NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Miquel de Gurp

Sant Miquel de Gurp és una capella d'època romànica del poble de Gurp, en el municipi de Tremp. Està situada uns 2 quilòmetres al sud del poble, en un grup de bordes a prop de Montibarri. És molt a prop de la Borda de Figuera. Aquesta església fou donada el 1079 per Arnau, comte de Pallars Sobirà, al monestir de Sant Pere de Rodes. L'església rebé moltes alteracions en el decurs dels segles, fins al punt que del segle xii només conserva el mur meridional, fet de carreus ben disposats de forma regular i alguns fragments més dels altres murs. No l'absis, del qual només s'observa l'arrencada. És en ruïnes, amb la coberta esfondrada, però permet veure aquesta paret medieval i l'arrencada de la volta de canó, així com una finestra de doble esqueixada. Bibliografia ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Miquel de Gurp". Dins Catalunya romànica, XV, el Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 84-85194-56-X BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9 PAGÈS, M. "Tremp. Gurp de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
Iglesia de San Miguel (Gurp)

San Miguel de Gurp es una iglesia románica del pueblo de Gurp, perteneciente al antiguo término de Gurp de la Cuenca y al actual de Tremp de la comarca del Pallars Jussá. Está situada unos dos kilómetros al sur del pueblo, en un grupo de bordas cerca de Montibarri. Está muy cerca de la Borda de Figuera. Esta iglesia fue donada en 1079 por Arnau, conde de Pallars Sobirá, el monasterio de San Pedro de Roda. La iglesia recibió muchas alteraciones en el transcurso de los siglos, hasta el punto que del siglo XII sólo conserva el muro meridional, hecho de sillares bien dispuestos de forma regular y algunos fragmentos más de los otros muros. Del ábside, del que sólo se observa el arranque. Está en ruinas, con la cubierta hundida, pero permite ver esta pared medieval y el arranque de la bóveda de cañón, así como una ventana de doble derrame. Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Miquel de Gurp". Dins Catalunya romànica, XV, el Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 84-85194-56-X (en catalán) BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9 (en catalán) PAGÈS, M. "Tremp. Gurp de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 (en catalán) Enlaces externos Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de San Miguel (Montblanch)

La iglesia de San Miguel de Montblanch es una de las más antiguas de la villa de Montblanch. Se celebraron Cortes catalanas en los años 1307 y 1370. Aparece documentada por primera vez en 1288, pero del primitivo edificio solo queda el frontispicio, ya que con la prosperidad económica del siglo XIV se sustituyó la antigua nave por otra de estilo gótico. La fachada románica tiene una portada de arco de medio punto, formada por grandes dovelas, con tres arquivoltas en degradación y con una sencilla moldura exterior. En la fachada todavía se conservan los agujeros donde se añadía las vigas de madera de un antiguo porche. La nave es de salón, sin ábside, con cinco arcos diafragmáticos ojivales. Tiene unas dimensiones de 10,1 m de ancho por 32,2 de largo y 10,9 de altura. La cubierta, del siglo XIV, es de madera policromada de gran valor artístico donde dominan los tonos oscuros y vivos colores (negro, rojo, amarillo y verde) con motivos geométricos, de tradición románica (sirena, monstruos, dientes de sierra) y góticos (escudos y animales). Las capillas laterales son posteriores, del gótico más sencillo. En la sagrera de San Miguel estaba el cementerio de la villa con los montblanquenses muertos desde finales de la Edad Media hasta el año 1845, fecha en que se traslada al actual cementerio municipal. Biografía Badia i Batalla, Francesc. Guia turística de Montblanc. 2ª ed. Montblanc: Impremta Requesens, 1995. Porta i Balanyà, Josep Maria. Montblanc. Valls: Cossetània edicions, 2000.
Sant Miquel de la Vall (església)

