NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cal Passani

Cal Passani és una obra modernista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una casa-torre composta de cinc cossos quadrats d'alçada diferent i interconectats. El més alt fa les funcions de torre i les obertures són fetes per columnes exemptes i d'obra vista. Tots els cossos tenen una coberta a quatre vessants. És la mateixa idea que la Torre de la Creu, però partint d'unes idees molt més racionalitzades. Li manca l'efectisme expressionista de l'anterior, si bé les formes geomètriques li donen un aire força racionalista. Voltada tota ella de jardí. Història El promotor de l'obra fou Marius Passani; petició de la llicència municipal d'obres el 7-03-1932. Referències
MediaMarkt

MediaMarkt és una cadena d'establiments de grans superfícies, dedicada a la venda d'electrodomèstics, informàtica i electrònica de consum, que pertany a MediaMarktSaturn Retail Group, filial del grup alemany Ceconomy. Fou fundada pels empresaris Leopold Stiefel, Walter Gunz, Erich Kellerhals i Helga Kellerhals. El primer establiment es va obrir el 29 de novembre de 1979 a Múnic. En l'actualitat, és el major minorista europeu d'electrònica de consum. El 1985, Mediamarkt ja tenia obertes nou botigues prop de Múnic. El 1989 comença l'expansió de l'empresa per Europa. El 1995 es va crear el seu eslògan més famós: Jo no soc tonto. La primera botiga Media Markt a Espanya va ser inaugurada al 1999, a San Sebastián de los Reyes (Madrid). El 2010 Mediamarkt crea les seves marques pròpies: Isy, Koenic, Peak i OK. El 2014 i 2015, les dues botigues de Mediamarkt que més van facturar van ser, en primer lloc Mediamarkt la Maquinista, i en segon lloc Mediamarkt San Sebastian de los reyes. Actualment a Espanya MediaMarkt compta amb 107 botigues físiques i una online, amb 7000 empleats a 12 de novembre de 2021, sent el seu tercer mercat nacional per facturació, després d'Alemanya i Itàlia. Referències Enllaços externs MediaMarkt - Lloc web oficial (alemany)
Media Markt

Media Markt er en kæde af elektronikforretninger. Den har hovedsæde i Tyskland, men opererer også i andre lande. Kæden blev grundlagt i 1979 og ejes af Metro AG. Idéen var et skabe et elekronikvarehus i modsætning til de daværende småforretninger og postordrefirmaer. Det første varehus åbnede 29. november 1979 i Euro-Industriepark i München. Allerede i 1985 var der ni flere bare omkring München. I 1989 startede så ekspansionen i udlandet, da den første forretning i Frankrig åbnede. Der hedder de dog Saturn, ligesom de i Italien hedder Media World. I dag findes der over 1000 varehuse i hele Europa. Ich bin doch nicht blöd er firmaets motto, som frit oversat betyder Jeg er altså ikke dum. Referencer Eksterne henvisninger Media Markt's hjemmeside Arkiveret 1. december 2020 hos Wayback Machine
MediaMarkt

