NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Národní tenisové centrum (Peking)

Národní tenisové centrum (anglicky National Tennis Center) je tenisový areál ležící v pekingském Olympijském parku, který byl otevřen 1. října 2007. Obsahuje dvanáct soutěžních a šest tréninkových dvorců s modrým tvrdým povrchem DecoTurf. Celková kapacita střediska činí 32 400 diváků. Charakteristika Tenisové centrum se rozkládá na ploše 16,68 hektarů. Celková denní kapacita během Letních olympijských her 2008 činila 17 400 diváků. Centrálním dvorcem se v roce 2011 stal Diamantový kurt (Národní tenisový stadion) s kapacitou 15 tisíc návštěvníků, opatřený zatahovací střechou. Dalšími třemi hlavními kurty jsou Lotosový dvorec s kapacitou 10 tisíc diváků, vzdálený 2,6 kilometru od hlavního olympijského stadionu Ptačí hnízdo, který během olympijských her plnil roli cent kurtu. Do ochozů Měsíčního kurtu může zavítat 4 tisíc osob. Dvorec č. 1 pro 2 tisíce diváků byl v roce 2013 pojmenován po australském tenistovi Bradu Drewettovi, který se v roce 2012 stal prezidentem Asociace tenisových profesionálů. Následující rok zemřel v 54 letech na amyotrofickou laterální sklerózu. Většina velkých dvorců je koncipována jako lotosový květ, jeden ze symbolů pekingské olympiády, a sestává z dvanácti částí – plodolistů květiny. Kurty byly navrženy pro maximální přirozenou cirkulaci vzduchu v arénách, aby minimalizovaly vyšší koncentraci zplodin v ovzduší čínské metropole. Chladicí jednotky klimatizace mohou snížit teplotu v aréně až o 5 °C. Střešní listy dvorců kryjí diváky před přímým slunečním svitem. Turnaje V areálu proběhl tenisový turnaj Letních olympijských her 2008 a Letních paralympijských her 2008. Od sezóny 2009 hostí turnaj China Open, hraný na přelomu září a října. V rámci mužského okruhu ATP Tour patří do kategorie ATP Tour 500 a ženská část probíhá v kategorii WTA 1000. Přejmenování Od vzniku tenisového areálu až do roku 2009 neslo středisko název Zelené olympijské tenisové centrum (anglicky Olympic Green Tennis Center, jednoduchá čínština: 北京奥林匹克公园网球中心; tradiční čínština: t=北京奧林匹克公園網球場; pinyin: Běijīng Àolínpǐkè Gōngyuán Wǎngqiúchǎng). Od sezóny 2009, kdy se areál stal dějištěm profesionálního turnaje China Open, získal pojmenování Národní tenisové centrum. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Olympic Green Tennis Center, Beijing na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní tenisové centrum na Wikimedia Commons
Nationales Tenniszentrum Peking

Das Nationale Tenniszentrum Peking (chinesisch 國家網球中心; früher: Olympic Green Tenniszentrum) ist ein Tenniskomplex in der chinesischen Hauptstadt Peking. Das Zentrum wurde am 1. Oktober 2007 eröffnet und war 2008 Austragungsort der Tenniswettbewerbe der Olympischen Spiele sowie der Wettbewerbe im Rollstuhltennis bei den Paralympics. Geschichte Die Anlage befindet sich im Nordwesten des Olympiaparks Olympic Green und bedeckt eine Fläche von 16,7 Hektar. Sie verfügt über 12 Wettkampf- und 35 Trainingsplätze. Insgesamt haben die Plätze eine Kapazität von 32.400 Sitzplätzen. Die Diamond Arena, die der Hauptplatz ist, wurde 2011 errichtet und verfügt über eine Kapazität von 15.000 Sitzplätzen. Die Arena hat ein Dach, das bei Bedarf geöffnet oder geschlossen werden kann. Der Lotus Court, der Moon Court und der Brad Drewett Court verfügen alle über 12 Tribünen, die aus der Luft betrachtet die Form von Blütenblättern von Lotosblumen darstellen, eines der Wahrzeichen der Olympischen Spiele 2008. Der Lotus Court hat eine Kapazität von 10.000 Plätzen, der Moon Court bietet weiteren 4.000 Personen Platz und die Tribünen des Brad Drewett Courts fassen 2.000 Zuschauer. Die Plätze verfügen eine Belüftungs- und Kühlanlage. Seit 2009 finden im Nationalen Tenniszentrum jährlich die China Open für Herren und Damen statt. In diesem Zuge erfolgte auch die Umbenennung von Olympic Green Tenniszentrum zum heutigen Nationalen Tenniszentrum. Weblinks Einzelnachweise
Centro de Tenis del Parque Olímpico de Pekín

