NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais és un municipi francès, situat al departament del Loiret i a la regió de Centre. L'any 2007 tenia 335 habitants. Demografia Població El 2007 la població de fet d'Auvilliers-en-Gâtinais era de 335 persones. Hi havia 145 famílies, de les quals 34 eren unipersonals (15 homes vivint sols i 19 dones vivint soles), 65 parelles sense fills, 42 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills. La població ha evolucionat segons el següent gràfic: Habitants censats Habitatges El 2007 hi havia 201 habitatges, 150 eren l'habitatge principal de la família, 34 eren segones residències i 17 estaven desocupats. 193 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 150 habitatges principals, 118 estaven ocupats pels seus propietaris, 29 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 7 tenien dues cambres, 32 en tenien tres, 47 en tenien quatre i 65 en tenien cinc o més. 126 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 69 habitatges hi havia un automòbil i a 71 n'hi havia dos o més. Piràmide de població La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era: Economia El 2007 la població en edat de treballar era de 209 persones, 161 eren actives i 48 eren inactives. De les 161 persones actives 141 estaven ocupades (83 homes i 58 dones) i 19 estaven aturades (8 homes i 11 dones). De les 48 persones inactives 22 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 18 estaven classificades com a «altres inactius». Ingressos El 2009 a Auvilliers-en-Gâtinais hi havia 158 unitats fiscals que integraven 362 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 19.102 €. Activitats econòmiques Dels 7 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 2 d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis. Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren fusteries. L'any 2000 a Auvilliers-en-Gâtinais hi havia 19 explotacions agrícoles. Poblacions més properes El següent diagrama mostra les poblacions més properes. Referències
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais ist eine französische Gemeinde mit 342 Einwohnern (Stand: 1. Januar 2023) im Département Loiret in der Region Centre-Val de Loire. Sie gehört zum Kanton Lorris im Arrondissement Montargis. Die Einwohner werden Auvillois genannt. Geographie Die Gemeinde Auvilliers-en-Gâtinais liegt im Westen des Gâtinais, 20 Kilometer westlich von Montargis. An der südlichen Gemeindegrenze verläuft der Fluss Huillard, in den hier sein Zufluss Motte Bucy einmündet. Umgeben wird Auvilliers-en-Gâtinais von den Nachbargemeinden Quiers-sur-Bézonde im Nordwesten und Norden, Ouzouer-sous-Bellegarde im Norden, Villemoutiers im Nordosten, Presnoy im Osten, Chailly-en-Gâtinais und Beauchamps-sur-Huillard im Süden, Châtenoy im Südwesten sowie Sury-aux-Bois im Westen. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Kirche Saint-Laurent aus dem 11./12. Jahrhundert, Monument historique seit 1988 Schloss Weblinks
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais település Franciaországban, Loiret megyében. Lakosainak száma 342 fő (2023. január 1.). Auvilliers-en-Gâtinais Ouzouer-sous-Bellegarde, Beauchamps-sur-Huillard, Chailly-en-Gâtinais, Châtenoy, Presnoy, Quiers-sur-Bézonde, Sury-aux-Bois és Villemoutiers községekkel határos. Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais è un comune francese di 368 abitanti situato nel dipartimento del Loiret nella regione del Centro-Valle della Loira. Storia Simboli Lo stemma del comune di Auvilliers-en-Gâtinais è stato adottato il 24 ottobre 1995. La composizione della stemma comunale prende spunto dal blasone della famiglia Prévost durante il cui dominio Auvilliers divenne baronia per volontà di Luigi XIV nel 1644. Il loro stemma era di rosso, alla croce d'oro, accantonata da quattro scudetti d'argento. La croce latina è stata modificata in una croce di Sant'Andrea e due scudetti sono stati sostituiti da altrettante graticole, simboli del martirio di san Lorenzo, patrono della parrocchia. Società Evoluzione demografica Abitanti censiti Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Auvilliers-en-Gâtinais
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais is een gemeente in het Franse departement Loiret (regio Centre-Val de Loire) en telt 335 inwoners (2004). De oppervlakte bedraagt 20,0 km², de bevolkingsdichtheid is 16,8 inwoners per km². De onderstaande kaart toont de ligging van Auvilliers-en-Gâtinais met de belangrijkste infrastructuur en aangrenzende gemeenten. Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwoneraantal van Auvilliers-en-Gâtinais vanaf 1962. Bron: Frans bureau voor statistiek. Cijfers inwoneraantal volgens de definitie population sans doubles comptes (zie de gehanteerde definities)
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais – miejscowość i gmina we Francji, w Regionie Centralnym, w departamencie Loiret. Według danych na rok 1990 gminę zamieszkiwało 280 osób, a gęstość zaludnienia wynosiła 14 osób/km² (wśród 1842 gmin Regionu Centralnego Auvilliers-en-Gâtinais plasuje się na 861. miejscu pod względem liczby ludności, natomiast pod względem powierzchni na miejscu 661.). Bibliografia Francuski urząd statystyczny. (fr.).
Овијер ан Гатине