Sant Miquel de la Vall és l'església romànica parroquial del poble del mateix nom, de l'antic terme d'Aransís i de l'actual de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà. Nascuda possiblement com a capella del Castelló Jussà de Sant Miquel de la Vall, absorbí l'església de Santa Maria del Castelló Sobirà i també la de sant Martí del Castellet, origen de Sant Martí de Barcedana. Així ho manifesten les visites pastorals del segle xviii. És esmentada en el document del 996 que l'historiador Ignasi M. Puig i Ferraté identificà amb Sant Miquel de la Vall, on apareixen també esmentats els diversos castellons d'aquest complex castell. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici aïllat als afores del poble. L'església és d'una nau amb creuer i, al mur nord, té una capella adossada. La coberta és a doble vessant. A la façana principal hi ha la porta d'arc de mig punt adovellada i les finestres, de petites dimensions amb llinda de pedra; la façana està rematada per un campanar d'espadanya de dos ulls. Als murs laterals hi ha alguna finestra esqueixada d'arc de mig punt. L'interior està restaurat i conserva un retaule policromat de tradició barroca; té les figures exemptes de Sant Miquel, al centre i Sant Antoni i Sant Cristòfol flanquejant-lo. Al costat de l'església hi ha un cementiri. Història És l'antiga església del Castelló Jussà que, juntament amb el Castelló Sobirà, apareix documentat en els falsos de Gerri dels anys 930 i 953. Tornen a aparèixer en un document del 1086 pel qual el comte Ermengol IV d'Urgell dona als comtes de Pallars Jussà la vila de Llimiana amb tots els seus castells. En una butlla del papa Alexandre III, de confirmació dels béns de Gerri, figura un Sant Miquel de Casis que es podria identificar amb aquesta església. L'any 1314 consta ja clarament com a Sant Miquel del Castelló Jussà. Amb els temps va absorbir el territori de Santa Maria del Castelló Sobirà i se li va unir com a sufragània l'església de Sant Martí del poble de Sant Martí de la Barcedana. Referències Bibliografia CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Miquel de la Vall", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs «Sant Miquel de Sant Miquel de la Vall». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
Iglesia de San Miguel de la Vall

La iglesia de San Miguel de la Vall es la parroquial, de arquitectura románica, del pueblo del mismo nombre, del antiguo término de Aransís y del actual de Gavet de la Conca perteneciente a la comarca catalana de Pallars Sobirá en la provincia de Lérida. Fundada posiblemente como capilla del Castelló Jussà de San Miguel de la Vall, absorbió la iglesia de Santa María del Castellón Sobirà y también la de san Martín del Castellet, origen de San Martín de Barcedana. Así lo manifiestan las visitas pastorales del siglo XVIII. Es mencionada en el documento del 996 que el historiador Ignacio M. Puig i Ferraté identificó con San Miguel de la Vall, donde aparecen también mencionados los diversos «Castellons» de este complejo castillo. Bibliografía CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Miquel de la Vall", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 (en catalán) Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Miguel de la Vall.
Sant Pere d'Aransís

Sant Pere d'Aransís és una església romànica del terme d'Aransís, actualment englobat en el de Gavet de la Conca. Està situada en el poble d'Aransís, i està dedicada a Sant Pere apòstol. Té encara la categoria de parròquia, però està menada pel mateix rector de Vilamitjana, que resideix a la rectoria de Tremp. inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església de Sant Pere es troba aïllada a l'extrem sud del poble d'Aransís. L'edifici és d'una nau amb absis semicircular i dues capelles a cada costat de la nau, afegides posteriorment. Està coberta amb volta de canó. A l'exterior, l'única part original és la façana sud, on hi ha un fris continu d'arcuacions llombardes sota el ràfec, fetes de petits blocs, amb unes petites mènsules treballades que recorden les de la propera església de Santa Maria de Llimiana. Aquesta part pertany al corrent arquitectònic del romànic llombard. Posteriorment s'obrí una porta a ponent i, sobre aquesta façana, es transformà l'espadanya en un campanar rectangular que ocupa tot el llarg del frontispici. A l'interior hi ha dues piques baptismals de pedra, una de les quals té decoració en relleu de creus i grups de quatre estrelles de cinc puntes. Història En una visita pastoral del 1314, els delegats de l'Arquebisbe de Tarragona visiten l'església de Sant Pere d'Arençís, i ja a partir d'aquell moment és esmentada en diverses actes episcopals: 1391, 1526, 1758… És un edifici d'una sola nau, molt alterada al llarg dels temps. De l'estructura romànica, només són visibles restes a la façana meridional, com un seguit d'arcuacions llombardes, cegues, sota el ràfec de la nau. L'aparell visible és de carreus ben escairats, disposats de forma molt regular en filades uniformes. Les arcuacions són fetes amb carreus més petits, també ben tallats, i amb petites mènsules. Es tracta d'una obra de la segona meitat del segle xi, i per la seva factura recorda molt la propera església de Santa Maria de Llimiana. Referències Bibliografia ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa, "Sant Pere d'Aransís", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de San Pedro (Aransís)

San Pedro de Aransís es una iglesia románica del término de Aransís, actualmente englobado en el de Gavet de la Conca en la provincia de Lérida. Está situada en el pueblo de Aransís, y está dedicada a San Pedro apóstol. Tiene aún la categoría de parroquia, pero está conducida por el mismo rector de Vilamitjana, que reside en la rectoría de Tremp. Historia En una visita pastoral del 1314, los delegados del Arzobispo de Tarragona visitan la iglesia de San Pedro de Arensís, y a partir de ese momento es mencionada en varias actos episcopales: 1391, 1526, 1758 ... Es un edificio de una sola nave, muy alterada a lo largo de los tiempos. De la estructura románica, solo son visibles restos en la fachada meridional, como una serie de arcos lombardos, ciegos, bajo el alero de la nave. El aparato visible es de sillares bien recortados, dispuestos de forma muy regular en hileras uniformes. Las arquerías son hechas con sillares más pequeños, también bien cortados, y con pequeñas ménsulas. Se trata de una obra de la segunda mitad del siglo XI, y por su factura recuerda mucho a la cercana iglesia de Santa María de Llimiana. Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa, "Sant Pere d'Aransís", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Pedro. Institut Cartogràfic de Catalunya
Sant Pere de Castellnou d'Ossó

