NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Martí de les Canals de Catllarí

Sant Martí de les Canals de Catllarí és una església romànica a l'enclavament de Catllarí del municipi de Montmajor, a la comarca catalana del Berguedà. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català Descripció Església romànica d'una sola nau i de reduïdes dimensions, coronada per un absis semicircular al cantó de llevant. Les diferents parts de l'edifici semblen manifestar dues etapes constructives ben definides, una al segle xi amb la construcció de la nau, i l'altra al segle xii, amb la capçalera. L'absis és cobert amb volta lleugerament apuntada i al centre, té una petita finestra d'arc de mig punt adovellat. A migjorn s'aixecava la porta d'entrada. Al mur de ponent s'aixeca el campanar d'espadanya de dues àmplies obertures. La coberta de la nau estava totalment derruïda. Notícies històriques Lloc documentat l'any 1269 com a "Castaerill" i cap al 1307 "Castlaryl". No és fins a inicis del segle xviii quan el lloc és anomenat Catllarí. L'església era sufragània de la veïna de Sant Iscle de l'Aiguadora, malgrat que antigament fou parròquia, fins al segle xiv, època de la qual data una reforma que portà novament a la consagració de l'església el 1374 pel vicari de l'abat del monestir de Gerri de la Sal (Pallars jussà). L'any 1847 l'església fou novament reformada pel que fa a la seva decoració. Les obres van finalitzar l'any 1855 amb la construcció d'un retaule per Pujol de Sant Llorenç de Morunys. El retaule fou col·locat davant l'absis, quedant aquest com a sagristia. Es va construir també el cor i un rosetó al mur de ponent substituint d'aquesta manera l'antic. Referències Vegeu també Llista de monuments de Montmajor Enllaços externs Ruta per anar-hi
Sant Martí de Llanera

Sant Martí de Llanera és una església del municipi de Torà, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català Ubicació L'església es troba a l'antic nucli de Llanera, a l'extrem nord-est del municipi. S'aixeca dalt d'un turó a la conjunció de la rasa de Borics amb la riera de Llanera, al costat del Castell de Llanera. L'indret és extremadament feréstec i solitari, solcat per nombroses barrancades i protegit per ufanoses boscúries. Només les esparses masies i els nombrosos camps de conreu guanyats al bosc donen un aspecte amable al paisatge. La ruta més normal per anar a l'església de Sant Martí parteix de l'Hostal Nou, a Llobera. La carretera és asfaltada mentre circula dins el terme de Llobera, després és una pista de terra relativament ben conservada. Descripció Església gòtica molt interessant, tot i el seu precari estat de conservació. És de nau única i presenta dos trams de volta de creueria, el presbiteri i un cor. Hi accedim a través d'un petit nàrtex situat a ponent que desemboca sota el cor, on podem apreciar les nervadures de la volta i els relleus heràldics que conté la clau. La nau és molt àmplia i queda interrompuda per tres capelles laterals adossades al mur de tramuntana i tres capelles més amb volta apuntada al mur de llevant, dues de les quals estan policromades amb escenes de la vida de la Verge i dels Sants. El presbiteri es troba en un estat ruïnós; amb tot i això, deixa entreveure la qualitat escultòrica de les claus i dels arrencaments de les nervadures. L'accés a l'església es fa a través d'una portada amb entaulament i un frontó partit, al centre del qual hi havia la imatge de Sant Martí, actualment desapareguda. Aquesta portada està flanquejada per dues pilastres amb relleus escultòrics interessants. A la llinda apareix la següent inscripció: "HC DOMVS DEI EST & PORTA C/ELI& CABITVR AVLADEI" i damunt d'aquesta s'obre un petit rosetó. Presenta també una torre de campanar que s'aixeca damunt de l'absis. Part del seu cos superior està destruït, però encara conserva dues finestres d'arc de mig punt a l'E. El seu estat de conservació és molt dolent, tot i que per fora la seva fisonomia no sembla tan malmesa. El retaule de Sant Martí que presidia l'altar major fou traslladat a la parròquia de Sant Pere Màrtir de Peracamps. S'ha perdut el pedestal i la predel·la però la resta és en bon estat de conservació. El realitzà Joan Grau entorn de l'any 1651. Per anar-hi Ruta a Sant Martí de Llanera Referències Bibliografia Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 179-181. ISBN 84-607-0408-4.
Sant Martí de Terrassola

