NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Archipel de Chiloé

L'archipel de Chiloé (en espagnol : Archipiélago de Chiloé; prononcez [tʃi.lo.ˈe]) est un groupe d'îles au large des côtes chiliennes, dans la région de Los Lagos. Histoire L'archipel de Chiloé fut occupé par le navigateur néerlandais Hendrik Brouwer en 1643. Brouwer signa un pacte avec les amérindiens autochtones Mapuches, mais meurt le 7 août 1643 et l'archipel intègre la vice-royauté du Pérou. L'archipel fut le dernier bastion de l'autorité coloniale espagnole pendant la guerre d'indépendance du Chili. En 1819, le marin français Georges Beauchef rejoint la toute nouvelle Marine chilienne sous le commandement du mercenaire britannique Lord Cochrane. En février 1820, Beauchef mène un assaut amphibie sur la baie fortifiée de Corral menant à la prise de Valdivia d'où il chasse les Espagnols tandis que Cochrane se dirige vers l'île de Chiloé. Beauchef quitte alors Valdivia pour expulser les Espagnols d'Osorno. Le 14 janvier 1826, la bataille de Bellavista obligea les troupes espagnoles à se retirer vers Castro, dans l'île de Chiloé. Articles connexes Mythologie chilote Portail du Chili Portail des îles
Chiloé (otočje)

Chiloé (španjolski: Archipiélago de Chiloé ) je otočje u Čileu. Odvojen je od kopna Čilea kanalom Chacao na sjeveru, Chiloé morem na istoku i zaljevom Corcovado na jugoistoku. Cijelo otočje, osim otoka Desertores, dio su pokrajine Chiloé. Glavni otok je Chiloé (Isla Grande de Chiloé). Otočje je nadaleko poznato po svojem prepoznatljivom folkloru, mitologiji, kuhinji i jedinstvenoj arhitekturi (drvene crkve Chiloéa). Zemljopis Otočje se nalazi u regiji Los Lagos u središnjem Čileu. Površina mu je 9.181 km2 što je 1,21% površine Čilea. Najveći otok je Chiloé s 8.394 km², Quinchao sa 120 km², Lemuy s 97 km² i Talcán s 50 km². Stanovništvo Popis općina s brojem stanovnika: Castro (29.148) Ancud (27.292) Quellón (13.656) Dalcahue (4.933) Chonchi (4.588) Achao (3.452) Queilén (1.912) Quemchi (1.665) Cucao (oko 1.000) Prema podacima iz 2002. godine na otocima živi 154.766 stanovnika, dok je prosječna gustoća naseljenosti 16,9 stan./km2. Vanjske poveznice Mitologija Chilota Fotografije Chiloé
Chiloé (archipelag)

Chiloé (hiszp. Archipiélago de Chiloé) – archipelag u wybrzeży Chile, którego największa wyspa nosi taką samą nazwę – Chiloé (hiszp. Isla Grande de Chiloé). Drugą pod względem wielkości wyspą archipelagu jest Quinchao. Od kontynentalnej części Chile oddziela go kanał Chacao oraz zatoka Corcovado. Na wyspach archipelagu znajdują się kościoły drewniane wpisane na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Przypisy
Chiloé

