NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estany de la Font de Baix

L'estany de la Font de Baix o estany d'en Roca és un petit estany de la comarca del Ripollès situat al vessant nord de la serra Cavallera, una serralada disposada d'est a oest entre la vall del Ter i la vall del Freser que ateny una altitud de 1.894 metres. L'estany està situat a 1460 m d'altitud, en una zona de muntanya mitjana dedicada a la ramaderia i l'explotació forestal. Es localitza a prop del torrent de Burgil, també al municipi de Pardines. Aquest estany, junt amb l'estany del Tarter i la bassa de la serra de la Canya, formava part de l'anterior zona humida "Estanys i basses de la Serra Cavallera". Aquella zona humida s'ha subdividit en tres zones humides independents -ja que es troben força separades i tenen característiques ben diferents-, totes elles integrades dins el complex "Estanys i basses de la Serra Cavallera". L'estany de la Font de Baix és, de totes tres zones humides, la més ben conservada i d'un interès més gran, tot i que també és utilitzada pels ramats. L'estany està situat en una zona de prats calcícoles i mesoxeròfils, amb abundants freixes de fulla gran (Fraxinus excelsior), boixos i alguns avellaners. Vora l'estany apareixen prats dalladors amb fromental (Arrhenatherum elatius) i prats dalladors mesohigròfils. L'estany presenta un recobriment pràcticament total de Potamogeton. Les aigües que en surten s'entollen als prats inferiors, donant lloc també a comunitats higròfiles d'alt interès. Entre els hàbitats d'interès comunitari presents a la zona, destaquen els següents: 6170 "Prats calcícoles alpins i subalpins", 6210 "Prats -i fàcies emmatades- medioeuropeus, seminaturals, sobre substrat calcari (Festuco-Brometea)", 6510 "Prats de dall de terra baixa i de la muntanya mitjana (Arrhenatherion)" 6520 "Prats de dall altimontans i subalpins (Triseto-Polygonion bistortae)". Pel que fa a la fauna, l'estany és interessant com a punt de reproducció d'amfibis de muntanya mitjana i per a alguns invertebrats (tricòpters, odonats, etc), a més de ser un punt d'abeurament per a tota mena de fauna salvatge. El principal factor que afecta negativament l'espai és el trepig per part del bestiar (vaques), tot i que no és tan intensiu com el que té lloc a l'estany del Tarter. Vora l'estany hi ha un pou de glaç, indicat amb senyalitzacions de l'Ajuntament de Pardines, el Consell Comarcal del Ripollès i altres entitats, que fan referència també a l'estany. Anomenen la zona Pla de l'Estany i Estany d'en Roca. Aquest estany està situat dins l'espai del PEIN "Serra Cavallera" i dins l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5120003 "Serra Cavallera". Referències
Torre dels Carlins

Torre dels Carlins o Torre Carlina és una torre fora de l'antic nucli emmurallat de Castelló d'Empúries (Alt Empordà), al sud-oest de la vila i molt a prop de la Muga. Actualment està delimitada pel Passeig de les Oques i el Carrer dels Calciners.a la vila declarada bé cultural d'interès nacional. La torre va ser construïda al costat del riu, a la segona meitat del segle xix, pel "Regimiento de Toledo", destinat a renovar les fortificacions de defensa de la vila contra els carlins. El novembre de 1874 va tenir lloc el Foc de Castelló, cruenta batalla favorable a les forces carlines del general Savalls. Torre de planta circular i base atalussada, bastida amb pedra irregular amb les juntures amb el morter vist, utilitzada com a fort fuseller. Consta de planta baixa, primer i segon pis. A la part inferior hi ha una porta d'accés a l'edifici d'arc de mig punt i està emmarcada amb pedra. L'acompanyen dues finestres més d'arc de mig punt. Al primer pis, totes les obertures eren espitlleres, en origen, amb un arc escarser fent les funcions d'un guardapols. Actualment, algunes d'aquestes espitlleres s'han convertit en finestres. Com a coronament de la torre hi ha una ampla cornisa, separada del pis inferior per unes motllures, a manera de coronament emmerletat. Entre els merlets s'ubiquen més espitlleres. Referències
Parc del G4

