NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fangchenggang Nuclear Power Plant

Fangchenggang Nuclear Power Plant (simplified Chinese: 防城港核电站; traditional Chinese: 防城港核電站; pinyin: Fángchénggǎng hédiànzhàn), also known as Fangchenggang Hongsha Nuclear Power Plant (simplified Chinese: 防城港红沙核电站; traditional Chinese: 防城港紅沙核電站), is a nuclear power plant in Fangchenggang, near Hongsha Village (simplified Chinese: 红沙村; traditional Chinese: 紅沙村), autonomous region of Guangxi (Guangxi Zhuang Autonomous Region) in the People's Republic of China. A total of six reactors are planned to operate at the Fangchenggang site. Units 1 and 2 are both CPR-1000s, units 3–4 are Hualong Ones, units 5–6 are planned also to be Hualong One reactors. Fangchenggang 3 and 4 will be the reference plant for the proposed Bradwell B plant in the UK. The plant is located about 54 kilometres from the border with Vietnam. It is a project of Guangxi Fangchenggang Nuclear Power Group, a joint venture between China Guangdong Nuclear Power Co (CGNPC) and Guangxi Investment Group. Unit 1 was connected to the electricity grid on 25 October 2015. Unit 1 is commercially operating starting on 1 January 2016. Construction works for Unit 3 started in December 2015. Unit 3 first concrete pour occurred on 24 December 2015. First concrete for Unit 4 followed one year later, on 23 December 2016. Reactor data The Fangchenggang Nuclear Power Plant consist of 4 operational reactors and 2 reactors planned. See also Generation III reactor References
Centrale nucleare di Fangchenggang

La centrale nucleare di Fangchenggang è una centrale nucleare cinese situata presso il villaggio di Hongsha nella zona economica del golfo di Beibu vicino a Bailong presso la città costiera di Fangchenggang, nella provincia del Guangxi, dista pochi km dal confine con il Vietnam. La centrale sarà composta da 2 reattori CPR1000, 2 HPR1000 e 2 AP1000. Questo è il primo impianto cinese a sorgere in una zona di minoranze etniche cinesi. Note Collegamenti esterni (EN) IAEA - Nuclear Power Reactors in the World, 2018 (PDF), su www-pub.iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Fangchenggang 1, su pris.iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Fangchenggang 2, su pris.iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Fangchenggang 3, su pris.iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Fangchenggang 4, su pris.iaea.org.
АЭС Фанчэнган

АЭС Фанчэнган (кит. 防城港核电站) — действующая атомная электростанция на юге Китая. Станция расположена на побережье Южно-Китайского моря в городском округе Фанчэнган Гуанси-Чжуанского автономного района. Решение о строительстве АЭС Фанчэнган было принято в рамках реализации проекта по развитию западных районов Китая. Фанчэнган должна была стать первой АЭС в районе компактного проживания нацменьшинств страны. Проект предусматривал установку 6 энергоблоков мощностью 1 млн. кВт каждый. Для размещения на площадке первой очереди АЭС были выбраны два национальных реактора CPR-1000 типа PWR мощностью 1080 МВт, разработанных компанией CGNPG по китайским технологиям. Первый блок был запущен в октябре 2015 года, второй блок был сдан в коммерческую эксплуатацию через год, в октябре 2016 года. В ноябре 2014 года национальная энергетическая администрация (NEA) утвердила проект реактора III поколения по собственной китайской технологии Хуалун-1 (HPR1000), совместной разработки корпораций CNNC и China General Nuclear Power (CGNPG). Одной из площадок размещения нового реактора наряду с АЭС Фуцин стала вторая очередь АЭС Фанчэнган. Строительство третьего блока началось в декабре 2015 года, четвертого — в декабре 2016 года. Информация об энергоблоках Примечания Ссылки Фанчэнганская АЭС (Fangchenggang) на сайте Российского атомного сообщества АЭС Фанчэнган на сайте seogan
АЕС Фанченган

