NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casa Sagnier

La Casa Sagnier és un edifici del barri de Sant Gervasi - Galvany de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C) i inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història Anteriorment, hi havia hagut una torre pertanyent a Lluís Sagnier i Nadal, pare de l'arquitecte Enric Sagnier i Villavecchia, on s'havien dut a terme reformes, però el 1900 es decidí enderrocar-la i construir una nova torre, segons el projecte del mateix arquitecte. El 1936, la casa quedà buida i no es té constància del seu ús durant la Guerra Civil. El 1949, s'hi establí una residència femenina d'estudiants del Sindicat Espanyol d'Estudiants fins al 1955, quan passà a ser Col·legi Major sota la supervisió de la Universitat de Barcelona. El 1981, es va acordar instal·lar-hi el Centre d'Estudis Històrics Internacionals de la Universitat de Barcelona i l'Institut d'Arqueologia, fins al 1996. El 1996, els veïns es van mobilitzar per reivindicar l'espai, sota el lema «Salvem els jardins de Brusi», aconseguint que l'any 2002 s'obrissin els jardins de la casa al públic. Finalment, entre el 2006 i 2007, es va signar un conveni entre la Casa Sagnier i la Universitat de Barcelona, pel qual l'edifici s'utilitzaria com a centre cívic. Entre els anys 2007 i 2018 va ser el centre Cívic Casa Sagnier i a partir de 2018 es va constituir com a Espai Jove Casa Sagnier, acollint diversos projectes i serveis destinats a joves d'entre 12 i 29 anys. Descripció Situada als peus del Turó de Monterols, es tracta d'un bloc quadrat, de tres plantes d'alçada, proveït d'unes ales laterals. Es construí utilitzant un repertori decoratiu de gust gòtic, però també amb petits detalls modernistes. Destaquen les gàrgoles, els finestrals i la cornisa emmerletada. L'interior estava distribuït en dotze habitacions i una capella particular per la família. El jardí que l'envolta, anomenat abans de Brusi i actualment d'Enric Sagnier, sembla que tenia una gruta que abastia d'aigua la propietat i hi havia una pista de tennis i un petit tren de vapor en miniatura. Referències Bibliografia Barjau, Sergi et al. Sagnier arquitecte: Barcelona 1858-1931. Barcelona: Antonio Sagnier, 2007, p. 202-205. ISBN 978-84-612-0215-7. de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 48. ISBN 978-84-09-55644-1. Enllaços externs «Casa Sagnier». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Bellesguard

La casa Figueras, meglio conosciuta come Bellesguard (Bella vista in catalano), è stata progettata da Antoni Gaudí e costruita tra il 1900 e il 1909 a Barcellona ai piedi della catena montuosa di Collserola. Sorge nello stesso luogo in cui si trovava un antico castello costruito dall'ultimo re della dinastia catalana, Martino I di Aragona, che l'aveva utilizzato come residenza estiva nel 1410. A ciò si ispirò Gaudí, che utilizzò i pochi resti per costruire la nuova Bellesguard. L'edificio, costruito in mattoni e pietra, si sviluppa più in verticale che orizzontalmente, anche grazie alla torre coronata con la croce a quattro braccia tipica di Gaudí. Il tetto con i suoi archi di mattoni sono una dimostrazione dell'esperienza di Gaudì nell'uso di questo materiale, come si può vedere ne La Pedrera e nel Collegio Teresiano. Bellesguard è stata dichiarata Bene di Interesse Nazionale il 24 luglio 1969. Nel maggio 2008 sono state notate delle fessure sulla croce, poi riscontrate anche in altre parti dell'edificio. Per questo motivo i tecnici hanno proceduto alla rimozione della croce, al fine di rafforzare il pinnacolo e scongiurare il rischio di futuri crolli. La casa è di proprietà della famiglia Guilera dal 1944. La famiglia, che in passato consentiva di visitare solo i giardini della proprietà, dal settembre 2013 permette di visitare anche l'interno dell'edificio esclusi gli alloggi privati. Note Voci correlate Modernismo catalano Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bellesguard Collegamenti esterni (ES) Sito ufficiale, su bellesguardgaudi.com. (CA) Sito ufficiale, su bellesguardgaudi.com. (EN) Sito ufficiale, su bellesguardgaudi.com. (FR) Sito ufficiale, su bellesguardgaudi.com. (CA) Bellesguard, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana. Bellesguard, su archINFORM. (EN) Bellesguard, su Structurae. Torre Bellesguard, su irbarcelona.it.
Bellesguard

