NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Square des Victimes-de-la-Gestapo

Le Square des Victimes de la Gestapo est situé à Reims. Situation et accès Le square est situé 18 rue Jeanne d’Arc à Reims. Histoire et description Le square des Victimes-de-la-Gestapo est un lieu de commémoration de la libération de Reims, le 30 août 1944. D'une superficie de 1 000 m2, il est inauguré le 30 août 1987, sur l’emplacement de l’ancienne maison utilisée par la Gestapo pendant l'occupation nazie. Elle fut démolie en 1986 mais un pan de mur a été conservé. Le jardin comprend des plantations variées. Outre ses diverses espèces végétales, le parc comporte un bassin avec jets d'eau en son centre. Une sculpture de Patrice Alexandre « Le Champ d’Émotion », qui rappelle la Croix de Lorraine, symbole de la Résistance, est située à l'entrée du square. Un des murs est recouvert de plaques commémoratives nominatives initialement apposées en 1947 à l’initiative de la Ville de Reims sur les façades des maisons de victimes de la répression nazie. Ces plaques proviennent de maisons dont les travaux de ravalement, d'extension ou de démolition menaçaient la préservation. Une plaque commémorative a été apposée en hommage aux martyrs de la Résistance. Références Voir aussi Bibliographie Ville de Reims - Direction de la communication, Parc & Jardins Ô Grand air, [2020], p. 36. Liens externes « Les jardins au cœur des quartiers », sur Reims.fr Portail des espaces verts Portail de Reims
Église Saint-Edmond de la Ronde-Couture

L'église Saint-Edmond est située dans le quartier de la Ronde-Couture, à Charleville-Mézières, dans le département des Ardennes. C'est un lieu de culte installé à l'étage d'un complexe plus vaste. Historique L'église Saint-Edmond est rattachée à la paroisse Saint-Lié SaintPierre de la Vence comme l'église Saint-Lié de Mohon située à proximité. Description La nef et le chœur, dirigés vers le sud, forment un seul espace de plan carré. Le rez-de-chaussée est construit en béton armé dont les empreintes du coffrage sont intentionnellement visibles. L'étage est bâti en parpaing de béton. Sur la partie supérieure des murs sont ouvertes des baies de forme rectangulaire. La sacristie est délimitée dans l'angle gauche du chœur. Notes et références Bibliographie Liens externes Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de Charleville-Mézières
Седански замък

49.701944, 4.949444 Седанският замък (на френски: Château de Sedan) е замък, намиращ се близо до френския град Седан, на полуостров, образуван от меандър на река Маас и заобиколен от реките Биевр и Вра. Той е един от най-големите средновековни замъци в Европа. Има седем етажа и е с площ от над 35 000 м2. История Замъкът е създаден през 1424 г. от Еврар де ла Марк, който построява укрепление с две кули близнаци и църква за шест години. Когато Еврар умира през 1440 г., неговият син Жан де ла Марк започва да усилва крепостта, но това е завършено чак при внука на Жан - Робер II де ла Марк. През 1530 г. фортификацията е модернизирана, като е създаден кръгъл булевард и нови тераси с оръдия. През следващия век са добавени бастиони, част от които са разрушени с динамит в края на 19 век. През 1699 г., след като княжество Седан е присъединено към Франция (като резултат от битката при Марфе от 1642 г.), замъкът се превръща в гарнизонно укрепление. Направена е нова порта, наречена „Портата на принцесата“ (Le Portè des Princes), която може да пропуска по-широка артилерия. През 1822 г. църквата на замъка е затворена и е направена склад за оръжия. В този замък през 1611 г. е роден маршал Анри дьо Тюрен. На 2 септември 1870 г. пруската армия превзема седанския замък. Ден по-късно Наполеон III е пленен в близкото градче Доншари. Френската армия дава на Седан замъка през 1962 г. Оттогава започва възстановяването му. Днес той е отворен за туристи и е важна туристическа дестинация в Ардените. В него се намират туристически информационен център и тризвезден хотел. Също така в замъка има и музей, а една от стаите е посветена на войната от 1870 г. и има богата колекция от пруски шлемове. Вижте също Седан Списък на замъците във Франция Външни препратки ((en)) Фортификацита на Седан www.fortified-places.com Архив на оригинала от 2008-04-09 в Wayback Machine. ((fr)) Официален сайт на замъка ((fr)) Страница за Седанския замък в сайта на Министерството на културата на Франция
Burg Sedan