Media Markt (stylisée « MediaMarkt ») est une chaîne de magasins allemande spécialisée dans l'électronique et l'électro-ménager. Elle appartient, avec Saturn, au groupe Media-Saturn-Holding, une filiale de Metro AG. Media Markt centre principalement son offre sur un large assortiment aux prix les plus bas. Media Markt dispose, comme Saturn, d’une organisation décentralisée. C’est un des éléments sur lequel repose son grand succès en Europe. Ce qui signifie en clair que chaque magasin porte une très grande responsabilité[réf. nécessaire]. Chaque point de vente est une entité autonome dont le directeur est copropriétaire. Ensemble avec son équipe, il est responsable de l’assortiment proposé, de la politique de prix, du marketing et du personnel. Ce système permet à chaque magasin d'adapter sa gamme de produits, ses services et son marketing en fonction des désirs et besoins des consommateurs locaux. Histoire Media Markt fut créé un samedi 24 novembre 1979 par quatre entrepreneurs : Leopold Stiefel, Walter Gunz, Erich Kellerhals et Helga Kellerhals, avec l'ouverture du premier Media Markt à Munich. Entre 2018 et 2023, Media Markt remplace les magasins restants Saturn en Pologne, en Autriche et au Luxembourg. Identité visuelle Logos Slogans Les slogans francophones de la chaîne de magasins sont « Je ne suis pas fou ! » pour la Belgique et « Parce que je ne suis pas fou ! » pour la Suisse. Depuis le 1er avril 2019 le slogan en Belgique est devenu : "MediaMarkt ça déchire" Dans les autres pays le slogan est connu sous : « Ik ben toch niet gek » en néerlandais, « Yo no soy tonto » pour la version castillane, « Jo no sóc tonto » pour la version catalane et « Nie dla idiotów » pour la polonaise, « Ich bin doch nicht blöd » en allemand et « Voglio il mondo » (« Je veux le monde ») en italien. Implantations Plus de 750 magasins sont répartis à travers 15 pays en Europe avec des surfaces de vente allant jusqu’à 10 000 m2 et un assortiment de 45 000 articles en moyenne. Présent en Suisse depuis 1994, Media Markt compte, en 2013, 25 magasins. La chaîne est également implantée en Belgique depuis 2001 et y comptait 18 enseignes, plus 5 autres points de vente sous l'enseigne Saturn jusque fin décembre 2013; depuis janvier 2014, à la suite de la réorientation stratégique du groupe en Belgique, le pays compte actuellement 22 magasins Media Markt: 4 magasins Saturn sont passés sous l'enseigne Media Markt et 1 fut définitivement fermé. Outre l'Allemagne, pays d'origine de la chaîne, Media Markt est aussi présent dans d'autres pays européens comme l'Espagne, l'Autriche, la Pologne, les Pays-Bas, l'Italie, la Hongrie, la Suisse, le Luxembourg, la Belgique et la Turquie. La chaîne n'est pas implantée en France et depuis décembre 2010, le groupe s'est également séparé de ses magasins Saturn français. Notes et références Liens externes Sites officiels : (nl + fr) www.mediamarkt.be et www.mediamarkt.lu Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail des entreprises Portail de l’électricité et de l’électronique Portail de l’Allemagne
Media Markt (Magyarország)

A Media Markt 1997. március 11-én jelent meg Magyarországon, az Europarkban található üzletének megnyitásával. 2004. november 11-én a Saturn márkanév is megjelent hazánkban, az első Media Markt átépítésével, valamint a Mammutban kialakított új üzletben. 2012. november 1-jétől a magyarországi Saturn áruházakat egységesen Media Markt néven üzemeltetik tovább. Az üzletlánc anyavállalata a Media Markt-Saturn Holding. Áruházak Az első áruházat 1997-ben nyitották az Europark (mai nevén: Shopmark) bevásárlóközpontban (ezt 2004–2012 között Saturnként üzemeltették). Jelenleg 40 Media Markt áruház van Magyarországon, így ez Magyarország egyik legnagyobb elektronikai áruházlánca. 2016-ban kipróbáltak egy új modellt Magyarországon, amikor is a veszprémi és a második győri üzletüket egy Tesco Hipermarketben nyitották meg. Jegyzetek
MediaMarkt