Bellesguard (em catalão: bela vista), também conhecido como Casa Figueres, é um solar modernista localizado em Barcelona, desenhado pelo arquiteto catalão Antoni Gaudí e construído entre 1900 e 1909. No local onde se situa existiu em tempos um castelo erigido por Martim I de Aragão, rei de Aragão e conde de Barcelona. Gaudí incorporou os poucos elementos que restavam no seu projeto e usou isso como inspiração para o seu desenho, que tem a aparência externa de um castelo ameado, com uma torre coroada por uma cruz gaudíniana de quatro braços. Gaudí foi assistido por dois dos seus habituais colaboradores, Domènec Sugrañes i Gras, que fez os bancos de mosaico da porta de entrada, os azulejos que decoram a escadaria e a casa do porteiro; e Joan Rubió, que construiu o viaduto de desvio do caminho para a propriedade. Ver também Antoni Gaudí Modernismo catalão Obras de Antoni Gaudí Referências
Вежа Балясґуард

Ве́жа Балясґуа́рд або Бельасґуа́рд чи Бельесґуа́рд (кат. Bellesguard, вимова літературною каталанською [βəʎəs'gwaɾt]) — вежа, побудована в Барселоні в 1900-1909 як частина житлового будинку для родини Фігерас за планом архітектора Антоні Ґауді. Назва походить від кат. bell esguard — «гарний пейзаж, вигляд», відповідає фр. bell vue. Як і багато будівель Ґауді, будинок Фігерас та вежа Балясґуард залишилися незавершеними. У 1917 будівлю з вежею було добудовано архітектором Думенаком Суґраньясом. Адреса Вежа Балясґуард та будинок Фігерас розташовані за адресою вул. Балясґуард (кат. Bellesguard), 16-20, Барселона. Історія та опис Будинок родини Фігерас розташований біля пагорбу Кульсарола (кат. Collserola) на місці, де у XV ст. арагонський король Мартин І Гуманіст побудувув свою літню резиденцію за межами Барселони. Ця королівська резиденція мала назву «гарний пейзаж» (кат. bell esguard), з неї можна було побачити все місто. Сучасний будинок Фігерас є одним з символів Каталонії, з точки зору архітектури у ньому поєднано два стилі — готика та модерн (цей змішаний стиль має також назву неомедієвалізм, фр. néomediévalisme). Ґауді використував деякі елементи, що залишилися від старого замку (наприклад, стіни та подвір'я) і додав до них нові у стилі модерн. Через це ззовні будівля має вигляд замку з зубчастими стінами. На фасаді немає мусульманських елементів, на відміну від інших будівель, спроектованих Ґауді. Будинок Фігерас побудовано з каменю та цегли, на верхівці вежі встановлено хрест у традиційному для Ґауді стилі. Ґауді будував таким чином, щоб з кожної його будівлі він міг побачити інші свої роботи. Наприклад, у будинках Бальо та Міла є арки, звідки можна побачити Храм Святого Сімейства. У парку Ґуель, якщо стати на місце, яке називається «Три хрести» поруч з головним хрестом, з арки, на якій є елемент у формі трикутника, у сонячний день можна побачити вежу Балясґуард. Відвідини будинку Фігерас Будинок Фігерас та вежа Балясґуард є приватною власністю, вхід до будівлі не є вільний. Не зважаючи на це, нинішні власники будівлі залишили відчиненим вхід до саду, який можна відвідати безкоштовно. Фото Посилання Фото будівлі. (ісп.) Опис та фото. (фр.)
Façana de l'immoble del carrer Major, 19 (Cervelló)