Овијер ан Гатине (фр. Auvilliers-en-Gâtinais) насеље је и општина у централној Француској у региону Центар (регион), у департману Лоаре која припада префектури Монтаржи. По подацима из 2011. године у општини је живело 350 становника, а густина насељености је износила 16,98 становника/km². Општина се простире на површини од 20,61 km². Налази се на средњој надморској висини од 115 метара (максималној 126 m, а минималној 96 m). Демографија График промене броја становника у току последњих година Види још Списак општина у департману Лоаре Референце Спољашње везе База података: Insee (језик: француски)
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais är en kommun i departementet Loiret i regionen Centre-Val de Loire strax norr Frankrikes mitt. Kommunen ligger i kantonen Bellegarde som tillhör arrondissementet Montargis. År 2023 hade Auvilliers-en-Gâtinais 342 invånare. Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Auvilliers-en-Gâtinais Se även Lista över kommuner i departementet Loiret Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Auvilliers-en-Gâtinais.
Овільє-ан-Гатіне

Овільє́-ан-Гатіне́, Овільє-ан-Ґатіне (фр. Auvilliers-en-Gâtinais) — муніципалітет у Франції, у регіоні Центр — Долина Луари, департамент Луаре. Населення — 335 осіб (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 100 км на південь від Парижа, 45 км на схід від Орлеана. Демографія Динаміка населення (Cassini і INSEE ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 218 осіб працездатного віку (15—64 років) 168 були активними, 50 — неактивними (показник активності 77,1%, у 1999 році було 68,4%). З 168 активних мешканців працювало 148 осіб (87 чоловіків та 61 жінка), безробітними було 20 (8 чоловіків та 12 жінок). Серед 50 неактивних 8 осіб було учнями чи студентами, 23 — пенсіонерами, 19 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті числилось 161 оподатковане домогосподарство, у яких проживали 377,0 особи, медіана доходів виносила 18 759 євро на одного особоспоживача Сусідні муніципалітети Посилання Див. також Список муніципалітетів департаменту Луаре Примітки
Clos Lucé

Clos Lucé és una mansió a Amboise (Indre i Loira, França) ubicada a 500 metres del castell d'Amboise, al qual està connectat per un passatge clandestí. Construït per Étienne Le Loup a mitjan segle xv, va ser adquirit el 1490 per Carles VIII de França per a la seva esposa, Anna de Bretanya. Més tard, es va fer servir per Francesc I de França, així com per la seva germana Margarida d'Angulema. És un castell-mansió francès, al departament d'Indre i Loira, englobat en el conjunt de Castells de la vall del Loira (fr. Château de la Loire). Va ser utilitzat durant molt temps com casa pairal per l'aristocràtica família Cloux. El 1516, Francesc I va convidar Leonardo da Vinci a Amboise i li va donar el Clos Lucé com a lloc per viure i per treballar. Da Vinci, ja pintor famós i inventor, va arribar amb tres mostres de la seva pintura: La Gioconda, La Mare de Déu i l'Infant amb santa Anna i sant Joan Baptista i Sant Joan Baptista. Hi va viure fins a la seva mort, el 2 de maig de 1519. Curiosament, a la capçalera del seu llit, que encara reposa a la mateixa habitació de la mansió, també hi havia el seu retrat de la Madonna Elisa Gherardini , dona del marquès de Giocondo, la celebrada Monna Lisa. Actualment, la mansió serveix de museu regional dedicat a da Vinci. Al soterrani, s'hi poden observar nombrosos models dibuixats, com ara un tanc, un pont de setge o el precursor d'un helicòpter. Als jardins, dels quals es diu que es conserven gairebé com en 1519, s'hi han instal·lat maquetes d'algunes de les peces d'enginyeria que da Vinci va arribar a concebre. Galeria Notes Enllaços externs Web oficial del Clos Lucé
Zámek Clos Lucé

