Радіообсерваторія Нансе

Радіообсерваторія Нансе (французька: Station de Radioastronomie de Nançay) – обсерваторія відкрита в 1956 році, є частиною Паризької обсерваторії, а також пов'язана з Орлеанським університетом. Розташована у департаменті Шер у регіоні Солонь у Франції. Станція складається з кількох приладів. Найбільш знаковим з них є великий дециметричний радіотелескоп, який є одним із найбільших радіотелескопів у світі. Давно відомі також радіогеліограф, Т-подібна решітка та дециметрична решітка, що працюють на довжинах хвиль між 3 м і 30 м. Історія Радіоастрономія виникла після Другої світової війни, коли експерти та надлишкове обладнання стали доступними для цивільного використання. Вища нормальна школа отримала три 7,5 метрові Вюрцбурзьких радари, яку англійці захопили в німців під час війни. Спочатку вони були розгорнуті в дослідницькому центрі французького флоту в Маркусі. Було визнано, що для радіоастрономії потрібна велика, рівна та віддалена ділянка для розміщення антен, розташованих на відстані – км або значного розміру, а також щоб уникнути небажаних радіохвиль від людської техніки. А 150 га ділянка лісу поблизу Нансе стала доступною і була придбана в 1953 році. Спочатку встановлювали різні невеликі прилади – одиночні тарілки – інтерферометри. 6 було побудовано залізничні колії завширшки м, одна зі сходу на захід і одна з півночі на південь, які перенесуть екваторіально встановлені 40 тонні Вюрцбурзькі антени. Попередник нинішнього геліографа мав 16 антен із 5 м діаметром рівномірно вздовж 1500 м завдовжки базової лінії схід-захід, тоді як вісім антен по 6 м в діаметрі були вирівняні з півночі на південь. Спостережена частота становила 169 МГц (1,77 м довжини хвилі). Великий радіотелескоп Великий радіотелескоп (французькою мовою: le Grand Radiotélescope або ніжно le Grand Miroir) був побудований між 1960 і 1965 роками. Спочатку лише центральні 20% основного та додаткового дзеркал були зведені як доказ концепції. У 1964 році дзеркала були збільшені до свого поточного розміру, а в 1965 році телескоп був офіційно відкритий Шарлем де Голлем. Наукові спостереження почалися в 1967 році. Великий радіотелескоп є транзитним телескопом типу Крауса. Головне дзеркало на північному кінці інсталяції є плоским дзеркалом розміром 200 м в ширину і 40 м у висоту. Його можна нахиляти для налаштування висоти спостережуваного об’єкта. Він складається з п'яти 20 сегменти завширшки по 40 м кожен t маса. Радіохвилі відбиваються горизонтально у вторинне дзеркало 460 м на південь. Форма вторинної частини є формою сегмента сфери 300 м завширшки і 35 м заввишки. Вторинна обмотка відбиває радіохвилі назад у свою точку фокусування 280 м на його північ і близько 60% відстані назад до основного. В упорі розташована кабіна з подальшими дзеркалами і ствольною коробкою. Під час спостереження кабіну переміщують із заходу на схід, щоб відстежувати спостережуваний об’єкт протягом приблизно години навколо його проходження через меридіан. Первинне і вторинне дзеркала утворені металевою дротяною сіткою з отворами 12,5 мм. Відбиваючі поверхні мають точність до 4 мм, що дозволяє використовувати на довжинах хвиль понад 8 см. Таким чином, телескоп розрахований на дециметрові хвилі, включаючи 21 см спектральна лінія нейтрального атомарного водню (HI) і 18 см спектральна лінія радикала ОН. Детектор радіохвиль охолоджується до 20 K, щоб зменшити шум від приймача і тим самим підвищити чутливість до небесного випромінювання. LOFAR і NenuFAR LOFAR складається з приблизно 50 антенних решіток або «станцій» по всій Європі. Вони підключені високошвидкісним Інтернетом до комп’ютера в Нідерландах. Він оптимізований для 110 МГц до 250 МГц (2,7 м до 1,2 м), але все ще має скромну продуктивність на 30 МГц до 80 МГц (10 м до 3,7 м). NenuFAR (New E extension in Nançay U pgrading LOFAR, англ. Нове оновлене розширення Нансе) — це дуже низькочастотна фазована антена, оптимізована для частотного діапазону від 10 МГц до 85 МГц (30 м до 4 м). Це найдовші радіохвилі, не блоковані іоносферою. Перші наукові роботи мають розпочатися у 2019 році. Основними науковими завданнями є:. виявлення та дослідження (магнітосфери) екзопланет на довжинах радіохвиль, виявлення епохи формування перших зірок і галактик близько 100 мільйонів років після Великого вибуху, коли нейтральний атомарний водень був повторно іонізований, дослідження пульсарів, включаючи спектроскопію, через Чумацький Шлях, на низьких частотах. Після завершення буде 1938 антен. Більшість буде в ядрі з 400 м діаметром, але 114 антен будуть розподілені до 3 км відстані. радіотелескоп, який одночасно спостерігає кілька позицій, автономний радіоприймач, що створює радіозображення з роздільною здатністю 1° за секунди та 10' за години, «суперстанція» LOFAR, тобто велике розширення станції Nançay LOFAR, що дозволяє комбінувати NenuFAR і LOFAR для створення радіозображень із субсекундною роздільною здатністю. Дивись також Список астрономічних обсерваторій Список радіотелескопів Примітки Література Wayne Orchiston, James Lequeux, Jean-Louis Steinberg, Jean Delannoy (2007). Highlighting the history of French radio astronomy – 3: The Würzburg antennas at Marcoussis, Meudon and Nançay. Journal of Astronomical History and Heritage. 10 (3): 221–245. Bibcode:2007JAHH...10..221O. doi:10.3724/SP.J.1440-2807.2007.03.12. ISSN 1440-2807. Wayne Orchiston, Jean-Louis Steinberg, Mukui Kundu, Jacques Arsac, Émile-Jacques Blum, André Boischot (2009). Highlighting the history of French radio astronomy – 4: Early solar research at the École Normale Supérieure, Marcoussis and Nançay. Journal of Astronomical History and Heritage. 12 (3): 175–188. doi:10.3724/SP.J.1440-2807.2009.03.01. ISSN 1440-2807. James Lequeux, Jean-Louis Steinberg, Wayne Orchiston (2010). Highlighting the history of French radio astronomy – 5: The Nançay Large Radio Telescope. Journal of Astronomical History and Heritage. 13 (1): 29–42. Bibcode:2010JAHH...13...29L. doi:10.3724/SP.J.1440-2807.2010.01.03. ISSN 1440-2807. Monique Pick, Jean-Louis Steinberg, Wayne Orchiston, André Boischot (2011). Highlighting the history of French radio astronomy – 6: The multi-element grating arrays at Nançay. Journal of Astronomical History and Heritage. 14 (1): 57–77. doi:10.3724/SP.J.1440-2807.2011.01.05. ISSN 1440-2807. Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Радіообсерваторія Нансе Nançay Radio Observatory (official site, in French) Pôle des Étoiles (official site of the visitor centre, in French)