NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pekingi Nemzeti Stadion

A Pekingi Nemzeti Stadion (kínaiul: 北京国家体育场, illetve 北京國家體育場), vagy rövidített nevén Nemzeti Stadion a pekingi olimpiai játékok alkalmából épült. A külseje alapján Madárfészeknek becézett épület az olimpiai események központja volt, helyet adott a nyitó-, és záróünnepségnek, valamint számos versenyszám bonyolódott le itt. A 2008. júniusában megnyitott épület a pekingi olimpiai helyszínek középpontjában helyezkedik el, keletre a pekingi olimpiai sportcsarnokok másik kiemelkedő építészeti alkotásától, a Nemzeti Vízi Központtól. A 2015-ös atlétikai világbajnokság helyszíne. Az épület 2002-ben, a kínai kormányzat nemzetközi építészeti tervpályázatot hirdetett ki a központi olimpiai stadion terveinek elkészítésére. Korábbi elképzelések a 2001-ben átadott, kantoni Guangdong Olimpiai Stadionnal számoltak több olimpiai esemény lebonyolításánál. A tervpályázaton győztes építészcsoportot a Pritzker-díjas Herzog & de Meuron építésiroda vezette, az ArupSport és China Architecture Design & Research Group közreműködésével. A végső dizájn elkészítésében, művészeti konzulensként a munkában részt vett Ai Weiwei is. Az épület alapkövét 2003 decemberében helyezték el, az építési munkák 2004 márciusában kezdődtek meg. Az építkezést 2004 márciusában leállították, mivel a párizsi Charles de Gaulle reptér új, az olimpiai stadionhoz hasonló jellegű szerkezeti megoldással rendelkező 2E terminálja részben összeomlott. Az építkezés csak a tervek részbeni módosítása után folyt tovább. AZ építkezés folyamán politikai okok miatt kiszállt a művészeti konzulens is, és Daniel Libeskind ismert építész is politikai oldalról bírálta a terv készítőit. Álláspontja szerint a demokratikus országokból érkezett építészek szerepvállalása Kínában morális kiállás Kína politikája mellett. Jacques Herzog, a tervező építésziroda vezetője azzal vágott vissza, hogy „Jó irányba azonban csak úgy változnak a dolgok, ha teszünk is érte valamit". Egyes vélemények a stadiont az ideológiai ellenállás terepének tekintik. A stadionhoz kapcsolódó politikai viták ellenére az építmény világszínvonalon épült meg, kategóriája legjobbjai közé tartozik Az aréna betonfalát kívülről ágas-bogas, hálószerűen kialakított acélszerkezet veszi körbe. A természet által ihletett, valóban madárfészekszerű építmény ezáltal biztosítja a levegő keresztirányú mozgását, ugyanakkor védelmet biztosít a nézők, és sportolók számára az időjárás viszontagságaitól. A stadion ábrája az olimpia ideje alatt a 10 jüanos bankjegyre is felkerült. A normál esetben Mao Ce-tung arcképét viselő papírpénzből 6 millió példányt nyomtattak, a túloldalán egy ókori görög diszkoszvető látható. A stadion az olimpia ideje alatt 91 000 néző befogadására volt alkalmas. A játékok befejeztével a férőhelyek számát 80 000-re fogják csökkenteni. Az építmény 330 méter hosszú, 220 méter széles, a magassága 69,2 méter. A használható terület nagysága 204 000 m². Az építmény acélszerkezetének összhossza nagyjából 36 km, súlya 45 000 tonna. Jegyzetek
Nationaal Stadion van Peking

