NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jingshan

Jingshan (Chinês: 景山; pinyin: Jǐngshān; significa "Paisagem da Colina") é uma colina artificial em Pequim,China. Abrangendo uma área de mais de 230.000 m², e abrange tanto o Distrito Xicheng e o Distrito Dongcheng, Jingshan é também imediatamente a norte da Cidade Proibida sobre o eixo central de Pequim. Originalmente um jardim imperial, é hoje um parque público, denominado Parque Jingshan(景山公园). Os 45,7 metros de altura colina artificial foi construída na Era Yongle da Dinastia Ming inteiramente a partir do solo escavado na formação dos fossos do Palácio Imperial e dos canais próximos. É especialmente impressionante quando se considera que todo este material foi movido apenas pelo trabalho manual e pela força animal. Jingshan constituída por cinco cumes individuais, e sobre o início de cada cume há um pavilhão bastante trabalhado. Estes pavilhões foram utilizados por funcionários para descansarem e para lazer. Estes cinco cumes também atraem a aproximação histórica eixo central de Pequim. De acordo com os ditames de Feng Shui, é favorável construir uma residência para sul de uma colina (e também é prático, ganhando protecção contra os ventos frios do norte). Os palácios imperiais das outras capitais das anteriores dinastias estavam também situados a sul de uma colina. Quando a capital foi transferida para Pequim, não existia essa colina neste local, por isso foi construído uma. É conhecido popularmente como Colina Feng Shui. É também conhecido como Colina do Carvão, uma tradução directa de seu antigo nome popular chinês (chinês:煤山; pinyin: Méishān). O último imperador da Dinastia Ming, Chongzhen, cometeu suicídio por enforcamento-se aqui em 1644. Jingshan é sobretudo um lugar popular para as pessoas idosas e para socializar. Pode-se encontrar muitas vezes pessoas idosas dançando, cantando ópera e fazendo outras actividades culturais, tais como a kuai ban, no Jingshan. Relações com a Cidade Proibida A Colina Jingshan é separada da Cidade Proibida pelo fosso do palácio imperial. No entanto, até 1928 o parque sábado estava tapado pelo fosso e só era acessível apenas na parte sul da Cidade Proibida por meio da Porta do Poder Divino. Em 1928, uma nova estrada (Rua Novo Jinghshan) foi construída a norte do fosso do palácio. Assim a Colina Jingshan foi completamente separada da Cidade Proibida. A Porta do Poder Divino tornou-se a porta traseira do Museu do Palácio, e a parte da frente do portão do Parque Jingshan ficou agora a norte da nova estrada. Os endereços de ambos: Cidade Proibida e o Parque Jingshan estão na Rua Novo Jingshan . Galeria
Parcul Jingshan