Chiloé é um arquipélago ao sul do Chile. Além de um grande número de ilhas de menor tamanho, compreende a Ilha Grande de Chiloé, a quinta em tamanho da América do Sul (depois da Terra do Fogo e as ilhas brasileiras de Marajó, Bananal e Tupinambarana). O arquipélago tem uma população de cerca de 168 mil pessoas, e uma superfície de 9181 km². Administrativamente pertence à Província de Chiloé, com exceção das Ilhas Desertores, que pertencem à província de Palena. Demografia Evolução da população de Chiloé: 1827: 42.309 1835: 43.832 1843: 48.641 1854: 61.586 1865: 72.574 1895: 77.750 1907: 87.595 1920: 109.337 1930: 92.067 1940: 101.706 1952: 102.505 1960: 102.543 1992: 130.389 2012: 166.205 2017: 168.185 Segundo o Censo Nacional de 2002, aproximadamente 56% da população da província vivia em cidades, concentradas na costa oriental, exceto Huillinco, que se localiza junto ao lago de mesmo nome. A principais cidades são: Castro (29.148 habitantes): Porto e capital da província desde 1982. É a terceira cidade mais antiga do Chile. Se destacam as palafitas, o mercado, e a igreja de São Francisco, Monumento Nacional e Patrimônio da Humanidade pela Unesco; Ancud (27 292 hab.): Fundada em 1767, foi capital da província de Chiloé até 1982. Destaque para o Museu Nacional de Ancud, que conserva objetos históricos, artesanais e representações de seres mitológicos; Quellón (13 656 hab.): A terceira maior cidade de Chiloé, fundada em 1906, fundada em 1906 por uma empresa de bebidas que faliu em 1952; Dalcahue (4933 hab.): Povoado conhecido por sua Igreja de Nossa Senhora das Dores, que é Monumento Nacional e Patrimônio da Humanidade. A população descende principalmente da mescla de povos indígenas (huilliches, cuncos, payos y chonos) e colonizadores espanhóis, com aportes posteriores de chilenos de outras regiões e alguns imigrantes estrangeiros (alemães, croatas, entre outros). Ver também Caleuche Trauco Galeria Referências
Чилоэ (архипелаг)

Чилоэ́ (исп. Chiloé Archipelago) — архипелаг в Тихом океане в южной части Чили, площадь составляет 9181 км². Главный остров архипелага также называется Чилоэ (исп. Isla de Chiloé) площадью 8394 км², составляющий 91,4 % территории архипелага. Географические данные Архипелаг тянется вдоль побережья Чили от 41 до 43° южной широты. Наибольшая высота невысоких гор в центральной части острова Чилоэ составляет 1048 метров над уровнем моря. Архипелаг отделён от континентальной части Чили заливами Анкуд и Корковадо на востоке, и проливом Чакао на севере. С юга проливом Гуафо он отделён от архипелага Чонос. Флора и фауна История Предположительно, остров был заселен людьми в 12 000–11 800 годах до нашей эры. По результатам археологических раскопок в районе Монте-Верде, считается что первыми поселенцами архипелага были представители вымершего народа Чоно. В 1553 году главный остров был открыт испанцем Франсиско де Ульоа (исп. Francisco de Ulloa). Население На 2017 год население составило 168 185 чел. На архипелаге проживают чило́ты — субэтническая группа чилийцев смешанного европейско-индейского происхождения, отличающаяся большой самобытностью культуры, значительно отличающейся от других регионов Чили. Крупнейшие города — Кастро на востоке и Анкуд на севере. Экономика Население занимается лесозаготовками, рыболовством и сбором устриц. Начиная с 1980-х годов экономика архипелага во много зависит от крупномасштабных коммерческих рыболовных предприятий. Административное деление Архипелаг Чилоэ, за исключением нескольких островов, образует одноимённую провинцию, относящуюся к региону Лос-Лагос. См. также Церкви острова Чилоэ национальный парк Чилоэ — национальный парк на архипелаге Чилоэ. Примечания Литература Чарльз Дарвин. Путешествие на «Бигле»: Глава XIII. Чилоэ и острова Чонос
Archipiélago de Chiloé

Archipiélago de Chiloé är öar i Chile. De ligger i regionen Región de Los Lagos, i den södra delen av landet, 1 100 km söder om huvudstaden Santiago de Chile. Arean är 9 181 kvadratkilometer. Terrängen på Archipiélago de Chiloé är kuperad. Öns högsta punkt är 854 meter över havet. I omgivningarna runt Archipiélago de Chiloé växer i huvudsak blandskog. Runt Archipiélago de Chiloé är det glesbefolkat, med 8 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Archipiélago de Chiloé.
Lemuy (Chile)