El Parc del G4 és un parc situat al barri de Montigalà de Badalona, inaugurat l'any 1994. Té unes dimensions considerables amb una superfície de 6 ha. Està delimitat pel carrer de la Ciència, la travessera de Montigalà, el camí de Sant Jeroni de la Murtra i l'avinguda de la Comunitat Europea. Té accés pel carrer de la Ciència i l'avinguda de la Comunitat Europea. És una esplanada de prat de caràcter forestal, amb pins, alzines sureres i arbust mediterrani. El parc és entapissat amb herba segada, i els camins són pavimentats. Al parc hi ha una escultura de Joan Brossa, el far de Joan Brossa, que amaga una antena de telefonia. Es tracta d'un poema visual de l'any 1987 dedicat a Badalona. L'escultura és de l'any 1996 i va ser titulada «On és Bada l'ona». La parada d'autobús més propera és la de la línia B2, operada per TUSGSAL. Referències
Parc del G5

El Parc del G5 és un parc situat al barri de Montigalà de Badalona. Fou inaugurat l'any 2003. Ocupa una extensió de 4,2 ha, està delimitat pel carrer d'Anna Tugas, el camí de Sant Jeroni de la Murtra i la travessera de Montigalà, amb accés en tot el seu perimetre; constitueix una continuació del parc de Montigalà. És un parc d'estil paisatgístic de caràcter autòcton, on també s'admet que s'incorpori la vegetació espontània del lloc. Els camis són fets de sauló, però també amb llambordes de junta oberta, entapissat amb gespa i praderia. Els murs són de terra armada i els talussos estan reforçats amb escullera. Cal destacar que a més del pas de vianants, totalment accessible a tothom, hi ha espais del parc que admeten trànsit rodat i d'altres són estrictament només per a vianants o bé bicicletes, estant integrat al parc un carril bici. Com a equipaments també compta amb una zona de jocs infantils i una de petanca. Transport S'hi pot arribar amb la línia d'autobús B2, operada per TUSGSAL. Referències
Can Galzeran

Can Galzeran o Can Galceran és una masia situada al municipi d'Espinelves a la comarca d'Osona i inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.. Descripció És una masia de planta rectangular (6 x 10 m), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i un pis. El voladís dels ràfecs és escàs. La façana principal presenta dos portals rectangulars amb llinda de fusta, dos cossos adossats a la planta baixa, coberts a una vessant, un d'ells destinat a forn. Al primer pis s'obren dues finestres, descentrades i amb ampits de pedra. Davant aquesta façana hi ha restes d'un mur de paret seca, de forma semicircular, que devia tancar l'antiga era. A llevant presenta una finestra a la planta i una al primer pis. El sector nord i oest estan parcialment coberts per les bardisses i presenten poques obertures. La casa ha estat arranjada en alguns aspectes de consolidació i conducció d'aigües, però caldria arreglar l'entorn. Història La masia és situada prop del turó de la Rovira, prop del veïnat de França i envoltada de plantacions d'avets. Malgrat que l'edifici sembla construït entre els segles XVII i XVIII, moment d'expansió del municipi, l'única data constructiva que tenim és la que consta al portal dret de la façana principal, 1942. Referències
Estanys dels Gavatxos

Els Estanys dels Gavatxos són dos llacs, el meridional es troba en el terme municipal la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i el septentrional en el d'Espot (Pallars Sobirà), i tots dos dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. Els llacs, d'origen glacial, estan situats a 2.561 i 2.549 metres d'altitud, a la part alta de la Coma dels Pescadors. El septentrional té 1,4 hectàrees de superfície i 5,5 metres de fondària màxima, i el superior unes dimensions similars. Desaigüen cap al nord. Rutes Diverses són les alternatives que sortint des del Refugi d'Estany Llong, ja sigui per la Coma dels Pescadors o per Coma d'Amitges, pugen als estanys. Referències Bibliografia Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001) Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007) Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
Estany Gran de Colieto

L'Estany Gran de Colieto és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. El llac està situat a 2.186 metres d'altitud, a la part baixa de la Vall de Colieto. Rep les aigües de la part sud i sud-est de la vall i drena cap a l'Estany de Colieto (NO). La Pleta de Colieto el rodeja pel nord i per l'est. Rutes Per la seva situació, totes les rutes que s'endinsen a la Vall de Colieto passen per la seva riba dreta. Referències Bibliografia Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001) Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007) Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
El Carig