Sant Pere de Castellnou d'Ossó és l'església parroquial del poble de Castellnou d'Ossó dins del municipi d'Ossó de Sió, a la comarca de l'Urgell inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici de nau única capçada a llevant per un absis semicircular precedit per un estret arc presbiteral. La nau és coberta amb volta de canó, de perfil semicircular, que arrenca d'una imposta. L'absis té una finestra de doble esqueixada i a ponent s'obre la portalada d'arc de mig punt ressaltat per dos arquivoltes suportades per les respectives columnetes amb capitells i bases absents de decoració i de gran simplicitat, influència de la portalada de Pelagalls (Segarra). La façana és coronada per un campanar d'espadanya de dos ulls similar al d'Ossó de Sió. Al llarg de la nau exterior hi ha afegits tres contraforts a banda i banda amb un coronament bisellat que fan de suport a la volta de canó de la nau, la qual està molt deformada. Els paraments de la façana presenten un aparell de carreus escodats disposats molt ordenadament, la qual cosa palesa una construcció tardana, datable al segle xiii. A l'interior hi resta un sarcòfag format per quatre peces: una caixa paral·lelepipèdica, amb decoració figurativa en baix relleu; una tapa rectangular plana i dos peus en forma d'arc triomfal. La decoració esculpida es reparteix entre la caixa i els peus. Està força erosionada però deixa entreveure un estil arcaïtzant i molt senzill. A la part frontal es veu una creu esgrafiada dins un cercle, fent referència a un símbol. A l'esquerra apareix un personatge que duu a la mà dreta una creu i a l'esquerra un ram de flors. Es pot identificar amb un escolanet pel cap gros i el cos prim. A la dreta de la creu hi ha tres personatges femenins vestits amb faldilles llargues i un mocador al cap. Són identificades com un grup de ploraneres, ja que porten una creu i estan desesperades. Els peus del sarcòfag també tenen decoració esculpida amb figuració emmarcada per pètals lanceolats al peu esquerra i amb una representació celestial amb decoració de set cercles entrelligats al peu dret. Notícies històriques L'any 1279 l'església de Castellnou s'esmenta en les relacions d'esglésies i parròquies de la dècima papal recaptada al Bisbat d'Urgell. Posteriorment, l'any 1391 el rector de la parròquia de Castellnou pagà disset sous en la dècima col·lectada aquell any a la Diocesi urgellenca. Segons la visita canònica realitzada pel bisbe d'Urgell l'any 1515, l'església estava llavors en mal estat. Referències
Iglesia de San Pedro (Castellnou de Ossó)

La iglesia de San Pedro de Castellnou de Ossó es una iglesia románica situada en la entidad de población de Castellnou de Ossó dentro del municipio de Ossó de Sió, en la comarca catalana del Urgel. Su historia está ligada al castillo de Castellnou de Ossó que tiene muy cerca. Arquitectura De una sola nave, cubierta con bóveda de cañón,está acabada con un ábside semicircular encarado a levante. En el centro del ábside se abre una ventana de doble derrame con arco de medio punto monolítico. La puerta, situada al oeste, está adornada con dos arquivoltas en gradación soportadas por columnas con capiteles lisos. En el exterior está reforzada con tres contrafuertes a ambos lados. En el interior se encuentra un sarcófago del siglo XII. Enlaces externos
Sant Pere de Claramunt

Sant Pere de Claramunt és una església parroquial romànica del poble de Claramunt, de l'antic terme municipal Fígols de Tremp, integrat actualment en el de Tremp, de la comarca del Pallars Jussà. Com Castissent, aquesta parròquia no pertany al bisbat d'Urgell, sinó al de de Lleida, perquè aquest bisbat acollí les parròquies del bisbat de Roda quan aquest desaparegué, a l'edat mitjana tardana. Amb la creació del bisbat de Barbastre-Montsó, les parròquies administrativament aragoneses del bisbat de Lleida foren integrades en el nou bisbat, i les parròquies d'Alsamora, Castissent i Claramunt, que formaven part de l'arxiprestat de Tolba, passaren a ser regides pel rector d'Areny de Noguera, del bisbat de Barbastre-Montsó, malgrat no haver deixat de pertànyer oficialment al de Lleida. Bibliografia Buron, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca núm.10). ISBN 84-88294-28-X. Gávin, Josep Maria. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Pagès, M. «Tremp. Fígols de la Conca». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enllaços externs Sant Pere de Claramunt al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de San Pedro (Claramunt)