El Centro de Tenis del Parque Olímpico de Pekín es una instalación deportiva creada para los Juegos Olímpicos de Pekín 2008. Está ubicado en el Parque Olímpico de Pekín (China) y tiene capacidad para 17.400 espectadores. En él se disputaron las competiciones de tenis en los Juegos Olímpicos y las de tenis en silla de ruedas en los Paralímpicos. Véase también Tenis en los Juegos Olímpicos de Pekín 2008 Tenis en silla de ruedas en los Juegos Paralímpicos de Pekín 2008 Enlaces externos Centro de Tenis en el sitio web oficial de Pekín'08
Olympic Green Tennis Center

L'Olympic Green Tennis Center (en chinois : 国家网球中心), situé à Pékin, est un complexe de courts de tennis, aussi connu sous le nom de National Tennis Center. Ce centre a notamment accueilli les épreuves de tennis lors des Jeux olympiques d'été de 2008 en Chine. Depuis 2009, le centre accueille l'Open de Chine, épreuve mixte des circuits professionnels WTA et ATP et tournoi de tennis le plus important organisé en Chine. Notes et références Liens externes Olympic Green Tennis Center sur tenniscourtsmap.com. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du tennis Portail des Jeux olympiques Portail de la Chine
Olympic Green Tennis Centre

L'Olympic Green Tennis Centre (北京奧林匹克公園網球場T, 北京奧林匹克公園網球中心S, Běijīng Àolínpǐkè Gōngyuán WǎngqiúchǎngP) è un impianto tennistico situato nell'Olympic Green di Pechino. Inaugurato il 1º ottobre 2007, ha ospitato il torneo di tennis della XXIX Olimpiade e delle XIII Paralimpiadi. Il centro copre un'area di 41,22 acri (16,68 ha) con una superficie di 285 394 piedi quadri (26 514 m²) e comprende 10 campi da gara a e 6 da allenamento, con una capacità di 17 400 posti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Olympic Green Tennis Centre Collegamenti esterni Sito ufficiale, su en.beijing2008.cn.
Beijing Olympic Green Tennis Court

Het Beijing Olympic Green Tennis Court of Olympic Green Tennis Center (vereenvoudigd Chinees: 北京奥林匹克公园网球中心; traditioneel Chinees: 北京奧林匹克公園網球中心; pinyin: Běijīng Àolínpǐkè Gōngyuán Wǎngqiúzhōngxīn) is een tennisstadion in de Chinese hoofdstad Peking. Hier vonden de tenniswedstrijden plaats tijdens de Olympische Zomerspelen van 2008 en de wedstrijden rolstoeltennis tijdens de Paralympische Zomerspelen van 2008. Esther Vergeer, Korie Homan en Sharon Walraven wonnen er goud op de Paralympische Zomerspelen. Sinds 2009 vindt hier jaarlijks het China Open plaats. Het complex bestaat uit het Diamond Court (15.000 zitplaatsen), Center Court (10.000 zitplaatsen), Moon Court (4.000 zitplaatsen) en negen gewone wedstrijdbanen (samen 2.200 zitplaatsen).
China National Tennis Center