Sant Martí de Terrassola o Sant Martí del Puig és una església del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Es troba al sector central-nord del terme municipal, damunt d'un esperó muntanyós en la intersecció del barranc de Fabregada amb el Rialb, que rodeja el turó formant un meandre. L'envolta un bosquet de pins que amaga la seva presència. Està a tocar de la carretera del Forat de Bulí, al km. 7,4, on hi ha un espai per aparcament. Descripció És un edifici de planta rectangular amb volta de canó i coberta posterior esfondrada. Presenta absis amb arc triomfal i quatre mòdols amb tres arcs torals i doble capelleta amb arcs formers als laterals; dues finestres romàniques de doble esqueixada al mur de migjorn i una finestra tapiada a l'absis, tallant una de les set lesenes i vuit arcuacions. A migjorn hi ha una porta apuntada i a ponent hi ha una porta dovellada del segle xv amb arc de mig punt. A sobre, campanar de cadireta. La segona volta de canó està esfondrada, igual que les encavallades de fusta. Història L'edifici depèn de Sant Andreu del Puig de Rialb. De les cases del voltant no en resta res. El nucli de Sant Martí de Rialb formava part de la primera baronia de Rialb. Referències Enllaços externs Carretera del Forat de Bulí, km. 7,4
Sant Maurici de Malavella

Sant Maurici de Malavella és un edifici religiós situat als afores del nucli urbà del municipi de Caldes de Malavella (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està ubicat al turó del mateix nom, molt a prop de les restes de les restes de l'antic absis de l'església primitiva, de les restes del Castell de Malavella i les de la muralla del segle xii. Aprofitant aquesta muralla hi ha un oratori exterior a la Mare de Déu de Lourdes. Descripció Té una sola nau de planta rectangular i absis semi- circular. Està coberta per una teulada a doble vessant. Façana senzilla, amb una porta d'arc de mig punt, i a sobre, una petita fornícula i un ull de bou. Façana principal flanquejada per dues grans pilastres, una a cada costat. Campanar d'espedanya. A l'interior, hi ha com una mena de sòcol pintat d'un color verdós simulant una espècie d'aigües o de marbre. Destaquen unes pilastres amb estries simulades pictòricament i amb la base i el capitell daurats. Hi ha unes pintures murals amb escenes de la vida de Sant Maurici. Al sostre hi ha motllures pintades amb motius geomètrics. Geologia El castell i l'ermita eren edificats sobre unes columnes basàltiques actualment molt ben conservades, es tracta de la xemeneia de Sant Maurici, enclavada en granodiorites. Referències
Sant Miquel de Cavallera

Sant Miquel de Cavallera és una església romànica del municipi de Camprodon, a la comarca catalana del Ripollès. Està situada a la serra de Cavallera a la qual s'hi han adossat construccions més modernes com la rectoria, la sagristia i dependències del cementiri. Sant Miquel de Cavallera està incrita com a Bé Cultural d'Interès Local (BCIL) en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya amb el codi IPA-3868. Descripció Capella de planta rectangular d'una sola nau, amb presbiteri o absis quadrat i volta de canó una mica apuntada. L'arc triomfal que separa el presbiteri de la nau descansa sobre pilastres escalonades en degradació, que redueixen l'amplada del presbiteri respecte a la nau. Aquestes pilastres s'eixamplen a la part superior, per la qual cosa l'obertura és més ampla a la part de dalt que a la de baix. Els parament verticals de la nau i el presbiteri són de carreus col·locats molt acuradament i actualment es poden veure degut a una restauració recent. La volta conserva l'arrebossat antic igual que l'exterior. La coberta és de teula àrab. Història La parròquia, ja esmentada al 839, va pertànyer a la Seu d'Urgell fins al segle xviii en que passà al bisbat de Vic. Al segle xviii es construí un campanar i dues capelles laterals. El campanar va ser enderrocat fa poc perquè amenaçava ruïna i hom suposa que al mateix temps es va dur a terme la restauració actual, que tornà al temple el seu aspecte primitiu. Referències
Sant Miquel de Guarda-si-venes