La Façana de l'immoble del carrer Major, 19 és una obra eclèctica de Cervelló (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Edifici entre mitgers de planta baixa, pis i golfes amb terrassa superior. la façana està dividida en tres nivells per motllures. A la planta baixa s'obre una gran porta d'arc rebaixat i l'arrebossat fa línies horitzontals. Al primer pis hi ha una finestra i un balcó, totes dues obertures estan emmarcades per una motllura. A les golfes hi ha unes petites obertures i la façana està rematada per una balustrada. Referències
Torre d'en Malla (Martorell)

Torre d'en Malla és una obra neoclàssica de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici aïllat envoltat de jardí situat al carrer del Mur al barri de La Mina, a l'entrada de Martorell. És de planta rectangular i consta de planta baixa, dos pisos i golfes amb coberta de quatre vessants i amb barbacana de fusta. Al centre s'alça una torreta mirador amb coberta de pavelló que té una petita terrassa amb balustrada. Els diferents nivells es divideixen a través de línies de sòcol, cantoneres i impostes motllurades que recorren tota la façana. La façana es compon sobre tres eixos verticals en els quals les obertures es distribueixen de manera simètrica als diferents pisos. A la façana principal les obertures disminueixen en alçària i presenten emmarcaments a la planta baixa d'arc escarser i als dos pisos d'arc pla coronats per cornises motllurades recolzades sobre petites mènsules. Les obertures del primer i segon pis són finestres ampitadores excepte el balcó central del primer pis que té volada amb una llosana motllurada sobre mènsules que sobresurt de la línia d'imposta. El revestiment de la façana està estucat imitant carreus. Com a detalls ornamentals destaquen els esgrafiats en medallons situats a les golfes, entre el parell de petites obertures rectangulars que es distribueixen a cadascun dels eixos verticals, i dos relleus en forma de rombe a la façana principal que indiquen l'any de construcció. Història Exemple de casa senyorial del segle xix. L'edifici data de l'any 1898 tal com indica el relleu a la façana principal. La seva construcció és posterior a la de la Torre de les Hores, amb qui guarda característiques constructives similars. El nom de la casa fa referència al cognom del propietari. Referències
Aeròdrom de Calaf-Sallavinera

L'aeròdrom de Calaf-Sallavinera, classificat com a aeròdrom d'aviació esportiva i lluita contra incendis, està situat a la comarca de l'Anoia, 7 km al nord-est de Calaf, dins el municipi de Sant Pere Sallavinera. El seu codi i classificació OACI és LECP i 2C respectivament. Aquest aeròdrom és propietat de l'empresa Ceràmiques Calaf S.A. i la seva gestió recau en el Sr. Joan Lladó. L'aeroport alternatiu de l'aeròdrom de Calaf és el de Sabadell. La superfície total del sistema aeroportuari és d'1,71 ha. Disposa d'una pista de vols de denominació 13/31, que té 810 metres de llargada i 50 metres d'amplada amb superfície d'herba i terra, i una senyalització horitzontal d'extrems de franja de vols. En el marc del Pla d'Aeroports, Aeròdroms i Heliports (2009-2015) es preveia que la Generalitat comprés l'aeròdrom per realitzar una remodelació i ampliació de les instal·lacions, però el Tribunal Suprem ha declarat nul el Pla Director aprovat el 2007 després de fructificar un dels quatre contenciosos interposats, en concret el de l'entitat EL SAUQUER, perquè la Generalitat va ometre realitzar l'obligatòria avaluació ambiental estratègica regulada per la Llei estatal 9/2006. Tanmateix les condicions climatològiques adverses de la zona i el possible impacte acústic sobre el nucli urbà de Calaf han donat lloc a diverses protestes ciutadanes en contra del Pla Director de l'Aeròdrom, origen de la sentència del Tribunal Suprem que l'ha declarat nul l'11 de gener de 2013. Enllaços externs Dades dels aeròdroms catalans Arxivat 2010-06-24 a Wayback Machine. Referències
Aeródromo de Calaf-Salavinera

