NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Dàxiá

ГЕС Dàxiá (大峡水电站) — гідроелектростанція на півночі Китаю у провінції Ганьсу. Знаходячись між ГЕС Xiǎoxiá (вище по течії) та ГЕС Wūjīnxiá, входить до складу каскаду на одній з найбільших річок світу Хуанхе. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 72 метра та довжиною 258 метрів. Вона утримує водосховище з об’ємом 90 млн м3 та припустимим коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 1477,8 та 1480 метрів НРМ. Інтегрований у греблю машинний зал обладнали п’ятьма турбінами типу Каплан – чотирма потужністю по 75 МВт та однією з показником 24,5 МВт. Вони використовують напір у 23 метра та забезпечують виробництво 1492 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Під час будівництва провели виїмку 2,3 млн м3 породи та використали 520 тис м3 бетону. Примітки
Labrang (klooster)

Labrang, voluit Labrang Trashi Khyil is een klooster van gelugschool in het Tibetaans boeddhisme. Labrang ligt in de buurt van Xiahe in de provincie Gansu, in het gebied aangeduid met de historische naam Amdo en de regio Kokonor. Labrang heeft in het Tibetaans boeddhisme altijd het grootste aantal monniken gehuisvest buiten wat sinds het Chinees bestuur de Tibetaanse Autonome Regio wordt genoemd. Labrang ligt op vier uur rijden van Lanzhou, de hoofdstad van Gansu. Geschiedenis Het klooster werd gesticht in 1709 door de eerste Jamyang Shaypa, Ngawang Tsondru. Het klooster domineert het noorden van de stad. Het klooster kent achttien hallen, zes onderwijsinstituten, een gouden stoepa, een debateerruimte voor soetra en heeft een bibliotheek van bijna 60.000 soetra's. Voor de Invasie van Tibet (1950-'51) bevonden zich 2000 monniken in het klooster; begin jaren '00 zijn er nog 500. Vanaf 1958 is het klooster twaalf jaar gesloten geweest. Sinds 1982 is het weer een belangrijke bestemming voor pelgrims in Tibet. Het klooster bezit een boeddhistisch museum met een grote collectie boeddhabeelden, soetra's en wandschilderingen. Verder zijn er een groot aantal boeken in het Tibetaans, over het Tibetaans boeddhisme, de geschiedenis van Tibet, de maankalender, muziek en kunst. Galerij Zie ook Lijst van Tibetaanse kloosters Externe links (en) Geschiedenis van Labrang (en) Monlanfestival (en) Labrang
Labrang (klasztor)

Labrang (tyb. བླ་བྲང་བཀྲ་ཤིས་འཁྱིལ་, Wylie: bla-brang bkra-shis-’khyil, ZWPY: Lazhang Zhaxiqi; chiń. 拉卜楞寺, Lābǔlèng Sì) – klasztor buddyjski w powiecie Xiahe, w południowej części prowincji Gansu, w regionie Amdo (północno-wschodnia część historycznego Tybetu). Klasztor należy do szkoły gelug. W marcu i kwietniu 2008 mnisi z klasztoru uczestniczyli w protestach domagając się wolności dla Tybetu i powrotu Dalajlamy z wygnania. Linki zewnętrzne Protest mnichów Labrangu na oczach zagranicznych dziennikarzy. hfhrpol.waw.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-07-11)].
Лабранг