Sant Miquel de Guarda-si-venes és una església romànica del poble de Guarda-si-venes, del municipi de Guissona, a la comarca de la Segarra. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català Descripció Aquesta és una ermita romànica de petites dimensions, construïda amb carreus de pedra molt ben tallats i coberta a dues aigües. La façana principal presenta una portada dovellada amb arc de mig punt, damunt de la qual trobem una rosassa amb una traceria molt treballada i un campanar d'espadanya d'un sol ull. L'interior de l'ermita ha estat recentment restaurat i presenta una única volta apuntada de pedra, amb murs laterals arrebossats i pintats, on trobem petites fornícules rectangulars amb imatges de Sants. L'altar està presidit per una imatge de fusta de la Mare de Déu de les Neus que alleta el seu fill Jesús. Aquesta imatge data del segle xii. La façana nord d'aquesta ermita serveix com a mur de tancament del cementiri de Guarda-si-venes. Notícies històriques Al segle xi es va repoblar la plana de Guissona i es va consagrar aquesta ermita al "castellum Guardasivenen" que tenia una relació de dependència amb Santa Maria de Guissona. Referències
Sant Miquel de Vilanova dels Torrents

Sant Miquel de Vilanova dels Torrents és una església romànica de Lladurs (Solsonès), que forma part de la diòcesi de Solsona. Està situada a la solana de la serra de Vila-seca, a llevant del cap del Pla de Riard, a tocar de la masia de Vilanova d'Isanta. S'hi accedeix des de la carretera LV-4241-b (de Solsona a Sant Llorenç). Al punt quilomètric 12,8 surt la pista que hi mena en 1,9 km. El trencall està ben senyalitzat. Descripció Església d'una nau que segons informació oral, havia tingut un absis rodó. L'absis actual és quadrat amb volta sobre repeu, construït fa uns vint-i-cinc anys. La nau és de coberta modificada amb dos trams de volta de llunetes. L'absis a la banda nord és més estret que la nau i a l'exterior, deixa visible l'antic encaix d'aquesta amb l'absis rodó. A l'interior, es veu una esquerda en el guix que separa la volta de la nau de la de l'absis actual. El parament no és visible sota l'arrebossat. La porta actual llinda al mur sud. Conserva a la fusta ferros romànics de factura molt senzilla. Hi ha una finestra d'una esqueixada al frontis i un altre de similar al mur sud de la nau. Les mides són 5,60x 7 metres. Notícies històriques Església molt modificada, amb estructures romàniques del segle xi i no esmentada a l'Acta del 839 Referències Enllaços externs Sant Miquel de Vilanova dels Torrents, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Sant Miquel de Vilaplana