El Aeródromo de Calaf-Sallavinera, (OACI: LECF) es una aeródromo privado español situado en el municipio de Sallavinera (Barcelona), 7 km al norte de Calaf. Es utilizado por la aviación deportiva y las brigadas antiincendios. Posee una única pista de tierra (13/31) categoría 2C. La Generalidad de Cataluña, dentro de su Plan de aeropuertos, aeródromos y helipuertos 2009-2015, prevé realizar una remodelación y mejora de las instalaciones actuales del aeródromo, ampliando la pista, construyendo dos hangares, un local social y un depósito de combustible.​ También les condiciones climatológicas adversas de zona y el posible impacto acústico​ sobre el núcleo urbano de Calaf han tenido lugasr diversas protestas de ciudadanos en contra del Plan Director del aeródromo.​ Véase también Aeropuertos de España Enlaces externos Dades dels aeròdroms catalans Referencias
Барселона (провинция)

Барселона (xxx) е провинция в Източна Испания, в центъра на автономната област Каталония. Провинцията граничи с провинциите Тарагона, Лерида и Херона и със Средиземно море. Площта ѝ е 7 726km2. В провинция Барселона живеят 5 743 402 души живеят, от които около 29% (1 664 182) живеят в административните граници на град Барселона. Деление Столицата на провинцията е град Барселона, а провинциалният съвет заседава в Каса Сера на Рамбла де Каталония в този град. Някои други градове в провинция Барселона включват Оспиталитет де Льобрегат, Бадалона, Марторел, Матаро, Сабадел, Тераса, Игуалада, Вик, Манреса, Берга . Тъй като разделението по провинции в Испания и разделението по комарки в Каталуния не съвпадат напълно, терминът комарки на провинция Барселона не би бил напълно правилен. Въпреки това може да се направи списък на комарките, които са включени – изцяло или частично – в провинция Барселона: Напълно включени: Алт Пенедес Аноя Багес Байш Льобрегат Барселонес Вайес Оксидентал Вайес Ориентал Гараф Маресме Моянес Частично включени: Бергеда (всички общини с изключение на Госол) Осона (всички общини с изключение на Еспинелвес, Видра и Виладрау) Селва (само община Фогарс де ла Селва) География Две крайбрежни планински вериги минават през провинция Барселона. Има няколко забележителни по-малки планински вериги, които са разположени в провинцията, включително Монсени, Сера де Колсерола и Тибидабо. Педрафорка е най-високата планина в провинцията, разположена от северната страна като част от Предпиренеите. Тибидабо е планината, която гледа към град Барселона. По-голямата част от провинция Барселона има средиземноморски климат по крайбрежието и океански климат във вътрешността. Основната река, която пресича провинция Барселона, е Льобрегат, която извира в община Кастелар де Нух, в планинската верига Кади на надморска височина от 1259 m. Има дължина от 175 км и се влива в Средиземно море, като по дължината си има множество притоци като Карденер и Ноя. Други важни реки са Тордера, която извира от планината Монсени и се влива в Средиземно море, и Бесос. С 33 000 дървета на квадратен километър, Барселона е втората най-гъсто залесена провинция в Испания (след съседната провинция Херона), което е впечатляващо предвид гъстотата на населението. Население Барселона е втората най-населена провинция в Испания и първата в Каталония. Бележки и препратки Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно Барселона (провинция) Diputación Provincial de Barcelona
Província de Barcelona