Zámek Clos Lucé se nachází ve městě Amboise v departementu Indre-et-Loire, region Centre-Val de Loire, asi 500 metrů od zámku Amboise s nímž má podle legendy podzemní spojení. Kombinuje cihlové zdivo se stavebními prvky z bílého vápence. Zámek byl postaven Étiennem le Loup v polovině 15. století. V roce 1490 ho koupil francouzský král Karel VIII. pro svoji manželku Annu Bretaňskou. Později ho používal král František I. a jeho sestra Markéta Navarrská, která zde začala psát svou knihu Heptameron. V roce 1516 pozval do Clos Lucé František I. Leonarda da Vinci, který si s sebou přinesl tři obrazy: Mona Lisa, Svatá rodina se svatou Annou a Svatý Jan Křtitel. Žil zde tři roky až do své smrti 2. května 1519. Dnes je v Clos Lucé Muzeum Leonarda da Vinci, které je kromě svědectví z dějin regionu věnováno hlavně projektům, četným modelům a kopiím jeho obrazů i citátům z poznámek. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Zámok Clos Lucé na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Clos Lucé na Wikimedia Commons
Schloss Le Clos Lucé

Das Schloss Le Clos Lucé (bis um 1700: Château du Cloux) befindet sich in Amboise, etwa 500 Meter entfernt vom Loireschloss Amboise, zu dem eine unterirdische Verbindung besteht. Es ist der Ort des letzten Wirkens und Sterbeort des Künstlers und Universalgelehrten Leonardo da Vinci. Geschichte Erbaut wurde Clos Lucé von Étienne le Loup in der Mitte des 15. Jahrhunderts. Im Jahre 1490 erwarb es der französische König Karl VIII. für seine Frau Anne de Bretagne. Später wurde es von König Franz I. und seiner Schwester Margarete von Navarra benutzt, die dort begann, ihr Buch L'Heptaméron zu schreiben. Im Jahre 1516 lud Franz I. Leonardo da Vinci nach Amboise ein und überließ ihm Clos Lucé als einen Platz zum Leben und Arbeiten. Leonardo zog ein, begleitet von seinen Geliebten Salaj und Francesco Melzi sowie einem ergebenen Diener. Er brachte drei Gemälde mit: die Mona Lisa, Anna selbdritt und Johannes der Täufer. Er lebte dort drei Jahre lang bis zu seinem Tode am 2. Mai 1519. Da-Vinci-Museum Heute ist Clos Lucé ein Leonardo-da-Vinci-Museum, in dem neben Zeugnissen der bedeutenden Vergangenheit der Region vor allem Leonardos Entwürfe und zahlreiche Modelle seiner Konstruktionen und Erfindungen, Kopien einiger Gemälde sowie Zitate aus seinen Aufzeichnungen ausgestellt sind. In einem der gezeigten Kernsätze heißt es: „Um das wichtigste Geschenk der Natur zu bewahren, damit meine ich die Freiheit, weiß ich, wie ich anzugreifen und mich zu verteidigen habe, im Fall einer Belagerung durch machtgierige Tyrannen.“ (französisch: „Pour conserver le don principal de la nature, c’est à dire la liberté, je sais comment attaquer et défendre en cas de sièges par les ambitieux tyrans.“) Architektur und Interieur Schloss Le Clos Lucé, das seit 1854 der Familie Saint Bris gehört, hat trotz seiner weitläufigen Gärten, des großen Taubenschlags aus Backstein und der umgebenden Weinberge den Charakter einer Wehrburg mit Spähturm, Schießscharten, Schilderhaus und (in Resten erhaltener) Zugbrücke. Hubert St-Bris verfolgte ab 1955 das Ziel, den Zustand der Anlage zur Zeit seines berühmten Bewohners Leonardo da Vinci so weit wie möglich wiederherzustellen. Die umfangreiche Restaurierung übernahm der Architekt Bernard Vitry von „Monuments historiques“. Besonders die Wohnräume erstanden in altem Glanz: die Betkapelle, die Karl VIII. für seine Gattin Anna von Bretagne errichten ließ, die Salons mit ihrer Täfelung aus dem 18. Jahrhundert, der große Renaissancesaal, Empfangssalon Leonardos, die Küche mit dem gewaltigen Kamin, die Räume im Kellergeschoss. Von der Terrasse des Renaissancegartens bietet sich ein Blick auf Stadt und Schloss. Literatur Schlösser an der Loire. Der Grüne Reiseführer. Travel House Media, München 2010, ISBN 978-3-8342-8962-9, S. 156. Schlösser und Städte der Loire. Casa Editrice Bonechi, Florenz, ISBN 88-476-1863-0, S. 92. Christa Hasselhorst: Die letzte Idylle eines Genies in: Zwischen Schlosspark und Küchengarten | DAS PARADIES IST ÜBERALL, Corso Verlag – Verlagshaus Römerweg, Wiesbaden 2021, ISBN 978-3-737407-64-9. Weblinks Offizielle Website von Clos Lucé Einzelnachweise
Clos Lucé