Атомна електростанція Фанченган (спрощ.: 防城港核电站; кит. трад.: 防城港核電站; піньїнь: Fángchénggǎng hédiànzhàn), також відома як АЕС Фанченган Хунша (спрощ.: 防城港红沙核电站; кит. трад.: 防城港紅沙核電站), це атомна електростанція у Фанченгані, поблизу села Хунша (спрощ.: 红沙村; кит. трад.: 紅沙村), автономний район Гуансі у Китайській Народній Республіці. Загалом на майданчику Фанченган планується побудувати шість реакторів. Обидва енергоблоки 1 і 2 – це CPR-1000, блоки 3–4 – Хуалун 1, блоки 5–6 також плануються як реактори Хуалун 1. Фанченган 3 і 4 будуть еталонними блоками для запропонованої станції Bradwell B у Сполученому Королівстві. Станція розташована приблизно за 54 кілометри від кордону з В'єтнамом. Це проєкт Guangxi Fangchenggang Nuclear Power Group, спільного підприємства між China Guangdong Nuclear Power Co (CGNPC) і Guangxi Investment Group. 25 жовтня 2015 року енергоблок № 1 підключено до електромережі. З 1 січня 2016 року енергоблок № 1 введено в промислову експлуатацію. Будівельні роботи на 3-му енергоблоці почалися в грудні 2015 року. Перша бетонна заливка енергоблоку 3 відбулася 24 грудня 2015 року. Перший бетон для енергоблоку № 4 надійшов через рік, 23 грудня 2016 року. Інформація про реактори Див. також Реактор III покоління Примітки
Université normale du Guangxi

L'université de pédagogie du Guangxi ou Université normale du Guangxi (chinois simplifié : 广西师范大学 ; chinois traditionnel : 廣西師範大學 ; pinyin : guǎngxī shīfàn dàxué ; anglais : Guangxi Normal University ; zhuang : Gvangjsih Swhfan Dayoz), abrégée en Guangxishida (广西师大, Guǎngxī shīdà) est une université publique située à Guilin (République populaire de Chine), créée en 1932. Anciennement connu sous le Collège normale du Guangxi, a changé son nom à Université normale du Guangxi en 1983. Personnalité liée a l'université Huang Xianfan, professeur d'histoire de l'université de 1953 à 1981. Annexes Notes et références Liens externes (zh) Site officiel Portail des universités Portail de la Chine
Universidade Normal de Quancim

A Universidade Normal de Quancim (em chinês tradicional: 廣西師範大學; chinês simplificado: 广西师范大学; pinyin: Guǎngxī shīfàn dàxué) é uma universidade nacional localizada em Guilin da Região Autónoma Zhuang de Quancim, na República Popular da China. É uma das mais prestigiadas universidades em Quancim, e é também uma das mais antigas instituições de ensino superior. A predecessora da escola foi fundada em 1932, tendo sido considerada universidade em 1953. Anteriormente conhecido como Faculdade Normal de Quancim, 1983 renomeado Universidade Normal de Quancim. Atualmente, conta com 21 faculdades e mais 59 cursos de pesquisas. Entre os seus professores famosos foi Huang Xianfan, um dos fundadores da antropologia Chinês. Áreas de ensino Filosofia Economia Direito Educação Literatura História Ciência Engenharia Agricultura Gestão de ciência Notas Ligações externas Universidade Normal de Quancim
Gangcheng Subdistrict

Gangcheng Subdistrict (Chinese: 钢城街道; pinyin: Gāngchéng Jiēdào) is an urban subdistrict located in Liubei District, Liuzhou, Guangxi, China. According to the 2010 census, Gangcheng Subdistrict had a population of 39,813, including 21,060 males and 18,753 females. The population was distributed as follows: 5,134 people aged under 14, 30,348 people aged between 15 and 64, and 4,331 people aged over 65. See also List of township-level divisions of Guangxi References
Guangxi-Universität