Barcelona és una província de l'administració local d'Espanya, amb capital a Barcelona, que aglutina 311 municipis amb una població total de 5.899.063 habitants; i és la província més poblada de Catalunya i la segona d'Espanya. El govern provincial és la Diputació de Barcelona amb seu a l'edifici Casa Serra a la rambla de Catalunya de la ciutat de Barcelona. Història La província de Barcelona té el seu precedent en les quatre prefectures catalanes creades el 1810 pel governador general de Catalunya, el mariscal Pierre François Charles Augereau. La prefectura de Barcelona incloïa el Solsonès. El 1812, integrada Catalunya a l'imperi francès de Napoleó I, la prefectura va passar a ser el departament de Montserrat. En la proposta de les Corts de Cadis del 1813, que no va entrar en vigor, la província de Barcelona limitava amb el riu Llobregat i incloïa la regió de Girona. El 1822 es va aprovar una nova divisió territorial. La província amb capital a Barcelona rebia el nom restringit de província de Catalunya. Excloïa el Penedès i incloïa la Cerdanya. El 30 de novembre de 1833, a proposta de Javier de Burgos, s'aprovava l'actual divisió provincial que ha estat en vigor excepte en el període del 1913 al 1925 de la Mancomunitat de Catalunya, i del 1931 al 1939 substituïda per la Generalitat republicana, en que la Diputació va ser-ne el punt de partida de la nova institució. Futur Està previst, en virtut de la llei de vegueries aprovada pel Parlament de Catalunya, que la Diputació de Barcelona sigui substituïda inicialment per un consell de vegueria i posteriorment per dos: el de la vegueria de Barcelona i el de la Catalunya Central, o bé tres, incloent-hi la vegueria de l'Alt Ter. Territori Partits judicials La província de Barcelona està dividida administrativament en 25 partits judicials. Demografia Museus La província de Barcelona compta amb 304 equipaments museístics. Referències Vegeu també Llista de municipis de la província de Barcelona
Provincie Barcelona

Provincie Barcelona je jedna ze čtyř provincií Katalánska, autonomního společenství na severovýchodě Španělska. Hraničí s ostatními katalánskými provinciemi Tarragonou, Lleidou a Gironou a se Středozemním mořem. Vznikla při administrativní reformě roku 1833. V provincii žije přibližně 5,90 milionu obyvatel, z kterých 1 731 649 žije přímo v Barceloně. V provincii tak žijí téměř tři čtvrtiny obyvatel Katalánska. Hlavním městem je Barcelona. K dalším městům v provincii Barcelona patří L'Hospitalet de Llobregat, Badalona, Cerdanyola del Vallès, Martorell, Mataró, Granollers, Sabadell, Terrassa, Sitges, Igualada, Vic, Manresa, Berga. Comarky Protože rozdělení do provincií ve Španělsku a rozdělení do comarek v Katalánsku zcela neodpovídá, termín comarka v provincii Barcelona by nebyl plně správný. Seznam comarek, která jsou buď zcela nebo částečně zahrnuty v provincii Barcelona, je být následující: Zcela zahrnuty: Alt Penedès Anoia Bages Baix Llobregat Barcelonès Garraf Maresme Vallès Occidental Vallès Oriental Částečně zahrnuty: Berguedà (všechny municipality kromě Gósolu) Osona (všechny municipality kromě Espinelvesu, Vidrà a Viladrau) Selva (jediná municipalita Fogars de la Selva) V provincii je soustředěno množství architektonických památek. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Provincie Barcelona na Wikimedia Commons
Barcelona (provins)

For alternative betydninger, se Barcelona (flertydig). (Se også artikler, som begynder med Barcelona) Barcelona er den mest befolkede af de fire provinser i den spanske autonome region Catalonien. Hovedstaden i provinsen er byen med samme navn, Barcelona. Provinsen Barcelona har 5.309.404 indbyggere (2006). Comarques Comarca er betegnelsen på en type regionalt forvaltningsområde i Spanien der svarer nogenlunde til et amt eller et grevskab. Provinsen Barcelona består af følgende comarques: Eksterne henvisninger Officiel webside
Provinz Barcelona

Die Provinz Barcelona ist die nach Einwohnern zweitgrößte Provinz Spaniens. Sie liegt in der Autonomen Gemeinschaft Katalonien, Verwaltungssitz ist Barcelona. Lage Die Provinz grenzt – beginnend im Norden, im Uhrzeigersinn – an die Provinz Girona, das Mittelmeer sowie an die Provinzen Tarragona und Lleida. Sämtliche Nachbarprovinzen gehören ebenfalls zu Katalonien. Bevölkerungsentwicklung der Provinz Verwaltungsgliederung Comarcas Gerichtsbezirke Größte Orte Stand: 2024 Kleinste Gemeinde ist Sant Jaume de Frontanyà mit 25 Einwohnern. Einzelnachweise Weblinks Provinzialverwaltung der Provinz Barcelona
Province of Barcelona