Clos-Lucé es un château-mansión francés, en el departamento de Indre y Loira, y está englobado en el conjunto de Castillos del valle del Loira (fr. Châteaux de la Loire). Clos Lucé es su nombre actual; es conocido por haber servido durante mucho tiempo como casa solariega de la familia Cloux.​ Descripción El caserón de esta mansión ​ se halla en Amboise, Francia, a sólo 500 metros del castillo de Amboise, con el que además está comunicado por un pasaje subterráneo.[cita requerida] Fue construido por Étienne le Loup a mediados del siglo XV y adquirido en 1490 por el rey Carlos VIII de Francia para su mujer, Ana de Bretaña. Más tarde, fue utilizado por el rey Francisco I, así como por su hermana, Margarita de Navarra, de la que se sabe que empezó a escribir su libro Heptamerón cuando vivía allí [cita requerida]. En esta mansión pasó Leonardo da Vinci los últimos tres años de su vida, entre 1516 y el día en que falleció, el 2 de mayo de 1519; una semana después hubiera cumplido los 67 años de edad. En sus últimos momentos estuvo alejado de Salai y acompañado de su alumno Francesco Melzi y no, como relata Vasari, en brazos de Francisco I, rey de Francia.​ Curiosamente, en la cabecera de su cama, que todavía reposa en la misma habitación de la mansión, también se encontraba su retrato de la Lisa Gherardini, mujer del marqués de Giocondo, la celebrada Mona Lisa [cita requerida]. En los sótanos de este edificio es posible observar los numerosos modelos dibujados por Leonardo, como un tanque, un puente de asedio o el precursor de un helicóptero. En los jardines, de los que se dice que se conservan casi como en 1519,[cita requerida] se han instalado maquetas de algunas de las piezas de ingeniería que Leonardo imaginó, adelantándose hasta en cuatro siglos. Forma parte del conjunto de castillos del Loira que fueron declarados Patrimonio de la Humanidad por la Unesco en 2000.​ Notas Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Clos Lucé. Fotos, Artículos, videos, vistas aéreas del castillo
Maniero di Clos-Lucé