Parcul Jingshan (în chineză simplificată: 景山公园; pinyin: Jǐngshān Gōngyuán) este un parc imperial, cu o suprafață de 23 ha, situat imediat la nord de Orașul Interzis în zona Orașului Imperial din Beijing, China. Punctul central este dealul artificial Jingshan, literalmente „Dealul Priveliștii”. Anterior grădină imperială privată atașată Orașului Interzis, a fost deschisă pentru public în anul 1928. Parcul a fost înființat oficial în 1949. Din punct de vedere administrativ face parte din districtul Xicheng în centrul orașului Beijing. Istoric Istoria Jingshan datează încă din perioada dinastiilor Liao și Jin, cu aproape o mie de ani în urmă. Dealul artificial, înalt de 45,7 m, a fost construit în era Yongle a dinastiei Ming, în întregime din solul excavat în timpul construcției șanțurilor Palatului Imperial și canalelor din apropiere. Tot acest material a fost mutat prin muncă manuală și animală. Jingshan este format din cinci vârfuri individuale, iar pe fiecare vârf se află un pavilion elaborat. Aceste pavilioane erau folosite de oficiali pentru diverse adunări și pentru agrement. Aceste cinci vârfuri aproximează axa istorică a centrului Beijingului. Recomandările feng shui susțin că mormintele și reședințele trebuie amplasate la sud de un deal din apropiere, ceea ce servește la protecția față de energiile dăunătoare yin și vânturile reci din nord. Deoarece Jingshan avea acest scop, a fost numit și Dealul Feng Shui. Este, de asemenea, cunoscut de localnici ca Dealul Cărbunelui, nume izvorât dintr-un vechi zvon cum că împărații păstrau o rezervă ascunsă în parc. Împăratul Chongzhen, ultimul conducător al dinastiei Ming, s-a sinucis spânzurându-se de un copac în Jingshan în anul 1644, după ce Beijingul a scăzut pe mâna forțelor rebele ale lui Li Zicheng. Legătură cu Orașul Interzis Dealul Jingshan este separat de Orașul Interzis prin șanțul palatului. Cu toate acestea, până în 1928, parcul începea imediat după șanț și era accesibil pe partea de sud numai din Orașul Interzis prin Poarta Măreției Divine. În 1928, un drum nou a fost construit la nord de șanț, separând astfel complet Dealul Jingshan de Orașul Interzis. Poarta Măreției Divine a devenit ușa din spate a Muzeului Palatului, iar poarta Parcului Jingshan se află acum la nord de noul drum. Adresele stradale ale Orașului Interzis și Parcului Jingshan sunt pe acest nou drum. Parcul Jingshan este acum un loc popular pentru socializare. Deseori pot fi văzuți oameni în vârstă care dansează, cântă operă și desfășoară alte activități culturale, precum kuaiban. Acces Parcul are patru intrări, câte una în fiecare din direcțiile cardinale, dar numai trei sunt în prezent deschise pentru public. Intrarea de sud este situată de Orașul Interzis și este accesibilă prin liniile de autobuz 101, 103, 109, 124, 202, 211, 609 și 685. Intrarea de vest este la o scurtă distanță de poarta de est a Parcului Beihai și este accesibilă prin traseele de autobuz 5 și 609. Troleibuzele 111 și 124 opresc la intrarea de est. Intrarea de nord este în prezent închisă pentru public. Galerie Vezi și Jingshan (dezambiguizare) Zuihuai Zhongnanhai Palatul de Vară Vechiul Palat de Vară Note
Цзиншань (парк)

Цзинша́нь (кит. упр. 景山, пиньинь Jǐngshān, палл. Цзиншань, буквально: «Взгляд с горы») это искусственный холм в Пекине, Китай. Парк занимает площадь в более чем 230 000 м², и расположен к северу от Запретного города на центральной оси Пекина. Первоначально являлся императорским садом, в настоящее время это общественный парк, известный как Парк Цзиншань (景山 公园). Искусственный холм высотой 45,7 метров был построен в годы правления под девизом «Юнлэ» во времена империи Мин целиком из грунта, вырытого при выкапывании рвов вокруг императорского дворца. Особенно впечатляет то, что всё это было создано исключительно ручным трудом. Цзиншань состоит из пяти отдельных холмов, на вершине каждого из них расположен дворец-павильон в китайском стиле. Эти павильоны часто использовались должностными лицами императорской свиты для сбора, а также с целью отдыха. Эти пять холмов также указывают на историческую ось в центре Пекина. Практика Фэншуй говорила, что места, расположенные к югу от близлежащего холма, выгодны для жительства, так как они имеют защиту от холодных северных ветров. Поэтому императорские дворцы в столицах предыдущих династий были расположены к югу от холма. Когда столица была перенесена в Пекин, таких возвышенностей не было, но позже они были построены. Последний правитель империи Мин Чжу Юцзянь покончил жизнь самоубийством, повесившись здесь в 1644 году. Сегодня Цзиншань особенно популярен среди пожилых людей. Здесь они собираются и занимаются танцами, пением и другими культурными развлечениями. Галерея Примечания
Jingshanparken

