NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Teleférico Bicentenario

O Teleférico Bicentenario é um projeto de em construção localizado no Parque Metropolitano de Santiago, Chile, que vai se conectar as comunas de Providência, Vitacura e Huechuraba para ligar os bairros financeiros Sanhattan e Cidade Empresarial. História O projeto foi apresentado publicamente pela Nova Via Limitada pela primeira vez em 16 de setembro de 2010. Inicialmente consistia em cinco estações: Tobalaba, Costanera Center, Santa Rosa das Condes, Parque Bicentenario e Cidade Empresarial. Anúncio oficial (2017) O 22 de julho de 2017 o Ministro de Obras Públicas, Alberto Undurraga, junto ao Intendente da Região Metropolitana, Claudio Orrego e ao prefeito de Huechuraba, Carlos Quadrado, anunciou oficialmente o processo de licitação do projecto. O projeto materializar-se-ia através de uma concessão por um máximo de 30 anos, com um custo total de cerca de 82 milhões de dólares na época. O projeto tem uma extensão de 3,4 quilômetros e três estações. A estação terminal sul inicialmente seria Luis Thayer Ojeda, localizada na praça Nova Zelândia, na rua homônima, conectando com a estação Tobalaba das linhas 1 e 4 do Metrô de Santiago. A segunda estacao seria o Parque Metropolitano e a estação terminal norte ficaria na Cidade Empresarial. O trajeto levaria 13 minutos e contaria com 148 cabines, cada uma com capacidade para 10 pessoas. Avanço do projecto (2018-) O Ministério de Obras Públicas abriu as ofertas económicas recebidas na licitação o 15 de janeiro de 2018. Em outubro desse ano, a Municipalidad de Providência e o Ministério de Obras Públicas chegaram a um acordo para realocar a estação Luis Thayer Ojeda na interseção de avenida Vitacura com Tajamar, sobre o canal San Carlos. As obras de construção iniciaram-se em 20 de dezembro de 2023 por meio de um ato realizado no lugar da futura estação Cidade Empresarial, no bairro homónimo. Estações As futuras estações do Teleférico Bicentenario serão três, embora o nome definitivo de Nova Tobalaba ainda não tem sido confirmado: Referências
Lenka Franulic Zlatar

Lenka Franulić Zlatar (Antofagasta, 22. srpnja 1908. — Santiago, 25. svibnja 1961.) je čileanska novinarka, spisateljica i književna kritičarka hrvatskog podrijetla O obitelji Roditelji su joj s otoka Brača (otac Mate Franulić Jerković je iz Nerežišća, a majka je Zorka Zlatar Janović iz Povlja Karijera Najveće je ime čileanskog novinarstva. Po njoj se zove državna nagrada za novinarstvo u Čileu. Franulić Zlatar je bila sklona književnim novinskim zapisima, reportaži, razgovorima i samoj književnosti. Osim kao novinarka, bila je i kazališna glumica te se je okušala u politici. Prevodila s engleskog i francuskog jezika. Bila je velika prijateljica velikog čileanskog pjesnika, nobelovca Pabla Nerude koji ju je u oproštajnoj pjesmi nazvao "valom od kristala". Njen sprovod je bio veliki društveni događaj u Čileu na kojem su pored ostalih nazočili predstavnici samog državnog vrha i čileanski nobelovac Pablo Neruda. Čileanski tisak je pri tome naglasio njeno hrvatsko podrijetlo i kako je Franulić Zlatar u sebi sjedinila odlike svog naroda "iskaljenog u borbi za slobodom i neovisnošću, poštovatelja svoje tradicije i kulture". Djela Cien autores contemporáneos, 1939. Antología del Cuento Norteamericano, 1943. Dos centavos de violetas, kratka priča (jedina za koju se zna) Nagrade Za svoje je rad dobila tuzemna (Nacionalna nagrada za novinarstvo...) i inozemna priznanja. Izvori Vanjske poveznice Memoria Chilena Arhivirana inačica izvorne stranice od 25. ožujka 2008. (Wayback Machine)
