NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chiesa di Santa Maria di Loreto (Achao)

La chiesa di Santa Maria di Loreto (in spagnolo Iglesia de Santa María de Loreto), anche nota come chiesa di Achao (in spagnolo: Iglesia de Achao), è una chiesa in legno costruiti nella borgata dello stesso nome, nell'arcipelago di Chiloé, all'inizio del XVIII secolo, appartenente all'parrocchiale di Santa María de Loreto, nella Diocesi di San Carlos de Ancud, Cile. È un esempio di una tradizione architettonica, mantenuta per tre secoli, chiamata «Scuola chilota di architettura religiosa in legno». La cappella è stata costruita ad Achao, sull'isola di Quinchao, attorno al 1740 ed è uno degli esponenti più antichi delle Chiese di Chiloé, classificata come patrimonio dell'umanità dell'UNESCO nel 2000. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Santa Maria di Loreto
Igreja de Achao

A Igreja Santa Maria de Loreto de Achao referida frequentemente como Igreja de Achao ou Igreja Santa María de Achao é um templo católico localizado na praça de armas da localidade de Achao, na comuna chilota de Quinchao, na ilha homónima do sul de Chile, que faz parte do grupo de 16 igrejas de madeira de Chiloé qualificadas como Monumento Nacional de Chile e reconhecidas como Património da Humanidade pela Unesco. A construção de sua nave central e das laterais, levada a cabo por misioneros jesuítas, datam de 1740 o que a convertem na igreja mais antiga de Chiloé e a igreja de madeira mais antiga de Chile sendo considerada por todo isso como uma das mais valiosas de todo o país. A torre que se pode apreciar na actualidade data de princípios do século XX. É a sede de uma das 24 parroquias que fazem parte da Diocese de San Carlos de Ancud. Ver também Referências Escola Chilota de Arquitetura Religiosa em Madeira
Церква Санта Марія де Лорето (Ачао)

Церква Санта Марія де Лорето — римо-католицький храм, розташований у селищі Ачао на острові Кінчао, що належить до архіпелагу Чилое та входить до складу Чилі. Входить до Світової спадщини ЮНЕСКО (як «Церкви на островах Чилое»). Історія Церква збудована у 1740 році єзуїтами, що проповідували християнство серед місцевих індіанських племен в рамках кругових місій. На той момент Чилі належала Іспанській Короні. Зараз храм підпорядковується єпархії Сан-Карлос-де-Анкуда. Церква Санта Марія де Лорето є однією з 16 церков, збудованих єзуїтами, що належать до Світової спадщини ЮНЕСКО як «Церкви на островах Чилое». Галерея Див. також Церкви на островах Чилое Церква Святого Франциска (Кастро) Церква Івана Хрестителя (Далькауе) Церква Богородиці Скорботної (Далькауе) Кругові місії Примітки
Church of Detif

The Church of Detif — Spanish: Iglesia de Detif— is a Catholic church located in the town of Detif, commune of Puqueldón, on Lemuy Island, Chiloé Archipelago, southern Chile. The Church of Detif was declared a National Monument of Chile in 1999 and is one of the 16 Churches of Chiloé that were declared UNESCO World Heritage Sites on 30 November 2000. The patron saint of the church is Our Lady of Lourdes, whose feast day is celebrated on March 25. This church belongs to the parish of San Pedro Nolasco, Puqueldón, one of the 24 parishes that form the Diocese of Ancud. History The first chapel in Detif was built in 1734. The current church was built in the town center, close to the beach, at the beginning of the 19th century. Built on a stone base to protect it from soil humidity, the church was made from coigue and alerce wood and lined with alerce tiles. Due to the scarcity of metals on the islands of Lemuy and Chiloé, wooden rivets were used in place of iron nails. The church was restored in 1996 and again in 2001. For the second restoration, tiles on the superior part of the facade were replaced by panels. See also Churches of Chiloé References
Iglesia de Detif