Sant Miquel de Vilaplana és l'església del nucli de Vilaplana, al municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació El nucli de Vilaplana i la seva església es troben a l'extrem sud-est del municipi, al llom de la carena que s'aixeca entre les aigües del pantà de Rialb (enfront de Tiurana), a llevant i el barranc de la Bastida a ponent. És un indret molt aïllat i allunyat dels principals eixos de comunicacions. S'hi va per la carretera asfaltada que surt de la C-1412b, al punt quilomètric 12,5 cap a llevant, que comunica amb Peramola. D'aquesta carretera, al cap de 13,1 km. (6,7 km. abans de Peramola)(42° 02′ 02″ N, 1° 14′ 06″ E) es deriva la que, en 5,3 km. porta a Vilaplana. Està ben senyalitzat i també éstà asfaltada. Descripció És un edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó, suportada per arcs formers i reforçada per un arc toral, tots de mig punt. La nau és capçada per un absis semicircular, obert amb un arc presbiteral. La porta, de mig punt, s'obre a la façana nord. Té una finestra de doble esqueixada i una altra que s'obrí posteriorment durant les reformes en què es va afegir la sagristia. A la façana oest hi ha un campanar d'espadanya de dos ulls i un ull de bou circular. Al centre de l'absis hi ha una finestra de doble esqueixada. Els murs són llisos, sense cap ornamentació, tret d'un ràfec bisellat a l'absis. L'aparell és de carreus, sense polir, però ben escairats, disposats en filades molt uniformes i regulars, que posen en evidència les fórmules de principis del segle xii. Història El lloc i el castell de Vilaplana són documentats des de l'any 1042 quan el castell de Vilaplana apareix com afrontació del castell de la Clua. Sant Miquel de Vilaplana fou seu d'una parròquia i consta que el seu capellà, el 1280, pagà la dècima beneficial. N'hi hagué fins als temps moderns. El titular, Sant Miquel, i la situació encastellada són alguns indicis de la seva fundació o construcció relativament primitiva. Aquesta parròquia té un terme gran, que va des del Segre al terme de Pallerols de Rialb i Peramola. Referències
Sant Miquel de Mas Palou

Sant Miquel de Mas Palou és una església del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Es troba a la part central del terme municipal, sobre uns plans ocupats per camps de conreu que s'estenen a l'extrem sud de la serra de Palou que baixa de Pallerols. Els camps queden sobre el marge esquerre del Rialb, entre el torrent de Cornudella i el mateix riu Rialb. Està al costat del Mas de Palou, anomenat també Palou del Riu. S'hi va per una pista forestal d'uns 4 km, que s'inicia al km.3 de la carretera del Forat de Bulí. Descripció És un edifici d'una sola nau i cobert per volta de canó, sense absis diferenciat. La planta és totalment rectangular només alterada per dos contraforts afegits posteriorment. A l'interior hi ha dues pilastres interrompudes a una certa alçada, com si corresponguessin a un primer projecte de nau coberta amb volta de canó reforçada per arcs torals que no s'arribaren a fer. Només hi ha dues finestres, una rectangular i una d'esqueixada. La porta és d'arc de mig punt amb dovelles ben tallades. La clau de volta té una torre tallada en baix relleu. L'interior és arrebossat. El parament és format per carreus petits, visibles a l'exterior, ben tallats, sense polir i disposats en filades uniformes i regulars. El primer projecte inacabat podria data del segle xi, però el tipus d'aparell és propi del segle xii. Referències Enllaços externs Carretera del Forat de Bulí, km. 3 Carretera i pista a mas Palou
Sant Pere d'Aüira

Sant Pere d'Aüira és una ermita romànica del municipi de Campdevànol, a la comarca catalana del Ripollès. Situada a la dreta del Freser en un cim de més de 1.100 m d'altitud. Ofereix una panoràmica excepcional sobre tota la comarca, amb unes vistes que arriben fins al Pedraforca. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Construcció d'una sola nau amb absis semicircular a llevant, ampliada al segle xvii amb dues capelles de planta rectangular, a costat i costat de la nau, que donen l'aparença de planta de creu llatina. S'il·lumina per dues finestres de doble esqueixada, a l'absis i al mur de migjorn, i dues espitlleres a les capelles. La portalada a migjorn és d'arc de mig punt. El campanar d'espadanya de dues obertures s'alça s'obre la nau en la intersecció amb les capelles. Història L'antiga parròquia de Sant Pere d'Auria és a la dreta del Freser, en un cim de 1200 m d'altitud, al sector nord del terme. La seva demarcació s'havia estès també per l'esquerra del Freser, però quan se suprimí la seva parròquia, vers el 1415, per fusionar-se amb Sant Quintí de Puig-rodon, aquest sector fou unit a Sant Martí d'Armàncies. El lloc és conegut des del 1150 però l'església actual fou reconstruïda al principi del segle xiii i consagrada per Sant Bernat Calbó el 6 de setembre de 1235. És un edifici romànic tardà, amb absis llis i campanar d'espadanya de doble ullada sobre el mur que separa la nau de l'absis. Fou ampliat el 1640 amb dues capelles laterals, que li donen una planta de creu llatina. Referències
Sant Pere de la Donzell