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki je největší ahu nalézající se na jižním pobřeží Velikonočního ostrova, nedaleko sopky Poike. Plošina ahu je více než sto metrů dlouhá a okolo dvou metrů vysoká. Na ahu je vztyčeno 15 soch Moai, včetně nejtěžší dokončené a vztyčené sochy, vážící 86 tun. Ahu Tongariki bylo hlavní centrum Hotu Iti, svazu východních domorodých obyvatel Velikonočního ostrova. Roku 1960 bylo Ahu Tongariki zničeno vlnou tsunami, která odnesla sochy až do vzdálenosti 150 metrů směrem do vnitrozemí. Tsunami bylo vyvoláno zemětřesením u chilského pobřeží. V letech 1992 až 1995 byla Ahu Tongariki, se souhlasem chilské vlády, zrestaurována japonským týmem pod vedením chilských archeologů Claudia Cristina a Patricia Vargas. Odkazy Reference Literatura Katherine Routledge (1919) The Mystery of Easter Island ISBN 0-932813-48-8 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ahu Tongariki na Wikimedia Commons Ahu Tongariki video[nedostupný zdroj] Související články Ahu Akivi Ahu Ko Te Riku Ahu Nau Nau Ahu Te Pito Kura Ahu Vai Uri
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki (Spanish pronunciation: [ˈa.u (ˈaxu) toŋɡaˈɾiki]) is the largest ahu on Easter Island (Rapa Nui). Its moais were toppled during the island's civil wars, and in the twentieth century the ahu was swept inland by a tsunami. It has since been restored and has fifteen moai, including one that weighs eighty-six tonnes, the heaviest ever erected on the island. Ahu Tongariki is one kilometer from Rano Raraku and Poike in the Hotu-iti area of Rapa Nui National Park. All the moai here face sunset during the winter solstice. History Ahu Tongariki was the main centre and capital of the Hotu-iti clan, the eastern confederation of the Rapa Nui people. Its moai were toppled during the island's civil wars. In 1960, a tsunami caused by an earthquake off the coast of Chile swept the ahu inland. Ahu Tongariki was substantially restored in the 1990s through the efforts of a multidisciplinary team headed by archaeologists Claudio Cristino and Patricia Vargas Casanova. The five-year project was carried out under an official agreement among the Chilean government, the University of Chile, and Japan-based crane manufacturer Tadano. Location The ahu is on the southern coast of Rapa Nui near two extinct volcanoes, Poike and Rano Raraku. Poike is one of the three main volcanoes that form Rapa Nui. Rano Raraku is a volcanic crater formed by consolidated volcanic ash, or tuff, from which the moai are carved. Nearly half of the hundreds of moai still lie in the main quarry on the slopes of Rano Raraku. The large, flat plain below Rano Raraku provided easy access to the tuff. References Katherine Routledge (1919) The Mystery of Easter Island ISBN 0-932813-48-8 External links Splendid Isolation: Art of Easter Island, an exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art (fully available online as PDF), which contains material on Ahu Tongariki Ahu Tongariki Restoration project Unofficial Easter Island Homepage Easter Island Statue project How to make Walking Moai: a hypothesis about how Moai were transported Czech who made Moai statues walk returns to Easter Island History of Easter Island stones Easter Island – Moai Statue Scale Archived 2015-09-23 at the Wayback Machine University of Chile 360° Panoramas dedicated web site of Easter Island
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki es el nombre del ahu más grande de Rapa Nui (Isla de Pascua), territorio insular chileno. Debido a su tamaño, es uno de los puntos arqueológicos y turísticos más relevantes de la isla. Fue construido durante la época de esplendor de la cultura ancestral rapanui. Se encuentra sobre la costa sudeste de la isla, en las laderas del Rano Raraku, la principal cantera de moáis. Tras la crisis de la sociedad rapanui, los moáis fueron derribados, y muchos fueron arrastrados y dañados por el tsunami generado por el terremoto de Valdivia de 1960. En la década de los años 1990, se realizaron diversos esfuerzos arqueológicos para reconstruir la plataforma ceremonial. En la actualidad, cuenta con 15 moáis alineados en una plataforma, dando su espalda al océano Pacífico. Uno de los moáis cuenta con un pukao y otro es el más pesado jamás erigido en la isla, con un peso de 86 toneladas. En la actualidad forma parte del Parque