Die Burg von Sedan (französisch Château de Sedan) befindet sich in der Stadt Sedan, die im Departement Ardennes der Region Champagne-Ardenne im Nordosten Frankreichs in der Nähe zu Belgien liegt. Die mittelalterliche Burganlage mit ihren 35.000 m², die sich auf sieben Etagen erstrecken, ist eine der größten ihrer Art in Europa. Die Burg ist seit dem 4. Januar 1965 als Monument historique klassifiziert. Geschichte Um 1424 begann Eberhard II. von der Marck-Arenberg mit dem Bau der Burg von Sedan. Ursprünglich befand sich dort ein Benediktinerkloster, das erstmals 1306 erwähnt wurde. Nun wurde innerhalb von sechs Jahren ein Herrenhaus mit zwei Türmen um eine Kirche herumgebaut, wobei Teile des Donjon aus dem Kloster erbaut wurden. Als Eberhard II. starb, verstärkte sein Sohn Johann II. von Marck-Arenberg die Burganlage, doch erst sein Enkel Robert I. de La Marck beendete die Bauarbeiten. Im Jahr 1530 wurden die Festungsmauern des Herrenhauses durch den Bau eines Ringwalls modernisiert und um Geschützwälle ergänzt. Henri de Turenne wurde 1611 in der Burg von Sedan geboren. Heute ist die Burg eine Touristenattraktion. Sie beherbergt die Touristinformation der Stadt und ein Museum. Außerdem befindet sich ein Hotel in den alten Gemäuern. Weblinks Château Fort de Sedan Einzelnachweise
Sedan Castle

Sedan Castle (French: Château de Sedan) is a castle situated in Sedan, France, near the river Meuse. Covering an area of 35,000 square metres (380,000 ft2) in its seven floors. History Around 1424, Eberhard II von der Mark built a manor with two towers around a church over a period of six years. When Eberhard died in 1440, his son Jean de la Marck began reinforcing the fortress, but it was Robert II de la Marck, the grandson of Jean, who finished the most important work. In 1530, the fortifications of the manor were modernised by the construction of a circular boulevard and terraces with cannons, thickening the 4.5-metre (15 ft) curtain wall by an additional 26 metres (85 ft). The bastions were added during the course of the next century, but some of them were eventually dynamited at the end of the 19th century. In 1699, the principality having been absorbed into France in 1642 (see the Battle of Marfée, during the Thirty Years' War), and the castle having been transformed into a garrison, Vauban built the door of the Princes (French: « des Princes ») that was adapted to the progress of artillery. In 1822, the Church of Saint-Martin was demolished and replaced with a store for cannonballs. Turenne was born in the Château de Sedan in 1611. Franco-Prussian War On September 1, 1870, during the Franco-Prussian War, the Army of Chalons was defeated at the Battle of Sedan. Napoleon III surrendered the following day in the small neighboring city of Donchery. World Wars I and II The castle was used as a military hospital by the German army in World War I. Sedan was also the site of a French loss to the Germans in World War II in the Battle of Sedan (1940). Current use The castle was given by the French Army to the city of Sedan in 1962. Today the castle contains a hotel and a museum showing the lives of inhabitants throughout its history and the Franco-Prussian War. See also List of castles in France Principality of Sedan References External links Fortifications of Sedan www.fortified-places.com (in French) The Château de Sedan in the Bouillon et Sedan site Base Mérimée: Château de Sedan, Ministère français de la Culture. (in French)
Castillo de Sedan