Sant Pere de la Donzell és una capella romànica del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Es troba al sector central ponentí del terme municipal, al nord-oest del Palau de Rialb, sota els camps de la Donzell. Està a un centenar de metres de la masia de cal Soler de Sant Cristòfol, enmig d'una clariana oberta en un bosquet d'alzines. Al punt quilomètric 17,3 de la carretera C-1412b (de Ponts a Tremp)(42° 01′ 00″ N, 1° 09′ 29″ E) es pren la pista forestal de la dreta, no senyalitzada. No es deixa la pista principal fins que, al cap de 950 metres(42° 01′ 06″ N, 1° 09′ 05″ E), en un desviament, s'agafa la pista de la dreta que puja a la masia. Descripció És una capella romànica modificada i convertida en magatzem amb l'enderroc de l'absis semicircular. L'espai de l'arc triomfal ha estat substituït per una gran porta amb xapa metàl·lica. Al mur de migjorn es conserven tapiades la porta i finestra romànica amb arcs de mig punt. Encara es mantenen els forats de les bastides que van servir durant la construcció. La coberta construïda inicialment amb lloses de pedra sobre la volta de canó té teula àrab afegida a sobre. Resta una part de la petita espadanya construïda posteriorment. La majoria de les esglésies romàniques de la Baronia de Rialb es van construir al segle xi. Referències
Sant Pere de Montcalb

Sant Pere de Montcalb és una església romànica del municipi de Guixers, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit com a Bé Cultural d'Interès Local Situació L'església es troba al nucli de Montcalb, entitat de població de Guixers. S'hi accedeix fàcilment per la carretera asfaltada i ben senyalitzada que surt al km. 20,8 (42° 7′ 6.96″ N, 1° 41′ 47.66″ E) de la carretera de Berga a Sant Llorenç de Morunys, a la dreta, i arriba fins a Montcalb en 8 km després d'haver passat per Bancells, Sisquer, Fontanella, el Pla i Santa Magdalena del Collell. Descripció Montcalb és un poble situat a 1420 metres d'altitud, damunt la serra de Montcalb, contrafort meridional de la serra d'Ensija, que separa les conques de l'aigua de Valls i de l'aigua de Llinars (capçalera de l'aigua d'Ora). La nau de l'església, orientada al nord, és rectangular i està enguixada al seu interior. L'estat interior és dolent i no té absis. A l'esquerra de l'església hi ha un edifici mig enrunat adossat a l'església. Segons uns veïns de l'indret és la rectoria que mai es va acabar de construir. Notícies històriques Situada a la Vall de Lord, segurament dins de l'antic terme de Sisquer, tingué durant un temps la consideració de parròquia, però aviat la perdé i quedà com a sufragània de la de Sisquer. És una de les esglésies de Sant Llorenç de Morunys a la vall del Lord. No figura al capbreu de parròquies establertes pel Comte Guifré i el bisbe Galderic d'Urgell (872-878) a la vall del Lord, senyal que en aquell moment no tenia la consideració de parròquia. Consta amb aquesta funció als segles X-XI segons l'apòcrifa acta de la Seu d'Urgell on apareix amb el nom de "Montecalvo". Des del 1040 es constata la dependència del Monestir de Sant Llorenç segons l'acta de l'església del monestir de Sant Serni de Tavèrnoles, de la qual depenia el de Sant Llorenç de Morunys. Les funcions parroquials les perdé aviat, ja que no hi ha constància al segle xiv (1312-1314). Deuria ser aleshores sufragània del Sisquer. Avui està vinculada a la parròquia de la Vall de Llinars. Referències
Sant Pere de Vallferosa

