-західній частині Пекіна, Китай, приблизно в 20 км від центру міста. Побудований в XIV столітті (імовірно в 1331), за часів династії Юань. У 1748 його помітно розширили і частково перебудували. Храм розташований на шести терасах різного рівня на висоті 100 м і славиться майстерною декорацією. У храм включили меморіальну залу Сунь Ятсена, яка нині знаходиться в центрі храмового комплексу. Інші важливі будівлі - Зал Архатов та пагода Ваджрасана. Усередині меморіального залу лежить порожня кристальна труна, подарована СРСР у 1925. (Сунь Ятсена поховали в Нанкін). Фото, автографи, книги та статуї Сунь Ятсена демонструються на екранах зліва та праворуч від саркофагу. У залі архатів знаходяться 512 статуй, включаючи 500 дерев'яних архатів, 11 бодхасттв та статуя Цзі Гуна (знаменитий чернець). Статуї яскраві, у натуральну величину, у різних позах, з різним виразом облич. За легендою, дві статуї зображують імператорів Кансі та Цяньлуна династії Цін (1644-1911). На станах зображення із персонажами в натуральну величину. Найвища будівля храму - пагода Ваджрного Трона (Ваджрасана). З цієї 35-метрової, майстерно прикрашеної вежі відкривається чудовий краєвид на Західний Пекін. Будівлі Брама Зал Дзвона Зал Великого Героя (епітет Будди) Зал Бодхісатв Меморіальна зала Сунь Ятсена Зал Архатів Двір із джерелом Ваджрасана пагода Примітки Посилання Стаття про храм Лазурних Хмар Фотографії Храму
Stadtplanungsausstellung Peking

Die Stadtplanungsausstellung Peking ist eine Ausstellung, die die Entwicklung von Peking, China über die letzten Jahrhunderte aufzeigt. Auf vier Etagen werden verschiedene Modelle der Stadt gezeigt und einzelne Gebäude näher erklärt. Das Ausstellungsgebäude befindet sich am Tian’anmen-Platz. Weblinks http://www.bjghzl.com.cn/ (englisch, chinesisch) www.hudong.com (chinesisch) kurze Darstellung zur Geschichte der Stadtplanung in Beijing (deutsch)
Beijing Planning Exhibition Hall

The Beijing Planning Exhibition Hall (Chinese: 北京市规划展览馆) is an urban planning museum located at 20 Qianmen E St in the old main railway station building from 1903, beside Tiananmen Square in Beijing, China. The exhibition hall opened to the public on 9 September 2004 and features a scale model of the entire Beijing metropolitan area, as well as multimedia exhibits on the history, current situation, and future of urban planning in Beijing. See also List of museums in China External links Official website of Beijing Planning Exhibition Hall
Salle d'exposition de planification de Pékin

La Salle d'exposition de la planification de Pékin (北京 規劃 展覽館) est un musée consacré à l'urbanisme et situé à Pékin en Chine. Il a été ouvert en 2005 et a été le premier musée du pays consacré à l'urbanisme. Après son ouverture, de nombreux musées d'urbanisme ont été ouverts dans d'autres villes chinoises. Voir aussi Article connexe Pékin Liens externes Site officiel Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Pékin
Shichahai

Shichahai (chinesisch 什刹海) ist ein Komplex von drei Seen in der Kaiserstadt nordwestlich der Verbotenen Stadt und nördlich des Beihai-Parks in Peking in der Volksrepublik China. Er besteht aus drei Seen: Qianhai (前海, der Vordere See), der sich im Südosten befindet und vom Beihai-Park durch die Westliche Di'anmen Avenue (地安门西大街, „Westliche Allee des Tores des irdischen Friedens“) getrennt ist, Houhai (后海, der Hintere See), der sich in der Mitte befindet, und Xihai (西海, der Westliche See), der sich im Nordwesten der Formation befindet. Dort befindet sich der Lotosmarkt (Hehua shichang 荷花市场). In dem Video für den bekannten Feature Song Beijing huanying ni (chinesisch 北京欢迎你, Pinyin Běijīng huānyíng nǐ – „Peking heißt Dich willkommen!“) für den 100-Tage-Countdown der Olympischen Sommerspiele 2008 in Peking sind verschiedene Künstler dort zu sehen. Einzelnachweise und Fußnoten
Shichahai