China National Tennis Center (chiń. 国家网球中心) – kompleks tenisowy w Pekinie, stolicy Chin. Obiekt dysponuje kortami o nawierzchni twardej, a główny kort kompleksu posiada rozsuwane zadaszenie i może pomieścić 15 000 widzów. Obiekt był jedną z aren Letnich Igrzysk Olimpijskich 2008. Budowa kompleksu rozpoczęła się 23 marca 2006 roku. Obiekt powstawał głównie z myślą o organizacji Letnich Igrzysk Olimpijskich 2008. Uroczyste oddanie kompleksu do użytku miało miejsce 1 października 2007 roku, w dzień święta narodowego. Nowy obiekt posiadał 10 kortów przeznaczonych do rozgrywania zawodów (o twardej nawierzchni), w tym kort centralny z trybunami na 10 000 widzów, kort nr 1 o pojemności 4000 widzów i kort nr 2 o pojemności 2000 widzów. Kompleks powstał w sąsiedztwie areny łuczniczej i obiektu do hokeja na trawie, wybudowanych również z myślą o igrzyskach olimpijskich (areny te powstały jako tymczasowe i w 2017 roku zostały rozebrane; w miejscu obiektu hokejowego powstał następnie kryty tor łyżwiarski). W sierpniu 2008 roku obiekt był areną zawodów w tenisie ziemnym rozegranych w ramach Letnich Igrzysk Olimpijskich 2008. We wrześniu 2008 roku w kompleksie rozegrano również zawody w tenisie na wózkach podczas Letnich Igrzysk Paraolimpijskich 2008. Od 2009 roku obiekt gości coroczny turniej tenisowy China Open (wcześniej zawody te odbywały się w Beijing Tennis Center). W latach 2009–2011 na terenie kompleksu powstał nowy obiekt, określany jako „Diamond Court”. Jako największy obiekt kompleksu, przejął on rolę kortu centralnego. „Diamond Court” posiada trybuny mogące pomieścić 15 000 widzów i wyposażony jest m.in. w rozsuwany dach. Dawny kort centralny, tzw. „Lotus Court”, posiada trybuny o pojemności 10 000 widzów, które w dużej mierze przykryte są dachem. W górnych częściach trybun znajdują się luki, które nadają arenie kształt mający przypominać kwiat lotosu, ale także pozwalają obniżyć temperaturę wewnątrz obiektu. Trzeci co do wielkości kort kompleksu, tzw. „Moon Court”, może pomieścić 4000 widzów, a czwarty, tzw. „Brad Drewett Court”, mieści 2000 widzów. Ogółem kompleks posiada 12 kortów przeznaczonych do rozgrywania zawodów, a także 35 kortów treningowych. Zdecydowana większość kortów posiada nawierzchnię twardą, jedynie po dwa korty treningowe wyposażone są odpowiednio w nawierzchnię ze sztucznej murawy oraz z mączki ceglanej. Przypisy
Centro de Tênis Olympic Green

O Centro de Tênis Olympic Green é uma quadra para a prática do tênis localizado no Olympic Green, parque que concentrou as principais instalações dos Jogos Olímpicos de Verão de 2008. Foi aberto em 1 de outubro de 2007. Nos Jogos Olímpicos e Paraolímpicos de 2008, sediou as competições de tênis e tênis em cadeira de rodas. O Centro tem uma área de 26.514 m², 10 quadras de competição e 6 de treinamentos, com capacidade para 17.400 pessoas. O projeto personifica o conceito de Olimpíadas Verdes, Olimpíadas Hi-Tech e Jogos do Povo. Ver também Tênis nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 Ligações externas «Página do Centro no site oficial dos Jogos» «Tomada geral da quadra principal»
Национальный теннисный центр (Пекин)