Nacional Rapa Nui, siendo administrado por la comunidad indígena Ma’u Henua. Historia Ahu Tongariki fue el principal centro y capital de Hotu Iti, la confederación oriental de Rapa Nui. Sus moáis fueron derribados durante las guerras civiles de la isla. En 1960, un tsunami causado por un terremoto en la costa de Chile arrasó el interior de Ahu Tongariki. Ahu Tongariki fue restaurado sustancialmente en la década de 1990 por un equipo multidisciplinario encabezado por los arqueólogos Claudio Cristino (director) y Patricia Vargas (codirectora del equipo ejecutivo), ambos profesores de la Universidad de Chile, en un proyecto de cinco años llevado a cabo bajo un acuerdo oficial del Gobierno de Chile con Tadano Limited y la Universidad de Chile. Ubicación Este ahu está en la costa sur de Rapa Nui, cerca de dos volcanes anteriores, Rano Raraku y Poike. Poike es uno de los tres volcanes extintos principales que forman Rapa Nui, que entró en erupción por última vez hace 230,000 y 705,000 años. Rano Raraku es un cráter volcánico formado por cenizas volcánicas o tobas volcánicas consolidadas , que componen el moai tallado. De hecho, casi la mitad (cientos) de los moai todavía están enterrados en las laderas del Rano Raraku, la principal cantera de moai. La gran llanura plana debajo de Rano Raraku proporcionó un fácil acceso a la toba. Véase también Isla de Pascua Moái Portal:Chile. Contenido relacionado con Chile. Referencias Katherine Routledge (1919) The Mystery of Easter Island ISBN 0-932813-48-8
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki est le plus grand « ahu » — des plates-formes cérémonielles de pierre volcanique de l'île de Pâques. Description Quinze moaï se trouvent dessus, dont le plus lourd existant (86 tonnes). Cela en fait un point d'intérêt majeur de l'île. Situation et accès L'Ahu est situé au bord de la baie d'Hotuiti, dans la partie orientale de l'île, à l'ouest de la péninsule du Poike. Il est accessible par des routes carrossable depuis Hanga-Roa. Il est également situé à proximité du volcan Rano Raraku dont les flancs abritent la carrière de Moaïs. Conservation Dévasté par le tsunami du 22 mai 1960, l'Ahu Tongariki a été en grande partie restauré dans la décennie 1990 sous la direction des archéologues Claudio Cristiano Bob et Patricia Vargas Gay de l'Université du Chili, avec des fonds de l'entreprise-mécène Tadano. Notes et références Articles connexes Ahu (Île de Pâques) Portail de l’archéologie Portail de l’île de Pâques
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki najveći je ahu na Uskršnjem otoku što se nalazi uz obalu podno vulkana Puakatike. Tijekom građanskog rata između Dugouhih i Kratkouhih bio je srušen, a 1960. obalu je pogodio plimni val (tsunami) kojega je izazvao potres, te moaie, od kojih su neki teški i 30 tona, odnio u unutrašnjost otoka nekoliko stotina stopa. Ahu Tongariki ima na sebi 15 moaija. Restauriran je 1990-ih godina pod vodstvom čileanskog arheologa Claudia Cristina Izvori
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki é o maior ahu na Ilha de Páscoa. Seus moai foram derrubados durante as guerras civis da ilha e no século XX o ahu foi varrido para o interior por um tsunami. Desde então tem sido restaurado e tem quinze moai, incluindo um moai de 86 toneladas que foi o mais pesado já erguido na ilha. Ahu Tongariki está a um quilômetro de Rano Raraku e Poike na área de Hotu-iti do Parque Nacional Rapa Nui. Todo o moai aqui enfrenta o por do sol durante o solstício de verão. História Ahu Tongariki era o centro principal e a capital do Hotu Iti, a confederação oriental do Rapanui. Seus moai foram derrubados durante as guerras civis da ilha. Em 1960, um tsunami causado por um terremoto na costa do Chile, varreu o Ahu Tongariki para o interior. Ahu Tongariki foi substancialmente restaurada na década de 1990 por uma equipe multidisciplinar liderada pelos arqueólogos Claudio Cristino (Diretor) e Patricia Vargas (Co-diretora da equipe executiva), em um projeto de