Shichahai (simplified Chinese: 什刹海; traditional Chinese: 什剎海; pinyin: Shíchàhǎi) is a historic scenic area consisting of three lakes in the north of central Beijing. They are located directly northwest of the Forbidden City and north of the Beihai Lake. Shichahai consists of the following three lakes: Qianhai (前海), Xihai (西海) and Houhai (后海). In imperial times it was called the Riverbank (河沿; héyán). Description Shichahai consists of 147 hectares (360 acres) and dates back to the Jin Dynasty. From the time of the Yuan Dynasty it was the northernmost part of the Grand Canal linking Hangzhou in the south to Beijing in the North of China. Because of this, the Shichahai area used to be the most important commercial district with all kinds of activities going on. It harbors several temples and mansions. Shichahai literally means "the lake of ten temples". Around the lake there are ten famous Taoist and Buddhist temples and several formal royal mansions and gardens. The most well known are the Prince Gong Mansion and the Prince Chun Mansion. Shichahai is a famous scenic spot in Beijing, and it is near the north-gate of the Beihai Park. The borders of the lakes are lined by tall trees. In the summer tourists rent boats to paddle on the lakes. In the winter many people come to ice-skate. In 1992, the municipal government of Beijing declared it as a "Historical and Cultural Scenic Area". Gallery See also Prince Gong Mansion Prince Chun Mansion Former Residence of Soong Ching-ling Former site of Fu Jen Catholic University Drum Tower and Bell Tower External links Media related to Shichahai at Wikimedia Commons
Shichahai

Shichahai (en chinois : 什刹海) est un ensemble de 3 lacs situé dans la Cité impériale au nord-ouest de la Cité interdite et au Nord du parc Beihai à Pékin en République populaire de Chine. Il est composé de trois lacs ; Qianhai (前海, le lac avant), situé au Sud-Est, séparé du parc Beihai par l'avenue Di'an men Ouest (地安门西大街, « Avenue Ouest de la Porte de la Paix terrestre »), Houhai (后海, le lac arrière), situé au centre et Xihai (西海, le lac de l'Ouest), situé au Nord Ouest de la formation. Notes et références Portail de Pékin Portail des lacs et cours d'eau
Shichahai

Shichahai (caratteri cinesi: 什刹海; pinyin: Shíchàhǎi) è un'area turistica della città di Pechino, che comprende tre laghi nella zona centro-nord della capitale della Repubblica Popolare Cinese. Il distretto è localizzato a nord-ovest della Città Proibita e a nord-est del Parco Beihai, vicino all'ingresso settentrionale di quest'ultimo. I tre laghi che comprendono Shichahai hanno i nomi di Qianhai (前海), Xihai (西海) e Houhai (后海). In epoca imperiale, la zona veniva chiamata "Sponda del Fiume" (caratteri cinesi: 河沿; pinyin: Héyán). Descrizione La superficie dello Shichahai comprende 147 ettari. La zona risale all'epoca della dinastia Jīn (1115–1234), mentre durante la dinastia Yuan (1271-1368) era la parte finale e più settentrionale del Gran Canale Cinese, che collega la città di Hangzhou nel sud della Cina alle regioni settentrionali, fino a Pechino. Come snodo economico e culturale nazionale, Shichahai è diventato in epoca imperiale il distretto commerciale più importante della capitale, ospitando tutti i tipi maggiori di attività culturali, come templi e residenze di personaggi di rilievo. Shichahai ospita dieci templi, tra taoisti e buddhisti. Tra le residenze imperiali più importanti, figurano quella del Principe Gong (恭亲王府) e quella del Principe Chun (醇亲王府), entrambi vissuti durante la dinastia Qing. Entrambe le ville con giardino sono ora adibite a museo storico. Nel 1992 il governo municipale di Pechino ha dichiarato Shichahai "Distretto scenico storico e culturale". Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Shichahai Collegamenti esterni Mappa interattiva e stampabile del lago Shichahai, su illustrip.com. URL consultato il 7 novembre 2014 (archiviato dall'url originale il 1º novembre 2008). Galleria fotografica di Shichahai, su ebeijing.gov.cn. URL consultato il 7 novembre 2014 (archiviato dall'url originale il 17 febbraio 2015).