Национальный теннисный центр (кит. упр. 国家网球中心, пиньинь Guójiā Wǎngqiú Zhōngxīn, англ. National Tennis Center) — спортивный комплекс, построенный к Олимпиаде 2008 года в Пекине. Был открыт 1 октября 2007 года, располагается в Олимпийском парке. В нем проходили предварительные и финальные соревнования по теннису среди мужчин и женщин в одиночных и парных разрядах, а также Паралимпийские игры. Центр занимает площадь 26,5 тыс. м², и в соответствии с требованиями рассчитан на 17400 мест. Проект является воплощением концепций «Зелёной Олимпиады», хай-тека и «народных Олимпийских игр». Он интегрирует мировой опыт проектирования спортивной архитектуры и имеет современный дизайн. Ссылки 北京奥林匹克网球中心 — статья из Байдупедии (кит.)
Олимпијски зелени тениски центар

Олимпијски зелени тениски центар (кин: 北京奥林匹克网球中心, Běijīng Àolínpǐkè Wǎngqiú Zhōngxīn) је спортски комплекс изграђен за Олимпијске игре у 2008. у Пекингу. Отворен је 1. октобра 2007. Овај центар је био домаћин тениског турнира у мушкој и женској конкуренцији појединачно и у игри парова, као и такмичења на 13. Параолимпијским играма. Центар обухвата главни ртерен који по идејном решењу подсећа на цвет прима 10.000 гладалаца и три већа терена који имају капацитете од 4.000, 2,000 и 1,400 седишта. Површина целог тениског комплекса, са још неколико тениских терена обухвата 26.514 м² . Спољашње везе Званични сајт ЛОИ 2008
Pekings Tennisstadion

Pekings Tennisstadion, eller Tennisstadion i Olympiaparken, (kinesiska: 北京奥林匹克公园网球场) är en tennisarena i Peking, Kina. Den byggdes till de olympiska sommarspelen 2008, och blev färdig den 1 oktober 2007. Arenan är belägen i den nordvästra delen av Olympiaparken, ett par kilometer från Nationalstadion. Totalt har den en kapacitet på 17 400 åskådare. Efter spelen har det varit tänkt att den ska kunna användas av vanliga medborgare, förutom till större turneringar. Utformning Tennisanläggningen upptar ett helt område som är 16,7 hektar stort. Där ligger huvudarenan, som tar 10 000 åskådare. Dess form är inspirerad av lotusblomman, med tolv sektioner som kronblad. För att alla ska kunna se bättre har arkitekterna gjort en större lutning på läktarna än vad som normalt förekommer runt tennisbanor. På området i sin helhet finns det 10 stycken tävlingsbanor. Förutom huvudarenan har förstabanan 4 000 sittplatser, och andrabanan 2 000. Även dessa är formade efter lotusen, men har inte lika höga läktare. Övriga sju banor kan totalt ta 1 400 åskådare. Banorna har tillsammans en byggarea på 26 514 kvadratmeter. Området och arenorna är utformade av China State Construction International Shenzhen Design Consulting Company, med Zheng Fang som huvudarkitekt. Arrangemang Anläggningen byggdes för att kunna genomföra tennisturneringen under OS 2008. Totalt 80 spelare, 44 damer och 36 herrar från 13 länder, spelade tillsammans 210 matcher. Dessutom genomfördes turneringen i rullstolstennis vid de paralympiska sommarspelen 2008 på arenan. Se även Anläggningar i olympiska och paralympiska sommarspelen 2008 Pekings Nationalstadion Olympiaparken Externa länkar Olympiska spelen: Beijing Olympic Green Tennis Court Paralympiska spelen: Beijing Olympic Green Tennis Court Referenser Fotnoter Övriga källor Avsnittet Utformning är i sin helhet baserat på: Beijing 2008 (5 oktober 2007). ”'Fan-friendly' Olympic Green Tennis Center” (på engelska) (HTML). http://en.beijing2008.cn/cptvenues/venues/ogt/headlines/ogtc/s214171787/n214172698.shtml. Läst 9 september 2008.
Université de communication de Chine