MediaMarkt è una catena di distribuzione tedesca specializzata nell'elettronica di consumo e negli elettrodomestici. Insieme alla catena di negozi Saturn costituisce Media-Saturn Holding, di proprietà della società di vendita al dettaglio Ceconomy, scorporata da Metro Group nel 2017. La catena è presente in Austria, Belgio, Germania, Italia, Lussemburgo, Paesi Bassi, Polonia, Spagna, Svizzera, Turchia ed Ungheria. Nel novembre 2025 JD.com ha acquisito il 59.8% del capitale sociale e dei diritti di voto di Ceconomy, la holding che controlla un migliaio di negozi MediaWorld e Saturn in Europa. L'operazione ha avuto un valore di 2.2 miliardi di euro. In tutti i paesi, l'insegna è MediaMarkt e lo slogan è "Non sono mica scemo", con l'eccezione dell'Italia, dove viene usata l'insegna MediaWorld e lo slogan attuale "Fatto apposta per Me"; il primo punto vendita in Italia viene inaugurato il 24 ottobre 1991 a Curno. Slogan Rete di vendita Ogni negozio è per il 10% di proprietà degli store manager. I direttori dei negozi hanno la facoltà di decidere quali prodotti tenere in magazzino, l'assortimento, i prezzi, il personale e i costi dei materiali. In precedenza, MediaMarkt è stato operativo anche in Cina, Grecia, Portogallo, Russia e Svezia. Note Voci correlate METRO AG MediaMarket Saturn (magazzini) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su MediaWorld Collegamenti esterni (DE, EN) Sito ufficiale, su mediamarkt.com. MediaMarktSaturn (canale), su YouTube. (EN) MediaMarkt, su MusicBrainz, MetaBrainz Foundation.
MediaMarkt

MediaMarkt – niemiecka, międzynarodowa sieć supermarketów oferujących sprzęt RTV, AGD, komputery, oprogramowanie, multimedia, filmy, muzykę, sprzęt oświetleniowy i fotograficzny. Posiada ponad 1000 sklepów w Europie. Wraz z siecią sklepów Saturn tworzy Holding Media-Saturn, należący do spółki handlowej Ceconomy, która została wydzielona z Grupy Metro w 2017 roku. Historia MediaMarkt został założony przez przedsiębiorców Leopolda Stiefela, Waltera Gunza, Ericha Kellerhalsa i Helgę Kellerhals. Pierwszy sklep został otwarty 24 listopada 1979 roku w Monachium. Pod koniec lat siedemdziesiątych XX wieku trójka inwestorów z Monachium postanowiła zaradzić skąpej ofercie produktów RTV i AGD w bawarskich sklepach. Pomysłem założycieli był sklep wielkopowierzchniowy oferujący szeroką grupę produktów w niskiej cenie. Dodatkowo klientom MediaMarkt zapewniono obsługę i serwis – naprawa, dostawa i montaż. Po dalszym rozwoju na terenie tak zwanych Zachodnich Niemiec, w 1989 roku MediaMarkt rozpoczął ekspansję poza granice kraju. Sklepy otwarto w Austrii, Belgii, Francji, Grecji, Portugalii, Polsce, Szwajcarii, Szwecji, Turcji oraz we Włoszech. We wrześniu 2018 roku wszystkie sklepy w Rosji zostały zamknięte i kupione przez M.video, a w ChRL zostały zamknięte w marcu 2013 roku Sieć MediaMarkt liczy 870 sklepów w 12 krajach (w tym 399 w Niemczech). W Niemczech zatrudnionych jest ponad 20 tysięcy pracowników, a obroty przedsiębiorstwa wynoszą około 9,8 miliarda euro. W 2012 roku sieć MediaMarkt rozpoczęła sprzedaż za pośrednictwem sklepu internetowego. Tego typu sprzedaż prowadzi we wszystkich krajach. 30 lipca 2025 chińska platforma sprzedażowa JD.com zgodziła się zakupić spółkę Ceconomy. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona sklepu. MediaMarkt. [dostęp 2017-07-23]. (niem.).
Media Markt

Media Markt — німецька міжнародна мережа магазинів побутової електроніки, яка налічує понад 1000 магазинів. З мережею магазинів Saturn входить до складу Media-Saturn Holding, що належить компанії Ceconomy, яка вийшла зі складу Metro Group у 2017 році. Перший магазин відкрився в Мюнхені в 1979 році. Кількість магазинів Станом на 2022, Media Markt працює в 13-х країнах, а саме, в Австрії, в Бельгії, в Німеччині, в Греції, в Італії, в Польщі, в Іспанії, у Швеції, у Швейцарії, в Нідерландах, в Португалії, в Туреччині та в Угорщині. Гасло Головне гасло Media Markt «Ich bin doch nicht blöd» (Я не дурний) перекладено різними мовами, а в деяких є своє гасло (наприклад у Польщі): Посилання Офіційний сайт Примітки
Casa Dolors Calm