El Carig és una gran casa pairal situada a pocs quilòmetres de distància de l'antiga església parroquial de Sant Andreu de Llorona al sud-oest del terme municipal i del nucli d'Albanyà (l'Alt Empordà). Actualment la gran pairalia del Carig es troba totalment abandonada i deshabitada, utilitzant-se únicament els corrals pròxims per tal de tancar-hi el bestiar, així com l'antiga casa dels masovers per fer-hi, el pastor, curtes estades. El mas és de planta rectangular, formada per tres cossos d'edificis ben diferenciats; malgrat que disposen d'una tipologia molt unitària, bé podrien haver estat bastits en moments constructius diferents. Els teulats són de dues aigües, amb les vessants vers les façanes principals; estan sostinguts per grans bigues de fusta, cairats, llates i teules col·locades a salt de garsa. El Carig disposa de baixos, pis i golfes. Els primers tenen menudes obertures per a la ventilació de les corts del bestiar; l'accés es realitza pels costats nord i sud. El pis o planta d'habitatge s'organitza a partir d'una gran sala de convit, d'on parteixen les nombroses portes que menen a les cambres, cuina i altres dependències. L'ingrés a aquesta planta noble es fa directament des de l'exterior gràcies al desnivell del terreny. El Carig fou bastit amb pedra del país poc treballada, llevat dels carreus cantoners i els emprats per fer algunes obertures; està sostingut per grans contraforts situats a les façanes de llevant i tramuntana.A les dovelles de la porta principal ubicada a la façana oest es pot llegir, d'esquerra a dreta: I, 7, S, 3. A la llinda d'un dels balcons disposat a la façana nord, una C se situa damunt de la data 1786 tot emmarcat en una forma triangular. Referències
Parc del Gran Sol

El Parc del Gran Sol és un parc situat al barri de Sant Joan de Llefià de Badalona. Té 1,80 ha i està delimitat per l'avinguda Doctor Bassols, el carrer Àsia, Juan Valera i l'avinguda Àfrica, amb accessos en tots els carrers perimetrals. Fou inaugurat el 1985 i es tracta d'un parc urbà d'ús veïnal ubicat dintre d'un sector d'habitatges d'alta densitat. De vegetació senzilla bàsicament arbòria i arbustiva. S'hi troben pins, pollancres, sòfores, alzines i xiprers. A tocar del carrer Àsia hi ha un passeig pavimentat amb plàtans i palmeres. És un parc aterrassat, amb camins de sauló. Fou concebut com un espai multidisciplinari. Compta amb zones de jocs infantils i una altra de petanca. També disposa d'un amfiteatre que permet acollir festes populars, mítings i celebracions de caràcter lúdic. Amb tot, no està adaptat en acessos per a gent amb discapacitat. Transports El parc es troba molt a prop de l'estació La Salut de TMB, i a més hi ha una sèrie d'autobusos operats per TUSGSAL que tenen parada en els seus contorns. B3 (Badalona Les Guixeres - Badalona Llefià) B4 (Badalona Mas Ram - Badalona Montigalà) B5 (Badalona Estació Rodalies - Sta. Coloma H. Esperit Sant) B23 (Badalona Av. Itàlia - Barcelona Bon Pastor) B24 (Badalona H. Can Ruti - Barcelona Rda. St. Pere) N2 (L'Hospitalet de Llobregat Av. Carrilet - Badalona Via Augusta) Referències
Parque del Gran Sol