Il maniero di Clos Lucé (AFI: [klo lyˈse]; detto anche Cloux, [klu]) si trova nella parte più elevata della località francese di Amboise, nel dipartimento dell'Indre e Loira. Insieme ad altre strutture analoghe, è annoverato tra i Castelli della Loira. Il Castello ricostruito nella seconda metà del XV secolo e restaurato da Francesco I ha l'aspetto di un edificio civile in stile Luigi XII. L'impiego delle mattonelle rosse e del tufo bianco per gli angoli e le finestre la facciata principale in gotico fiammeggiante ne sono un esempio. Il castello, contornato da ampie finestre a croce, ha nella facciata accanto alla torre ottagonale delle finestre in stile gotico. È poi coronato da alti tetti in ardesia e da lucernai. Gli interni sono freschi e confortevoli e conservano in gran parte gli arredamenti dell'epoca. Storia Il castello è noto soprattutto per essere stato l'ultima dimora di Leonardo da Vinci, che vi soggiornò dal 1516 alla morte (2 maggio 1519), su invito di Francesco I. Si diceva che il maniero fosse collegato alla residenza del Castello di Amboise da un passaggio sotterraneo che consentiva al re di rendere visita a Leonardo in qualunque momento con la massima discrezione: in realtà, durante i lavori di ristrutturazione non sono stati trovati passaggi di alcun tipo. Recentemente Clos Lucé è stato ampiamente descritto da Carmine Mastroianni nel primo saggio interamente dedicato agli anni francesi di Leonardo. Il castello ospita numerosi ricordi del soggiorno del genio vinciano. Nei sotterranei è possibile osservare numerosi modelli tratti dagli schizzi di Leonardo tra cui un carro armato, un ponte di assedio e un precursore di un elicottero. Anche nel parco sono disposte alcune opere a grandezza naturale realizzate a partire dai disegni leonardeschi. Immagine del castello Esterno e facciata Interni e stanze Il parco dedicato a Leonardo da Vinci Note Voci correlate Castelli della Loira Leonardo da Vinci Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Maniero di Clos-Lucé Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su vinci-closluce.com. (EN) Maniero di Clos-Lucé, su Structurae.
Clos Lucé

Clos Lucé (Château de Clous) – pałac w Amboise w dolinie Loary, zbudowany w 1471 roku. Od 1490 należał do króla Karola VIII, który przeznaczył go na rezydencję dla swej żony, Anny Bretońskiej. Kolejnym mieszkańcem był Franciszek I. Latem lub jesienią 1516 roku na zaproszenie Franciszka I do zamku przybył Leonardo da Vinci wraz ze swoim uczniem Francesco Melzim. Leonardo przywiózł ze sobą trzy obrazy: Mona Lisę, Świętą Annę Samotrzecią i Jana Chrzciciela. Na jednej z notatek zamek został uwieczniony przez Leonarda. W Clos Lucé Leonardo spędził ostatnie 3 lata życia, pracując dla króla Francji. Tam też zmarł 2 maja 1519. Obecnie w pałacu mieści się muzeum. Przypisy Bibliografia WalterW. Isaacson WalterW., Leonardo da Vinci, Kraków: Insignis Media, 2019, ISBN 978-83-66071-41-4 . CharlesCh. Nicholl CharlesCh., Leonardo Da Vinci. Lot wyobraźni, Warszawa: WAB, 2006 . Linki zewnętrzne Witryna muzeum Clos Lucé (fr.)
Кло-Люсе

Клу (фр. Cloux) или Кло-Люсе (фр. Le Clos Lucé) — французский средневековый замок, один из самых известных замков Луары. Дом-музей Леонардо да Винчи. История Первый дом из розового кирпича на этом участке был построен во времена правления Людовика VI. В 1107—1115 годах он был возведён по приказу Гуго Амбуазского (Hugues d’Amboise) на месте галло-римского поселения. В 1477 году построили небольшой усадебный дом, ставший собственностью Этьена Лелу, фаворита короля, помощника повара королевской кухни замка Плесси-ле-Тур. Замок Кло-Люсе был приобретён Карлом VIII за 3500 золотых экю и превращён в королевскую резиденцию. Акт продажи, который датирован 2 июля 1490 года и записан на пергаменте, хранится в Кло-Люсе. В Кло-Люсе провёл юность будущий король Франции Франциск I. Он приезжал сюда вместе со своей сестрой Маргаритой Ангулемской. В начале 1516 года Леонардо да Винчи принял приглашение короля Франциска I и поселился во Франции. Художник умер 2 мая 1519 года. Похоронен Леонардо да Винчи в Амбуазском замке, который находится неподалёку и где часто проводил время Франциск I со своим двором. От разрушения во время революции Кло-Люсе спасла семья д’Амбуаз. Затем он стал собственностью семьи Сен-Бри. Эта семья и сохранила замок до наших дней. Сегодня в Кло-Люсе организован музей Леонардо да Винчи. Экспозиция В залах небольшого замка, сложенного из кирпича и белого камня в стиле «пламенеющей готики», воссозданы интерьеры времён Леонардо: спальня с кроватью (копия), где умер художник, кухня с большим очагом и несколько комнат, обставленных мебелью эпохи Возрождения. Также есть салон, меблированный в стиле Людовика XV. Вокруг замка разбит парк площадью около 7 га. Интерес представляет коллекция макетов машин, построенных по чертежам Леонардо: прототипы самолёта, вертолёта, автомобиля, танка, разводного моста, парашюта. Сохранились капелла, построенная Карлом VIII, и секретный подземный ход, ведущий в Амбуаз, который находится в 400 метрах от замка. Галерея Ссылки Официальный сайт замка Архивная копия от 18 июня 2020 на Wayback Machine (фр.)
Clos Lucé