Sant Pere de Vallferosa és una església prop del nucli de Vallferosa al municipi de Torà, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català. Situació L'església es troba al costat de la Torre de Vallferosa, al marge dret i a uns 50 metres per sobre del Barranc dels Quadros, tributari de la riera de Llanera. Al km. 9 de la carretera LV-3005a (de Torà a Solsona) (41° 51′ 54″ N, 1° 26′ 4″ E) baixa, cap a llevant, la pista que hi mena en 1,3 km. Està barrada al pas de vehicles, pel que cal anar-hi a peu. Arquitectura Església de nau única amb capelles laterals de planta rectangular. A l'angle NO de la façana s'aixeca la torre de campanar, que presenta una planta quadangular de dos trams amb les arestes retallades i una balustrada de pedra. En cadascuna de les cares de la torre de campanar s'obra una llarga finestra d'arc de mig punt. La porta d'accés al temple té un entaulament amb un frontó triangular partit. Al centre d'aquest apareix una fornícula on hi havia una imatge de Sant Pere, actualment desapareguda. Damunt de la porta d'ingrés a l'església hi ha una gran rosassa que il·luminava l'interior del temple. La coberta de l'església ha desaparegut, així que només conservem els murs perimetrals i els arcs torals que sustentaven la volta. S'entreveuen altres estances de l'església, com per exemple la sagristia al SE o l'escala amb la que s'accedia al cor al SO. La vegetació, la terra i la runa han cobert pràcticament tota la superfície del paviment, per la qual cosa no és molt recomanable entrar-hi. Bibliografia Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 202-204. ISBN 84-607-0408-4. Referències
Sant Pere de Vilamonera

Sant Pere de Vilamonera és una capella de la Torre de Rialb, al municipi de la Baronia de Rialb (Noguera), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Es troba al sector central del municipi, als plans de la carena del vessant esquerre del Rialb, al nord de Politg i als peus de la masia de Vilamonera. S'hi va des de la carretera asfaltada que uneix la C-1412b (de Ponts a Tremp) (al km. 12,7) amb Peramola a l'Alt Urgell. A 7 km. de la C-141b (41° 59′ 28″ N, 1° 13′ 00″ E), una desviació cap al sud (senyalitzada "Camí de Vilamonera") porta en 400 metres a les runes de la masia. La capella queda sota mateix, a mitja costa, amagada pels arbustos i matolls. S'ha de cercar el millor camí. Descripció Es tracta d'un edifici, en estat ruïnós, format per una sola nau, amb coberta de volta de canó i absis semicircular a llevant, precedit per un arc presbiteral. De la porta, a la façana sud, només en queden els brancals. Es conserva una sola finestra de doble esqueixada a l'absis. Les façanes no tenen cap mena d'ornamentació i l'aparell dels murs és format per carreus a penes escairats i posats en filades uniformes i regulars. A la part baixa de l'absis i al sector de llevant trobem filades de carreus de grans dimensions sense polir. Les seves característiques constructives fan pensar que fou construït ben avançat el segle xii. Referències
Sant Pere del Soler

Sant Pere del Soler és una església del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Es troba a la part sud del terme municipal, al llom del serrat que es forma entre el barranc de la Bastida, a llevant, i el Rialb, a ponent. Queda a mig camí entre Polig i Pallerols, poc més enllà de la masia Solé de Pallerols, que li dona nom. S'hi va per la carretera asfaltada que es deriva del punt quilomètric 12,7 de la C-1412b (de Ponts a Tremp), direcció Polig, que arriba fins al municipi alturgellenc de Peramola. Als 8,8 km. es veu la capella a la dreta, enmig de camps de conreu. Un petit desviament permet l'aparcament. Descripció És una ermita d'una nau, modificada, reformada pel costat de ponent. Absis amb finestra central de doble esqueixada i arc de pedra tosca. Porta tapiada a migjorn. Nova porta a ponent, amb arc d'una sola pedra i ràfec de pedra bisellat. Remata amb una senzilla espadanya. Referències