Лабранг (дзонг-кэ བླ་བྲང་བཀྲ་ཤིས་འཁྱིལ, вайли bla-brang bkra-shis-'khyil, кит. упр. 拉卜楞寺, пиньинь lābǔléng sì) — монастырь в посёлке Лабранг уезда Сяхэ Ганьнань-Тибетского автономного округа провинции Ганьсу Китайской Народной Республики. Полное наименование — Гандэн Шедруп Даргье Таши Кунне Кьилве Линг. История Основан в 1709 году, основатель — Джамьянг Шэпа Нгаванг Цонду, который являлся учеником Пятого Далай-ламы. Благодаря своему удачному расположению в регионе Амдо, поблизости от границ тибетского мира и традиционных торговых путей, монастырь быстро богател, расширяя свои территории и известность. В частности, именно из Лабранга осуществлялась проповедь буддизма среди бурят, тувинцев и калмыков. В 1958 году власти коммунистического Китая закрыли монастырь. В годы «культурной революции» многие из бесценных храмов и прочих построек обители были разрушены. Лишь в 1980 году монастырь вновь открыли — сначала для туристов, а затем вернули и буддистской общине. Сейчас община Лабранга насчитывает почти 2000 человек (во времена расцвета здесь проживало около 4000 лам). Под прямым управлением Лабранга находятся около 40 небольших монастырей в окрестных горах, а также женский монастырь в западной части посёлка. География На территории монастыря располагаются 18 крупных молельных залов, среди которых особо выделяется семиэтажный зал Шакьямуни, две крупные ступы, а также приблизительно 500 небольших капелл и монашеских келий. Вдоль стен монастыря тянется паломническая тропа — кора, длиной три километра, по всему периметру которой стоят 1174 мани — молитвенные барабаны, высотой от одного до 2,5 метров, с находящимися внутри свитками с мантрами. Во время прохождения коры паломник обязан раскрутить каждую из них. Значение Помимо всего прочего Лабранг является крупным образовательным центром буддизма — университетом с шестью факультетами: буддийской философии, нижнего и верхнего тантрических, Калачакры, тибетской медицины и религиозного права. Монастырская библиотека хранит обширную коллекцию книг и свитков на тибетском языке, в том числе около 60 000 сутр. Нынешний настоятель монастыря Лабранг, Шестой Джамьянг Шэпа является вице-президентом Буддийской Ассоциации Китая. Окрестности Лабранга В окрестностях Лабранга находятся несколько менее крупных монастырей и храмов, а также «священные места» местного населения и руины древнего городища — «восьмиугольный город» (Бацзяочэн). К природным достопримечательностям относятся, среди прочего, живописные луга Сангкэ к западу от посёлка и ущелье Ганцзя в северной части уезда. Ссылки Англоязычный китайский ресурс о Лабранге История монастыря Лабранг (англ.) О Лабранге на China Radio (русс.)
Labrangklostret

Labrangklostret (tibetanska: བླ་བྲང་བཀྲ་ཤིས་འཁྱིལ་; Wylie: bla-brang bkra-shis-'khyil) är ett kloster tillhörande gelug-skolan inom den tibetanska buddhismen och är beläget i Xiahe i Gansu-provinsen, Kina. Xiahe tillhör den autonoma tibetanska prefekturen Gannan, som är belägen i den kulturgeografiska regionen Amdo. Klostret grundades 1709 av Ngawang Tsondru, som senare erkändes som den förste Jamyang Shêpa och var de tredje högst rankande laman i gelug efter Dalai Lama och Panchen Lama. Kloster är ett av de sju stora klostren i gelug-skolan och det viktigaste klostret utanför centrala Tibet. Källor Mohindra Vandana, red (2005) (på engelska). China [temples, mountains, architecture, festivals...]. Eyewitness travel guides. London: Dorling Kindersley. Libris 10738823. ISBN 1-4053-0876-1 (pbk.) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Labrangklostret.
Ланджоу

Ланджоу е град в Китай, административен център на провинция Гансу. Ланджоу е с население от 3 705 500 жители (2010 г.) и площ от 13 100 км². Пощенският му код е 730000, а телефонният код 931. Намира се в часова зона UTC+8. Побратимени градове Албакърки, САЩ Акита, Япония – от 5 август 1982 г. Източници
Lanzhou