cinco anos realizado sob um acordo oficial do governo chileno com Tadano Limited e a Universidade do Chile. Localização Este ahu está na costa sul de Rapa Nui, perto de dois vulcões anteriores, Rano Raraku e Poike. Poike é um dos três principais vulcões extintos que formam Rapa Nui, Que durou entre 230.000 e 705.000 anos atrás. Rano Raraku é uma cratera vulcânica formada por cinzas vulcânicas consolidadas ou tufos que compõem o moai esculpido. Na verdade, quase metade (centenas) dos moai ainda estão enterrados nas encostas do Rano Raraku, a principal pedreira moai. A planície grande, lisa abaixo Rano Raraku forneceu o acesso fácil ao tufo vulcânico. Referências Katherine Routledge (1919) The Mystery of Easter Island ISBN 0-932813-48-8 Ligações externas Splendid Isolation: Arte da Ilha de Páscoa, um catálogo de exposição do Museu Metropolitano de Arte (totalmente disponível online como PDF), que contém material sobre Ahu Tongariki Ahu Tongariki Restoration project Unofficial Easter Island Homepage Easter Island Statue project How to make Walking Moai: a hypothesis about how Moai were transported Czech who made Moai statues walk returns to Easter Island History of Easter Island stones Easter Island - Moai Statue Scale University of Chile 360° Panoramas dedicated web site of Easter Island
Аху Тонгарики

Аху Тонгарики — археологический объект на острове Рапа Нуи (остров Пасхи) в Восточной Полинезии в Тихом океане. История Аху Тонгарики был главным центром и столицей Хоту Ити, восточной конфедерации Рапануи. Моаи Аху Тонгарики были свергнуты во время гражданской войны на острове. В 1960 году цунами, вызванное землетрясением у берегов Чили, ворвалось на сушу в районе Аху Тонгарики. Аху Тонгарики был в значительной степени восстановлен в 90-х годах XX века. Восстановлением аху занималась многопрофильная команда во главе с археологами Клаудио Кристино и Патрисией Варгас. Работы по восстановлению вошедшие в пятилетний проект, осуществлялись по официальному соглашению правительства Чили с Tadano Limited и Университетом Чили. Описание Аху Тонгарики является самым большим аху на острове Пасхи. Этот аху находится на южном побережье острова Пасхи, недалеко от двух потухших вулканов, Рано Рараку и Поика. Почти половина моаи Аху Тонгарики все еще похоронены на склонах Рано Рараку. Винапу является частью национального парка Рапануи, который ЮНЕСКО объявила объектом Всемирного наследия Галерея Литература Katherine Routledge (1919) The Mystery of Easter Island ISBN 0-932813-48-8 Ссылки Splendid Isolation: Art of Easter Island, an exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art (fully available online as PDF), which contains material on Ahu Tongariki Ahu Tongariki Restoration project Unofficial Easter Island Homepage Easter Island Statue project How to make Walking Moai: a hypothesis about how Moai were transported Czech who made Moai statues walk returns to Easter Island History of Easter Island stones Easter Island — Moai Statue Scale University of Chile 360° Panoramas dedicated web site of Easter Island
Ahu Tongariki

Ahu Tongariki je največji ahu na Velikonočnem otoku. Ti moai so bili podrti med otoškimi državljanskimi vojnami, v 20. stoletju pa je bil ahu žrtev cunamija, ki ga je premaknil v notranjost. Od takrat je bil obnovljen in ima petnajst moaijev, vključno s 86 tonskim moaijev, ki je bil najtežji, ki je bil kdaj postavljen na otoku. Ahu Tongariki je en kilometer oddaljen od Rano Raraku in Poikeja na območju Hotu-iti narodnega parka Rapa Nui. Vsi moai tukaj so obrnjeni z obrazi proti poletnemu solsticiju. Zgodovina Ahu Tongariki je bil glavni center in prestolnica Hotu Iti, vzhodne konfederacije Rapanuijev. Moaiji so bili podrti med otoškimi vojnami, leta 1960 pa ga je poškodoval še cunami, ki ga je povzročil potres ob obali Čila, ter pomaknil spomenik v notranjost. V 1990-ih ga je v veliki meri obnovila multidisciplinarna ekipa, ki so jo vodili arheologi Claudio Cristino (direktor) in Patricia Vargas (izvršna