La iglesia de San Pedro es una iglesia parroquial románica del pueblo de Claramunt, del antiguo término municipal Fígols de Tremp, integrado actualmente en el de Tremp, de la comarca del Pallars Jussá. Como Castisent, esta parroquia no pertenece al obispado de Urgel, sino al de Lérida, porque este obispado acogió las parroquias del obispado de Roda cuando este desapareció, a finales de la Edad Media. Con la creación del obispado de Barbastro-Monzón, las parroquias administrativamente aragonesas del obispado de érida fueron integradas en el nuevo obispado y las parroquias de Alsamora, Castisent y Claramunt, que formaban parte del arciprestazgo de Tolva, pasaron a ser regidas por el rector de Arén, del obispado de Barbastro-Monzón, a pesar de no haber dejado de pertenecer oficialmente al de Lérida. Bibliografía BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X (en catalán) GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9 (en catalán) PAGÈS, M. "Tremp. Fígols de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 (en catalán) Enlaces externos Institut Cartogràfic de Catalunya
Sant Roc de Salàs

Sant Roc de Salàs és una església romànica situada a llevant de la vila, en un lloc solitari, dalt del turó de Sant Roc. Pertany al terme municipal de Salàs de Pallars, i a la comarca del Pallars Jussà. Es tracta d'una petita església romànica primitiva, amb nau única coberta amb volta de canó, que era enderrocada fins ben recentment, i absis semicircular a llevant, cobert amb volta de quart de cercle. L'absis era l'única part que s'havia conservat, fins a la restauració recent. El 16 d'agost s'hi celebra un aplec popular, molt probablement originat per un vot de poble fet en demanar la protecció de sant Roc davant d'alguna de les pestilències que assolaren el país tot al llarg de l'edat moderna. Fins al 2005 en quedava poca cosa: un gran arc, que tancava el recinte de ruïnes que quedava de la capella. Devia tractar-se de l'arc presbiterial, que separava la nau de l'absis. El 2009 l'ermita està del tot refeta, però d'una manera que l'obra romànica queda bastant desfigurada, sobretot a l'exterior. Bibliografia ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Roc de Salàs". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Salàs de Pallars. Sant Roc". Dins Pallars Jussà, III. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 33). ISBN 84-7935-740-1 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de San Roque (Salás de Pallars)

La iglesia de San Roque es una iglesia románica situada a levante de la villa, en un lugar solitario, en lo alto del cerro de San Roque. Pertenece al término municipal de Salàs de Pallars, en la comarca del Pallars Jussá y provincia de Lérida. Se trata de una pequeña iglesia románica primitiva, con nave única cubierta con bóveda de cañón, que estaba derribada hasta bien recientemente, y ábside semicircular a levante, cubierto con bóveda de cuarto de círculo. El ábside era la única parte que se había conservado, hasta la restauración reciente. El 16 de agosto se celebra una romería popular, muy probablemente originado por un voto de pueblo hecho para pedir la protección de san Roque ante alguna de las pestilencias que asolaron el país a lo largo de la Edad Moderna. Hasta 2005 quedaba poca cosa: un gran arco, que cerraba el recinto de ruinas que quedaba de la capilla. Debía tratarse del arco presbiterial, que separaba la nave del ábside. En 2009 la ermita está completamente reconstruida, pero de una manera que la obra románica queda bastante desfigurada, sobre todo en el exterior. Referencias Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Roc de Salàs". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Salàs de Pallars. Sant Roc". Dins Pallars Jussà, III. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 33). ISBN 84-7935-740-1 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Roque. Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de San Salvador (Irgo de Tor)

La iglesia de San Salvador de Irgo de Tor (en catalán Sant Salvador d'Irgo de Tor) es un santuario del pueblo de Irgo de Tor, del antiguo término de Llesp, actualmente perteneciente al término de Pont de Suert (Alta Ribagorza, provincia de Lérida, Cataluña, España). Está a unos 500 metros al sur del pueblo. Características Es una iglesia de una sola nave, cubierta con bóveda de cañón y reforzada por dos arcos torales sobre pilastras con impostas biseladas. El ábside semicircular de levante ha desaparecido, ya que se amplió por este lado, lugar donde se abrió la puerta de entrada. La puerta original, en el medio, fue tapiada. En la fachada sur se conservan dos ventanas de doble derrame, con lindes de piedra tosca. La iglesia ha sido objeto de muchas transformaciones y, por lo que se puede reconocer de la obra original, se trataba de un edificio del siglo XII. Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Sant Salvador d'Irgo de Tor", en Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7 GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Salvador. Instituto Cartográfico de Cataluña