Die Guangxi-Universität (chinesisch 廣西大學 / 广西大学, Pinyin Guǎngxī Dàxué) ist eine staatliche Universität in Nanning, der Hauptstadt der chinesischen Autonomen Region Guangxi. Als Abkürzung für die Guangxi-Universität wird auch Xī Dà (西大) verwendet. Geschichte Die Gründung erfolgte im Jahr 1928; Gründungspräsident war der renommierte Naturwissenschaftler und Erzieher Ma Junwu. Im Jahr 1936 wurde die Universität in eine Gesamthochschule mit den Schwerpunkten Geisteswissenschaften, Naturwissenschaften, Ingenieurwesen, Landwirtschaft und Medizin umgewandelt. Im Jahr 1939 wurde diese zu einer staatlichen Universität. Im Jahr 1952 wurde die landwirtschaftliche Abteilung ausgegliedert und selbständig. Im Jahr 1997 wurde die Universität und die landwirtschaftliche Hochschule zur neuen Guangxi-Universität zusammengefasst. Fächer Philosophie Wirtschaftswissenschaften Jura Pädagogik Geisteswissenschaften Naturwissenschaften Ingenieurswesen Landwirtschaft Management Die Guangxi-Universität hat heute 18 Colleges und eine Abteilung auf einem Campus mit einer Größe von 307 Hektar und einer überbauten Fläche von 745.000 Quadratmeter. Die Bibliothek hat einen Bestand von zwei Millionen Bänden und es lehren an der Universität 200 Professoren, unter ihnen der Nobelpreisträger Yang Zhenning. Weblinks Homepage in Chinesisch Homepage in Englisch Homepage in Koreanisch Siehe auch Liste der Universitäten in der Volksrepublik China
Université du Guangxi

L'université du Guangxi (chinois simplifié : 广西大学 ; chinois traditionnel : 廣西大學 ; pinyin : huǎngxī dàxué ; anglais : Guangxi University ; zhuang : Gvangjsih Dayoz), abrégée en Xida (西大, xīdà) est une université publique située à Nanning (République populaire de Chine), créée en 1928. Elle fait partie du « Projet 211 » en Chine. Personnalité liée a l'université Huang Xianfan, professeur d'histoire de l'université de 1940 à 1953. Lin Li, physicienne chinoise, diplômée de l'université en génie mécanique en 1944 Liens externes, références et notes (zh) Site officiel Portail des universités Portail de la Chine
Universidade de Quancim

A Universidade de Quancim (广西大学, em chinês; Guangxi Daxue, em pinyin) é uma universidade estadual localizada em Nanning, capital de Quancim, na China. Áreas de ensino Filosofia Economia Direito Educação Artes liberais Ciência Engenharia Agricultura Administração Referências Bibliografia Pereira, Galeote; Cruz, Gaspar da (1989). Primeiros escritos portugueses sobre a China. Lisboa: Publicações Alfa
ГЕС Пінбань

ГЕС Пінбань (平班水电站) — гідроелектростанція на півдні Китаю у провінції Гуансі. Знаходячись після ГЕС Tianshengqiao II, становить нижній ступінь каскаду на річці Наньпан, правому витоку Hongshui (разом з Qian, Xun та Сі належить до основної течії річкової системи Сіцзян, котра завершується в затоці Південно-Китайського моря між Гуанчжоу та Гонконгом). При цьому нижче по сточищу на Hongshui створено власний каскад, верхньою станцією якого є ГЕС Лунтань. В межах проєкту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею заввишки 67 метрів та завдовжки 449 метрів. Вона утримує водосховище з об'ємом 211 млн м3 (корисний об'єм 26,8 млн м3) та припустимим коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 437,5 та 440 метрів НРМ (під час повені рівень може зростати до 445,6 метра НРМ, а об'єм — до 278 млн м3). Пригреблевий машинний зал обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 138,5 МВт (номінальна потужність станції рахується як 405 МВт), які забезпечують виробництво 1603 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Летан