direktorica), v petletnem projektu, ki se je izvajal na podlagi uradnega dogovora čilske vlade a Tadano Limited in Univerzo v Čilu. Lega Ta ahu je na južni obali Rapa Nui, blizu dveh prejšnjih vulkanov, Rano Raraku in Poike. Poike je eden izmed treh glavnih vulkanov, ki tvorijo Rapa Nui, ki je nazadnje izbruhnil med 230.000 in 705.000 leti. Rano Raraku je vulkanski krater, sestavljen iz utrjenega vulkanskega pepela ali tufa, ki sestavljajo izklesane moai. Dejansko je skoraj polovica moai še vedno razmetanih po pobočjih Rano Raraku, glavnega kamnoloma moai. Velika planota pod Rano Rarakujem je omogočila enostaven dostop do tufa. Sklici Viri Katherine Routledge (1919) The Mystery of Easter Island ISBN 0-932813-48-8 Zunanje povezave Splendid Isolation: Art of Easter Island, an exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art (fully available online as PDF), which contains material on Ahu Tongariki Ahu Tongariki Restoration project Arhivirano 2007-08-12 na Wayback Machine. Unofficial Easter Island Homepage Arhivirano 2012-03-10 na Wayback Machine. Easter Island Statue project How to make Walking Moai: a hypothesis about how Moai were transported Czech who made Moai statues walk returns to Easter Island History of Easter Island stones Easter Island - Moai Statue Scale University of Chile 360° Panoramas dedicated web site of Easter Island
Аху Тонгарики

Аху Тонгарики је највећи аху на Ускршњем острву. Налази се уз обалу подно вулкана Пуакатике.1960. обалу је погодио плимни талас којега је изазвао потрес, те Моаие, од којих су неки тешки и 30 тона, однео је у унутрашњост острва неколико стотина стопа. Аху Тонгарики има на себи 15 моаија. Рестауриран је 1990-их година. Референце Спољашње везе
Jardín Botánico Chagual

The Jardín Botánico Chagual is a 33.9-hectare Chilean botanical garden in the process of development, focusing on the preservation of plants native to the Mediterranean climatic zone of Chile (between 30° and 38° S latitude). It forms part of the Sistema Nacional de Áreas Protegidas del Estado (SNASPE; National System of Protected Areas of the Country) and of the Botanic Gardens Conservation International (BGCI). It is meant to complement the collections of native plants in the national botanical gardens of Viña del Mar and Valdivia. Location The Jardín Botánico Chagual is located in the Metropolitan Park of Santiago, a park situated in central Santiago, Chile. The terrain includes flat zones, slopes, gorges and small hills. History The foundation of the botanical garden is linked with a nonprofit Municipal Cultural Corporation, which was announced publicly in September 2002. Its location and its affiliation with BGCI allow it to play an important role in the exhibition, conservation and study of plants in its region, as well as in botanical education. It has received the Sello Bicentenario 2004 (Bicentennial Seal 2004) of the Chilean government, part of the preparations for the 2010 celebrations of the Bicentennial of Chile. Collections The Jardín Botánico Chagual specializes in the Mediterranean climatic zone of Chile and its rich pool of endemic plants. It is estimated that 30% of the over 3000 plant species of this zone are endemic, or found only in this area. Currently the Jardín Botánico Chagual contains the following collections: Evergreen trees and shrubs (Beilschmiedia miersii, Cryptocarya alba, and Peumus boldus, Lithraea caustica, and Quillaja saponaria); deciduous trees and shrubs (Nothofagus macrocarpa, N. obliqua, N. glauca, N. alessandrii); thorn bushes and related members of the Rosaceae (Kageneckia angustifolia); and mountain cypress (Austrocedrus chilensis) Bromeliaceae of Chile Amaryllidaceae and Liliaceae of Chile Additional new collections are planned. External links (in Spanish) Official website (in Spanish) Article from Chloris chilensis Deprecated link archived 2013-01-15 at archive.today This article is a free translation of the Spanish Wikipedia article, with some additional information.
