NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ermita del Pedregal

Ermita del Pedregal és una ermita de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La capella actual és bastida amb les restes romàniques i també gòtiques del primitiu monestir cistercenc del Pedregal. L'ermita consta d'una façana amb un portal d'accés en arc de mig punt dovellat amb unes senzilles arquivoltes a tall de guardapols, acabades amb unes petites mènsules en forma de caps. A banda i banda d'aquest portal hi ha un fris amb escuts heràldics d'entre els quals és ben visible el corresponent al llinatge dels Cardona. Damunt d'aquesta portalada d'accés a l'ermita hi ha un finestral gòtic geminat acabat amb una rosassa de sis puntes trifoliades de dos metres d'alçada i 1 metre amb 50 centímetres d'amplada. Al capdamunt hi ha adossada una clau de volta amb l'alt relleu d'un Agnus Dei i lateralment als extrems superiors hi ha dues figures esculpides, una és un àngel i l'altra és la Verge Maria. Per la banda del migdia l'ermita presenta dues obertures més, es tracta de dues majestuoses finestres geminades de gairebé un metre i mig d'amplada amb una columna de separació interna on cada finestral a la seva part superior és coronat per un rosetó. La coberta superior és realitzada a dos vessants. L'interior de la capella es distribueix a partir d'un espai únic, però dividit en dos àmbits clarament diferenciables. El presbiteri presenta una gran balconada a tall de cambril, on se situa la talla gòtica de pedra de la Mare de Déu del Pedregal. Història El monestir del Pedregal es correspon amb una filial cistercenca del cenobi de Vallbona de les Monges. La seva fundació és datada aproximadament del 1190, i una de les famílies nobiliàries que es van caracteritzar per esdevenir uns grans protectors del monestir foren els Cardona tal com també ho testimonien els conservats d'aquesta família. És un monestir que va veure la seva extinció el 1604 per manca de recursos. Referències
Zisterzienserinnenabtei El Pedregal

Die Zisterzienserinnenabtei El Pedregal war von 1176 bis 1604 ein Kloster der Zisterzienserinnen in El Talladell, Tàrrega, Comarca Urgell in Katalonien. Geschichte Eine örtliche Familie stiftete 1176 östlich Tàrrega (auf halbem Wege Richtung El Talladell) das Nonnenkloster Santa Maria del Pedregal („steinerner Ort“, von lateinisch petra „Stein“), das von Kloster Vallbona besiedelt wurde. Die Wahl von Dolça de Peramola zur Äbtissin führte ab 1209 zu reichen Schenkungen durch den örtlichen Adel. Da das Kloster an der Straße von Barcelona nach Lleida lag, unterhielt es eine Herberge mit Spital. 1589 nahm das Kloster den Konvent von Vallsanta auf, musste aber 1604 selbst in das Kloster Sant Hilari de Lleida wechseln. Nach der endgültigen Zerstörung der Ruinen durch das Hochwasser von 1874 wurde unter Verwendung von Resten die heutige Kapelle (auch als Einsiedelei bezeichnet) erstellt, die 1991 restauriert werden konnte und unter Denkmalschutz steht (in Privatbesitz). Literatur Francesc Rodríguez Bernal: Noblesa i poder al monestir femení de Santa Maria del Pedregal a l’Edat Mitjana, reich bebildert R. Berga i Rossell: El monestir de Santa Maria del Pedregal de monges cistercenques. Aproximació documental a la seva història. In: Els monestirs cistercencs de la vall del Corb. Grup de Recerques de les Terres de Ponent, Tàrrega 1989, S. 55–99. Climent Forner, Benigne Rafart: Goigs marians del Bisbat de Solsona. L’Abadia de Montserrat 2001, S. 565. Bernard Peugniez: Le Guide Routier de l’Europe Cistercienne. Editions du Signe, Straßburg 2012, S. 787. Weblinks Lexikonartikel zum Kloster, katalanisch Bebilderte Kurzpräsentation des Klosters, katalanisch Tourismusseite zur heutigen Kapelle, katalanisch Denkmalseite zur heutigen Kapelle Private Seite zur heutigen Kapelle, katalanisch, reich bebildert Mittelalterseite zur heutigen Kapelle, katalanisch, reich bebildert
Cementiri de Sant Daniel