ГЕС Летан (乐滩水电站) — гідроелектростанція на півдні Китаю у провінції Гуансі. Знаходячись між ГЕС Bǎilóngtān (вище по течії) та ГЕС Qiáogǒng, входить до складу каскаду на річці Hongshui, яка разом із Qian, Xun та Сі входить до основної течії річкової системи Сіцзян (закінчується в затоці Південнокитайського моря між Гуанчжоу та Гонконгом). У 1973 році річку перекрили бетонною греблею висотою 62 метри та довжиною 586 метрів, яка утримує водосховище з припустимим коливанням рівня поверхні в операційному режимі між позначками 110 та 112 метрів НРМ. На початку 1980-х греблю доповнили машинним залом з однією турбіною потужністю 60 МВт, яка використовувала напір у 18,2 метра. А у 2004-му стала до ладу на порядок потужніша друга черга із чотирма турбінами по 150 МВт. За рік станція повинна виробляти 3,5 млрд кВт·год. Примітки
ГЕС Bǎilóngtān

ГЕС Bǎilóngtān (百龙滩水电站) — гідроелектростанція на півдні Китаю у провінції Гуансі. Знаходячись між ГЕС Dàhuà (вище по течії) та ГЕС Летан, входить до складу каскаду на річці Hongshui, яка разом із Qian, Xun та Сі входить до основної течії річкової системи Сіцзян (завершується в затоці Південно-Китайського моря між Гуанчжоу та Гонконгом). В межах проекту ліву протоку річки перекрили греблею із ущільненого котком бетону висотою 28 метрів та довжиною 274 метра. У правій протоці розмістилась секція із машинним заом, крім того, існує бічна земляна ділянка довжиною 116 метрів. Загальна довжина лінії греблі становить 664 метра. Зазначені споруди утримують водосховище з об'ємом 69,5 млн м3 (корисний об'єм 4,7 млн м3) та припустимим коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 125 та 126 метрів НРМ (під час повені рівень може зростати до 159,3 метра НРМ, а об'єм — до 340 млн м3). Біля правого берегу облаштований судноплавний шлюз із розмірами камери 120х12 метрів. Машинний зал обладнали шістьома бульбовими турбінами потужністю по 32 МВт, які використовують напір до 18 метрів (номінальний напір 9,7 метрів) та забезпечують виробництво 1335 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Zhāopíng

ГЕС Zhāopíng (昭平水电站) — гідроелектростанція на півдні Китаю у провінції Гуансі. Знаходячись між ГЕС Bājiāngkǒu (вище по течії) та ГЕС Xiàfú (49,5 МВт), входить до складу каскаду на річці Гуйцзян, яка впадає ліворуч до основної течії річкової системи Сіцзян (завершується в затоці Південнокитайського моря між Гуанчжоу та Гонконгом) на межі ділянок Xun та Сі. У межах проєкту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 40 метрів, яка утримує водосховище з об'ємом 125,5 млн м3 та припустимим коливанням рівня поверхні в операційному режимі між позначками 71 та 72 метри НРМ (під час повені рівень може зростати 77,8 м НРМ). Інтегрований у греблю машинний зал обладнали трьома турбінами потужністю по 21 МВт, які забезпечують виробництво 305 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Дабу

ГЕС Дабу (大埔水电站) — гідроелектростанція на півдні Китаю у провінції Гуансі. Знаходячись після ГЕС Гудінг, становить нижній ступінь каскаду на річці Rongjiang, лівій твірній Liujiang, яка впадає ліворуч до основної течії річкової системи Сіцзян (завершується в затоці Південно-Китайського моря між Гуанчжоу та Гонконгом) на межі ділянок Hongshui та Qian. При цьому нижче по сточищу на Liujiang працює ГЕС Hónghuā. В межах проекту річку перекрили комбінованою греблею висотою 35 метрів та довжиною 820 метрів, яка включає центральну бетонну секцію та прилягаючі обабіч земляні ділянки. Гребля утримує водосховище з площею поверхні 23,2 км2 та об'ємом 548 млн м3, в якому припустиме коливанням рівня поверхні між позначками 92 та 102,3 метра НРМ (останній показник досягається лише під час повені, тоді як в операційному режимі максимальний рівень не повинен перевищувати 93 метра НРМ). У складі комплексу наявний судноплавний шлюз із розмірами камери 80х8 метрів. Інтегрований у греблю машинний зал обладнали трьома бульбовими турбінами потужністю по 30 МВт, які використовують напір у 10,5 метра та забезпечують виробництво 460 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. Примітки
Pinglong Shuiku