Jingshanparken (景山公园; Jǐngshān Gōngyuán) är en park med ett artificiellt berg precis norr om Förbjudna staden i Peking i Kina. Parken upptar 230 000 m2 och domineras av det 46 meter höga berget i södra delen av parken. Berget byggdes av schaktmassorna från utgrävningarna av sjöar och vallgravar när Yuandynastins gjorde Peking till sin huvudstad på 1260-talet. Kullen förstorades senare under Mingdynastin på 1420-talet. Berget har fem toppar, och under tiden för kejsar Qianlong (r. 1735–1796) uppfördes en paviljong på varje topp. Från den centrala och högsta toppen är det bra utsikt över Peking och den Förbjudna staden. Jingshanparken har tillsammans med andra omgivande parker såsom Beihaiparken och Zhongnanhai historiskt tillhört Förbjudna staden och bara varit tillgängligt för de kejserliga hovet. 1928 öppnades parken för allmänheten och är idag ett populärt turistmål. 1644 begick Mingdynastins sista kejsare Chongzhen självmord i Jingshanparken genom att hänga sig på östra delen av berget efter att rebelledaren Li Zicheng erövrat Peking och varit på väg att inta Förbjuda staden. I dag är platsen för självmordet utmärkt med en minnesstele. Se även Förbjudna staden Beihai-parken Zhongnanhai Referenser Noter Tryckta källor Mote, Frederick W. (2003) (på engelska). Imperial China 900-1800. Harvard University Press. ISBN 0674012127. http://www.amazon.com/Imperial-China-900-1800-F-Mote/dp/0674012127
Taikoo Li Sanlitun

Taikoo Li Sanlitun (Chinese: 三里屯太古里; pinyin: Sānlǐtún Tàigǔlǐ), formerly Sanlitun Village, is a shopping center in the Sanlitun area of the Chaoyang District in Beijing, China. It comprises 19 buildings on two sites that are a few minutes walk from each other. Location Taikoo Li Sanlitun is adjacent to Beijing Subway Line 2 Dongsi Shitiao Station and Line 10 Tuanjiehu Station. Dongdaqiao Station on Line 6 is also close by. It is a ten-minute walk from Tuanjiehu, a twenty-minute walk from Dongsi Shitiao and a twenty-minute walk from Dongdaqiao. It is recommended to take Exit A or D from Tuanjiehu. History and construction The center opened in July 2008, and is developed and managed by Hong Kong–based Swire Properties. It comprise two sites: The Piazza (Taikoo Li South) The center opened in July 2008, and contains 260+ stores, dining outlets and services including a multi-screen The Deck (Taikoo Li North) The area includes a large number of stores, especially fashion brands. It also includes art galleries focusing on avant-garde and contemporary Chinese and foreign artists. Taikoo Li West Opened in 2021 with about 20 stores and over 27,500 sqm Design It was designed by a group led by the Oval partnership from Hong Kong, and Japanese architect Kengo Kuma (隈 研吾). The design of Taikoo Li South is inspired by Beijing's hutongs, while Taikoo Li North draws its courtyard form from China's siheyuan. The space also includes modern pieces such as an open fountain and little touches from contemporary artists. References External links Official website of Taikoo Li Sanlitun
Sanyuan Group