El Cementiri de Sant Daniel és un cementiri de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un recinte funerari de planta rectangular, que presenta nínxols situats en el perímetre. Un eix longitudinal principal comunica l'accés amb la capella de caràcter neo-històric situada al fons del recinte. Presenta jardineria amb parterres i xiprers al centre. Aquest cementiri correspon al que era l'antic terme municipal de Sant Daniel, actualment agregat el municipi de Girona. Referències
Pastisseria Escribà

La pastisseria Escribà és un negoci fundat el 1906 per Mateu Serra i Carbonell a la Gran Via de les Corts Catalanes, 546 de Barcelona. Història Mateu Serra i Carbonell (1876-1945) era natural de Torregrossa (Pla d'Urgell). Quan els seus paren van morir, va anar a Barcelona a buscar els seus germans i s'hi quedà treballant com a carboner fins que hagué d'anar a la Guerra de Cuba. El 1906 va obrir el «Forn Serra» amb la seva dona, Josefina Gala, natural de Tortosa, i el 1912, el seu cunyat hi va projectar una façana modernista. Arran de l'Exposició Internacional del 1929, el matrimoni va contractar el confiter Antoni Escribà i Cases (1917-1987), i el 1933, es van jubilar i n'agafaren les regnes la filla del matrimoni i el nou pastisser. Durant la Guerra Civil, el negoci fou col·lectivitzat, però amb l'arribada de les tropes franquistes la situació tornà a la normalitat i hi van poder mantenir els treballadors. Antoni Escribà estudiava dibuix a l'Escola de la Llotja, però es sumà al negoci, on aportà els seus dots artístics al món de la pastisseria. El 1955, va marxar a París per a formar-se amb el pastisser Étienne Tholoniat, la filla del qual, Jocelyne, seria la seva dona, amb qui va dirigir el negoci des del 1961. A la dècada del 1970, Escribà va ser reconegut com a Millor Pastisser d'Europa, i va obtenir 24 medalles entre el 1945 i el 1977. El 1986, la família Escribà va adquirir l'antiga Casa Figueras a la Rambla per a obrir-ne la primera sucursal. Antoni Escribà i Serra (1930-2004) fou la tercera generació de pastissers i els germans Christian, Joan i Jordi Escribà Tholoniat en formen la quarta; Christian va rebre el 2007 el guardó de Millor Pastisser d'Espanya, atorgat per la Reial Acadèmia de Gastronomia. Especialitats Entre les especialitats de la casa, es troben els pastissets de Tortosa: d'elaboració diària des de 1906; el torró de gemma cremada; el tortell de massapà (Antoni Escribà fill va introduir les corones de cartolina a Espanya, l'any 1957); el pa de muntanya; els cremadets originaris de la pastisseria Pomar de Palma, la fórmula dels quals va ser cedida als Escribà el 1976; o els croissants (els primers elaborats amb mantega d'Espanya van ser realitzats per aquesta pastisseria l'any 1961). Referències Enllaços externs «Ens infiltrem a l'obrador de la pastisseria Escribà amb "Bogeria a la pastisseria"». TV3, 14-12-2016. Maâti Salvat, Josep. «Pastisseria Escribà, l'art pastisser d'una família. Quatre generacions d'una família han regentat una pastisseria que va començar el 1906 sent una fleca de barri». betevé, 07-03-2023.
Pastelería Escribà