El Parque del Gran Sol es un parque público de Badalona, situado en el barrio de Llefià, junto al polideportivo. Delimitado por las calles de Juan Valera y Asia, y por las avenidas del Doctor Bassols y África, tiene una extensión de 1,80 ha. Fue inaugurado en 1985.​ Historia Ubicados en una ladera de la sierra de Mena, unos terrenos denominados "Gran Sol" estaban tipificados en el Plan Comarcal de 1974 como zona verde o de servicios. Sin embargo, una inmobiliaria ya había empezado a edificar bloques de pisos con permiso municipal en una zona ya altamente poblada. En julio de 1975, un grupo de vecinos empezó a movilizarse para impedir su total edificación y poder preservarlo como zona vecinal, al grito de "Gran Sol, zona verde".​ El día 25, una manifestación de vecinos fue reprimida por la Guardia Civil con cargas. Entre los detenidos se encontraba el periodista Manel Armengol, corresponsal y fotógrafo de La Hoja del Lunes y La Vanguardia.​ No fue hasta el PERI (Plan Especial de Reforma Interior) de Llefià en 1978​ que se consiguió preservar finalmente este espacio urbano como equipamiento público.​​ Hay que agradecer a la desidia del Ayuntamiento que, en 2024, en algunas zonas de parterre destinadas a jardín, tanto en el parque como en los alrededores, se esté recuperando la flora silvestre de lo que antaño fue montaña. Equipamientos En 2014 entró en funcionamiento el Centro de Atención Primaria Gran Sol, ubicado en los terrenos del mismo parque, con entrada por la avenida Doctor Bassols, dando servicio a la población de los barrios de Llefià y La Salud.​ También se puede encontrar en el parque la sede de la Asociación de Vecinos Sant Joan de Llefià-Gran Sol,​ que promueve las fiestas populares que se celebran cada año por San Juan en los terrenos del mismo parque. Conciertos musicales Festival de Música del Gran Sol En el anfiteatro del Parque, con una capacidad para 3000 espectadores, se celebra un ciclo de conciertos gratuitos, durante las Fiestas de San Juan de Llefià. Desde su primera edición en 2016, suelen pasar por su escenario artistas de renombre nacional. 2016: Miguel Poveda, Sabor de Gràcia, Las Migas. 2017: Rosario Flores, Ktulu, los grupos locales Estropeaos y Tochos.​ 2018: El Arrebato, Dr. Calypso, Chicuelo. 2019: Ketama, Ecos del Rocío. 2022: Medina Azahara, Brumas.​ 2023: Camela, Mojinos Escozíos. 2024: Paco Candela, Diego Cortés. 2025: Miguel Poveda, Javi Medina. 2026: Pitingo, Maruja Limón. Concierto "No Callarem" El 21 de mayo de 2017 se celebró en el parque el concierto solidario organizado por la plataforma No Callarem en defensa de la libertad de expresión .​ Actuaron artistas de la talla de Ktulu, Txarango, Albert Pla, KOP, Maria Arnal y Marcel Bagés, Za!, Tori Sparks, Mishima, Lágrimas de Sangre, A Contra Blues, Ovidi3 con Fermin Muguruza, Maika Makovski, Che Sudaka o Raynald Colom.​ Referencias Bibliografía CUESTA Gómez, José Miguel: El moviment veïnal al Barcelonès Nord (1954-1987). UAB.
Parc del Gran Sol

Parc del Gran Sol är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Parc del Gran Sol ligger 56 meter över havet. Terrängen runt Parc del Gran Sol är platt åt sydväst, men norrut är den kuperad. Havet är nära Parc del Gran Sol åt sydost. Närmaste större samhälle är Barcelona, 7,9 km sydväst om Parc del Gran Sol. Kommentarer Källor
Granja del Pas

La Granja del Pas és un mas situat al límit del terme municipal de Sabadell amb el de Barberà del Vallès (fins a l'any 1959, íntegrament dins de Barberà), en unes terres que anteriorment incloïen diverses masies i que ara en gran part són ocupades per l'Aeròdrom de Sabadell. Abans del segle xviii s'havia anomenat mas Castellar i mas Murtra i, de llavors ençà, Granja del Pas o can Font del Pla. L'edifici és format per un pis i unes golfes amb vessants d'aigües laterals. Era una granja dedicada a l'activitat ramadera. El 1901, Santiago Pascual comprà la finca i l'anomenà Granja del Pas per la proximitat al pas a nivell del tren, aconseguí la concessió del reg i transformà la finca en regadiu i en granja lletera. Als anys 1990, després de la cessió a l'Ajuntament de Sabadell, es restaurà la masia i s'hi habilità el Centre de Divulgació de Divulgació Mediambiental. El 1959 l'Ajuntament va posar el nom del mas a un carrer nou que s'anomenà "passatge de la Granja del Pas", el qual és al Districte 6, al barri de la Creu de Barberà, dins el parc Central del Vallès. Referències Bibliografia Gent nostra als carrers de Sabadell. Consorci per a la Normalització Lingüística, Centre de Normalització Lingüística de Sabadell i Ajuntament de Sabadell, 1995, ISBN 8487221068 Enllaços externs Granja del Pas Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Granja Font

La Granja Font és un edifici modernista de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici quadrangular de només una planta, amb maó vist, ferro forjat i pedra en reble formant un sòcol. Totes les obertures tenen la part superior esglaonada però aquest recurs es troba en tota la façana en altres elements com unes pilastres decoratives que tenen la part superior esglaonada o uns rombes decoratius. La terrassa està envoltada per un mur que al centre té un element rectangular amb la part superior corba i decorada amb tres obertures allargades. Una cornisa amb voladís separa el pis del terrat; unes mènsules de maó amb forma escalonada aguanten la cornisa. El mur està arrebossat i tots els emmarcaments i elements decoratius són de maó vist. Història La Granja Font era una vaqueria on es venia llet i també l'habitatge de la família. Actualment és un bar musical. Referències «Granja Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].
Granja Font