La Iglesia de Detif es un templo católico situado en la localidad de Detif, en la comuna chilota de Puqueldón en la Isla Lemuy, Región de Los Lagos, Zona Sur de Chile. Forma parte del grupo de 16 iglesias de madera de Chiloé calificadas como Monumento Nacional de Chile​ y reconocidas como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​ Su construcción está hecha en madera y su santa patrona es Nuestra Señora de Lourdes, cuya fiesta se celebra el 25 de marzo.​ Este templo es uno de los que componen la parroquia San Pedro Nolasco de Puqueldón, una de las 24 parroquias de la diócesis de Ancud. La primera capilla de Detif fue construida en 1734. La actual fue construida en el centro del pueblo, cerca de la playa, a principios del siglo XIX.​ Para su construcción se utilizó madera de coigüe y alerce. La iglesia fue construida sobre una base de piedra para protegerla contra la humedad del suelo, y forrada con tejuelas de alerce. Debido a la escasez de metales en las islas Lemuy y Chiloé, en la obra gruesa no fueron usados clavos de hierro sino remaches de madera.​ La iglesia tiene una torre compuesta de dos cuerpos que se levantan por encima de la fachada. Como la mayoría de las iglesias tradicionales de Chiloé, la fachada tiene un pórtico con cinco arcos falsos abiertos hacia una explanada, un espacio abierto que se halla frente al templo. El interior está compuesto por tres naves separadas por líneas de pilares; en él hay una gran cantidad de barcos de madera colgando del cielo. Se trata de ofrendas votivas donadas por marineros que volvieron con vida. Además existen imágenes de vestir restauradas, de la Virgen de la Candelaria y de Jesús Nazareno. La iglesia que pertenece a la Diócesis de Ancud cuenta con un incensario de bronce muy antiguo. El 10 de agosto de 1999 fue declarada Monumento Nacional, y en noviembre de 2000, Patrimonio de la Humanidad por la Unesco. La iglesia fue restaurada en 1996 y posteriormente en 2001.​ En la segunda restauración, las tejuelas de la parte superior de la fachada fueron reemplazadas por un revestimiento de tablas. Las principales fiestas religiosas son Jesús Nazareno (7 de marzo), Virgen de Lourdes (25 de marzo) y Santa Teresita (16 de junio). Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Detif.
Église de Santiago Apóstol de Detif

L'église de Santiago Apóstol est une église catholique située à Detif, dans l'archipel de Chiloé au Chili. Dédicace L'église est dédiée à l'apôtre Jacques. En espagnol, elle s'intitule iglesia Santiago Apóstol. Caractéristiques L'église est construite à Detif. L'édifice est une construction en bois. Historique L'église est classée comme monument national en 1999. Elle est répertoriée sur la liste des édifices en danger du Fonds mondial pour les monuments en 1996. En 2000, avec 15 autres églises de l'archipel, l'église est inscrite au Patrimoine mondial par l'UNESCO. Annexes Liens internes Églises de Chiloé Liste de l'observatoire mondial des monuments (1996) Références Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail du Chili Portail de la Compagnie de Jésus
Igreja de Detif

A Igreja de Detif (castelhano: Iglesia de Detif) é uma igreja católica localizada na localidade de Detif, comuna de Puqueldón, no Chile. Forma parte do grupo de 16 igrejas de madeira de Chiloé qualificadas como Monumento Nacional do Chile e reconhecidas como Patrimônio da Humanidade pela Unesco. Integra a diocese de Ancud e seu santo patrono é Nossa Senhora de Lourdes, cuja festa celebra-se em 25 de março. Referências Ver também Escola Chilota de Arquitetura Religiosa em Madeira
Church of Caguach

The Iglesia de Caguach (English: Church of Caguach), also known as Iglesia Jesús Nazareno de Caguach (English: Jesus of Nazareth, Church of Caguach) is a Catholic church located on the island of Caguach, in the commune of Quinchao on the Chiloé Archipelago, Chile. The church itself is part of a bigger group of churches named the Churches of Chiloé. Originally built in 1778, the church was burnt down in 1919. It was rebuilt in 1925 by communities from five villages that had signed an agreement. The church's patron is Jesus of Nazareth and celebrates the feast day on August 30 and on every third Sunday of January. The holiday is considered as the Chiloé Archipelago's most important holiday, with accompanying celebrations involving dancing and processions. The church was designated as a National Monument of Chile in 2000 and was declared a UNESCO World Heritage Site as part of the Churches of Chiloé in the same year. Description The original church was built in 1778. In 1919, the original Church of Caguach was completely destroyed by a fire though its image was recovered. The church was rebuilt in 1925 by communities from five villages that had signed an agreement. This would be the third church built in Caguach, Quinchao. The church's patron is Jesus of Nazareth, also the patron of the Church of Aldachildo, whose feast day is celebrated on August 30 and on every third Sunday of January. Its holiday was originally established in 1778 and encouraged by Spanish Franciscan missionary Fray Hilario Martínez, where it is considered as the Chiloé Archipelago's most important holiday. The feast day is accompanied by a celebration that mostly takes place at the church, which involve music, dancing and processions. Boats that travel to the island for the church's celebration are inspected by the Castro Port Authority of the Chilean Navy. The church was designated as a National Monument of Chile in 2000. As part of the sixteen Churches of Chiloé, it was declared a UNESCO World Heritage Site on 30 November 2000. References
Iglesia de Caguach