Ботанический сад Чагуаль

Ботанический сад Чагуаль, также известен как Ботанический сад Сантьяго (исп. Jardín Botánico Chagual) — ботанический сад в Сантьяго (Чили) . Общие сведения Ботанический сад в расположен в парке Метрополитано-Сантьяго в коммуне Витакура Столичной области Чили. Основан в 2002 году, общая площадь составляет 44 гектара. Назван в честь растения пуйя чилийская (Puya chilensis, местное название чагуаль), которое является эндемиком Чили. Ботанический сад создан с целью сохранения местных растений в Средиземноморской климатической зоне Чили. Коллекции ботанического сада дополняют растительные коллекции национального ботанического сада в Винья-дель-Мар и ботанического сада университета Южного Чили. Коллекции Они в настоящее время формируются следующие коллекции : Деревья, кустарники и другие растения вечнозеленых лесов — Beilschmiedia miersii и Криптокария белая (Cryptocarya alba), Пеумус (Peumus boldus), Lithraea caustica, (Lithraea caustica) и Квиллайя мыльная Quillaja saponaria. Различные виды южного бука (Nothofagus macrocarpa, Nothofagus obliqua, Nothofagus glauca, Nothofagus alessandrii), Kageneckia angustifolia и австроцедрус (Austrocedrus chilensis). Бромелиевые Чили. Амариллисовые и лилейные Чили.
Ботанічний сад Чагуаль

Ботанічний сад Чагуаль (ісп. Jardín Botánico Chagual, також відомий як Ботанічний сад Сантьяго) — ботанічний сад у Сантьяго (Чилі). Загальні відомості Ботанічний сад розташований у парку Метрополітан-Сантьяго в комуні Вітакура Столичного регіона Сантьяго. Заснований у 2002 році, загальна площа становить 44 гектари. Названий на честь рослини Пуйя чилійська (Puya chilensis, місцева назва — чагуаль), яка є ендеміком Чилі. Ботанічний сад створено з метою збереження місцевих рослин у Середземноморської кліматичної зоні Чилі. Колекції ботанічного саду доповнюють рослинні колекції національного ботанічного саду у Вінья-дель-Мар і ботанічного саду університету Південного Чилі. Колекції У даний час формуються наступні колекції: Дерева, чагарники та інші рослини вічнозелених лісів — Beilschmiedia miersii, Cryptocarya alba, Peumus boldus, Lithraea caustica і Quillaja saponaria. Різні види нотофагусів (Nothofagus macrocarpa, Nothofagus obliqua, Nothofagus glauca, Nothofagus alessandrii). Kageneckia angustifolia і австроцедрус (Austrocedrus chilensis). Бромелієві Чилі. Амарилісові і лілійні Чилі. Посилання Офіційний сайт ботанічного саду [Архівовано 19 грудня 2014 у Wayback Machine.] Chloris chilensis [Архівовано 15 січня 2013 у Archive.is]