Sanyuan Group (Chinese: 三元集团; pinyin: Sānyuán Jítuán) is a state-owned group of companies based on agriculture and animal husbandry in China. It consists of 12 state farms, 20 professional companies, 41 transnational joint ventures, 3 overseas subsidiaries and 1 public company as Beijing Sanyuan Foods, which is listed in Shanghai Stock Exchange. Sanyuan Foods Phoenix Television was quoted as saying Sanyuan Foods was chosen by Beijing Olympic Committee at the last minute as the sole supplier of milk and dairy products for both the 2008 Summer Olympics and the 2008 Summer Paralympics. The original supplier of dairy products to the 2008 Beijing Olympic was Yili Group, but Yili was dropped when its products failed quality tests. After Sanyuan Foods' products were cleared in the nationwide test for melamine, its share price surged 10 percent, a jump of 52% in 5 days. Independent media have reported that during the 2008 Beijing Olympics and the 2008 Beijing Paralympics, the "State Council Special Food Supply Center" was the only food supplier chosen by the Beijing Olympic Committee when all other national suppliers failed the stringent tests. "All the food supply, including dairy, for the Olympics and Paralympics were safe," Li Changjiang, former head of AQSIQ told a press conference. "We took special quality management measures aimed at food supply for the Games." On 26 September 2008 Beijing Sanyuan Foods Co Ltd (SHA 600429) said its shares will be suspended from today pending an announcement related to a possible acquisition. Beijing Sanyuan is the only listed dairy producer that has avoided being associated with China's milk contamination scandal. The official China Securities Journal cited market sources as saying that Sanyuan, a second-tier company, may acquire Sanlu Group, the dairy at the center of the contamination scandal, taking the opportunity to become one of the top brands. Sanyuan has made a TV Show called Miracle Star, which plagiarized The Amazing World of Gumball in 2014. In response to the plagiarism, Cartoon Network released the 167th episode of Gumball, "The Copycats", to address Miracle Star's plagiarism directly. See also 2008 Chinese milk scandal Food safety in China References External links Official website of Beijing Sanyuan Foods Ben Bocquelet's tweet
Pekinger Bailin-Tempel

Der Bailin-Tempel (柏林寺, Bǎilín sì) bzw. der Pekinger Bailin-Tempel (北京柏林寺, Beijing Bailin si) ist ein berühmter buddhistischer Tempel im Pekinger Stadtbezirk Dongcheng östlich des Yonghe-Tempels (Yonghe gong) in der Straße Xilou Hutong. Er wurde im 7. Jahr der Yuanzhi-Ära (1347) in der Zeit der Mongolen-Dynastie erbaut und später in der Zeit der Ming-Dynastie und zweimal in der Qing-Dynastie restauriert. Der Bailin-Tempel steht seit 2006 auf der Liste der Denkmäler der Volksrepublik China (6-311).
Fernsehturm Shijiazhuang

Der Fernsehturm Shijiazhuang (chinesisch 石家庄电视塔, Pinyin Shíjiāzhuāng Diànshìtǎ) ist ein 280 Meter hoher, 1998 errichteter Fernsehturm in Stahlfachwerkbauweise in Shijiazhuang, China. Er ist mit einer für Besucher zugänglichen Aussichtsplattform ausgestattet. Der Turm, der sich vom Grundaufbau an den Oriental Pearl Tower in Shanghai anlehnt, wird von drei Stahlgitterpfeilern gestützt. Weblinks Bilder vom Fernsehturm Shijiazhuang skyscraperpage.com: Shijiazhuang TV-tower
Shijiazhuang TV Tower

Shijiazhuang TV Tower is a 280-metre (920 ft) tall free standing lattice tower used for communication built in 1998 in the city of Shijiazhuang, China. See also List of towers Lattice tower List of tallest freestanding steel structures List of tallest buildings in Shijiazhuang References External links http://www.gakei.com/sjw/sjwv.htm http://skyscraperpage.com/gallery/showphoto.php?photo=51261&papass=&sort=1 http://www.skyscraperpage.com/diagrams/?b21715
Shisanling Pumped Storage Power Station