Lemuy (Mapudungun für bewaldet) ist eine Insel im Süden Chiles in der Región de los Lagos. Sie ist die drittgrößte Insel des Chiloé-Archipels nach Chiloé selbst und Quinchao. Sie hat eine Fläche von 97 km². Die Insel ist landwirtschaftlich geprägt, leicht hügelig und mit einer stündlich verkehrenden Autofähre von der größeren Isla de Chiloé leicht zu erreichen. Auf der Insel liegen neun Ortschaften, die zusammen die Samtgemeinde (communa) Puqueldón mit 4125 Einwohnern bilden. An der Nordküste: Puqueldón Aldachildo Ichuac An der Südküste: Chulchuy. Von hier verkehrt die Fähre nach Huicha unweit von Chonchi auf der größeren Nachbarinsel Chiloé. Lincay, mit um 1900 erbauter Holzkirche Liucura, mit einer um die Mitte des 19. Jahrhunderts erbauten Holzkirche An der Ostküste: Detif Puchilco. In der Holzkirche aus dem 19. Jahrhundert befinden sich sehenswerte Gemälde des peruanischen Künstlers Miguel Gamarra. In der Inselmitte: San Agustín, das einzige Dorf der Insel, das nicht an der Küste liegt. Im Ortskern ist eine Holzkirche vom Beginn des 20. Jahrhunderts sehenswert, im Wald unweit des Dorfes das kleine Heiligtum La Animita vom Ende des 19. Jahrhunderts. Einige der Holzkirchen von Lemuy, nämlich Jesús Nazareno in Aldachildo, Virgen de la Candelaria in Ichuac und Virgen de Lourdes in Detif, wurden 2000 gemeinsam mit anderen des Chiloé-Archipels in das Weltkulturerbe der UNESCO aufgenommen. Die Kirche Iglesia San Jesús Nazareno in Aldachildo an der Nordküste der Isla Lemuy wurde gegen Ende des 19. Jahrhunderts erbaut und am 10. August 1999 zum Nationalen Kulturdenkmal erklärt, bevor sie im November 2000 in das Weltkulturerbe aufgenommen wurde. Renovierungen – vor allem im Bereich von Turm und Fassade – erfolgten 2005 und 2007. Die weithin sichtbare Kirche befindet sich im Ortskern unweit des Strandes. Weblinks Eintrag in der Welterbeliste der UNESCO (englisch) (französisch) Einzelnachweise
Lemuy Island

Lemuy Island is an island in Chiloé Archipelago, Chile, off the eastern coast of Chiloé Island. There are nine villages on the island. On the north coast: Puqueldón Aldachildo Ichuac On the south coast: Chulchuy. From here the ferry leaves for Huicha on Chiloé Island. Lincay, with a wooden church dating from the beginning of the 20th century Liucura, with a wooden church which was built in the middle of the 19th century On the east coast: Detif Puchilco. In the wooden church dating from the 19th century there are paintings by the Peruvian artist Miguel Gamarra In the middle of the island: San Agustín, the only village which is not on the coast. The wooden church was built at the beginning of the 20th century. As in the rest of the archipelago, the population of Lemuy Island were inspired by a deep religious faith and built 8 churches, each special in its own way. Some, like Ichuac, Aldachildo and Detif are more than 100 years old and have recently been declared World Heritage Sites, along with 15 other Chilote churches. Some have picturesque cemeteries with little shingled mausoleums. See also List of islands of Chile References External links Media related to Isla Lemuy, Chile at Wikimedia Commons Islands of Chile @ United Nations Environment Programme World island information @ WorldIslandInfo.com South America Island High Points above 1000 meters United States Hydrographic Office, South America Pilot (1916)
Isla Lemuy

Lemuy (del mapudungun lemuy, "es boscoso") es una isla ubicada en el sur de Chile, parte del archipiélago de Chiloé. Con una superficie aproximada de 97 km², es una de las islas más extensas del conjunto insular. Administrativamente, pertenece a la comuna de Puqueldón, en la Provincia de Chiloé, Región de Los Lagos. Está separada de la Isla Grande de Chiloé por el canal Lemuy al norte y por el canal Yal al oeste. Tal como la isla de Quinchao, está conectada a la red de luz regional por un gran cable que se extiende sobre el canal Yal, que la separa de la comuna de Chonchi. Un transbordador lleva vehículos y peatones a la isla desde el sector de Huicha hasta Chulchuy. En Lemuy hay tres iglesias de madera declaradas Patrimonio de la Humanidad por la Unesco: Aldachildo, Detif e Ichuac. La Iglesia Jesús Nazareno en Aldachildo fue construida a fines del siglo XIX, declarada Monumento Nacional 10 de agosto de 1999 y Patrimonio de la Humanidad en noviembre de 2000. Fue restaurada en 2005 y 2007.​ Se halla en el centro del pueblo, cerca de la playa. Galería de imágenes Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Isla Lemuy. Foto satelital de la Lemuy en GoogleMaps
Île Lemuy