Het Nationale Stadion van Peking of het Vogelnest (Chinees: 国家体育场/國家體育場, guójiā tǐyùchǎng) is een stadion in Peking. Het was het hoofdstadion voor de Olympische Zomerspelen van 2008, waar ook de openings- en sluitingsceremonies werden gehouden. Het gebouw is ontworpen door het architectenbureau Herzog & de Meuron. Tijdens de Olympische Zomerspelen konden er 91.000 mensen in het stadion, na de spelen ongeveer 80.000. Het stadion is 330 meter lang, 220 meter breed en 69,2 meter hoog. De bouw van het complex heeft 3,5 miljard yuan (ongeveer € 335 miljoen) gekost. In augustus 2015 werden er de Wereldkampioenschappen atletiek 2015 gehouden. In 2017 werd hier de finale van het League of Legends wereldkampioenschap gehouden. Ook de openings- en sluitingsceremonies van de Olympische Winterspelen van 2022 werden in dit stadion gehouden. Het Vogelnest is mede ontworpen door kunstenaar Ai Weiwei. De naam van het stadion (het vogelnest) verwijst naar een bekend Chinees gerecht.
Stadionul Național din Beijing

Stadionul Național din Beijing, oficial Stadionul Național, cunoscut și sub numele Cuib de pasăre (鸟巢 Niǎocháo), este un complex sportiv din Beijing, China. Stadionul a fost construit special pentru Jocurile Olimpice de vară din 2008. Particularități Stadionul Olimpic Național din Beijing este situat pe o ușoară ridicătură de pământ din centrul complexului olimpic. Construcția este opera arhitecților Jacques Herzog și Pierre de Meuron, câștigători ai Premiului Pritzker din 2001. Un rol important în elaborarea proiectului l-a jucat și artistul contemporan chinez, Ai Weiwei, acesta asigurând consultanța artistică. Descriere Elementele structurale se sprijină unul pe celălalt în mod reciproc și converg către o formațiune asemănătoare unui grilaj, în care sunt integrate fațada, scările și acoperișul – aproape ca un cuib de păsare cu nuielele sale întrețesute. Efectul spațial al stadionului este cu totul inedit și radical, însă, în același timp, simplu și de un caracter aproape arhaic, creând astfel un punct de reper istoric unic pentru Jocurile Olimpice din 2008. Acesta întrunește toate cerințele funcționale și tehnice ale unui Stadion Olimpic. Caracteristicile sale ecologice cuprind un sistem de colectare a apei de ploaie, un acoperiș translucid ce asigură lumina naturală necesară peluzei de dedesubt, și un sistem natural, pasiv de ventilație. Deoarece toate facilitățile – restaurante, magazine și toalete – sunt elemente de sine stătătoare, a fost posibilă realizarea stadionului fără o fațadă solidă, închisă, fapt ce permite ventilarea naturală. Acoperișul ajustabil este o componentă esențială a strucuturii stadionului. Atunci când este închis, acesta transformă stadionul într-o arenă acoperită. Probabil că trăsătura cea mai remarcabilă a structurii este sistemul de “pernă” ce umple în mod strategic spațiile libere din cadrul fațadei clădirii, cu scopul de a proteja împotriva vântului și intemperiilor vremii. Materialul care s-a ales pentru această umplutură este revoluționara folie de ETFE, material ce a fost folosit și în cadrul Centrului Național de Natație din Beijing. Cea mai importantă caracteristică a acestei opere arhitecturale este probabil îmbinarea unor sisteme complexe, într-un obiect uimitor și simplu la nivel conceptual. Galerie Referințe și note Legături externe Beijing2008.cn profile Beijing National Stadium Official site Arhivat în 9 iunie 2010, la Wayback Machine. en
Национальный стадион (Пекин)