The Shisanling Pumped Storage Power Station (十三陵抽水蓄能电厂) is a pumped-storage power station in Changping District of Beijing, China, near the Thirteen Tombs of the Ming Dynasty from where it got its name Shisanling, which means "thirteen tombs". The power station contains four reversible turbines for an installed capacity of 800 MW. Background Planning and designs for the power station commenced in 1974 and in 1988, the National Electric Power Ministry and People's Government of Beijing decided to go forth with the project. Construction was initiated that year and by 1995, the first unit was in operation. Operation Shisanling Dam The Shisanling Dam creates the power station's lower reservoir and was an already existing dam. The earth-fill embankment dam is 29 metres (95 ft) high and 627 metres (2,057 ft) long. The dam creates a reservoir that can store 59,000,000 cubic metres (2.083565337×109 ft3) of water and contains a controlled chute spillway. Upper reservoir From the lower reservoir, water is pumped up into the upper reservoir which has a normal storage capacity of 51,000,000 cubic metres (41,346 acre⋅ft). The upper reservoir is artificial was built into the Mang mountain with the assistance of a 75 metres (246 ft) high and 550 metres (1,804 ft) long concrete-face rock-fill dam. When power is being generated, the water leaves the reservoir and falls through two penstocks down towards the power station which is underground and just above the lower reservoir. Before reaching the reversible turbines, the water branches off into four branch pipes. Power station The four branch pipes feed water into the four turbines and after it generates power it is returned to the lower reservoir to repeat cycle when operating. Each reversible turbine has a 200 MW installed capacity. The turbines and generators are stored in an underground power house measuring 145 metres (476 ft) long, 23 metres (75 ft) wide and 46.6 metres (153 ft) high. See also List of power stations in China References
ГАЕС Shísānlíng

ГАЕС Shísānlíng (十三陵水电站) — гідроакумулювальна електростанція на сході Китаю у адміністративно-територіальній одиниці Пекін. Резервуари станції розташовані у гірському масиві, який формує північну межу міста Пекін, в лівобережній частині сточища річки Wenyu (права притока Чаобай, котра впадає до Бохайської затоки на північній околиці Тяньцзіня). При цьому як нижній резервуар використали водосховище Shísānlíng, споруджене у 1958 році на Dōngshāhé (притока Wenyu) за допомогою земляної греблі висотою 29 метрів та довжиною 627 метрів. Ця водойма має об’єм у 81 млн м3, з яких 51,5 млн м3 призначені для протиповеневих заходів. Верхній резервуар створили на вершині гори за допомогою двох кам’яно-накидних споруд із бетонним облицюванням – головної висотою 75 метрів, довжиною 550 метрів та шириною по гребеню 10 метрів і допоміжної висотою 13 метрів, довжиною 187 метрів та шириною по гребеню 10 метрів. Вони утримують водосховище з об’ємом 4,5 млн м3 (корисний об’єм 4,2 млн м3) та коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 531 та 566 метрів НРМ. Розташовані на відстані 2 км один від одного резервуари з’єднані між собою та з розташованим між ними машинним залом за допомогою двох тунельних трас. Сам зал споруджений у підземному виконанні та має розміри 145х23 метра при висоті 47 метрів, а доступ до нього персоналу здійснюється по тунелю довжиною 1,1 км. Основне обладнання станції становлять чотири оборотні турбіни типу Френсіс потужністю по 200 МВт, які використовують напір від 430 до 473 метрів та забезпечують підйом на висоту від 440 до 490 метрів. Станція має проектну річну виробітку 1246 млн кВт-год електроенергії. Зв’язок із енергосистемою відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Примітки
Universal Resort station

Universal Resort station (Chinese: 环球度假区站; pinyin: Huánqiú Dùjiàqū zhàn) is a subway station on Line 7 and the Batong line of the Beijing Subway. It is located near the entrance of Universal Beijing Resort. The station opened on 26 August 2021. Station layout Both the line 7 and Batong line stations have underground island platforms. The Batong line platform is special in that it is the only island platform in the system where trains arrive and open their doors on the right side of the train instead of the conventional left side. There are 6 exits, lettered A, B, C, D, E and F. Exits A to E are accessible directly, whilst exit F is accessible via a ramp. Gallery See also Universal Beijing References
Gaoloujin station

Gaoloujin station (simplified Chinese: 高楼金站; traditional Chinese: 高樓金站; pinyin: Gāolóujīn zhàn) is a subway station on Line 7 of the Beijing Subway, located in Gaoloujin Village, Liyuan Town in Tongzhou District. It has a double island platform. Most trains head for Universal Resort, but some trains terminate here. Station layout The station has underground dual-island platforms with a track in the center. Exits There are 4 exits, lettered A, B, C, and D. All exits are accessible. References
Chedaogou station