La Iglesia de Caguach es un templo de culto católico ubicado en la isla de Caguach, perteneciente a la comuna de Quinchao, en el archipiélago de Chiloé, Región de Los Lagos, zona sur de Chile. Forma parte del grupo de 16 iglesias de madera de Chiloé calificadas como Monumento Nacional de Chile​ y reconocidas como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​ En 1919 la antigua Iglesia de Caguach fue destruida por completo durante un incendio, por lo que ésta volvió a construirse totalmente en 1925 por los pobladores de la comuna, en madera, como la original, siendo el tercer templo levantado en Caguach.​ Su santo patrón es, al igual que el de la Iglesia de Aldachildo Jesús Nazareno, cuya fiesta se celebra el 30 de agosto y el tercer domingo de enero.​ Esta es la fiesta religiosa más importante del Archipiélago de Chiloé, siendo establecida originalmente en 1778 e impulsada por el misionero franciscano español Fray Hilario Martínez.​ La imagen representa a Jesús durante la "Pasión", cargado con la cruz y vestido con un manto púrpura y una corona de espinas. Características arquitectónicas La Iglesia de Caguach tiene 32 metros de largo y 12.50 metros de ancho. La altura de la nave central es de 8.70 metros, mientras que la altura de la nave lateral es de 5.83 metros aproximadamente. Su torre posee una altura de 18.50 metros.[cita requerida] La Iglesia está asentada sobre piedras y la mayor parte de su estructura es de madera nativa, como en todas las iglesias de la escuela chilota de arquitectura religiosa. La obra gruesa es de madera de coihue y ciprés de las Guaitecas, el revestimiento interior es de alerce y tepa, el piso es de mañío y tepa, y la techumbre es de tejuelas de alerce, lo mismo que el revestimiento exterior.[cita requerida] Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Caguach.
Église Jésus-de-Nazareth de Caguach

L'église Jésus-de-Nazareth est une église catholique romaine située à Caguach, dans l'archipel de Chiloé au Chili. Dédicace L'église est dédiée à Jésus-Christ. En espagnol, elle s'intitule iglesia Jesús Nazareno. Caractéristiques L'église est construite à Caguach. L'édifice est une construction en bois. Historique L'église est répertoriée sur la liste des édifices en danger du Fonds mondial pour les monuments en 1996. Elle est classée comme monument national en 2000. En 2000, avec 15 autres églises de l'archipel, l'église est inscrite au Patrimoine mondial par l'UNESCO. Annexes Liens internes Églises de Chiloé Liste de l'observatoire mondial des monuments (1996) Références Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail du Chili Portail de la Compagnie de Jésus
Igreja de Caguach

A Igreja de Caguach é um templo católico localizado na ilha Caguach, na comuna chilota de Quinchao na Região de Los Lagos, Chile, que faz parte do grupo de 16 igrejas de madeira de Chiloé qualificadas como Monumento Nacional de Chile e reconhecidas como Património da Humanidade pela Unesco. Em 1919 a antiga Igreja de Caguach foi destruída por completo durante um incêndio, pelo que esta voltou a se construir totalmente em 1925 pelos povoadores da comuna, em madeira, como a original, sendo o terceiro templo levantado em Caguach. Seu santo patrono é, ao igual que o da Igreja de Aldachildo Jesus Nazareno, cuja festa se celebra o 30 de agosto e no terceiro domingo de janeiro, e cujo nome é Jesús Nazareno de Caguach. Esta é a festa religiosa mais importante do Arquipélago de Chiloé, e de maior envergadura no sul de Chile, sendo estabelecida originalmente em 1778 e impulsionada pelo missionário franciscano espanhol Fray Hilario Martínez. A imagem representa a Jesus durante a "Paixão", carregado com a cruz e vestido com um manto púrpura e uma coroa de espinhas. Ver também Referências Escola Chilota de Arquitetura Religiosa em Madeira
Церква Кагуача