Пеки́нский национа́льный стадио́н (кит. трад. 北京國家體育場, упр. 北京国家体育场, пиньинь Běijīng Guójiā Tǐyùchǎng), также известный как «Пти́чье гнездо́» (кит. трад. 鸟巢 , упр. Niǎocháo) — многофункциональный спортивный комплекс, созданный для проведения летних Олимпийских игр 2008, находящийся в Олимпийский парке, рядом с плавательным комплексом. На этом стадионе, помимо проведения спортивных состязаний, состоялись церемонии открытия и закрытия Олимпийских игр 2008 года. Строительство стадиона начато в декабре 2003 года по проекту бюро Херцог и де Мёрон и группы китайских архитекторов под руководством Ли Сингана, который позднее был главным конструктором кластера Олимпиады-2022 в Яньцине. Открытие стадиона состоялось в марте 2008 года. Стоимость строительства стадиона оценена в 3,5 миллиарда юаней, что составляет приблизительно 325 миллионов евро. Помимо Олимпийских игр, стадион принимал матчи Суперкубка Италии по футболу 2009, 2011 и 2012 года. В 2022 году стадион был использован для проведения церемоний открытия и закрытия XXIV Зимних Олимпийских игр. Особенности конструкции Стадион имеет достаточно интересный и необычный внешний вид. Трибуны стадиона находятся на бетонной «чаше». Вокруг этой «чаши» расположены 24 ферменные колонны, поверх которых находятся переплетения кривых металлических балок. В верхней части этой структуры между переплетением натянуты плёнки из этилентетрафторэтилена, это формирует верхнюю часть покрытия. В нижней же части покрытия использовался политетрафторэтилен. Эти два материала прозрачные, что даёт возможность проникать солнечному свету на трибуны, а также они очень лёгкие. Для строительства стадиона в Китае была разработана новая марка стали, которая отличается почти полным отсутствием сторонних примесей, что в некоторой степени усложняло сварку стальных элементов. Изначально было запланировано возвести стадион с раздвижным покрытием, которое бы полностью закрывало площадь поля. Строительство Строительство началось с закладки фундамента, в качестве которого использовались достаточно длинные сваи, углублённые в основание приблизительно на 35 метров. Далее была построена бетонная «чаша», на которой были позднее установлены трибуны. На некоторый срок строительство было остановлено из-за проблем с финансированием. В марте 2004 года работы были возобновлены уже по новому проекту. Новый проект заключался в том, что было решено отказаться от раздвижной кровли, что впоследствии дало возможность сэкономить больше десяти тысяч тонн стали и около 150 миллионов долларов. В сентябре 2005 года были смонтированы временные опоры для колонн ферменной структуры, а в октябре уже все 24 колонны были установлены. После этого на эти колонны были установлены путём сварки отдельные, относительно небольшие, элементы внешней металлической структуры. Во время строительства в результате крушения одного из элементов конструкции погибло 3 человека. Фотографии Примечания Ссылки 国家体育场 — статья из Байдупедии (кит.) The New York Times: После Олимпиады в Пекине осталась лишь «порнография руин»
Национални стадион у Пекингу

Национални стадион у Пекингу (кин: 北京國家體育場), такође познат и као „Птичје гнездо“ (кин: 鳥巢), је здање на коме су се одржале церемоније отварања и затварања Олимпијских игара 2008. године као и многа такмичења за време Игара. Темељи су почели да се постављају 24. децембра 2003. године. У фебруару следеће године постављено је 100 носећих стубова. После две године почело је склапање челичне конструкције, а у новембру 2007. почела је унутрашња декорација стадиона. У јануару 2008. постављено је 80.000 седишта. Први посетиоци на „гнездо“ су стигли 18. априла а стадион је завршен 28. јуна. „Птичје гнездо“ заузима површину од 97.000 m². Сем постојећих 80.000, за игре је постављено и 11.000 привремених седишта. Налази се на тзв. „Царској оси“ у линији са неким од најзначајнијих грађевина у Пекингу, као што су Забрањени град и трг Тјенанмен. Челична конструкција је тешка 40.000 тона. Дужина стадиона је 333, а ширина (исток—запад) 294 метра. Објекат је висок 69 m. У близини овог објекта налази се и Национални центар за водене спортове „Водена коцка“. Референце Спољашње везе
Pekings Nationalstadion