El Château de Sedan es un castillo situado en una punta del borde de Meuse, flanqueado por los ríos Bièvre y Vra, en el departamento de Ardenas en Francia. Es una gran fortaleza de reservas europeas medievales, que cubre un área de 35.000 m² en sus siete pisos. Historia Alrededor de 1424, Évrard de la Marck construyó una finca con dos torres gemelas en torno a una iglesia tras un período de seis años. Cuando Evrard falleció en 1440, su hijo Jean de la Marck comenzó a reforzar la fortaleza, pero fue Robert II de la Marck, el nieto de Jean, quien terminó el trabajo más importante. En 1530 las fortificaciones de la finca fueron modernizadas por la construcción de un bulevar circular y terrazas con cañones, espesando la pared de 4.5m por 26m adicionales. Los bastiones fueron agregados durante el transcurso del siglo siguiente, pero dinamitados eventualmente al final del siglo XIX. En 1699, con el principado absorto en Francia en 1642 (véase la Batalla de Marfée, durante la Guerra de los Treinta Años), y el castillo transformado en guarnición, Vauban construyó la puerta de la Princesa (francés: « des Princes ») que fue adaptada al progreso de la artillería. En 1822, la Iglesia de Saint-Martin fue demolida y reemplazada por un comercio de balas de cañón. Turenne nació en el Château de Sedan en 1611. El 1 de septiembre de 1870, el castillo fue rodeado por el ejército de Prusia cuya sede estaba en Sedan. Napoleón III se rindió al día siguiente en la pequeña ciudad vecina de Donchery. El castillo fue brindado por el Ejército Francés de la ciudad de Sedan en 1962, y sujeto a varios intentos de restauración. Actualmente el castillo, además de ser un lugar turístico en Ardenas, contiene la oficina de turismo de la ciudad y un hotel 3 estrellas. También hay otro museo dentro del castillo; una de las habitaciones de este museo está dedicado a la guerra de 1870, y uno puede encontrar allí una rica colección de cascos de Prusia. Véase también Lista de castillos de Francia. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Castillo de Sedan. Sitio oficial del castillo (en francés) El Château de Sedan en Bouillon et Sedan (en francés) Acceso a la base de datos de Château de Sedan del Ministerio de Cultura (en francés)
Castello di Sedan

Il Castello di Sedan è un forte situato a Sedan, in Francia, su un promontorio, al confine tra il fiume Mosa e i fiumi Bièvre e Vra, nel dipartimento delle Ardenne. Si tratta di una grande fortezza medievale che copre una superficie di 35.000 m 2 suddivisi su sette piani. Storia Intorno al 1424, Évrard II de La Marck-Arenberg costruì un maniero con due torri gemelle intorno ad una chiesa in un periodo di sei anni. Quando Evrard morì nel 1440, suo figlio Jean de la Marck decise di rafforzare la fortezza, ma fu Robert II de la Marck, nipote di Jean, che portò a termine il lavoro più importante. Nel 1530, le fortificazioni del maniero vennero modernizzate con la costruzione di un viale circolare e terrazze con cannoni, ispessendo la parete divisoria di 4.5 m di 26 m supplementari. I bastioni vennero aggiunti nel corso del secolo seguente, ma alcuni di essi vennero abbattuti alla fine del XIX secolo con la dinamite. Nel 1699, poiché il principato di Sedan era stato assorbito dalla Francia nel 1642 (vedi Battaglia della Marfée, durante la guerra dei trent'anni) il castello venne trasformato in una guarnigione, Vauban costruì la porta dei principi (in lingua francese «des Princes»), che fu adattata ai progressi dell'artiglieria. Nel 1822, la Chiesa di Saint-Martin è stata demolita e sostituita da un deposito per palle di cannone. Turenne nacque nel castello di Sedan nel 1611. Il 1º settembre 1870 il castello venne circondato dall'esercito prussiano con sede a Sedan. Napoleone III si arrese il giorno successivo nella vicina cittadina di Donchery. Il castello venne ceduto dall'esercito francese alla città di Sedan nel 1962 che lo assoggettò a numerosi restauri. Oggi, oltre a rappresentare un'attrazione turistica nelle Ardenne, è sede dell'ufficio del turismo e di un albergo. C'è anche un museo all'interno del castello e una delle sale è dedicata alla guerra del 1870, e vi è esposta una ricca collezione di elmetti prussiani. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul castello di Sedan Collegamenti esterni Fortificazioni di Sedan, su fortified-places.com. URL consultato il 14 novembre 2014 (archiviato dall'url originale il 22 dicembre 2019). (FR) Le Château de Sedan, su bouillon-sedan.org. (FR) Ministry of Culture database entry for Château de Sedan, su culture.gouv.fr.
Kasteel van Sedan