La pastelería Escribá o «Pastissería Escribà» es un local de repostería histórico de la ciudad de Barcelona (España). Fue fundada el 25 de julio de 1906, cuando Mateu Serra i Carbonell (1876-1945) abrió el “Forn Serra”, una panadería en el número 546 de la Gran Vía de Barcelona. La Exposición Universal de Barcelona de 1929 motivó a la contratación de un pastelero (Antoni Escribà i Cases, 1917-1987), que luego se casaría con Pepita Serra, dando inicio en 1933 a la segunda generación y al cambio de nombre del local. Tras la muerte de sus dos hermanas mayores, el tercer hijo de este matrimonio, Antoni Escribà Serra (1930-2004), continuó con el negocio y en 1955 viajó a París para trabajar como aprendiz del pastelero Étienne Tholoniat, con cuya hija Jocelyne se casaría más tarde. En 1986 los Escribà compraron la Casa Figueras en la Rambla de Barcelona para abrir la primera filial de su pastelería, con Christian Escribà como encargado.​ Especialidades «Pastissets de Tortosa»: de elaboración diaria desde 1906, es actualmente el dulce más antiguo que puede ser degustado en Escribà. Turrón de yema quemada. Roscón de mazapán: en 1957, Antoni Escribà hijo introdujo las coronas de cartulina en España, después de haberlas visto en Francia en uno de sus viajes. «Pan de montaña»: de elaboración diaria con 4 tipos de harina y masa madre. «Cremadet»: especialidad de la pastelería Pomar de Mallorca cuya fórmula fue cedida a los Escribà en 1976. Cruasán: los primeros cruasanes elaborados con mantequilla de España fueron realizados por Antoni Escribà en 1961.[cita requerida] Referencias
Estadi Municipal de Badalona

L'Estadi Municipal de Badalona és un camp de futbol amb capacitat per 4.170 espectadors que es troba al barri de Montigalà, a la ciutat de Badalona, on jugaran els seus partits com a local el Club de Futbol Badalona, de la Segona Divisió B, i el CE Seagull, de la Segona Divisió femenina de futbol. Les obres de construcció del camp van tenir una durada de 19 mesos, i van suposar una inversió de 7,18 milions d'euros. Les instal·lacions van ser presentades el 25 de gener de 2017 per la regidora d'Esports de l'Ajuntament de Badalona, Maria Gallardo, i el president del CF Badalona, Miguel Ángel Sánchez. El primer partit es disputarà el 29 de gener, i enfrontarà el CF Badalona amb el RCD Espanyol B, en partit corresponent a la Segona Divisió B. L'Estadi Municipal té un aforament de 4.170 persones, tot i que està dissenyat de manera que el seu aforament es pot ampliar d'una manera àgil. Disposa de gespa artificial de darrera generació i unes dimensions del camp de joc de 105 x 68 metres. Disposa de tres accessos: l'accés general principal es troba a l'avinguda dels Vents número 7, on hi ha les guinguetes de venda d'entrades i els torns per als controls d'accés; l'accés a la zona de grades, que es troba també a l'avinguda dels Vents; i els accessos a la zona de tribuna i a les 5 llotges VIP, que es realitza per la Travessera de Montigalà. Referències
Estadi Municipal de Badalona