Lemuy (qui vient du mapudungun : lemuy, « boisée ») est une île située au sud du Chili. C'est la troisième plus grande île de l'archipel de Chiloé, après l'Isla Grande et celle de Quinchao. Elle a une superficie de 97,3 km2 et correspond au territoire de la commune de Puqueldón. Tout comme l'île de Quinchao, elle est reliée au réseau électrique régional par le biais d'un grand câble tendu au-dessus du Canal Yal, qui la sépare de la commune de Chonchi. Une navette transporte véhicules et piétons de Puerto Huicha jusqu'à Chulchuy. On trouve, sur Lemuy, trois églises en bois inscrites sur la liste du patrimoine mondial par l'UNESCO : Aldachildo, Ichuac et Detif. Liens externes (es) Commune de Puqueldón Portail des îles Portail du Chili
Lemuy (isola)

Lemuy è un'isola del Cile che fa parte della Regione di Los Lagos. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lemuy Collegamenti esterni (ES) Sito web correlato, su goreloslagos.cl. URL consultato il 15 marzo 2018 (archiviato dall'url originale il 10 agosto 2016).
Isla Lemuy

Isla Lemuy är en ö i Chile. Den ligger i regionen Región de Los Lagos, i den södra delen av landet, 1 100 km söder om huvudstaden Santiago de Chile. Arean är 97 kvadratkilometer. Terrängen på Isla Lemuy är platt. Öns högsta punkt är 169 meter över havet. Den sträcker sig 15,6 kilometer i nord-sydlig riktning, och 18,5 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Лемуй (острів)

Острів Лемуї — острів в архіпелазі Чилое, Чилі, біля східного узбережжя острова Чилое. На острові дев'ять сіл. На північному узбережжі: Пукельдон Альдачільдо Ічуак На південному узбережжі: Чульчуй. Звідси відправляється пором до Уіча на острові Чилое. Лінкай з дерев'яною церквою початку 20 століття Люкура з дерев'яною церквою, збудованою в середині 19 століття На східному узбережжі: Detif Пучілко. У дерев'яній церкві 19 століття зберігаються картини перуанського художника Мігеля Гамарра Посередині острова: Сан-Агустін, єдине село, яке розташоване не на узбережжі. Дерев'яна церква збудована на початку 20 ст. Як і на решті архіпелагу, населення острова Лемуй було натхнене вірою та побудувало 8 церков, кожна по-своєму особлива. Деякі з них, як-от Ічуак, Альдачільдо та Детіф, мають понад 100 років і нещодавно були оголошені об’єктами Всесвітньої спадщини разом із 15 іншими церквами Чилота. У деяких є мальовничі кладовища з невеликими критими мавзолеями. Дивитися також Список островів Чилі Список літератури Зовнішні посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Лемуй (острів) Islands of Chile @ United Nations Environment Programme World island information @ WorldIslandInfo.com South America Island High Points above 1000 meters United States Hydrographic Office, South America Pilot (1916)
Lago Peñuelas (Nationales Reservat)

Das nationale Reservat Lago Peñuelas liegt in Chile in der Región de Valparaíso. Es bildet zusammen mit dem Nationalpark La Campana das Biosphärenreservat La Campana-Peñuelas der UNESCO. Geographie Der Nationalpark liegt rund 30 km östlich von Valparaíso und Viña del Mar und hat eine Fläche von 92 km². Geschichte Zwischen 1895 und 1900 wurde der große Stausee Lago Peñuelas angelegt. Er diente zur Wasserversorgung der höhergelegenen Stadtteile von Valparaíso und Viña del Mar. Er liegt 337 bis 613 m über NN. Das nationale Reservat Lago Peñuelas wurde 1952 eingerichtet und untersteht der chilenischen Forstbehörde CONAF. Die UNESCO erklärte das nationale Reservat 1984 zum Biosphärenreservat. Flora und Fauna Den See umgibt eine sanfte Hügellandschaft mit Wäldern aus: Quillai-Bäumen (Quillaja saponaria, auch Seifenrindenbaum) Litri-Bäumen (Lithraea caustica) Peruanischer Pfefferbaum (Schinus molle) Boldo-Sträucher (Peumus boldus) In den Wäldern leben Füchse, Biber (Coupu), Chinchillas und weitere Nagerarten. Am Stausee leben sehr viele Wasservögel, wie Enten und Schwäne. Der Stausee ist sehr fischreich. Der Lago Peñuelas ist bei Touristen sehr beliebt; er lädt zum Wandern, Vögel beobachten, Angeln und Picknick ein. Weblinks Einzelnachweise
Lago Peñuelas National Reserve