La Casa Dolors Calm és un edifici residencial situat a la Rambla de Catalunya, 54, de l'Eixample de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història L'edifici original fou construït el 1879 pel mestre d'obres Josep Déu i Busquets com a residència pròpia. Entre 1902 i 1903, i per encàrrec de Dolors Calm i Torra, va ser reformada per l'arquitecte Josep Vilaseca i Casanovas, que hi afegí la tribuna de la façana principal. A mitjans del segle xx es va renovar el vestíbul i s'hi van remuntar dues plantes en forma d'àtic, per la qual cosa es va mutilar la cornisa superior de l'edifici, on hi havia diversos elements escultòrics. Finalment, va ser rehabilitada el 2010. Fins al 2014 acollia la galeria d'art Joan Prats, que es va haver de traslladar per l'augment del preu del lloguer. Descripció De planta rectangular, comprèn planta baixa, cinc pisos, àtic doble i terrat. L'accés principal dona pas a un ampli vestíbul totalment refet a mitjan segle xx d'accés a l'escala de veïns, que conserva els trets originals. La façana de la casa, d'estil modernista, estructura les seves obertures en eixos verticals i horitzontals de ritme regular, encara que aquestes queden amagades rere la gran tribuna de fusta i vidre que es mostra com un mur-cortina. La planta baixa s'obre al carrer per mitjà d'un portal allindanat de pedra abundantment esculpit amb relleus vegetals de forma sinuosa a base de fulles, flors i fruits. A banda i banda de l'accés central hi ha dues botigues amb dos portals cadascuna, revestits amb aparadors de fusta i vidre. Aquesta planta baixa queda arrassarada pel voladís de la tribuna, revestida d'esgrafiats amb decoracions florals. Els cinc pisos superiors es desenvolupen de manera uniforme en una façana en tres plans: el pla central, dominat per la gran tribuna de fusta i vidre amb diferents solucions de tancament per a cada pis; els plans laterals, íntegrament revestits amb un esgrafiat amb decoracions a base de flors, deixen veure la línia real de façana. Aquests plans laterals acullen una línia vertical d'obertures cadascun, consistents en balcons amb llosana de pedra i barana amb barrots de ferro fos en forma de balustres. Les portes de dits balcons presenten emmarcaments d'estuc amb relleus florals a les llindes. En el darrer pis es conserva, fragmentat, l'antic coronament de l'edifici, consistent en una cresteria d'estuc en forma de flors i falses teules. Per damunt d'aquest cornisament original es percep l'àtic, una remunta de dos pisos realitzada amb arrebossat blanc que no segueix les directrius compositives i ornamentals del projecte original. El vestíbul principal ha perdut la seva decoració original, però la caixa d'escala manté la seva estructura, amb murs esgrafiats i una escala de marbre amb barana de ferro fos. Galeria Referències Enllaços externs «Casa Dolors Calm». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Casa Dolors Calm

La casa Dolors Calm, se encuentra situada en el número 54 de la rambla de Cataluña en Barcelona. El encargo de la reforma del edificio ya existente del año 1878 se hizo al arquitecto José Vilaseca y Casanovas (1848-1910), para la construcción de una nueva fachada y la ornamentación interior. El proyecto tiene fecha del año 1903. Lo más importante de esta fachada es la gran tribuna corrida abarcando las cinco plantas principales, en la que se puede ver un trabajo de ebanistería diferente en cada piso y con vitrales policromados. Por toda la fachada hay un esgrafiado floral de dibujo modernista resaltado por su color granate que por debajo de la tribuna se dibuja alargando los tallos de las flores. En una reconstrucción posterior para añadir más plantas de pisos se mutiló la cornisa superior del edificio que constaba de elementos escultóricos. Bibliografía Permanyer, Lluís (1992). Barcelona Modernista. Barcelona, Ediciones Polígrafa. Permanyer, Lluís (1998). Un passeig per la Barcelona Modernista (en catalán). Barcelona, Ediciones Polígrafa SA. ISBN 84-343-0877-0. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Casa Dolors Calm.
Casa Enric Laplana