Das Estadi Municipal de Badalona (deutsch Städtisches Stadion von Badalona) ist ein Fußballstadion im Barrio Montigalà der spanischen Industriestadt Badalona, Autonome Gemeinschaft Katalonien. Es ist die Heimspielstätte der Fußballvereine CF Badalona (Männer) und des CE Seagull Badalona (Frauen). Außerdem trugen die Barcelona Dragons der European League of Football 2024 hier ihre Heimspiele aus. Geschichte Ende März 2011 genehmigte die Stadt den Bau eines neuen Stadions, um das Camp del Centenari von 1936 zu ersetzen. Es dauerte aber noch bis 2015, ehe mit den Arbeiten begonnen wurde. Das neue städtische Stadion wurde nach 19 Monaten Bauzeit am 25. Januar 2017 von der Stadträtin für Sport, Maria Gallardo, und dem Präsidenten des CF Badalona, Miguel Ángel Sánchez, eingeweiht. Die rund 2,5 Kilometer vom alten Stadion entstandene Anlage bietet 4170 Sitzplätze und kostete 7.183.708,53 Mio. Euro. Die erste Partie fand am Tag der offenen Tür am 29. Januar, im Rahmen des Spielbetriebs der Segunda División B, statt. Der CF Badalona traf auf Espanyol Barcelona B und siegte mit 1:0. Das Stadion ist so konzipiert, dass es sich bei Bedarf einfach erweitern lässt. Auf dem Hauptrang befinden sich 14 Sitzreihen. Die drei weiteren Tribünen sind mit fünf Sitzreihen unter freiem Himmel ausgestattet. Die Kunststoffsitze tragen verschiedene Blautöne. Das 105 × 68 m große Spielfeld besteht aus einem modernen Kunstrasen. Die Haupttribüne wird von einem freitragenden Dach gedeckt. In und auf der Tribüne befinden sich u. a. die Umkleidekabinen (zwei große Räume, drei für Gruppen und zwei für die Schiedsrichter), der Pressebereich, Büros, Besprechungsräume, fünf V.I.P.-Logen, der Catering-Bereich sowie rollstuhlgerechte Plätze. Weblinks seagullbadalona.com: Stadion auf der Website des CE Seagull Badalona (spanisch) espanaestadios.com: Badalona – Estadi Municipal de Badalona (englisch) youtube.com: Video vom Tag der offenen Tür am 29. Januar 2017 europlan-online.de: Estadi Municipal de Badalona – Badalona, Barcelona Einzelnachweise
Estadio municipal de Badalona

El Estadi Municipal de Badalona es un estadio de fútbol con capacidad para 4.170 espectadores (ampliable hasta 12.000) que se encuentra entre los barrios de Montigalà y Bufalà, en la ciudad de Badalona. Juegan sus partidos como locales del Club de Fútbol Badalona de la Tercera Federación, el juvenil del CF Badalona que juega en la División de Honor, el FC Badalona Women de Liga F, el CE Seagull de la Tercera RFEF femenina y los Barcelona Dragons (fútbol americano) de la European League of Football. También juegan sus partidos más importantes los Badalona Dracs de LNFA. Las obras de construcción del campo tuvieron una duración de 19 meses, y supusieron una inversión de 7,18 millones de euros. Las instalaciones fueron inauguradas el 25 de enero de 2017 por la regidora de Deportes del Ayuntamiento de Badalona, María Gallardo, y el presidente del CF Badalona, Miguel Ángel Sánchez. El primer partido se disputó el 29 de enero y enfrentó al CF Badalona con el RCD Espanyol B, en partido correspondiente a la Segunda División B. El Estadi Municipal tiene un aforo de 4170 personas, aunque está diseñado de manera que su aforo puede ser ampliado fácilmente hasta los 12.000 espectadores. Dispone de césped artificial de última generación y unas dimensiones del campo de juego de 105 x 68 metros. Dispone de tres accesos: el acceso general principal está en la Avinguda dels Vents número 7, donde están las taquillas de la venta de entradas y los tornos de control de acceso; acceso a la zona de gradas, que se encuentra también en la Avinguda dels Vents; y los accesos a la zona de tribuna y a los 5 palcos VIP, que se realiza por Travessera de Montigalà. Eventos de interés Copa del Rey 2019-20: 1ª ronda contra Real Oviedo (3-1), 2ª ronda contra Getafe CF (1-0) y dieciseisavos de final contra el Granada CF (1-3) en la prórroga. Play-off de ascenso a Segunda B 2019-20 (final four) con CE L'Hospitalet, UE Sant Andreu, CE Europa y Terrassa FC. Ascendió el CE L'Hospitalet. Final de la Copa Catalunya 2022-23 entre FC Andorra y CF Badalona (1-0). Campeón el FC Andorra. EFL 2024 jugando los Barcelona Dragons sus partidos como locales. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio municipal de Badalona.
Red Force

