Макао

Макао (на китайски: 澳門, на пинин Àomén, Аомън; на португалски: Macau) е град в южната част на Китай. От 1999 г. Макао е район с особен статут в рамките на КНР. Намира се на едноименния полуостров и два острова — Тайпа и Колоан, свързани с мостове, дълги между 2,5 и 4,5 км. Макао е бивша португалска колония и е богат на забележителности от колониалната епоха. Основните приходи на града идват от туризма и хазарта. Често градът е наричан „Монте Карло на Изтока“. Стопански важни отрасли са производството на текстил и производството на фойерверки. Към 2016 г. населението на Макао възлиза на 650 900 души. Преобладаващите религии са католицизмът и будизмът. Най-често употребяваните езици са китайски, португалски, английски, филипински и тай. Съществува и местен език, известен под названието „патуа“, който е креолски език и се говори от около 2% от населението. Макао е колонизиран от португалците през 1557 г. и е първата европейска колония в Далечния изток. През 1640 г. Макао получава официален статут – Citadela do Nome De Deus De Macau, в превод „Град с божието име Макао“. При връщането на бившата португалска колония към Китай става „особен административен район“ с гарантирана икономическа свобода под лозунга „Една държава, две системи“. История на Макао По време на династията Цин (221-206 г. пр.н.е.) районът е под юрисдикцията на окръг Паню, префектура Нанхай на провинция Гуандун.За първи път е известно, че районът е заселен по време на династията Хан.По време на династията Дзин (266-420 г. сл.Хр.) административно е част от префектура Дунгуан, а през следващите династии се редува под контрола на Нанхай и Дунгуан. През 1152 г., по време на династията Сун (960-1279 г.), е под юрисдикцията на новия окръг Сяншан. През 1277 г. в крайбрежния район се заселват около 50 000 бежанци, бягащи от монголското нашествие в Китай. Макао не се развива като голямо селище до идването на португалците през XVI век. Първият европеец, достигнал Китай по море, е изследователят Жорже Алвареш, който акостира през 1513 г. Търговците за първи път установяват търговски пункт във водите на Хонконг в Тамао (днешен Туен Мун), като започват да търгуват редовно с близките селища в Южен Китай. Военни сблъсъци между флотилиите на Мин и Португалия са последвани от изгонването на търговците от Тамао през 1521 г. Въпреки забраната за търговия, португалските търговци продължават да се опитват да се заселят в други части на устието на Перлената река, като накрая се установяват в Макао. При първите си опити да си отвоюват търговски постове със сила, португалците са победени от китайците от династията Мин в битката при Тунмен в Тамао (или Туен Мун) през 1521 г., в която португалците губят два кораба; в битката при Синкуван на остров Лантау, португалците също губят два кораба; в Шуаню през 1548 г., няколко португалци са пленени; и край полуостров Дуншан през 1549 г., са пленени две португалски джонки. По време на тези сражения китайците от династията Мин пленяват оръжия от победените португалци, които след това преработват и произвеждат масово в Китай, като например мускети-аркебузи с мачле, които наричат птичи оръдия, и въртящи се оръдия с медно зареждане, които наричат оръдия Folangji (франкски), тъй като по това време португалците са известни на китайците под името франки. По-късно португалците се завръщат в Китай мирно и се представят под името португалци и подписват лузо-китайското споразумение (1554 г.) и наемат Макао като търговски пункт от Китай, като плащат годишен наем от няколкостотин сребърни таела на Мински Китай. Лузо-кантонските търговски отношения са официално възстановени през 1554 г. и скоро след това Португалия получава постоянен наем върху Макао през 1557 г., като се съгласява да плаща 500 таела сребро като годишна поземлена рента. Побратимени градове Брюксел, Белгия Дананг, Виетнам Коимбра, Португалия Линшьопинг, Швеция Лисабон, Португалия Луанда, Ангола Порто, Португалия Прая, Кабо Верде Сао Пауло, Бразилия Източници