Lanzhou o Lanjó (xinès simplificat: 兰州; xinès tradicional: 蘭州; pinyin: Lánzhōu; Wade-Giles: Lan-chou; pinyin postal: Lanchow) és la capital i la ciutat més gran de la província de Gansu, al nord-oest de la Xina. Lanzhou és el centre geogràfic del territori terrestre de la Xina i la tercera ciutat més gran del nord-oest de la Xina després de Xi'an i Ürümqi. Lanzhou també és un centre important per a la recerca científica i l'educació al nord-oest de la Xina després de Xi'an. La ciutat és una de les 50 principals ciutats del món per producció de recerca científica, segons el Nature Index. Acull diverses institucions de recerca, com ara la Universitat de Lanzhou, la Universitat Normal del Nord-oest, la Universitat Tecnològica de Lanzhou, la Universitat Agrícola de Gansu, la Universitat de Medicina Xinesa de Gansu i la Universitat Jiaotong de Lanzhou. Història El primer assentament en aquesta regió es podria remuntar a la dinastia Han, amb una història de més de 2.000 anys. La ciutat se solia anomenar la ciutat daurada quan era una parada important de l'antiga ruta de la Seda. Per protegir la ciutat, la Gran muralla s'estenia fins a Yumen. Originalment al territori dels antics Qiangs occidentals, Lanzhou va passar a formar part del territori de l'estat de Qin al segle VI aC. L'any 81 aC, sota la dinastia Han (206 aC-220 dC), va ser presa del Huandi Chanyu dels huns i es va convertir en la seu de la comandància de Jincheng ( jùn ), i més tard del comtat de Jincheng (Ciutat Daurada) ( xiàn ), més tard rebatejat com a Yunwu . Des d'almenys el primer mil·lenni aC va ser un enllaç important a l'antiga Ruta de la Seda del Nord, i també un important lloc de pas històric del riu Groc. Per protegir la ciutat, la Gran Muralla Xinesa es va estendre fins a Yumen. Encara existeixen parts de la Gran Muralla dins de la zona urbanitzada. Després de la caiguda de la dinastia Han, Lanzhou es va convertir en la capital d'una successió d'estats tribals. Barrejada amb herències culturals diferents, l'àrea de l'actual província de Gansu, des del segle v fins al xi, es convertiria en un centre per a l'estudi budista. La ciutat va adquirir el seu nom actual el 1656, durant la dinastia Qing. Referències
Lan-čou