Red Force és una muntanya russa del tipus gigacoaster Launched ubicada al parc temàtic Ferrari Land. Construïda per Intamin Amusement Rides, recrea la sensació de conduir un cotxe de fórmula 1. L'atracció fou inaugurada el 6 d'abril de 2017, un dia abans de l'obertura oficial de Ferrari Land. Actualment es la muntanya russa més gran del món després del tancament de Kingda Ka i Top Thrill Dragster tanquessin el 2024 Està inspirada en les muntanyes russes Top Thrill Dragster i Kingda Ka (la més alta del món). Porta incorporats tres escuts de Ferrari de 12 × 9 metres i 9 tones de pes. És la tercera muntanya russa més alta del món i la quarta més ràpida. Consta d'una pujada i una baixada vertical i d'acceleradors magnètics que impulsen el tren fins als 112 metres d'altura, arribant a una velocitat de 0 a 180 km/h en 5 segons. L'estació de Red Force està inspirada en una pit stop (aturada en boxes). Al llarg dels 880 metres de recorregut es troben unes grades simulant un circuit de fórmula 1 que estan pensades per seure i veure tota l'acció de Xarxa Force. A l'accelerar, la fricció de les rodes amb les vies crea una sensació d'un autèntic Ferrari. Posseeix el títol de l'atracció més alta i ràpida d'Europa, superant al Shambhala, que també pertany al parc temàtic mare del PortAventura World. Atracció El tren es dirigeix a poc a poc a la zona de llançament. Una vegada que arriba aquí, s'acobla al sistema de llançament per imants, aquests són els que el faran accelerar de 0 a 180 km/h en 5 segons. Al final de la pista de llançament, el tren puja per una costa de 112 metres d'altura. Després descendeix 112 metres amb un petit gir a l'esquerra. Finalment, el tren puja en una segona elevació menys pronunciada de 12 metres, produint així un moment d'ingravidesa abans de ser frenat pels frens magnètics. El viatge dura 24 segons des del llançament fins que arriba a aquesta zona. Rollbacks De vegades, és possible que un tren no aconsegueixi arribar al cim de la torre i baixi. Si això passés, la màquina frenaria amb els imants que estan al començament i que fan que s'impulsi. Els rollbacks se solen produir més en un dia ventós, o just després d'haver plogut. No obstant, lluny de ser un problema, el fet és que molts fanàtics de les muntanyes russes esperen amb ànsies que això els passi a ells, i és per això que trien moments d'inestabilitat climàtica per provar sort i muntar-se en l'atracció. Llançament És difícil saber exactament quan es produirà un llançament de Red Force. Quan el senyal de llançament es dona, el tren retrocedeix lleugerament fins ancorar-se al sistema propulsor, 8 segons després es produeix el llançament. A causa del disseny doble de l'atracció, la muntanya russa és capaç de realitzar un cada 45 segons, el que fa que la seva capacitat sigui de 1.200 persones per hora. Rècords Muntanya russa amb llançament LSM més ràpida d'europa (180 km/h) Muntanya russa giga més alta del món (112 m) Muntanya russa més alta d'Europa (112 m) Muntanya russa més ràpida d'Europa (180 km/h) Referències
Red Force

Red Force ist eine Achterbahn (Launched Coaster) im spanischen Freizeitpark Ferrari Land der PortAventura World in Salou. Die vom Hersteller Intamin gebaute Stahlachterbahn ist mit 112 Metern die höchste Achterbahn Europas und gehört zu den höchsten der Welt. Die Züge werden mittels eines LSM-Abschusses innerhalb von 5 Sekunden von 0 auf 180 km/h beschleunigt. Weblinks Red Force auf der Website des Freizeitparks (englisch) Red Force in der Roller Coaster DataBase Red Force, airtimers.com Red Force bei Intamin Einzelnachweise
Red Force (roller coaster)