Clos Lucé är en herrgård i Amboise i Frankrike, som ligger 500 meter från det kungliga slottet i Amboise, till vilket den är sammanbunden med en underjordisk gång. Herrgården byggdes av Étienne le Loup i mitten av 1400-talet. Den förvärvades 1490 av Karl VIII för sin fru Anna av Bretagne. Senare användes den av Frans I, liksom av hans syster Margareta av Navarra som skrev novellsamlingen Heptameron då hon bodde på herrgården. 1516 bjöd Frans I in Leonardo da Vinci till Amboise och försåg honom med Clos Lucé som en plats att stanna och arbeta i. Leonardo anlände med tre prov av sina målningar; Mona Lisa, Anna själv tredje och Johannes döparen. Leonardo bodde på Clos Lucé under de tre sista åren av sitt liv, fram till sin död 2 maj 1519. Idag är Clos Lucé ett museum som visar den stolta historien i regionen och där finns bland annat 40 modeller av olika maskiner som Leonardo ritade. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Externa länkar Officiell webbplats
Кло-Люсе

Клу (фр. Cloux), або Кло-Люсе (фр. Le Clos Lucé) — французький середньовічний замок, один із найвідоміших замків Луари. Будинок-музей Леонардо да Вінчі. Історія Перший будинок з рожевої цегли на цій ділянці побудували за часів правління Людовика VI. У 1107—1115 роках його звели за наказом Гуго Амбуазького (Hugues d'Amboise) на місці римського поселення. У 1477 р. побудували невеликий садибний будинок, що став власністю Етьєна Лелу, фаворита короля, помічника кухаря королівської кухні замку Плессі-ле-Тур. Замок Кло-Люсе придбав Карл VIII за 3500 золотих екю і перетворив на королівську резиденцію. Акт продажу, датований 2 липня 1490 року й записаний на пергаменті, зберігається у Кло-Люсе. У Кло-Люсе провів юність майбутній король Франції Франциск I. Він приїжджав сюди разом зі своєю сестрою Маргаритою Ангулемською. На початку 1516 р. Леонардо да Вінчі прийняв запрошення короля Франциска I й оселився у Франції. Художник помер 2 травня 1519 року, похований в Амбуазькому замку, розташованому неподалік. Від руйнування під час революції Кло-Люсе врятувала сім'я д'Амбуаз. Потім він став власністю сім'ї Сен-Брі. Ця сім'я зберегла замок до наших днів. Сьогодні в Кло-Люсе організовано музей Леонардо да Вінчі. Експозиція У залах невеликого замку, складеного з цегли і білого каменю в стилі «полум'яніючої готики», відтворені інтер'єри часів Леонардо: спальня з ліжком (копія), де помер художник, кухня з великим вогнищем і декілька кімнат, оформлених меблями епохи Відродження. Також є салон, мебльований у стилі Людовика XV. Навколо замку закладено парк. Інтерес являє колекція макетів машин, створених за кресленнями Леонардо: прототипи літака, вертольота, автомобіля, танка, розвідного моста, парашута. Збереглися капела, побудована Карлом VIII, і секретний підземний хід до Амбуаза, який розташований за 400 м від замку. Сад Замок знаходиться посеред парку у 7 гектарів. Фасад замку прикрашений розаріумом та регулярними бордюрними насадженнями із Самшиту звичайного. Фототека Примітки Ресурси Інтернету Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Кло-Люсе https://web.archive.org/web/20160321224805/http://luara.worldstreasure.com/castles.asp?castID=10 Про Замок Кло-Люсе на сайті La France et moi[недоступне посилання з квітня 2019]