Lan-čou (čínsky: 兰州; pinyin: Lánzhōu) je městská prefektura a hlavní město provincie Kan-su Čínské lidové republiky. Poloha a přírodní podmínky Lan-čou leží v centrální části Číny podél horního toku Žluté řeky, což způsobilo jeho protáhlý tvar. Město je obklopené vysokými horami – Čchi-lien-šan, pokrytými lesy. Lan-čou má strategicky velmi významnou polohu na začátku tzv. Kansuského koridoru, pásu měst a oáz mezi centrální Čínou a střední Asií, kudy vedla Hedvábná stezka. Městský strom je jerlín japonský a městská květina je růže svraskalá. Doprava Hlavním letiště pro Lan-čou je mezinárodní letiště Lan-čou Čung-čchuan. Od září 2015 je napojeno na železniční síť nově postavenou vysokorychlostní tratí Lan-čou – Čung-čchuan. Ze stanice Čung-čchuan letiště trvá cesta na Lančouské západní nádraží zhruba čtyřicet minut. Historie Na území dnešního města od starověku existovalo obchodní středisko. V r. 81 př. n. l., pod názvem „Zlaté město“, se Lan-čou stalo sídlem okresu (sien; 縣), a později dokonce komandérie (ťün; 郡). V roce 763 byla oblast dobyta Tibeťany, zpět pod správu čínské dynastie Tchang se dostala v r. 843. Později se město dostalo do rukou Tangutské říše, v Číně známé jako Západní Sia. Lan-čou bylo dobyto zpět Sungy r. 1041. Dále se město ocitlo pod nadvládou Džürčenů z dynastie Ťin (1127) a Mongolů (1235). Když se r. 1663 od provincie Šen-si odtrhla provincie Kan-su (název „Kan-su“ se ale začal používat až roku 1666), stalo se Lan-čou jejím hlavním městem. Za povstání kansuských muslimů v letech 1864 – 1875 bylo Lan-čou těžce poškozeno. Ve 20. a 30. letech 20. století bylo město střediskem sovětského vlivu v severozápadní Číně. V roce 1935 bylo Lan-čou propojeno silnicí se Si-anem a během čínsko-japonské války zde končila 3200 km dlouhá čínsko-sovětská silnice, sloužící pro přepravu sovětského materiálu do oblasti v okolí Si-anu. Za čínsko-japonské války bylo město samotné těžce bombardováno japonským letectvem. Po roce 1949 však Lan-čou zaznamenalo bouřlivý rozvoj, území vlastního města se zvětšilo z 16 km² v r. 1953 až na dnešních více než 2000 km². Administrativní členění Městská prefektura Lan-čou se člení na devět celků okresní úrovně, a sice pět městských obvodů, tři okresy a jeden nový obvod. Zajímavosti Reklamní cesta firmy Motokov do Mongolska a Tibetu Na podzim roku 1956 z města vystartovala expedice s cílem provést zatěžkávací zkoušku československých nákladních automobilů Tatra 111 a Praga V3S. Cesta s plně naloženými automobily úspěšně dosáhla Lhasy, cíle expedice. Tato cesta byla připomenuta i československou poštovní známkou z roku 1958. Dinosaurus V roce 2005 byl z provincie Kan-su popsán nový rod ornitopodního dinosaura, který byl na počest tohoto města pojmenován Lanzhousaurus („Ještěr z Lan-čou“). Galerie Partnerská města Akita, Japonsko Albuquerque, USA Ašchabad, Turkmenistán Chorley, Spojené království Nuakšott, Mauritánie Penza, Rusko Young Shire, Austrálie Odkazy Reference Související články Železniční trať Lan-čou - Sin-ťiang Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lan-čou na Wikimedia Commons Galerie Lan-čou na Wikimedia Commons O Lan-čou v reportáži Čínského rozhlasu pro zahraničí
Lanzhou

Lanzhou, eller Lanchow, (udtales [län'jō']) er en by på præfekturniveau og hovedstaden i den kinesiske provins Gansu, beliggende i det centrale Kina ved Den Gule Flod (Huang He), i en højde af omkring 1.600 moh. Byen har 2,1 millioner indbyggere på et areal af ca. 1.700 km². Lanzhou er også et vigtigt knudepunkt da den ligger strategisk mellem Tibet, Xinjiang, Mongoliet og det egentlige Kina. Byen har vigtige olieraffinaderier. Myndigheder Den lokale leder i Kinas kommunistiske parti er Li Rongcan. Borgmester er Zhang Jianping, pr. 2021. Eksterne henvisninger
Lancsou

Lancsou (kínaiul: 兰州) prefektúra szintű város Kínában, a Sárga folyó mentén, Pekingtől kb. 1200 km-re DNy-ra. Gansu tartomány székhelye és legnagyobb települése. Nyugat-Kína fontos közlekedési csomópontja. A városban többek között olajfinomító, vegyi üzem, textilgyár működik. Lakosainak száma 4 359 446 fő (2020). Népesség Közlekedés Légi A város forgalmas nemzetközi repülőtérrel is rendelkezik. Vasúti A várost három nagysebességű vasútvonal is érinti: Lancsou–Ürümcsi nagysebességű vasútvonal Paocsi–Lancsou nagysebességű vasútvonal Hszücsou–Lancsou nagysebességű vasútvonal Vasúti teherpályaudvara a 4. legnagyobb Kínában. Tömegközlekedés Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Lanzhou című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források Readers Digest: Guide to Places of the World, 1995
Lanzhou