Pinglong Shuiku (kinesiska: 平龙水库) är en reservoar i Kina. Den ligger i den autonoma regionen Guangxi, i den södra delen av landet, omkring 120 kilometer öster om regionhuvudstaden Nanning. Pinglong Shuiku ligger 89 meter över havet. Arean är 9,0 kvadratkilometer. I omgivningarna runt Pinglong Shuiku växer i huvudsak städsegrön lövskog. Den sträcker sig 7,2 kilometer i nord-sydlig riktning, och 4,1 kilometer i öst-västlig riktning. Genomsnittlig årsnederbörd är 2 090 millimeter. Den regnigaste månaden är juni, med i genomsnitt 346 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 46 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Шънян J-6

„Шънян J-6“ (означение на износните варианти F-6) е китайски изтребител от второ поколение, копие на съветския „МиГ-19“. Това е първият свръхзвуков изтребител на Китай. Разработка и описание Въпреки кратката служба на МиГ-19 в СССР, китайците решават да произведат свое копие, оценявайки маневреността и оръдейното въоръжение на съветската машина. J-6 се произвежда от 1958 до 1981, и влиза на въоръжение в Китайските военновъздушни сили през 1961. За тези 23 години са произведени около 3000 самолета от всички варианти. От 1961 започва по-стриктен контрол върху качеството на самолетите, а първоначалния проблем със силните вибрации бива решен. Подобно на МиГ-19, J-6 е сравнително бавен със своята максимална скорост от 1540 км/ч, но е забележително маневрен, лесен за управление на малки височини и има учудващо голяма скороподемност, което го прави ефективен за близък въздушен бой. Варианти J-6A – базов модел, копие на МиГ-19ПФ, изтребител за всякакви метеорологични условия с радар и две 30 мм оръдия. J-6B – сходен с МиГ-19ПМ, въоръжен с две ракети PL-1 (китайско копие на К-5) J-6C – дневен изтребител с три 30 мм оръдия и парашут в основата на опашката J-6 Xin – сходен с J-6А, но с по-различен нос за да се вмести по-нов радар J-6III – прототип за едноместен дневен изтребител JJ-6 – двуместен учебно-боеви вариант, по-дълъг с 84 см и въоръжен с едно 30 мм оръдие JZ-6 – разузнавателен вариант с фотооборудване Нанчан Q-5 – силно модифициран самолет за огнева поддръжка. Употреба Индия и Пакистан През 1971 Пакистан успява да свали няколко индийски МиГ-21. Пакистанските самолети са били разпределени в три ескадрили, които извършват общо над 1000 мисии срещу Индия. Пакистанските ВВС загубват едва 4 самолета. Виетнам Виетнам използва успешно своите J-6 на малка височина срещу американските самолети, защото е по-маневрен (въпреки че е по-бавен) от МиГ-21. Въпреки това самолетите се използват в по-късните етапи на войната. Огаденска война Сомалия използва J-6 в Огаденската война, но без голям успех заради кубинските пилоти с модерни самолети, сражаващи се на страната на Етиопия. Въпреки това някои екземпляри оцеляват до 1991, когато Сомалия изпада в анархия и армията престава да съществува като институция. Угандийско-танзанийска война По време на войната танзанийските J-6 е трябвало да отбиват атаките на угандийските МиГ-15 и МиГ-17. Камбоджа При управлението на Червените кхмери, Камбоджа използва своите самолети за въздушна поддръжка и нападения срещу наземни обекти на Виетнам. Оператори Китай – само в учебни и разузнавателни поделения Иран – 18 Северна Корея – над 100 Мианмар – 2 Бивши Албания Бангладеш Виетнам Египет Зимбабве Ирак Камбоджа Пакистан Сомалия Судан Танзания Вижте също Dassault Super Mystère F-100 Супер Сейбър МиГ-19 Източници Боб Мънро, Кристофър Хънт. Combat Aircraft, HarperCollins Publishers, Глазгоу, 1995. ISBN 000472297-5 Външни препратки Снимки и информация на китайски Архив на оригинала от 2009-03-15 в Wayback Machine.
Shenyang J-6