Het Kasteel van Sedan (Frans: Château fort de Sedan) in de Noord-Franse stad Sedan in het departement Ardennes in de regio Grand Est is een van de grootste burchten van middeleeuwse oorsprong van Europa met een oppervlakte van 35.000m2 op zeven niveaus. Het is het enige overblijfsel van de voormalige fortificaties in en rond de stad. In 1870 (de nederlaag in de Frans-Duitse Oorlog) werden de meeste verdedigingswerken vernietigd, behalve het kasteel. Geschiedenis Aan de oorsprong ligt een priorij van benedictijnen die vermeld werd in 1306 maar mogelijk teruggaat tot het midden van de 11e eeuw. Deze priorij hing af van de Abdij van Mouzon. Évrard II de La Marck-Arenberg werd eigenaar van de site vanaf 1424 en bouwde rond de priorij en kerk Saint-Martin een driehoekige versterkte burcht op een heuvel van 200 meter. Zoon Jean II de La Marck bouwde hem verder uit als versterking. Vooral Robert II de La Marck, de kleinzoon van Jean, voegde begin 16de eeuw nog belangrijke versterkingen en moderniseringen toe. In het tweede deel van de 16de eeuw kwamen er nog bastions bij. De volgende eeuwen werd het verder uitgebouwd en aangepast om artilleriebeschietingen te weerstaan. Het kasteel werd omgevormd tot een vestingwerk en onderkomen voor een garnizoen. Het kasteel was de verblijfplaats van de heren, later prinsen van Sedan die ook hertog van Bouillon waren. In 1611 liet Hendrik van Bouillon de voorburcht, waar de wijk quartier du Moulin was ontstaan, slopen en het Palais des Princes bouwen als nieuwe residentie. In 1650 werd het prinsdom Sedan aangehecht bij Frankrijk en kwam er een gouverneur voor Frankrijk aan het hoofd van het prinsdom Sedan. In 1699 liet Vauban aanpassingswerken uitvoeren afgestemd op de nieuwere artillerie. In 1962 kocht de gemeente Sedan het kasteel aan voor een symbolische franc. In 1965 werd het kasteel beschermd als historisch monument. In 1995 werd het kasteel opengesteld voor het publiek met een museum en in 2004 werden een hotel en een restaurant geopend in het kasteel. Beschrijving Het kasteel heeft zeven verdiepingen en de dikste muren zijn tot 27 meter breed. Twee ronde torens gebouwd rond 1430 deden dienst als poort van het kasteel. Tegen deze torens was de thans verdwenen kerk van het kasteel gebouwd. De prinselijke vertrekken werden gebouwd vanaf 1530 en hebben een lengte van 105 m. Na 1614 namen de prinsen van Sedan het comfortabelere Palais des Princes in de voorburcht in gebruik. In dezelfde bouwperiode (1530) werd het renaissancepaviljoen gebouwd naar plannen van Philibert Delorme. Dit paviljoen is versierd met Toscaanse pilaren en vormt de ingang van het museum. Rond het kasteel liggen vier bastions: in het noorden het Bastion Fourchu, in het oosten het Bastion du Gouverneur, in het zuiden het Bastion des Dames en in het westen het Bastion du Roy.
Седанская крепость