Pekings Nationalstadion (officiellt engelskt namn National Stadium, kinesiska: 国家体育场), även kallad Fågelboet (Bird's Nest, 鸟巢 Niǎocháo), är en idrottsarena i Peking, Kina, som byggdes till OS 2008. Den var huvudarena under de olympiska och paralympiska sommarspelen 2008. Efter spelen har den använts för större evenemang inom underhållning och idrott. Normalkapaciteten är 80 000 vid idrottsevenemang. Under OS 2008 fanns det totalt 91 000 sittplatser, men 11 000 av dem var temporära. Byggnation I oktober 2002 utlystes en internationell tävling för utformningen av arenan. Den vanns av Fågelboet, som utformades av den schweiziska arkitektfirman Herzog & de Meuron tillsammans med ARUP Consulting Company och China Architecture Design and Research Group. Byggstarten skedde 24 december 2003. Ett uppehåll i byggnationen gjordes i fem månader 2004 för att göra kvalitetsjusteringar. Arenan öppnades för allmänheten första gången den 18 april 2008, men var inte helt färdigbyggd förrän den 28 juni. Konstruktionen består av en stålstomme. Exteriört har arenan ett myller av stålbalkar. Den totala byggarean är 20,4 hektar, med en golvarea på 258 000 kvadratmeter. Arenan är 333 meter lång, 294 meter bred och 69 meter hög. Totalt väger konstruktionen 44 000 ton. Läge Arenan är belägen i den sydöstra delen av Olympiaparken, i norra delen av centrala Peking. Bredvid arenan ligger simstadion Vattenkuben. Användning Både invignings- och avslutningsceremonierna i de olympiska sommarspelen 2008 hölls på arenan, liksom i de paralympiska sommarspelen 2008. Under OS användes arenan vid målgångarna i maraton och gång. Friidrotten höll till där, så det innevarande världsrekordet på 100 meter slogs där av Usain Bolt den 16 augusti 2008. I samband med OS tog Bolt även rekordet på 200 meter, och Jelena Isinbajeva slog världsrekord i damernas stavhopp på arenan. Det spelades dessutom ett antal fotbollsmatcher där i herrarnas fotbollsturnering. Även vid paralympiska spelen användes arenan för tävlingarna i friidrott. Arenan användes även för Världsmästerskapen i friidrott 2015. Se även Anläggningar i olympiska och paralympiska sommarspelen 2008 Olympiaparken Mia Hägg Ai Weiwei Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Pekings Nationalstadion. Nationalstadions officiell webbplats
Пекінський національний стадіон

Пекінський національний стадіон (кит.: 北京国家体育场) — багатофункціональний спортивний комплекс, створений для проведення літніх Олімпійських ігор 2008 року в Пекіні, КНР. На стадіоні, крім проведення спортивних змагань, відбулися церемонії відкриття та закриття Олімпіади 2008 року. Будівництво стадіону розпочато в грудні 2003 року за проєктом бюро Herzog & de Meuron Architekten. Відкриття стадіону відбулося в березні 2008 року. Галерея Див. також Міст Руї Спортивні об'єкти зимових Олімпійських і Паралімпійських ігор 2022 Примітки Посилання Офіційний сайт (англ.)
Park Pej-chaj

Park Pej-chaj (čínsky v českém přepisu Pej-chaj Kung-jüan, pchin-jinem Běihǎi Gōngyuán, znaky zjednodušené 北海公园, tradiční 北海公園) je park v Pekingu, hlavním městě Čínské lidové republiky. Leží severozápadně od Zakázaného města v obvodě Si-čcheng a je významnou ukázkou čínské zahrady. Dříve se jednalo o císařské zahrady, které byly součástí Zakázaného města, ale od roku 1925 se jedná o veřejně přístupný park. Dějiny Základ císařských zahrad zde vznikl už za říše Liao, významněji je přebudoval v roce 1179 Š’-cung, císař džürčenské říše Ťin, který zde nechal zbudovat letní palác. Chán Kublaj si zde udělal v roce 1260 hlavní sídlo. Hlavní historická výstavba byla provedena za vlády císaře Čchien-lunga (vládl 1735–1795). Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Beihai-Park na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Park Pej-chaj na Wikimedia Commons Mapa parku
Beihai-Park