L'université de communication de Chine (en chinois : 中国传媒大学 Zhōngguó chuánméi dàxué) est une université chinoise spécialisée dans la communication et l'image, située dans l'arrondissement de Chaoyang à Pékin. Historique L'université de communication de Chine a été fondée en 1954. Anciens élèves Nelly Mbangu, militante congolaise des droits de la femme et de l'enfant. Bai Yansong (1968-), journaliste chinois Voir aussi Lien externe Sites officiels : (zh-CN) www.cuc.edu.cn et (en) en.cuc.edu.cn Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef Portail des universités Portail de Pékin
Mešita v Tung-s’

Mešita v Tung-s’ (čínsky v českém přepisu Tung-s’ čching-čen-s’, pchin-jinem Dōngsì Qīngzhēns, znaky 东四清真寺) je mešita v historické oblasti Tung-s’, která leží v obvodě Tung-čcheng ve východní části historického centra Pekingu, hlavního města Čínské lidové republiky. Byla původně postavena pravděpodobně v roce 1356 během dynastie Jüan. Mešita se skládá ze dvou bran, minaretu, modlitebny a knihovny. Modlitební sál může pojmout až 500 věřících. Na jižní straně dvora je pět křídlových sálů a na severní straně tři křídla. Architektonický styl mešity má vlastnosti dynastie Ming. Knihovna, která se nachází na jižní straně nádvoří, má různá vydání koránu. Z hlediska dopravy je mešitě nejblíž stanice metra Tung-s’, která je přestupní mezi linkou 5 a linkou 6 pekingského metra. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Dongsi Mosque na anglické Wikipedii a Dongsi-Moschee na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu mešita v Tung-s’ na Wikimedia Commons
Dongsi-Moschee

Die Dongsi-Moschee (chinesisch 东四清真寺, Pinyin Dōngsì qīngzhēnsì, englisch Dongsi Mosque) im Pekinger Stadtbezirk Dongcheng ist die älteste Moschee Pekings. Sie wurde im Jahr 1356 während der Yuan-Dynastie oder im Jahr 1447 während der Ming-Dynastie (1368–1644) erbaut. Ihre Architektur verbindet chinesische und arabische Elemente. Sie ist der Sitz der Pekinger Islamischen Vereinigung. Sie steht seit 1984 auf der Liste der Denkmäler der Stadt Peking. Siehe auch Denkmäler der Stadt Peking Denkmäler der Volksrepublik China (Peking) Weblinks Dongsi-Moschee Restorations: Olympic Torch Or Rural Touch? – Englisch Dongsi Mosque – Englisch
Dongsi Mosque

The Dongsi Mosque (simplified Chinese: 东四清真寺; traditional Chinese: 東四清真寺; pinyin: Dōngsì Qīngzhēnsì) is a mosque in Dongsi Subdistrict, Dongcheng District, Beijing, China. History According to local legends, the mosque was built during the Liao dynasty when Beijing was one of the secondary capitals of the Liao. However, records suggest that the mosque was constructed in 1346 during the Yuan dynasty. The mosque underwent expansion and renovation in 1447 and again in 1486. The earlier repairs were financed by Chen Yuyuan, a prominent officer during the Ming dynasty. The mosque survived a fire in the late 19th century but suffered damage. Comprehensive repairs were done to the mosque throughout the 20th century. Architecture The mosque consists of two iwans, a minaret, a prayer hall and a library. The prayer hall has Koran carved on the arches of the hall and can accommodate up to 500 worshipers. On the southern part of the sahn there are five wing halls and on the northern part there are three wing halls. The architectural style of the mosque has features of Ming Dynasty. Located on the southern part of the courtyard, the library has various version of the Koran. Transportation The mosque is accessible within walking distance south of Dongsi Station of Beijing Subway. See also Islam in China List of mosques in China References External links Media related to Dongsi Mosque at Wikimedia Commons
Xumi-Fushou-Tempel