La Granja Font es un edificio modernista de Hospitalet de Llobregat protegido como Bien Cultural de Interés Local. Su arquitecto es Ramon Puig i Gairalt.​ Descripción Es un edificio cuadrangular de sólo una planta, con ladrillo visto y hierro forjado. Su terraza está rodeada por un muro que en el centro tiene un elemento rectangular con la parte superior curva y decorada con tres aberturas alargadas, una cornisa con voladizo separa el piso de la azotea; unas ménsulas de ladrillo con forma escalonada aguantan la cornisa. El muro está enlucido y todos los marcos y elementos decorativos son de ladrillo visto. Historia El edificio era una vaquería que funcionaba como tienda de leche y como la residencia de sus propietarios. Actualmente es un bar. Referencias Enlaces externos Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya (ed.). «Granja Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Consultado el 18 de abril de 2012.
Gratacel de l'Hospitalet

El Gratacel de l'Hospitalet o Casa Pons Vila és un edifici situat a la cantonada de la carretera de Collblanc amb el carrer del Progrés de l'Hospitalet de Llobregat, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història L'edifici volia respondre als problemes d'augment de població que es van produir als anys 1920, i va ser projectat per l'arquitecte Ramon Puig i Gairalt el 1927 per a Joan Pons Vila. Aquest, en no poder construir un edifici d'aquestes característiques a Barcelona, escollí uns terrenys a L'Hospitalet, a pocs metres de l'entrada de la ciutat comtal per la carretera de cap a Madrid. Fou construït en divuit mesos, i en documents del 1931 s'afirma que es volia construir «una casa de forma no corrent i que havia de constituir un element de primer ordre per a la ciutat». Descripció Consta de planta baixa i onze pisos, amb una alçada total de 44,50 m, insòlita a l'època, essent en aquell moment la casa de renta més alta de Catalunya. Exteriorment té una forma piramidal i fa un joc d'entrants i sortints amb els balcons, que es troben al xamfrà i a mesura que pugen es fan més petits. Consta d'uns cossos poligonals que sobresurten del pla de la façana. Se sosté per una armadura de ferro, l'entramat del qual és anàleg al sistema constructiu americà de gratacels, que la protegeix contra els terratrèmols, de manera que els murs no són estructurals, sinó només de tancament. A l'interior hi ha dos patis de ventilació i la caixa d'escala té ascensor (de fet, va ser el primer edifici de l'Hospitalet que va tenir-lo, un luxe en aquell moment). Hi ha un total de 34 habitatges: quatre per replà a les sis primeres plantes; tres a la setena; dos a les plantes vuit, nou i deu; i un a l'última planta. Tots els tenien calefacció i bany. L'estil emprat és protoracionalista amb alguns elements d'art decó. També poden apreciar-se alguns tocs d'expressionisme alemany pel que fa a la volumetria i alguns detalls de la planta. Amb aquest estil, l'arquitecte experimentava amb noves tècniques constructives, i trencava amb els estils que havia utilitzat fins llavors. Referències Bibliografia Martín, Helena; Mària, Magdalena. Guia d'arquitectura de l'Hospitalet: l'obra dels germans Puig Gairalt. Barcelona: Enginyeria i Arquitectura La Salle, Universitat Ramon Llull, 2004, p. 198-199. ISBN 9788493135157. Enllaços externs «El pionero pero olvidado Rascacielos de L'Hospitalet». El blog de Ireneu:Memento Mori!, 10-02-2021.
El Grau del Racó

El Grau del Racó és una masia del terme municipal de Balenyà, a la comarca catalana d'Osona. És troba al sud del Roc Gros o Roc de la Guàrdia (Balenyà), just a sota del Grau del Racó, que hi puja, al nord-est del el Castellar i al nord-oest del Mas Coní. Enllaços externs El Grau del Racó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
Pantà dels Guiamets

El pantà dels Guiamets és un embassament que pertany a la riera de Capçanes (conca del riu Ebre), creat per una presa situada al municipi dels Guiamets, que s'estén pel seu terme municipal, a la comarca del Priorat. Fou construït entre 1951 i 1971. Dades Aigua embassada (2008): 0,33 hm³ Aigua embassada (2009): 0,33 hm³ Vegeu també Embassaments de Catalunya Enllaços externs Els embassaments al web de l'ACA Referències
Embalse de Guiamets

El embalse de Guiamets está situado en la arroyo de Capsanes, cuenca del río Ebro, creado por una presa situada en el municipio de Guiamets, que se extiende por su término municipal, en la comarca del Priorat. Fue construido entre 1951 y 1971.​ Véase también Embalses de la cuenca del Ebro Embalses de Cataluña Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Embalse de Guiamets.