Lanzhou (cinese semplificato 兰州; tradizionale 蘭州; pinyin Lánzhōu) è una città-prefettura cinese, capoluogo della provincia nordoccidentale del Gansu. Storia La fondazione della città risale ad oltre 2000 anni or sono; originariamente era parte del territorio dei Qiang occidentali ed entrò a far parte del regno Qin nel VI secolo a.C. Nell'81 a.C., sotto la dinastia Han divenne una vera città, chiamata Jincheng, sede di un'importante contea. La città era conosciuta come La città dorata, per i proficui commerci che vi fiorivano grazie alla posizione lungo la Via della seta e punto di attraversamento del Fiume Giallo. Geografia antropica Suddivisioni amministrative Distretto di Chengguan Distretto di Qilihe Distretto di Xigu Distretto di Anning Distretto di Honggu Contea di Yongdeng Contea di Gaolan Contea di Yuzhong Monumenti e luoghi di interesse Il Parco delle cinque primavere (五泉山公园), situato sul lato nord del monte Gaolan, al cui interno vi sono diversi templi buddisti. Il ponte Zhongshan (中山桥), primo ponte permanente sul Fiume Giallo L'orto botanico di Lanzhou (兰州植物园), nel distretto di Anning La moschea Xiguan (西关清真寺), tra le più grandi in Cina Il Monte Xinglong (兴隆山), con foreste di pino e templi Musei Museo provinciale del Gansu (甘肃省博物馆) Museo di Lanzhou (兰州市博物馆) Museo d'arte del Gansu (甘肃艺术馆) Museo della ceramica dipinta di Lanzhou (兰州彩陶博物馆) Museo della scienza e della tecnologia del Gansu (甘肃科技博物馆) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lanzhou Collegamenti esterni Sito ufficiale, su lanzhou.gov.cn. Lanzhou, su Treccani.it – Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana. (EN) Lanzhou, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Lanzhou

Lanzhou (chiń. upr. 兰州; chiń. trad. 蘭州; pinyin Lánzhōu) – miasto o statusie prefektury miejskiej w Chinach, ośrodek administracyjny prowincji Gansu, port nad rzeką Huang He, położone ok. 1500 m n.p.m. W 2010 roku liczba mieszkańców miasta wynosiła 1 449 972. Prefektura miejska w 1999 roku liczyła 2 934 074 mieszkańców. Ośrodek atomistyki, przemysłu petrochemicznego, maszynowego i metalurgicznego. Siedziba rzymskokatolickiej archidiecezji Lanzhou. Niegdyś ważny punkt na Jedwabnym Szlaku. Dużą część mieszkańców stanowią muzułmanie Hui, w mieście znajduje się wiele meczetów. Historia Lanzhou, leżące na obszarze pierwotnie należącym do zachodnich plemion Qiang (Xi Qiang), zostało włączone w VI w. p.n.e. do państwa Qin. W 81 roku p.n.e., za panowania dynastii Han (206 p.n.e.–220 n.e.), Lanzhou ustanowiono siedzibą powiatu Jincheng, a później komanderii Jincheng; nazwę powiatu zmieniono wówczas na Yunwu. W IV w. miasto było przez krótki czas stolicą niepodległego państwa Wcześniejszego Liang. Północna Dynastia Wei (386–535) przywróciła komanderię Jincheng i powiat, który nazwano Zicheng. Pod rządami dynastii Sui (581–618) miasto ustanowiono siedzibą prefektury Lanzhou. W 763 roku obszar najechali Tybetańczycy i zajmowali go do 843 roku, kiedy kontrolę nad nim odzyskali władcy dynastii Tang (618–907). W XI w. miasto zostało włączone do tanguckiego państwa Xixia, lecz już w 1041 roku odzyskała je dynastia Song (960–1279), przywracając mu nazwę Lanzhou. Od 1127 roku miasto kontrolowała dynastia Jin (1115–1234). W 1235 roku Lanzhou opanowali Mongołowie. Za rządów dynastii Ming (1368–1644) prefekturę Lanzhou zdegradowano do rangi powiatu i ustanowiono częścią prefektury Lintao. W 1666 roku Lanzhou uczyniono stolicą nowo powstałej prowincji Gansu. W 1739 roku przeniesiono z Lintao do Lanzhou siedzibę prefektury, nadając jej nazwę Lanzhou. Miasto zostało poważnie zniszczone podczas powstania dungańskiego w latach 1862–1877. W 1909 roku otworzono w mieście uniwersytet. W czasie wojny chińsko-japońskiej (1937–1945) do Lanzhou poprowadzono drogę samochodową, łączącą z Xi’anem. Droga była głównym traktem komunikacyjnym w północno-zachodnich Chinach aż do wybudowania linii kolejowej Lanzhou-Urumczi. Miasto zostało zbombardowane przez Japończyków w czasie wojny. Po 1949 roku Lanzhou zaczęto przekształcać w duży ośrodek przemysłowy. Lanzhou stało się centrum przemysłu petrochemicznego z dużą rafinerią, połączoną rurociągiem z polami naftowymi w Yumen, w zachodnim Gansu. W latach 60. XX wieku miasto zaczęto rozwijać pod kątem energetyki jądrowej. Podział administracyjny Prefektura miejska Lanzhou podzielona jest na: 5 dzielnic: Chengguan, Qilihe, Xigu, Anning, Honggu, 3 powiaty: Yongdeng, Gaolan, Yuzhong. Miasta partnerskie Albuquerque, Stany Zjednoczone Akita, Akita, Japonia Christchurch, Nowa Zelandia Przypisy
Lanzhou