De Shenyang J-6 (歼-6; NAVO-codenaam: Farmer) was de Chinese variant van de Sovjet-Russische MiG-19 straaljager. De MiG-19 had een betrekkelijk korte levensduur in de Sovjet Luchtmacht, maar de Chinezen hebben hem van 1958 tot 1981 geproduceerd, mede door zijn goede wendbaarheid en krachtige bewapening. Aan het einde van 2005 werd de meeste J-6's uit dienst genomen, al zijn er een aantal JJ-6 trainers en JZ-6 verkenningsvliegtuigen nog steeds in dienst bij de PLAAF. De J-6 werd beschouwd als wegwerpbaar, en de bedoeling was dat ze maar ongeveer 100 vlieguren te gebruiken, ongeveer 100 missies, voordat ze gesloopt zouden worden. De Pakistaanse Luchtmacht lukte het om de meeste toestellen 130 uur mee te laten gaan met ijverig onderhoud. Varianten J-6A of J-6IV - (gelijk aan de MiG-19PF) een onderscheppingsjager met twee 30 mm kanonnen en radar. Geëxporteerd als F-6A. J-6B - (gelijk aan de MiG-19PM Farmer-D) onderscheppingsjager met twee PL-1 lucht-luchtraketten (Chinese versie van de Sovjet K-5 (AA-1 Alkali). Onduidelijk of de J-6B zijn kanonnen heeft behouden. J-6C - jager met drie 30 mm kanonnen en remparachute onder het staartroer. J-6Xin - verbeterde versie van de J-6A met nieuwe Chinese radar. J-6III - jachtvliegtuig prototype JJ-6 - Tweezits trainer, 84 centimeter langer voor de plaatsing van een tweede zitplaats, bewapend met een 30 mm kanon. Geëxporteerd als FT-6. JZ-6 - Verkenningsversie met een camerapakket dat het kanon vervangt. J-6 Testbed - schietstoel testbed dat de Hong H-5 testbed opvolgde.
Shenyang J-6

Shenyang J-6 (F-6 w wersji eksportowej; kod NATO: Farmer) – produkowana w Chinach odmiana radzieckiego samolotu myśliwskiego MiG-19. Samolot służył w Chińskiej Armii Ludowo-Wyzwoleńczej do późnych lat 90. XX wieku oraz w lotnictwie wielu państw świata. Obecnie pozostaje na wyposażeniu Korei Północnej i Mjanmy. Użytkownicy Siły Powietrzne Chińskiej Armii Ludowo-Wyzwoleńczej Pakistańskie Siły Powietrzne (253 w latach 1966—2002) Egipskie Siły Powietrzne (72× F-6, 18× FT-6 od 1979) Siły Powietrzne Koreańskiej Republiki Ludowo-Demokratycznej Siły Powietrzne Mjanmy (12 F-6 od 1991, obecnie 1 FT-6) Albańskie Siły Powietrzne (Albania, 82 J-6C do 2005) Sudańskie Siły Powietrzne DR Wietnamu/Wietnam Kambodżańskie Siły Powietrzne Zambia Bangladesz Tanzania Somalia Zobacz też MiG-19
Šenjang J-6