Lago Peñuelas National Reserve is a national reserve of Chile. The reserve was created around Peñuelas Lake, a freshwater reservoir that provides drinking water to Valparaíso and Viña del Mar. The park, which is located in the Valparaíso Region of Chile, was declared a protected area in the year 1952 in order to protect the drainage of the Peñuelas reservoir and dam, built at the end of the 19th and beginning of the Twentieth century. The park, along with La Campana National Park to its north, was designated Campana-Peñuelas Biosphere Reserve by UNESCO in 1984. The park covers an area of 9,260 hectares (35.7 square miles) and is traversed by about 12 km of Chile Route 68, which is the main highway between Valparaíso and Santiago. Its elevation ranges between 337 and 613 metres AMSL. National System of Protected Wild Areas of the State In Chile there is the National System of Protected Wild Areas of the State (SNASPE), which includes three categories: National Parks, National Reserves and Natural Monuments. Currently the Lago Penuelas National Reserve is under this protection. This unit, together with the La Campana National Park, constitute a Biosphere Reserve for studying the flora of this area. The study has recorded approximately 150 species of native species, a rich flora compared with other native forests in the zone are also recorded. In addition 14 of 300 (total) are conservation issues (2 endangered, 11 vulnerable, and 1 insufficiently known). Flora and fauna The flora of the reserve includes mixed forest, riparian scrub, and deciduous forest and thorny scrub. Exotic tree species are planted in the reserve, including Eucalyptus globulus and Pinus radiata. A total of 120 bird species have been recorded in the reserve. Leopardus colocolo, Galictis cuja, Conepatus chinga, Lycalopex culpaeus and Lycalopex griseus are mammal species that can be found here. Climate of the reserve The climate of this area is Mediterranean typical with maritime influence. The temperature varies because of the influence of the sea, the annual temperatures are between 12 degrees Celsius (54 degrees Fahrenheit) and 18 degrees Celsius (64 degrees Fahrenheit). There is occasional precipitation with the highest amount in winter and beginning at the end of autumn and extending until August. 80% of the rain is recorded between May and August. References External links Official Lago Peñelas National Reserve website Archived 2014-02-26 at the Wayback Machine
Reserva nacional Lago Peñuelas

La reserva nacional Lago Peñuelas se encuentra en la región de Valparaíso en Chile. Fue declarada área protegida en el año 1952 con el fin de proteger a la cuenca tributaria el embalse o tranque Peñuelas, construido a fines del siglo XIX y comienzos del XX. Tiene una extensión de 9260 hectáreas. Utilidad La Reserva Nacional Lago Peñuelas es una unidad del Sistema Nacional de Áreas Silvestres Protegidas del Estado (SNASPE) de Chile. Esta unidad, junto al parque nacional La Campana, constituye una Reserva de la Biósfera, se estudió la flora de esta Reserva. El estudio registró 150 especies aproximadas de origen nativo, también se registró una rica flora comparada con los otros bosques nativos de la zona.​ Además 14 de 300 (totales) están en problemas de conservación (2 en peligro, 11 vulnerables y una insuficientemente conocida). Sistema Nacional de Áreas Silvestres Protegidas del Estado En Chile existe el Sistema Nacional de Áreas Silvestres Protegidas del Estado, el cual comprende tres categorías: Parques Nacionales, Reservas Nacionales y Monumentos Naturales. Actualmente la Reserva Nacional Lago Peñuelas se encuentra en esta protección.​ Medio ambiente La flora de la reserva es de alto interés: bosque mixto; matorral ripiario; bosque y matorral espinoso caducifolio. La fauna de la reserva: aves: 120 especies distintas; mamíferos: 10 especies distintas. Clima de la reserva El clima de esta área es del tipo mediterráneo con influencia marítima. La temperatura varía debido a la influencia del mar, las temperaturas anuales están entre los 12 °C y los 18 °C. Las precipitaciones son ocasionales con máximas en invierno y se inician a fines de otoño extendiéndose hasta agosto. El 80% de las lluvias se registra entre mayo y agosto. Visitantes Esta reserva recibe una gran cantidad de visitantes cada año, principalmente chilenos y algunos extranjeros. Protección del subsuelo La Reserva Nacional Lago Peñuelas cuenta con una protección de su subsuelo como lugar de interés científico para efectos mineros, según lo establece el artículo 17 del Código de Minería.​ Estas labores sólo pueden ser ejecutadas mediante un permiso escrito por el presidente de la República y firmado además por el ministro de Minería. La condición de lugar de interés científico para efectos mineros fue establecida mediante Decreto Supremo N°133 de 29 de agosto de 1989 y publicado el 26 de octubre de 1989.​ que fija el polígono de protección. Referencias Véase también Zonas de Interés Científico para efectos mineros Archivado el 5 de octubre de 2020 en Wayback Machine.
Лаго-Пеньюэлес