Седанская крепость (фр. Château de Sedan) — мощная средневековая крепость в Седане, на скальном уступе долины Мааса, между реками Бьевр и Вра, во французском департаменте Арденны, около границы с Бельгией. Одна из крупнейших крепостей Западной Европы, занимает площадь 35 000 квадратных метров и имеет семь этажей. Около 1424 года Эберхард II фон дер Марк начал строительство усадьбы с двумя башнями вокруг церкви, оно продолжалось в течение шести лет. Когда Эберхард умер в 1440 году, его сын Жан де ла Марк укрепил стены, а завершил этот труд Роберт II де ла Марк, внук Жана. В 1530 году укрепления усадьбы были модернизированы путем строительства круговой террасы и террас с пушками, утолщением 4,5 м (15 футов), навесных стен с помощью дополнительных 26 метров (85 футов). В течение следующего столетия были выстроены бастионы, многие из которых были срыты в конце XIX века. При Людовике XIV территория княжества Седанского вошла в состав Франции, и когда замок был преобразован в гарнизон, Вобан построил рядом княжескую резиденцию для Латур д’Оверней. К этому роду принадлежал родившийся в Седане маршал Тюренн. При французах была полностью обновлена крепостная артиллерия. В 1822 году церковь Св. Мартина была снесена и заменена хранилищем для ядер. Во время битвы при Седане замок был окружен прусской армией (1 сентября 1870 г.). Император Наполеон III сдался немцам на следующий день в соседнем городке Доншри. Замок был передан французской армией городу Седан в 1962 году, после чего были начаты реставрационные работы. Внутри расположены 4-звездочный отель и городской туристический офис. В замке также можно посетить музей, одна из комнат которого посвящена войне 1870 года; особенный интерес представляет коллекция прусских шлемов. См. также Седанское княжество Битва при Седане Примечания Литература Alain Sartelet, Le château fort de Sedan, Gueniot, 2006 (ISBN 978-2-87825-380-1) Jean-Marie Pérouse de Montclos, Le guide du Patrimoine: Champagne-Ardenne, Paris, Hachette, 1995 (ISBN 978-2-01-020987-1), p. 328—331 Jean Aversenq, Le château-fort de Sedan, Sedan, Imprimerie Balan-Sedan, 1993 (1979), 58 p.
Седанський замок

Седанський замок (фр. Chateau de Sedan) — середньовічний замок у Франції, найбільший замок Європи. З 1965 року замок є Історичною пам'яткою Франції. Нині у замку діє історичний музей, туристичний офіс, тризірковий готель і навчальний центр для дорослих та дітей. Він є місцем проведення середньовічного фестивалю, виставок, симпозіумів, театральних вистав, музичних виступів, театралізованих лицарських турнірів та інших заходів. Географія Замок розташований на пагорбі, що височить над річкою Маас, за 2 кілометрах на північний схід від залізничного вокзалу міста Седан. Загальна площа замку становить 35 тис. м², висота стін сягає 40 метрів. Історія Перша письмова згадка про замок датується 1306 роком. Замок збудований на місці бенедиктинського монастиря святого Мартіна, який у 1424 році викупив Ебергард II фон дер Марк-Аренберґ, володар Седанського князівства. Ним був побудований перший невеликий замок з двома парними вежами, прямокутним донжоном та круглою вежею. Монастир був зруйнований, Ебергард II залишив тільки монастирську церкву 11 століття, фундамент якої нині можна бачити у внутрішньому дворі замку. Йоган II фон дер Марк-Аренберґ після смерті свого батька продовжив розбудовувати замок, при ньому задній двір замку був оточений муром, товщина якого сягала 4,5 метра. Будівництво замку завершив син Йогана II — Роберт II фон дер Марк-Аренберґ. У 1530 році були зведені чотири багатокутні бастіони, коштом яких замок перетворився на твердиню, яка була на той момент найсучаснішою та найнеприступнішою[джерело?]. Остання спадкоємиця замку Шарлота фон дер Марк-Аренберґ померла бездітною, і власником Седанського замку став її чоловік герцог Анрі де ла Тур д'Овернь. Він збудував князівський палац у замку, відомий як «нижній замок». У 1642 році Фредерік-Моріс де Латур д'Овернь, щоб уникнути страти, був змушений відмовитися від прав на Седанське князівство та замок, які перейшли до французького короля Людовика XIII. Від тоді Седанський замок перетворився на один з головних прикордонних форпостів Франції. Під час Першої світової війни, з січня 1917 року по листопад 1918 року Седанський замок використовувався німецькою окупаційною владою як табір примусової праці для французьких та бельгійських цивільних осіб. З 1962 року Седанський замок знаходиться в управління адміністрації міста Седан. Музей У 1995 року в замку відкрився музей «Historium», який був заснований ще в 1884 році. Його колекція включає як предмети образотворчого мистецтва, так і археологічні та етнографічні експонати. У галереї музею є портрети аристократів Седану, виконані невідомими художниками в 16-18 століттях. Також у музеї є шість великих обюссонських та фламандських гобеленів. Зал Панорами присвячений франко-пруській війні 1870—1871 років, зокрема знаменитій Битві при Седані, яка завершилася розгромом французької армії та спричинила падіння Другої імперії Наполеона III. Фестиваль З 1996 року в замку щорічно в одні з останніх вихідних травня проходить середньовічний костюмований фестиваль. Примітки Посилання Офіційний сайт(фр.)(англ.)(нім.)
Champagne Nicolas Feuillatte