Der Xumi-Fushou-Tempel oder Tempel der Glückseligkeit und des Langen Lebens des Sumeru-Berges (須彌福壽之廟 / 须弥福寿之庙, Xūmí Fúshòu zhī miào, englisch Xumi Fushou Temple / Temple of Sumeru Happiness and Longevity) ist einer der Acht Äußeren Tempel in Chengde (Jehol) in der chinesischen Provinz Hebei. Der buddhistische Tempel befindet sich im Norden des Parkkomplexes des Sommerpalastes östlich des Putuo-Zongcheng-Tempels an der Nordseite des „Löwentales“ an einem leicht ansteigenden Berghang. Die Anlage umfasst eine Fläche von 37.900 Quadratmetern. Der Tempel wurde 1780 zur Feier des 70. Geburtstags des Kaisers Qianlong (reg. 1735–1796, gest. 1799) gebaut, zu der der VI. Penchen Lama der Gelug-Tradition des tibetischen Buddhismus, einer der beiden damaligen religiösen und politischen Führer Tibets, nach Chengde (Jehol), seine Glückwünsche überbringen kam. Für ihn ließ der Kaiser den Tempel bauen. Er ist eine Nachbildung des Tempels Trashilhünpo (tibetisch kurz: Glücksberg), des traditionellen Sitzes des Penchen Lama im tibetischen Samzhubzê, und sollte ihm zur Unterkunft und Meditation dienen. Sein Bau war für die Festigung der Beziehungen zwischen dem Kaiserhof und den Oberhäuptern des tibetischen Buddhismus, und damit für die Festigung des Vielvölkerstaates, von großer Bedeutung. Sein Hauptgebäude, die Große Rote Terrasse (Dahongtai), hat drei Geschosse und oben dreigeschossige Türme. Die Miaogaozhuangyan-Halle, in der der Penchen Lama predigte, bildet das Zentrum der Anlage. Die Jixiangfaxi-Halle mit einem Dach aus goldüberzogenen Kupferziegeln war die Wohnstätte des Penchen Lama. Weitere Bauwerke sind die achteckige siebengeschossige Liuli-Wanshou-Pagode (eine Majolika-Pagode - d. h. eine Pagode aus glasierten Ziegeln) und der ebenfalls daraus angefertigte Gedächtnisbogen (Liuli paifang). Im Stelenpavillon (Beiting) des Tempels befindet sich eine viersprachige Gedenktafel mit Steingravierungen in mandschurischer, chinesischer, mongolischer und tibetischer Schrift mit einer Inschrift, die an die Ereignisse erinnert. Der Xumi-Fushou-Tempel steht seit 1961 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (1-118). Literatur Zhongguo da baike quanshu: Wenwu. Bowuguan [Große chinesische Enzyklopädie: Band Kulturgegenstände. Museen]. Zhongguo da baike quanshu chubanshe, Beijing 1993. Cihai („Meer der Wörter“), Shanghai cishu chubanshe, Shanghai 2002, ISBN 7-5326-0839-5. Weblinks Glazed Pagoda at Xumifushou Temple in Chengde of Hebei Province - Englisch Einzelnachweise und Fußnoten
Xumi Fushou Temple