Der Beihai-Park (chinesisch 北海公園 / 北海公园, Pinyin Běihăi Gōngyuán) in Peking ist einer der typischen chinesischen Gärten. Er liegt nordwestlich der Verbotenen Stadt. Von der Dschurdschischen Jin-Dynastie bis zur Zeit der Ming- und Qing-Kaiser war der Nordsee (Beihai) gemeinsam mit dem Mittelsee (Zhonghai) und später auch dem Südsee (Nanhai) Teil der verbotenen Stadt. Während das Gelände um die beiden letztgenannten Seen heute unter dem Namen Zhongnanhai als Sitz von Regierung und Partei dient und daher hermetisch abgeriegelt ist, steht der Beihai einschließlich des sich an seinen Ufern erstreckenden Parks seit 1925 der Öffentlichkeit zur Verfügung. Der Jin-Kaiser Shizong begann 1179 n. Chr. mit der Errichtung eines Sommerpalastes und der Anlage dieses Parks. Kaiser Kublai Khan machte ihn 1260 zu seiner Residenz, indem er die „Halle der Weiten Kühlung“ bezog. An ihrer Stelle wurde durch die Qing-Kaiser ab 1651 die lamaistische „Weiße Pagode“ erbaut, die noch heute den Park dominiert. Kaiser Qianlong (1736–1795) führte umfangreiche Erweiterungsarbeiten durch. Nahezu alle heutigen Bauten in diesem Park stammen aus dieser Bauperiode. Wie in den meisten chinesischen Gärten haben die Gebäude auch hier einen hohen Stellenwert. Die wichtigsten Bauwerke in diesem Park sind: die „Brücke des Ewigen Friedens“ der buddhistische „Tempel der Ewigen Ruhe“ die „Weiße Pagode“ das „Studio des Ruhigen Herzens“, ein „Garten im Garten“ die „Halle der Himmelskörper“ der „Zehntausend-Buddha-Turm“ die „Neun-Drachen-Wand“. Neun-Drachen-Mauer Neben der Weißen Pagode stellt die Neun-Drachen-Mauer eine der Hauptattraktionen im Beihai-Park dar. Sie wurde bereits kurz nach 1402 erbaut und mit 427 siebenfarbigen Reliefs aus glasierten Kacheln verkleidet. Ursprünglich schützte sie die Residenz des Kaisers Yongle, der dort residierte solange sich die Verbotene Stadt noch im Bau befand. Die Neun-Drachen-Mauer stellt neun große, in Wolken und Wellen spielende Drachen dar. Die Wand ist knapp 6 Meter hoch, 1,6 Meter dick und 25,5 Meter lang. Neben den neun großen Drachen befinden sich auf den weiteren Verzierungen der Wand hunderte weiterer Drachen-Reliefs, insgesamt zeigt die Wand 635 Drachen in allen Größen. Dies ist die einzige Drachenwand in China, die von Vorder- und Rückseite gestaltet wurde. Weblinks Karte des Beihai-Parks
Parco Beihai

Il parco Beihai (cinese tradizionale 北海公园, pinyin Běihǎi Gōngyuán) è un giardino imperiale a nord-ovest della Città proibita di Pechino. Costruito in origine nel X secolo, è un tipico giardino cinese, aperto al pubblico solo dal 1925 e parte della Città proibita fino alla fine della dinastia Qing nel 1911. Il parco si estende su più di 700.000 m², con il Lago Settentrionale o Beihai che ne copre più di metà. Al centro si trova un'isola chiamata Qióng-huá (琼华) alta fino a 32 metri sul livello del lago. Il grande specchio d'acqua detto Taiye si collega al Lago Posteriore o Houhai e al Lago Medio o Zhonghai, intorno a cui si trova lo Zhongnanhai. Beihai significa letteralmente "mare settentrionale". Attrazioni Il Bai Ta (dagoba bianco) è una stupa alta 40 metri sul punto più alto dell'isola Qiónghuá. Fatta di pietra, è decorata con incisioni che rappresentano il Sole, la Luna e fiamme. Distrutta nel 1679 da un terremoto, fu ricostruita l'anno seguente e ancora nel 1976 per lo stesso motivo. Al suo interno si trova un reliquiario, scritture buddhiste e paramenti di monaci, oltre ai loro resti. Sul lato nord del parco si trova il padiglione dei Cinque Dragoni, costruito sotto la dinastia Ming. Il Muro dei Nove Dragoni si trova a nord del padiglione. Fu costruito nel 1756 ed è uno dei tre muri del genere in Cina, costituito da mattoni lucidi di sette colori, con decorazioni che rappresentano nove dragoni che giocano tra le nuvole su entrambi i lati del muro. Sempre nella parte settentrionale c'è la stanza Jingxin (stanza del Cuore tranquillizzante), un giardino nel giardino che copre più di 4.000 m². Il muro circolare (Tuancheng) ha una struttura principale nella sala della Luce Ricevuta (Chengguangdian), un grande edificio con un tetto a due spioventi di tegole lucide gialle contornate in verde. All'interno si trova un Buddha alto 1,6 metri regalato all'imperatore Guangxu da un re cambogiano. La scultura è ricavata da un pezzo unico di giada bianca pura con incastonate pietre preziose. La statua fu danneggiata al braccio sinistro durante la battaglia di Pechino del 1900 dall'Alleanza delle otto nazioni. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Parco Beihai Collegamenti esterni Parco Beihai, Pechino, su beijingtrip.com. Tuancheng, su china.org.cn.
Beihaiparken