Церква Каугача (ісп. Iglesia de Caguach) — католицька церква, розташована на острові Кагуач, у комуні Кінчао на архіпелазі Чилое на півдні Чилі. Об'єкт світової спадщини Церква Кагуача була оголошена національною пам'ятникою Чилі в 2000 році і є однією з 16 церков Чилое, які були оголошені ЮНЕСКО об'єктами Всесвітньої спадщини 30 листопада 2000 року. У 1919 році церкву Кагуача було повністю знищено пожежею. Місцеві жителі у 1925 році перебудували її, використовуючи дерево - матеріал, який використовувався для оригінальної споруди. Це була третя церква, побудована в Кагуачі. Сьогодення храму Церква Кагуача є центром урочистостей на честь покровителя, Ісуса із Назарету та покровителя церкви Альдахільдо, день якого відзначається 30 серпня, а також у третю неділю січня. Це найважливіше релігійне свято архіпелагу Чилое, засноване в 1778 році і заохочене іспанським францисканським місіонером Фраєм Іларіо Мартінесом. Під час свята проходять процесії, які включають музику і танції. Образ, який носять під час урочистостей, представляє Ісуса під час Страстей, коли він несе хрест. Ісус одягнений у пурпуровий одяг і терновий вінець. Примітки
Church of San Francisco, Castro

The Church of San Francisco (Spanish, Iglesia de San Francisco), located on one side of the Plaza de Armas of Castro, Chile, is the main Catholic church of Chiloé's capital. This 1912 building has a surface area of 1,404 m2, a width of 52 m and a height of 27 m. The dome above the church's presbytery is 32 m high and the height of its towers is 42 m. The church is also known as the Iglesia Apóstol Santiago (St James Church) and erroneously as the “cathedral”, which is actually to be found in Ancud, headquarters of the diocese of the same name. The Church of San Francisco does, however, lead one of the 24 parishes that form this diocese. The church was declared a Chilean National Monument in 1979 and UNESCO World Heritage Site on 30 November 2000. History Castro is Chile's third oldest city in continued existence. It was founded in February, 1567 by Martín Ruiz de Gamboa, who was sent by his father-in-law, temporary governor of Chile Rodrigo de Quiroga, to establish a city on the Chiloé Archipelago called Santiago de Castro. That same year, a church was built with the name of the apostle Saint James (Santiago in Spanish), to be used in the evangelization of the indigenous peoples of Chiloé. The church burned down and was rebuilt a number of times until its reconstruction in 1771. It was used thereafter as a parish administered by the Jesuits. It burned down again in 1902, and was rebuilt in the style of a Gothic stone church, but using the island's traditional wood craftsmanship. The church's construction was overseen by the priest Fray Ángel Custodio Subiabre Oyarzún, in charge of the church from 1910 to 1912. Architecture The church's design is the work of Italian architect Eduardo Provasoli, and rather than the typical style of the other churches of Chiloé, the Church of San Francisco's style is Neo-Gothic. The church was built by carpenters from Chiloé under supervision from Salvador Sierpe. In the structures, the carpenters used wood from the area such as the alerce, cypress, coigüe and other native wood. The interiors are made of rauli beech and olivillo; however the facade, roof and exterior lining are sheets of galvanized iron. Inside the church is an image of the Archangel Michael victorious over Satan, an image of Saint Alberto Hurtado and a replica of the image of Jesus found in the Church of Caguach in Quinchao, Chiloé. Its facade is often painted with bright colours, making it a highlight of Castro's Plaza de Armas. Gallery References
Église Saint-François de Castro

L'église Saint-François est une église catholique située à Castro, dans l'archipel de Chiloé au Chili. Dédicace L'église est dédiée à François d'Assise. En espagnol, elle s'intitule iglesia San Francisco. Caractéristiques L'église est construite à Castro. L'édifice est une construction en bois. Historique L'église est classée comme monument national en 1979. Elle est répertoriée sur la liste des édifices en danger du Fonds mondial pour les monuments en 1996. En 2000, l'église est inscrite au Patrimoine mondial par l'UNESCO. Notes et références Voir aussi Articles connexes Églises de Chiloé Liste de l'observatoire mondial des monuments (1996) Liens externes Ressource relative à l'architecture : Liste du patrimoine mondial Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail du Chili Portail de la Compagnie de Jésus
Igreja São Francisco (Castro)

A Igreja São Francisco (em castelhano: Iglesia de San Francisco) conhecida também como como Igreja do apóstolo Santiago é um templo católico localizado na praça de armas da ciudade de Castro, na comuna chilota homónima da ilha de Chiloé, Chile, que faz parte do grupo de 16 igrejas de madeira de Chiloé qualificadas como Monumento Nacional de Chile e reconhecidas como Património da Humanidade pela Unesco. É conhecida também de forma errónea como a "Catedral", que em realidade se encontra em Ancud, cabeceira da diocese homónima, em mudança este templo é cabeceira de uma das 24 parroquias que compõem esta diocese. Possui uma superfície de 1.404 m2, um largo de 52 m e uma altitude de 27 m; ademais, conta com uma cúpula sobre o presbiterio de 32 m e a altitude de suas torres é de 42 m. Referências Ver também Escola Chilota de Arquitetura Religiosa em Madeira
Церковь Святого Франциска (Кастро)