La Casa Enric Laplana o Estapé és un edifici situat al passeig de Sant Joan, 6 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). Història Va ser projectada per l'arquitecte Bernardí Martorell i Puig. Descripció És un edifici de planta baixa, cinc pisos i un àtic alineat a façana. S'organitza a través d'una escala comunitària amb celobert integrat al centre de la parcel·la que dona accés als pisos. Els baixos, construïts amb pedra, tenen cinc obertures d'arc escarser. La resta de la façana té una composició d'obertures de quatre eixos verticals. La primera planta disposa d'una gran tribuna central de pedra que combinada amb els balcons laterals crea una component horitzontal que ajuda visualment a fer el canvi dels quatre eixos verticals a les cinc obertures de planta baixa. La tribuna està formada per una sèrie d'arcs polilobulats recolzats sobre columnes d'estil modernista. A la resta de la façana destaquen els esgrafiats de temàtica floral i els balcons que se sustenten amb una solució de línies de maó girats alternativament i reforçats per sota amb peces ceràmiques en forma de permòdols. El balcó corregut de l'última planta serveix per canviar el revestiment d'estucat vermell de les plantes de sota per un de fàbrica de maó vist, també vermell, que arriba fins al remat de l'edifici. Aquest remat inclou un ampit ricament decorat amb maó i ceràmica i un àtic alineat a la part central de la façana. L'àtic està coronat per una cúpula coberta d'escates de ceràmica de colors. Geomètricament la cúpula està formada per una volta bufada i quatre paraments amb els arcs de mig punt corresponents. En el parament que afronta a carrer apareix un finestral amb cinc ulls de bou que envolten una insígnia en ceràmica amb les inicials J.H.S. La coberta és plana amb terrat que fa de terrassa a l'àtic. Artísticament cal destacar el delicat treball de la pedra que s'utilitza per crear la decoració de les façanes, sobretot els elements de la tribuna i de la planta baixa carregats amb motius florals. També són notables les complexes reixes de ferro de forja de les baranes dels balcons i els elements geomètrics de totxo vist del remat superior. A l'interior trobem una rica decoració modernista amb elements d'alta qualitat artesanal com vidrieres, llums i decoracions ceràmiques de curosa execució. L'edifici es considera modernista pel tipus d'estil de les decoracions. És notable la influència d'arquitectes catalans de l'època i d'altres centreeuropeus com els de la Sezession vienesa. Referències Enllaços externs «Casa Enric Laplana». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Casa Granell (Gran Via)