Beihaiparken (北海公园; Běihǎi gōngyuán) är en park i centrala Peking i Kina. Parken ligger i Xichengdistriktet precis nordväst om Förbjudna staden. År 1179 under Jindynastin byggdes Daningpalatset (大宁宫) runt en sjö i det området där Beihaiparken finns idag. Beihaiparken utgjorde under Mingdynastin en del av Förbjudna staden. Beihai är idag öppen för allmänheten och ett populärt turist- och utflyktsmål. Parken är uppbyggd kring Beihaisjön. Omedelbart norr om Beihaiparken ligger Shichahai, ett system av artificiella sjöar såsom. Söder om Beihaiparken ligger Zhongnanhai, där Kinas president och ministrarna i Statsrådet, Kinas regering, har sina officiella residens. Se även Miaoyingtemplet Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Beihai-parken.﻿
Grand Conseil (Chine)

Le Grand Conseil ou Junjichu (chinois simplifié : 军机处 ; chinois traditionnel : 軍機處 ; pinyin : Jūnjīchù ; mandchou : coohai nashūn i ba ; littéralement, « le Bureau des Secrets militaires ») était un corps de décision important dans l'Empire de la dynastie Qing. Il a été établi en 1733 par l'Empereur Yongzheng. Le Conseil était au début chargé des affaires militaires, mais a atteint peu à peu un rôle plus important et finalement atteint le rôle d'un conseil privé, éclipsant le Grand Secrétariat en fonction et en importance, c'est pourquoi il est devenu connu comme le « Grand Conseil » dans sa traduction occidentale. Malgré son rôle important dans le gouvernement, le Grand Conseil est resté un corps décisionnel informel dans la Cour intérieur et ses membres détenaient d'autres postes simultanément dans la fonction publique des Qing. Au début, la plupart des officiels en fonction dans le Grand Conseil étaient Mandchous, mais peu à peu, des officiels Hans ont été admis dans les rangs du conseil. Un des premiers Han officiel en poste dans le Conseil était Zhang Tingyu. La chancellerie a été logée dans un bâtiment insignifiant juste à l'ouest du portail du Palais de la Pureté céleste dans la Cité interdite. Références Notes Bibliographie Beatrice S. Bartlett, Monarchs and Ministers: The Grand Council in Mid-Ch'ing China, 1723-1820., Berkeley, CA, University of California Press, 1991 Compte-rendu : (en) John Dardess, « Bartlett Beatrice S. . Monarchs and Ministers: The Grand Council in Mid-Ch'ing China, 1723–1820 . Berkeley and Los Angeles : University of California Press . 1991 .Pp. xxi , 417 . $45.00. », The American Historical Review, vol. 97, no 4,‎ octobre 1992, p. 1263 (DOI 10.1086/ahr/97.4.1263, lire en ligne) Ho, Alfred Kuo-liang, « The Grand Council in the Ch'ing Dynasty. », The Far Eastern Quarterly, Duke University Press, vol. 11, no 2,‎ 1952, p. 167-182 (DOI 10.2307/2049372, lire en ligne) Portail de l’histoire Portail du monde chinois