The Xumi Fushou Temple (Chinese: 须弥福寿之庙) is one of the Eight Outer Temples in Chengde, Hebei, China. This Buddhist temple is in the north of the park complex of the Chengde Mountain Resort, to the east of Putuo Zongcheng Temple on the north side of a slightly upward slope hill. The temple covers an area of 37,900 m2 (408,000 ft2). History The temple was first designed in 1780 to celebrate the 70th birthday of the Qianlong Emperor. It was built for Penchen Lama the VI who came to Chengde from Tibet to convey his congratulations and is a fusion of Chinese and Tibetan architectural style. Structures Its main building, the Great Red Terrace (Dahongtai, simplified Chinese: 大红台; traditional Chinese: 大紅臺), has three stories, and was furthermore built on a three-story foundation. The Miaogaozhuangyan Hall (妙高莊嚴殿) where the Panchen Lama preached is the center of the temple. The Jixiangfaxi Hall (吉样法喜殿) with a roof made of gold plated copper tiles was the home of Penchen Lama. Other buildings are the seven-story octagonal Liuli-Wanshou pagoda (琉璃万寿塔 "Glazed Tile Pagoda of Longevity") and a glazed tile paifang (琉璃牌坊). In the stele pavilion of the temple is a memorial plaque with stone engraving in Manchu, Chinese, Mongolian and Tibetan script, with an inscription in memory of events. Paleontology From 1979 and into the 1980s, the Eight Outer Temples and Chengde Mountain Resort were renovated using local stone slabs. Since 1992, fossilized dinosaur tracks in the rock slabs have been reported from Hebei and the surrounding area. Over 40 tracks were found at Xumi Fushou Temple, in front of the front door and behind the páilóu. References
Yongding-Tor

Das Yongdingmen oder Yongding-Tor (chinesisch 永定門 / 永定门, Pinyin Yǒngdìng Mén; Manchu: Enteheme toktoho duka) ist eines der verschwundenen Stadttore der äußeren Stadtmauern von Peking, das nach der Jahrtausendwende rekonstruiert wurde. Das ursprüngliche Toranlage wurde 1553 errichtet und 1957, nach anderer Darstellung erst 1971, aus Verkehrsgründen abgerissen. Eine weitgehend originalgetreue Replik wurde 2005 im Rahmen der urbanistischen Verschönerungsaktion der chinesischen Hauptstadt für die Olympischen Spiele von 2008 errichtet und nördlich davon ein Park gestaltet. Literatur Thomas J. Campanella: The Concrete Dragon. China’s Urban Revolution and What it Means for the World, Princeton Architectural Press 2008 Weblink Auszug aus Campanella in Google Books
Yongdingmen

Yongdingmen (simplified Chinese: 永定门; traditional Chinese: 永定門; pinyin: Yǒngdìngmén; lit. 'Gate of Perpetual Peace') was the former front gate of the outer city of Beijing's old city wall. Originally built in 1553 during Ming Dynasty, it was torn down in the 1950s to make way for the new road system in Beijing. In 2005, the Yongdingmen was reconstructed at the site of the old city gate. This new gate is disconnected from the original road leading towards the gate and into the city (see photograph below). During the Boxer Rebellion, on 11 June 1900, the secretary of the Japanese legation, Sugiyama Akira (杉山 彬), was attacked and killed by the Muslim soldiers of General Dong Fuxiang near Yongdingmen, who were guarding the southern part of the Beijing walled city. References
Yongdingmen

Yongdingmen (en chino tradicional, 永定門; en chino simplificado, 永定门; pinyin, Yǒngdìngmén; Manchú: Enteheme toktoho duka) fue la principal puerta de acceso a la ciudad vieja. Construida originalmente en 1552,​ fue demolida en la década de los 50 para construir el nuevo sistema de carreteras de la ciudad. En 2005, el Yongdingmen fue reconstruido en el mismo lugar que la vieja puerta. Referencias
Yongdingmen

Yongdingmen (en chinois simplifié : 永定门 ; chinois traditionnel : 永定門 ; pinyin : Yǒngdìngmén ; mandchou : Enteheme toktoho duka ; littéralement « Porte de la stabilité éternelle ») était une ancienne porte sur la section externe des murs de la vieille ville. Construite en 1553, elle est abattue dans les années 1950 pour faire place au nouveau système de routes de Pékin. En 2005, la porte est reconstruite sur l'ancien site. Notes et références Portail de Pékin Portail du monde chinois • section histoire de la Chine