Barcelona (Catalan: [bəɾsəˈlonə] ; Spanish: [baɾθeˈlona]) is a province in northeastern Spain, in the center of the autonomous community of Catalonia. The province is bordered by the provinces of Tarragona, Lleida, and Girona, and by the Mediterranean Sea. The area of the province is 7,726.37 km2 (2,983.17 sq mi), and the population is 5,877,672, of which 28.7% is in the city of Barcelona itself, which itself is contained in the Barcelona metropolitan area. It is both the 2nd most populous and 2nd most densely populated province in the country. Geography The Catalan Pre-Coastal Range and Catalan Coastal Range mountains run through the Province of Barcelona. There are several notable smaller mountain ranges that are located in the province, including Montseny Massif, Serra de Collserola, and Tibidabo. Pedraforca is the tallest mountain in the province, located on the north side as part of the Pre-Pyrenees. Tibidabo is the mountain that overlooks the city of Barcelona. The majority of the Province of Barcelona has a Mediterranean climate on the coast and an oceanic climate inland. Administration The capital of the province is the city of Barcelona, and the provincial council is based in the Casa Serra on the Rambla de Catalunya in that city. Some other cities and towns in Barcelona province include L'Hospitalet de Llobregat, Badalona, Cerdanyola del Vallès, Martorell, Mataró, Granollers, Sabadell, Terrassa, Sitges, Igualada, Vic, Manresa, and Berga. Since the division by provinces in Spain and the division by comarques in Catalonia do not completely agree, the term comarques of the province of Barcelona would not be entirely correct. However, a list of the comarques that are included—totally or partially—in the province of Barcelona can be made: Fully included: Alt Penedès Anoia Bages Baix Llobregat Barcelonès Garraf Maresme Moianès Vallès Occidental Vallès Oriental Partially included: Berguedà (all municipalities except Gósol) Osona (all municipalities except Espinelves, Vidrà and Viladrau) Selva (only the municipality of Fogars de la Selva) Presidency Demographics As of 2024, the foreign-born population is 1,391,802, equal to 23.7% of the total population. The 5 largest foreign nationalities are Moroccans (168,681), Colombians (102,436), Argentinians (86,496), Ecuadorians (81,639) and Peruvians (80,538). Notes and references This article incorporates text from a publication now in the public domain: Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Barcelona (Spanish province)". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. External links
Province de Barcelone

La province de Barcelone (en catalan : Província de Barcelona ; en espagnol : Provincia de Barcelona) est l'une des quatre provinces de la communauté autonome de Catalogne, dans le nord-est de l'Espagne. Sa capitale et plus grande ville est Barcelone. Géographie La province de Barcelone couvre une superficie de 7 733 km2. Elle est bordée au nord et à l'est par la province de Gérone, au sud par la mer Méditerranée et à l'ouest par les provinces de Tarragone et de Lérida. Population La province compte 4 906 117 habitants en 2002, 5 416 447 habitants en 2008, 5 529 099 en 2012, et 5877672 en 2024 selon l'Institut national de la statistique (INE). Subdivisions Comarques La province est subdivisée en douze comarques : Communes La province de Barcelone compte 311 communes (municipis en catalan, municipios en espagnol). Les principales villes de la province sont : Voir aussi Articles connexes Liste des comarques de Catalogne Provinces d'Espagne Liens externes Site officiel Ressource relative à la géographie : Mindat.org Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail des Pyrénées Portail de la Catalogne
Barcelona (pokrajina)

Barcelona je španjolska provincija na istoku zemlje, i u središnjem dijelu autonomne zajednice Katalonija. U pokrajini živi oko 5.523.784 stanovnika.(1. siječnja 2014.) Glavni grad pokrajine je Barcelona. Ostali veći gradovi u pokrajini su L'Hospitalet de Llobregat, Badalona, Cerdanyola del Vallès, Martorell, Mataró, Granollers, Sabadell, Terrassa, Sitges, Igualada, Vic, Manresa i Berga. Izvori