Лаго-Пеньюэлес — национальный заповедник Чили. Вместе с национальным парком Ла-Кампана входит во всемирную сеть биосферных резерватов под названием Ла-Кампана — Пеньюэлес. Физико-географическая характеристика Национальный заповедник призван охранять территорию вокруг водохранилища Пеньюэлес и само водохранилище. Водохранилище Пеньюэлес снабжает водой города Вальпараисо и Винья-дель-Мар. Флора и фауна Для территории заповедника характерны прибрежные склерофиты Retanilla trinervia и Colligauaja odorifera, Acacia caven и Maytenus boaria, леса Eucalyptus globulus и Pinus radiata. По данным Birdlife International на территории заповедника можно встретить следующие виды птиц: (Nothoprocta perdicaria), (Pteroptochos megapodius), (Ochetorhynchus melanura), (Pseudasthenes humicola), (Mimus thenca). Взаимодействие с человеком Национальный заповедник создан в 1952 году, управляющей организацией является CONAF — национальная лесная корпорация. В 1984 году был создан биосферный резерват Ла-Кампана — Пеньюэлес. Примечания
Вилярика (езеро)

Вилярика (на испански: Lago Villarrica) е сладководно езеро в средните части на Чили, в областта Араукания. Площта му е 173 km², дължината от изток на запад 22 km, ширината до 11 km, а максималната дълбочина 165 m. Езерото Вилярика е разположено на западния склон на Андите, в северозападното подножие на вулкана Вилярика (2940 m), в националния парк „Лос Парагуас“, на 230 m н.в. Има форма на елипса и в западната си част е преградено от крайна морена. Западните му брегове са полегати, а източните стръмни и скалисти. В него се вливат няколко малки реки Пукон (най-голяма), Транкура, Минетуе. От западния му ъгъл, при град Вилярика изтича река Толтен (123 km), вливаща се в Тихия океан. Развива се местно корабоплаване (лодки, малки корабчета и катери), туризъм, риболов. През лятото водата му се нагрява до 19 – 22°С и по бреговете му може да се плажува. На източния му бряг, при устието на река Пукон е разположено градчето Пукон, а на западния, при изтичането на река Толтен – град Вилярика. Бележки Източници Топографска карта М 1:500 000; лист xJ-18-Г Топографска карта М 1:500 000; лист xJ-19-В Архив на оригинала от 2023-05-05 в Wayback Machine.
Villarrica (jezero)

Villarrica (španělsky Lago Villarrica nebo Lago Mallolafquén) je jezero v regionu Araukánie ve středním Chile. Nachází se u západního úpatí And u severozápadních svahů stejnojmenné sopky v národním parku Los Paraguas. Má rozlohu 172 km². Leží v nadmořské výšce 230 m. Pobřeží Na západě je zahrazeno koncovou morénou. Západní břehy jsou mírné, zatímco východní jsou hornaté. Na břehu jezera leží města Villarrica a Pucón, která jsou vyhlášenými rekreačními středisky. Na břehu je rozvinutá turistika. Vodní režim Do jezera ústí řeka Pucón a odtéká řeka Toltén. Fotogalerie Odkazy Literatura V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo „Вильяррика“. Související články Národní park Villarrica Los Paraguas Národní park Huerquehue Caburgua Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Villarrica na Wikimedia Commons