The Centre Vinicole – Champagne Nicolas Feuillatte (CV-CNF) is the oldest union of producers of champagne. It comprises 82 winemaking cooperatives representing more than 5000 vineyards, situated on a hill in the commune of Chouilly, on the road leading to Pierry, and overlooks the community of Épernay. History Henri Macquart founded the Centre Vinicole de la Champagne in 1972 as a storage and vinification unit to serve winegrowers, federated around cooperative or individual wine presses, and it got its present name in 1986. Nicolas Feuillatte established his brand in 1976, after inheriting a vineyard near Reims, the Domaine de Bouleuse. In 1986 it was purchased by the Centre Vinicole de la Champagne. Centre Vinicole produces about 24 million bottles of champagne a year. In 2017, Nicolas Feuillatte named Four Seasons employee, Craig M. Joseph, as their new chief Operating Officer. In December 2021, CV-CNF announced that it would be merging with Coopérative Régionale des Vins de Champagne (CRVC). Source of supply 2,162 hectares (5,340 acres), out of the 31,500 hectares (78,000 acres) in production in the region, is used by Nicolas Feuillatte, corresponding to nearly 7% of the Champagne vineyard. 82 cooperatives out of the 140 in Champagne bringing together 4,500 winegrowers (56% of the supply). Union of Individual Producers: 1,000 individual wine-growers (44% of the supply). See also List of Champagne houses References External links Official Website : CV - Champagne Nicolas Feuillatte
Centre Vinicole - Champagne Nicolas Feuillatte

La Centre Vinicole – Champagne Nicolas Feuillatte (CV-CNF), nota con il marchio Nicolas Feuillatte, è una delle più grandi case produttrici di champagne del mondo, con sede a Chouilly, nella regione della Champagne-Ardenne. Storia Henri Macquart fondò nel 1972 il Centre Vinicole de la Champagne (CVC) come centro di stoccaggio e vinificazione a servizio di più cooperative e produttori della zona, in risposta ad esigenze emerse soprattutto a seguito della grande annata di produzione del 1970. Nicolas Feuillatte, noto imprenditore la cui famiglia forniva altre case vinicole, decise in quegli stessi anni di produrre in proprio con il suo nome. Nel 1986 volle cedere il suo marchio al CVC e si dedicò alla commercializzazione e pubblicità dello stesso fino alla sua morte nel 2014. Il Centre Vinicole – Champagne Nicolas Feuillatte vede la partecipazione di 82 cooperative e costituisce un colosso del settore attestato ormai da anni come il terzo produttore di champagne al mondo. Produzione L'azienda si distingue per un'estrema varietà di offerta con il dichiarato intento di andare incontro anche al mercato giovanile e femminile. Tra i prodotti che più caratterizzano il marchio si segnalano: Brut, Brut Réserve, Brut Grand Réserve, Brut Rosé, Demi-sec Brut Vintage, Brut Extrem' , Brut Chardonnay, Cuvée Spéciale Vintage Grand Cru Chardonnay, Grand Cru Pinot Noir, Cuvée 225 Vintage, Cuvée 225 Rosé Vintage Palmes d'Or Brut Vintage, Palmes d'Or Rosé Vintage D'luscious Gold, D'luscious Rosé Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Centre Vinicole – Champagne Nicolas Feuillatte Collegamenti esterni Sito ufficiale, su nicolas-feuillatte.com.