Red Force is a steel launched giga roller coaster located at Ferrari Land within PortAventura World in Salou, Catalonia, Spain. The ride was manufactured by Liechtenstein-based manufacturer Intamin and opened on 7 April 2017. With a height of 112 metres (367 ft) and a maximum speed of 180 kilometres per hour (112 mph), it is Europe's only Giga coaster. From November 2024 to May 2025, Red Force was the tallest roller coaster in the world, following the closure of Kingda Ka and prior to the reopening of Top Thrill 2. Characteristics Ride experience Once the train leaves the station, it is accelerated by linear synchronous motors from 0 to 180 kilometres per hour (112 mph) in 5 seconds. The train then ascends a 112-metre (367 ft) tall top hat, twisting 90 degrees to the left. Once the train goes over the top hat, it descends back down, again twisting 90 degrees to the left. This sends the train travelling parallel to the launch track but in the opposite direction. The train then enters a flat brake run and then ascends a small airtime hill before entering the final set of brakes. Trains Red Force has two trains with three cars per train. Each train is divided in six rows, each able to accommodate two riders. Each car seats four riders, allowing a total of twelve riders per train. The ride can accommodate approximately 1,200 riders per hour. Track The steel track of Red Force is approximately 880 metres (2,890 ft) long and 112 metres (367 ft) tall. The track is dark grey and the supports are red. Launch Red Force uses linear synchronous motors to accelerate the train from 0 to 180 kilometres per hour (112 mph) in 5 seconds. The ride uses supercapacitors to store and dissipate the energy needed to launch the train, reducing the peak load from the power grid necessary to launch the coaster. Records See also Top Thrill Dragster Kingda Ka Formula Rossa 2017 in amusement parks References
Red Force

Red Force es un gigacoaster launched ubicado en el parque temático Ferrari Land. Se localiza en Salou, Tarragona, en España. Está construida por Intamin Amusement Rides y recrea la sensación de salida de un Fórmula 1. Fue inaugurada el 6 de abril de 2017 junto con el parque.​ Está inspirada en las montañas rusas Kingda Ka y Top Thrill Dragster. Lleva incorporados tres escudos de Ferrari de 12×9 m y de 9 toneladas de peso. Es la tercera montaña rusa más alta del mundo y la cuarta más rápida. Consta de una subida y una bajada vertical y de aceleradores magnéticos que impulsan el tren hasta 112 metros de altura a una velocidad de 180 km/h en tan solo 5 segundos. La estación de Red Force está inspirada en una pit stop. Durante sus 880 metros de recorrido se encuentran unas gradas simulando un circuito de Fórmula 1 que están pensadas para sentarse y ver toda la acción de Red Force. Al acelerar, la fricción de las ruedas con las vías crea una sensación de un auténtico Ferrari. Se ha coronado como la más alta y rápida de Europa, superando a Shambhala. Atracción El tren se dirige poco a poco a la zona de lanzamiento (sin detenerse en ningún momento antes del lanzamiento). Una vez que llega aquí, se acopla al sistema de lanzamiento por imanes, éste lo hará acelerar de 0 a 180 km/h en 5 segundos. Al final de la pista de lanzamiento, el tren sube por una cuesta de 112 metros de altura. El tren luego desciende 112 metros con un pequeño giro a la izquierda. Por último, el tren recorre la segunda colina de 12 metros, produciendo así un momento de ingravidez antes de ser frenado por los frenos magnéticos. El viaje dura 24 segundos desde el lanzamiento hasta que llega a esta zona Rollbacks A veces, es posible que un tren no logre alcanzar la cima de la torre y descienda. Si esto llega a pasar, Red Force frenará con los imanes que aceleraron el tren al comienzo. Los rollbacks son más comunes en un día ventoso, o justo después de haber llovido. Sin embargo, lejos de ser un problema, el hecho es que muchos fanáticos de las montañas rusas esperan con ansias que esto le ocurra a ellos, y es por eso que eligen momentos de inestabilidad climática para probar suerte y montarse en la atracción. Lanzamiento Es difícil saber exactamente cuando se va a producir un lanzamiento de Red Force. Cuando la señal de lanzamiento se da, el tren retrocede ligeramente hasta anclarse al sistema propulsor, 8 segundos después se produce el lanzamiento. Debido al diseño doble de la atracción, la montaña rusa es capaz de realizar uno cada 45 segundos, lo que hace que su capacidad sea de 1200 personas por hora. Récords Montaña rusa con lanzamiento LSM más rápida de europa (180 km/h)​ Montaña rusa giga más alta del mundo (112 m) Montaña rusa más rápida de Europa (180 km/h) Referencias