Chedaogou station (simplified Chinese: 车道沟站; traditional Chinese: 車道溝站; pinyin: Chēdàogōu Zhàn) is a station on Line 10 of the Beijing Subway. This station opened on December 30, 2012. Station layout The station has an underground island platform. Exits There are 4 exits, lettered A, B, C, and D. Exits A and D are accessible. Gallery References External links Media related to Chedaogou Station at Wikimedia Commons
Budova Čínské ústřední televize

Budova Čínské ústřední televize v Pekingu je architektonicky unikátní stavbou z dílny architektů Rema Koolhaase a Ole Scheerena ze studia Office for Metropolitan Architecture (OMA). Budova má tvar dvou spojených věží ve tvaru L. Nabízí podlahovou plochu 473 000 metrů čtverečních. Zprovozněna byla roku 2008. Měří 234 metrů a má 51 podlaží. V roce 2013 získala stavba ocenění pro nejlepší výškovou budovu od Council on Tall Buildings and Urban Habitat v Chicagu. U obyvatel Pekingu si však popularitu nezískala, přezdívá se jí obvykle „trenýrky“. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Budova Čínské ústřední televize na Wikimedia Commons
CCTV Headquarters

Le siège de la Télévision centrale de Chine est un ensemble d'immeubles situé dans le nouveau quartier d'affaires de l'est de Pékin. Son bâtiment principal, le plus spectaculaire, atteint 234 mètres et se distingue par sa forme originale. L'ensemble a été conçu par le cabinet d'architecte néerlandais Rem Koolhaas. Se différenciant des tours et immeubles conventionnels, la CCTV Tower (à ne pas confondre avec la tour centrale de radio-télédiffusion de Pékin, aussi appelée CCTV tower, qui culmine à 405 mètres et doit être remplacée par ce nouveau siège) représente une boucle composée de six sections horizontales et verticales, totalisant une surface de 380 000 m2; ses façades sont asymétriques en tous points et leur structure entoure un espace vide en son centre, comparable à celui de l'arche de la Défense (France). Notamment en raison des risques de séisme, sa construction fut considérée comme un défi d'ingénierie. Sa forme unique lui fait valoir le surnom dà kùchǎ (大裤衩), ce qui signifie "gros pantalon". Les deux "jambes" du bâtiment furent liées dans la nuit du 26 décembre, quand la température descend au plus bas afin de minimiser le déséquilibre lié à l'expansion thermique de l'acier structurel. Le bâtiment fut conçu comme faisant partie intégrante d'un parc médiatique accessible au public, avec son lieu de tournage à l'extérieur et ses studios de production sur l'axe vert du CBD (Central Business District). Incendie La tour annexe de la CCTV Tower, le Television Cultural Centre (TVCC, centre culturel de la CCTV), fut ravagée par un incendie le 9 février 2009, avant qu'elle ne soit achevée. L'incendie, qui dura six heures, fut provoqué par les feux d'artifice tirés pour la fête des lanternes. À l'achèvement des travaux en mai 2009, le bâtiment aurait intégré l'hôtel Beijing Mandarin Oriental, un centre pour visiteurs, un théâtre public, et un espace d'exposition. Appel d'offres L'Office for Metropolitan Architecture a gagné l'appel d'offres de la Beijing International Tendering Co. le 20 décembre 2002 pour la construction de ce bâtiment, ainsi que pour le Television Cultural Center qui le jouxte. Il s'agit de la première des 300 tours construites dans le nouveau quartier central des affaires à Pékin. À l'intérieur de la "tour" se trouvent des bureaux, des studios et des espaces pour l'administration, les infos, la télédiffusion et la production. L'agence chinoise East China Architectural Design & Research Institute a également concouru à la conception du bâtiment. Notes et références Articles connexes Sondage mondial sur l'architecture Liens externes CCTV Project Site Office for Metropolitan Architecture (OMA) Project Site China Central Television (CCTV) Headquarters Building & Cultural Centre, Beijing page for the engineering firm ARUP Portail de Pékin Portail des gratte-ciel Portail de la télévision