Церковь Святого Франциска (исп. Iglesia de San Francisco) — церковь, расположенная на острове Чилоэ (Чили), находится на Пласа-де-Армас, площади города Кастро, административного центра острова. Площадь церкви 1404 м², ширина 52 и высота 27 метров. Купол над пресбитерием церкви имеет высоту 32 метра, а высота башен — 42 метра. Храм также известен как церковь Святого Якова (исп. Iglesia Apóstol Santiago и ошибочно называется «собором», который на самом деле находится в Анкуде, центре одноимённой епархии. Сама же церковь Сятого Франциска принадлежит одному из 24 приходов, образующих эту епархию (исп.) Церковь была объявлена Национальным памятником Чили в 1979 и объектом всемирного наследия Юнеско 30 ноября 2000 года История Кастро является третьим по древности городом Чили. Он был основан в феврале 1567 года Мартином Руисом де Гамбоа, которого его тесть, временный губернатор Чили Родриго де Кирога, послал основать на архипелаге Чилоэ город под названием Сантьяго-де-Чили. В том же году была построена церковь с именем Святого Иакова (Сантьяго), которая должна была использоваться для христианизации местных коренных народов. Церковь несколько раз сгорала и перестраивалась, и впоследствии использовалась в качестве приходской, под управлением иезуитов. Последней реконструкцией церкви руководил священие фра Анхель Кустодио Субиабре Оярсун, руководивший церковью с 1901 по 1912 годы. Архитектура Проект церкви был создан итальянским архитектором Эдуардо Провасоли, и, в отличие от типичного стиля других церквей острова Чилоэ, стиль церкви Святого Франциска — неоготический Церковь была построена плотниками из Чилоэ, под руководством Сальвадора Сьерпе. Для сооружения церкви использовали местные породы дерева, такие как фицройя, пильгеродендрон, кочан и др. Интерьеры выполнены из бука Раули и оливильо; однако фасад, крыша и наружная облицовка выполнены из оцинкованного железа. Внутри церкви находятся изображение архангела Михаила, одержавшего победу над сатаной, изображение святого Альберто Уртадо и образ Иисуса Христа, найденного в церкви в Кагуаче, в Квинчао, Чилоэ. Фасад церкви окрашивают в яркие цвета, что делает его доминантой площади Пласа-де-Армас города Чилоэ. Галерея Примечания
Церква Святого Франциска (Кастро)

Церква Святого Франциско (ісп. Iglesia de San Francisco) — головна католицька церква столиці провінції Чилое. У 1979 році церква була оголошена національною пам'яткою Чилі, а 30 листопада 2000 року — об'єктом Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО («Церкви на островах Чилое», номер 971-003). Історія храму Церква з іменем святого апостола Якова (іспанською – Сантьяго) мала використовуватися для євангелізації корінних народів Чилое, була побудована в 1567 році. Це був рік заснування самого міста Сантьяго-де-Кастро. Костел кілька разів горів і перебудовувався до його остаточної реконструкції в 1771 році. Останньою реконструкцією церкви керував священник фра Анхель Кустодіо Субіабре Оярсун, який керував церквою з 1901 по 1912 роки. Церква розташована на одному боці Пласа-де-Армас міста Кастро, Чилі. Її площа дорівнює 1404 м2, ширина 52 м і висота 27 м. Висота купола становить 32 метри, а висота веж — 42 метри. Церква також відома як церква Святого Якова і помилково як «кафедральний собор», який насправді знаходиться в Анкуді, центрі однойменної єпархії. Церква Сан-Франциско очолює одну з 24 парафій. Особливості архітектури Дизайн церкви є роботою італійського архітектора Едуардо Провасолі. Замість звичного стилю інших церков Чилое, стиль церкви Сан-Франциско є неоготичним. Церква була побудована теслями з Чилое під наглядом Сальвадора Сьєрпе. Теслі використовували деревину з алерсу, кипарису та іншу місцеву деревину. Внутрішнє оздоблення зроблено з бука та олівілло, а фасад, дах і зовнішня обшивка - листів оцинкованого заліза. Усередині церкви є зображення архангела Михаїла, який переміг сатану, зображення святого Альберто Уртадо та копія образу Ісуса, знайденого в церкві Кагуача у Кінчао, Чилое. Фасад часто фарбують яскравими кольорами, що робить церкву родзинкою Пласа-де-Армас в Кастро. Галерея Примітки