Lanzhou ou Lanchow (兰州) é uma cidade da China, capital da província de Gansu. Localiza-se no oeste do país nas margens do rio Amarelo. Tem cerca de 1.863.000 habitantes. Subdivisões Cidades-irmãs Akita, Japan Albuquerque, Estados Unidos Christchurch, Nova Zelândia Jaboatão dos Guararapes, Pernambuco, Brasil Ligações externas Página oficial
Ланџоу

Ланџоу (兰州) град је Кини у покрајини Гансу. Према процени из 2009. у граду је живело 1.440.907 становника. Географија Клима Историја Становништво Према процени, у граду је 2009. живело 1.440.907 становника. Партнерски градови Албукерки Акита Крајстчерч Нуакшот Алба Јулија Привреда Саобраћај Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Lanzhou

Lanzhou, tidigare stavat Lanchow, är en stad på prefekturnivå och huvudstad i den kinesiska provinsen Gansu, belägen i nordvästra Kina vid Gula floden. Den centrala staden har 3,2 miljoner invånare (2020). Lanzhou är också en viktig knutpunkt då den ligger strategiskt mellan Tibet, Xinjiang, Mongoliet och egentliga Kina. Staden har betydande oljeraffinaderier. Administrativ indelning Lanzhou delas upp i sex stadsdistrikt och tre härad: Klimat Genomsnittlig årsnederbörd är 506 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 122 mm nederbörd, och den torraste är december, med 2 mm nederbörd. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lanzhou.
Sugan-See

Der Sugan-See ist ein Binnensee im Qaidam-Becken, im Norden der Qinghai-Tibet-Hochebene, in China. Beschreibung Der Sugan-See (苏干湖, sū gàn hú) befindet sich in einer Senke am Nordrand des Qaidam-Beckens. Er besteht aus zwei Wasserflächen, dem Dasuganhu (大苏干湖, dà sū gàn hú – „Großer Sugan See“), ein Salzsee mit 105 km2 und dem Xiaosuganhu (小苏干湖, xiǎo sū gàn hú – „Kleiner Sugan See“), ein Süßwassersee mit 10 km2. Die Sugan-See-Senke ist eine 7000 km2 große Wüstenregion auf rund 2800 bis 3200 m über dem Meer. Sie wird im Nordwesten vom Altun Shan, im Nordosten vom Danghe Nanshan und im Süden von den Bergketten des Daseishiteng und Tuergendaban begrenzt. Der Binnensee ist ein zentraler Zusammenfluss für Oberflächenwasser und Grundwasser. Er speist sich hauptsächlich aus dem Grundwasser das die beiden Flüsse Großer-Harteng-Fluss und Kleiner-Harteng-Fluss aus den Gebirgen im Osten in das Becken führen. Das Wasser der beiden Flüsse versickert vollständig sobald es die Gobizone am Fuß der Berge erreicht. Über Quellen an der Ostseite des Sees gelangt das Wasser wieder an die Oberfläche und bildet Fließgewässer die den See münden. In der Region um den Sugan-See herrscht ein hyperarides Klima. Die jährliche mittlere Niederschlagshöhe beträgt 15,8 mm (1957–2000), die potenzielle Evaporation erreicht fast 3000 mm/a. Die jährliche mittlere Lufttemperatur beträgt 2,75 °C. An durchschnittlich 55 Tagen im Jahr gibt es starke Winde mit mehr als 17 m/s. In der Sugan-See-Senke gibt es nur spärliche Vegetation und lediglich an der Ostseite des Sees, wo das Grundwasser an die Oberfläche dringt, gibt es Grasland. Seit 1982 gibt es zwei Vogelschutzgebiete mit 3500 ha am Großen-Sugan-See und mit 850 ha am Kleinen-Sugan-See, in denen Schwarzhalskraniche brüten. Einzelnachweise
Aeroportul Jiayuguan

