Badain Jaran

Badain Jaran (kineski: 巴丹吉林沙漠, pinyin: Bādānjílín Shāmò; mongolski: ᠎‍‌᠍᠎‍‌᠍ᠪᠠᠳᠠᠢ ᠎‍‌᠍᠎ᠵᠢᠨ ᠵᠢᠷᠠᠨ ᠎‍‌᠍᠎‍‌᠍ᠪ ᠡᠯᠡᠰᠤ᠎‍‌᠍᠎‍‌᠍; Бадаин Џаран) je pustinja u središnjem sjevernom dijelu Kine koja se proteže kroz kineske provincije Gansu, Ningxia i Unutarnja Mongolija i pokriva područje od 52.162 četvornih kilometara, što je čini trećom po veličini pustinjom u Kini, poslije pustinja Gobi i Takla Makan. Ovo pješčano more (drugo po veličini na svijetu) je jedinstvena geološka i geomorfološka jedinica koja sadrži najviše dine na svijetu (koje se uzdižu oko 200 m) uključujući i najveću megadinu na Zemlji (Biluthu, visine od oko 480 metara). Pored toga, Badain Jaran sadrži najveću koncentraciju među-dinalnih jezera i najveće prostranstvo takozvanih „pjevajućih pijesaka” (nazvanu po rezonanci uzrokovanoj vjetrom koji pomiče suhi i rastresiti pijesak) i vjetrom erodiranih reljefnih oblika. Raznolik krajolik također rezultira visokom razinom raznolikosti staništa, a time i bioraznolikosti, zbog čega su „Kule od pijeska i jezera pustinja Badain Jaran” upisani na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji 2024. godine. Ime joj je dano po pastiru Badaiju koji je, prema legendi, prije nekoliko stotina godina otkrio šezdeset jezera različitih veličina u pustinji. Zemljopisne odlike Pustinja Badain Jaran nalazi se na teritoriju prefektura Alxa i Ejin u zapadnoj Unutarnjoj Mongoliji, na sjeverozapadu visoravni Alxa, koja pak pripada pustinji Gobi. Badain Jaran omeđeno je na jugu planinama Heli, Beidai i Heishantou, koje ga odvajaju od koridora Hexi (Gansu), na jugoistoku slanim jezerom Yabrai i gorjem Yabrai, na istoku državnom cestom S317 i planinama Zongnai, na sjeveru i sjeverozapadu ravnim nizinama močvare Guaizihu, koja se isušuje od početka 1990-ih, i travnjacima Gülnei, te na zapadu pojasom koji se proteže do rijeke Heihe. Pustinja je pješčano more s protezanjem od 442 km u smjeru istok-zapad i od 354 km u smjeru jug-sjever. Ukupnom površinom od 52.162 km², to je treća najveća pustinja u Kini i četvrta najveća pješčana pustinja na svijetu. Leži između 900 i 1500 m nadmorske visine. Više od dvije trećine područja zauzimaju megadine, koje su više od 100 m , a dosežu visinu do 480 m, s prosječnom visinom od 200 do 300 m i stoga su najviše na Zemlji. Od svih megadina, vrh Bilutu (" bì lǔ tú fēng ", 必鲁图峰) je najpoznatiji i doseže vrhunac od 1.611 metara iznad razine mora. Uzdiže se 480 metara od podnožja i najviša je dina u Aziji (treća najviša na svijetu). Za razliku od većine manjih dina, vrh Bilutu je nepomičan, što ga čini najvišom nepomičnom dinom na svijetu. Ove dine se održavaju u ovom vjetrovitom području zahvaljujući prisutnosti podzemnih izvora, koje napaja otopljena voda koja putuje stotinama kilometara kroz stjenovite pukotine. Kod ovih dina se samo plitka površina pijeska stalno pomiče. Srednji i donji slojevi najviših dina zbijaju se više od 20.000 godina, što uzrokuje stvrdnjavanje čestica pijeska, što rezultira čvrstim slojevima pijeska i pješčenjaka. Visoke razine vlage unutar dina također doprinose održavanju njihovog fiksnog stanja. Ova kruta struktura također omogućuje stvaranje vrhova, litica, jaruga, pa čak i špilja kao rezultat erozije vodom i dezertifikacije. Između najviših dina, koncentriranih na području od 4000 km², nalazi se više od 142 endoreična jezera, svako s površinom većom od 1000 m². Broj i veličina jezera neznatno variraju iz godine u godinu, a neka postoje samo sezonski. Jezero Nouerto je najveće jezero u tom području, površine od 1,46 km² i dubine od preko 16 m. Ova jezera su pustinji dali mongolsko ime, „Tajanstvena jezera”. Ona nisu potpuno istražena, a zbog visoke pH vrijednosti, dom su mnogim zanimljim životinjama. Kroz pustinju prolazi i jedna rijeka, Rio Shui („slaba voda”) koja u pustinji tvori aluvijalnu dolinu. Klima Badain Jaran ima ekstremno hiperaridnu kontinentsku klimu, koju karakterizira ekstremna sušnost, jako sunce i relativno malo oborina. Temperature variraju između približno -10 °C u siječnju i približno 25 °C u srpnju, sa srednjim godišnjim temperaturama oko 8 °C. Pijesak može doseći površinske temperature od 70–80 °C. Prosječna godišnja količina oborina iznosi 35 do 43 mm na jugu, a povećava se na 90 do 115 mm prema sjeveru. Većina kiše pada od srpnja do rujna zbog istočnoazijskog ljetnog monsuna. Prosječna brzina vjetra je 4 m/s (snage 3), s olujnim vjetrovima (snage 8) koji se javljaju oko 30 dana u godini. Ljudsko prisustvo Khara Khoto („Crni grad”), nalazi se na sjeverozapadnoj strani pustinje u blizini rijeke Ruo Shui i prilično blizu novog grada Ejina. Drevni grad bio je tangutski grad osnovan 1032. godine koji je postao središte tangutskog carstva. Kada je Džingis-kan osvojio grad, ponovno je procvjetao pod mongolskom vlašću. Međutim, grad je pao u ruke kineske vojske 1372. godine za vrijeme dinastije Ming te je ostao napušten i u ruševinama. Od tada je netaknut. Na obali jezera Nouerto nalazi se lamaistički (tibetansko-mongolski) budistički samostan, osnovan 1868. u spomen na Mani Tulkua. Građevinski materijal donošen je devama sa stotina, čak i preko tisuću kilometara udaljenosti. Njegova izoliranost omogućila mu je da preživi netaknut i siguran od Kulturne revolucije. Zloglasni radni logor Jiabiangou nalazio se na rubu pustinje i 27 kilometara od Jiuquana u Gansuu. Između 1957. i 1961. logor je korišten za „preodgoj kroz rad” kako bi se zatvorili intelektualci i bivši vladini dužnosnici koji su u antidesničarskom pokretu Komunističke partije proglašeni „desničarima”. Od 3000 zatvorenika, 2500 ih je umrlo između 1957. i 1960., tijekom vrhunca Velike kineske gladi. U pustinji Baidain Jaran nalazi se mjesto za slijetanje svemirskih letjelica Strateških borbenih snaga Narodnooslobodilačke vojske (OOCAR). Izvori Povezani članci Takla Makan Koridor Chang'an-Tianshan Vanjske poveznice Poznate lokacije i metode putovanja pustinjom Badain Jaran Arhivirana inačica izvorne stranice od 31. srpnja 2013. (Wayback Machine) Osnovne informacije i turističke lokacije