La casa Granell és un edifici modernista situat a Gran Via de les Corts Catalanes, 582 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). Història Va ser projectat el 1902 per l'arquitecte Jeroni Ferran Granell i Manresa, que també n'era el propietari. Arquitectura L'edifici és modernista, i s'hi aprecien diversos trets característics d'aquest estil; domini de materials com la pedra, ceràmica o vidre, la utilització de formes sinuoses i la temàtica vegetal en els seus ornaments de la façana i interiors. Consta de planta baixa, entresòl i quatre pisos. L'accés principal, flanquejat per dos locals comercials, dona pas a un vestíbul, que conté l'escala d'accés als pisos superiors. La coberta és plana, amb un terrat del qual sobresurt un àtic prudencialment retirat de la façana. Aquesta té una composició d'obertures de quatre eixos verticals. El de la dreta disposa d'una tribuna de planta poligonal tancada amb vidre que abasta els tres pisos inferiors. La primera planta disposa d'un balcó corregut d'obra com a extensió de la tribuna també d'obra. Els altres eixos disposen d'uns balcons individuals ovalats en planta. La planta superior aprofita la coberta de la tribuna com a terrat i té continuïtat amb un balcó corregut de barana metàl·lica a tota l'amplada de l'edifici. El coronament està molt ornat amb elements a cada un dels quatre eixos. Aquests estan formats per una cinta que remata el mur de façana formant corbes extremadament ondulades. Els espais creats entre aquestes sinusoides es formalitzen com mansardes recobertes de mosaic ceràmic amb les obertures de ventilació del terrat. El parament de la façana està fet amb petits carreus de pedra de textura irregular que contrasten amb els carreus llisos de la planta baixa i altres elements sortints. Artísticament, cal destacar l'acurada decoració de la llinda de la porta principal que a la vegada fa de mènsula de suport del balcó que té a sobre. Per altra banda, és ressenyable l'equilibri compositiu dels diferents elements que recolzen la tribuna, formalitzats en dues mènsules que neixen de les llindes de les finestres de l'entresòl i s'integren harmònicament amb les seves decoracions. També són notables les reixes de ferro forjat de les baranes dels balcons. L'interior del vestíbul conserva els elements originals, com les fusteries vidriades i els revestiments amb sanefes de formes geomètriques. L'escala comunitària s'integra amb el celobert, formant un espai vertical que magnifica les dimensions interiors. Decorativament, manté alguns dels elements originals entre els quals destaquen l'arrambador ceràmic, les fusteries vidriades i el fanal de vidres colorits emplomats característics del modernisme. Referències Vegeu també Casa Granell (carrer de Balmes) Casa Granell (carrer de Girona) Bibliografia d. a.. La Casa Granell de la Gran Via de Barcelona. Fundació Restaura, 2004. DL 1410460. Enllaços externs «Casa Granell Manresa». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Casa Rialp

La Casa Rialp és un edifici modernista situat als carrer dels Dominics i de Vendrell, al barri de Sant Gervasi - la Bonanova de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història Va ser projectat el 1904 per l'arquitecte Joan Rubió i Bellver com a com a residència unifamiliar de Claudi de Rialp Navinés. Les obres es van iniciar el 1908, i el 1910, Joaquim Torres i Garcia, que havia col·laborat amb Rubió i Gaudí en la restauració de la catedral de Mallorca, va decorar el menjador amb pintures. A la dècada dels 1960, l'edifici va ser reformat i la planta baixa va ser ampliada per l'estudi MBM (Bohigas-Martorell-Mackay), mutilant les pintures de Torres i Garcia, que foren restaurades el 1989 per Anna Miquel i Antònia Heredero. Descripció És un edifici aïllat envoltat de jardí. Es tracta d'una construcció volumètricament molt irregular, ja que presenta diversos nivells que conformen un alçat esglaonat. S'organitza a partir d'un cos quadrangular de tres nivells, amb coberta de pavelló, del que surten dos cossos rectangulars més, també de tres nivells, coberts a dues vessants. Aquests elements són ampliats per altres cossos cúbics de diferents alçades. D'aquesta manera, es combinen cossos d'un únic nivell amb altres de dos nivells, coberts amb terrats plans transitables, que proporcionen a l'edifici nombroses terrasses tancades per balustrades. L'element més alt i que caracteritza l'edifici, és la torre mirador poligonal -aixecada sobre la caixa d'escales del cos central - coronada per una agulla piramidal Pel que fa a les façanes, com es habitual en la plàstica de Rubió i Bellver, es caracteritza per un revestiment amb un paredat comú de pedres irregulars que contrasta amb el maó vist de la planta superior. El maó també és utilitzat en l'emmarcament de les diferents obertures arquitectòniques. Cal destacar la solució de les finestres de la primera planta, amb un joc de petites rajoles de ceràmica vidriada llises de color marró i verdes amb motiu vegetal. Referències Bibliografia de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 30. ISBN 978-84-09-55644-1.