Šenjang J-6 (kitajsko: 歼-6; pinjin: Shenyang J-6), oz. F-6 (za eksportne verzije) je bila kitajska licenčna verzija MiGa-19 "Farmer". J-6 je imel za razliko od Miga-19 precej daljšo dobo uporabe in okrog 2x večjo proizvodnjo. Največja hitrost je bila okrog Mach 1,45 (1,540 km/h), servisna višina leta pa 17900 metrov (58700 čevljev) J-6 (oz. F-6) se je uporabljal v Indijsko-Pakistanskih kofliktih, v Vietnamski vojni, vojni v Ogadenu, Ugandsko-Tanazanijski vojni, Iraško-Iranski vojni in v konfliktih med Vietnamom in Kambodžo. Specifikacije (J-6) Podatki iz Wilson, Stewart (2000). Combat Aircraft since 1945. Fyshwick, Australia: Aerospace Publications. ISBN 1-875671-50-1.Splošne karakteristike Posadka: 1 Dolžina: 12,54 m (41 ft) Razpon kril: 9,2 m (30 ft 2 in) Višina: 3,9 m (12 ft 10 in) Površina kril: 25,0 m² (270 ft²) Teža praznega letala: 5447 kg (11983 lb) Maks. vzletna teža: 7560 kg (16632 lb) Pogon letala: 2 × Liming Vopen-6A (Tumanski RD-9B) turboreaktivna motorja z dodatnim zgorevanjem, 36,78 kN (8267 lbf) vsak Kapaciteta goriva: 1800 kg (3960 lb) Zmogljivost Maks. hitrost: 1540 km/h (960 mph) Doseg: 2200 km (1375 milj) Višina leta: 17900 m (58700 ft) Hitrost vzpenjanja: 180 m/s (35425 ft/min) Obremenitev kril: 302,4 kg/m² (61,6 lb/ft²) Razmerje potisk/teža: 0,86Oborožitev 3x 30 mm NR-30 topovi, 2 nameščena v krilih (vsak 70 nabojev), 1 v trupu (55 nabojev) 4x podkrilni nosilci za bombe ali rakete zrak-zrak Glej tudi Mikojan-Gurevič MiG-19 Nančang Q-5 North American F-100 Super Sabre Super Mystère Seznam lovskih letal Sklici Bibliografija Gordon, Yefim & Komissarov, Dmitry. Chinese Aircraft. Hikoki Publications. Manchester. 2008. ISBN 978-1-902109-04-6. Gunston, Bill (1995). The Osprey Encyclopaedia of Russian Aircraft 1875–1995. London, Osprey. ISBN 1-85532-405-9. Taylor, Michael J.H. (1989). Jane's Encyclopedia of Aviation. London : Studio Editions. ISBN 0-517-69186-8.: Vzdrževanje CS1: lokacija založnika (povezava) Toperczer, Istvan (2001). MiG-17 and MiG-19 Units of the Vietnam War. Oxford, UK: Osprey. ISBN 1-84176-162-1. Yeager, Chuck and Leo Janos. Yeager: An Autobiography. Page 396 (paperback). New York: Bantam Books, 1986. ISBN 0-553-25674-2. Zunanje povezave Šenjang J-6 slike Arhivirano 2011-09-06 na Wayback Machine. Air Commodore Qadeer Ahmad Hashmi, "Final Salute to F-6", URL: http://www.defencejournal.com/2002/may/salute.htm Arhivirano 2008-03-26 na Wayback Machine. http://www.acig.org/artman/publish/article_324.shtml
Shenyang J-6

Shenyang J-6, förkortat J-6 eller Jian-6 (歼-6; Farmer), var en kinesisk kopia av det sovjetiska jaktflygplanet Mikojan-Gurevitj MiG-19 (NATO-rapporteringsnamn: Farmer). Planet togs i tjänst i det kinesiska flygvapnet under det tidiga 1960-talet och fram till början av 1980-talet producerades runt 3 000 exemplar. År 2007 har alla J-6 tagits ur aktiv tjänst förutom ett mindre antal som används som skolflygplan. Planet har exporterats till ett flertal u-länder, då under namnet F-6. Varianter J-6A J-6B J-6I J-6II J-6III J-6IV J-6IIIC JJ-6 JZ-6 BW-1 Bilder Se även Shenyang Jian-7 Shenyang Jian-8 Shenyang Jian-10 Shenyang Jian-11 Källor Sinodefence Shenyang (AVIC) J-6 / F-6 (Farmer) (militaryfactory.com)