Aeroportul Jiayuguan (IATA: JGN, ICAO: ZLJQ) este un aeroport din Gansu, Republica Populară Chineză ce deservește zona 嘉峪關市⁠(d)[[嘉峪關市 (prefecture-level city in Gansu, China)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 384.831 de pasageri. Situat la o altitudine de 1.558 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Jiayuguan Airport

Jiayuguan Airport är en flygplats i Kina. Den ligger i provinsen Gansu, i den nordvästra delen av landet, omkring 640 kilometer nordväst om provinshuvudstaden Lanzhou. Jiayuguan Airport ligger 1 555 meter över havet. Runt Jiayuguan Airport är det ganska tätbefolkat, med 111 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Jiayuguan, 7,2 km sydväst om Jiayuguan Airport. Trakten runt Jiayuguan Airport är ofruktbar med lite eller ingen växtlighet. Genomsnittlig årsnederbörd är 196 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 68 mm nederbörd, och den torraste är mars, med 2 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Dunhuang Mosque

The Dunhuang Mosque (Chinese: 敦煌清真寺; pinyin: Dūnhuáng Qīngzhēnsì) is a mosque in Dunhuang City, Gansu Province, China. Overview The mosque was originally built in the Ming Dynasty and rebuilt in 1917. The mosque consists of a main hall and two side halls. The main hall is located in the west and opposite to the east. The north and south sides of the hall are closed to the main hall. At the back of the main hall, there are two-story building and living room for the imams. See also Islam in China List of mosques in China References External links Media related to Dunhuang Mosque at Wikimedia Commons
Laohua-Moschee

Die Laohua-Moschee (chinesisch 清真老华寺, Pinyin Qīngzhēn Lǎohuá Sì) ist eine Moschee in der Stadt Linxia, Autonomer Bezirk Linxia der Hui, Provinz Gansu, China. Die Moschee wurde ursprünglich 1368 in der Zeit der Ming-Dynastie erbaut. Sie ist auch als „Großer Hua-Tempel“ (Dahua si 大华寺) oder „Hua-Tempel“ (Hua si 华寺) bekannt und befindet sich in Linxia in der „Hua-Tempel-Straße“ (华寺街). Einzelnachweise und Fußnoten Weblinks Qingzhen Laohua Si Linxia Qingzhen Laohua Si 张芸滔拜会临夏清真老华寺大阿訇海清礼 The Growing Influence of Islam in China (Fotos) Foto
Laohua Mosque

The Laohua Mosque (Chinese: 清真老华寺; pinyin: Qīngzhēn Lǎohuá Sì) is a mosque in Linxia City, Linxia Hui Autonomous Prefecture, Gansu Province, China. Overview The mosque was built in 1368 during the reign of Hongwu; with its roof styled in the Chinese architectural style. See also Islam in China List of mosques in China References External links Media related to Linxia Laohua Mosque at Wikimedia Commons