NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
La Casa Nova (Llambilles)

La Casa Nova és una masia de Llambilles (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una masia de planta rectangular estructurada en tres crugies perpendiculars a la façana i accés central. Pertany al tipus basilical. Parets estructurals de pedra morterada, arrebossada i pintada a la façana, deixant vistos els carreus de les cantonades i els que emmarquen les obertures. La planta baixa i el primer pis tenen els sostres amb cairats. La planta superior de la crugia central es desenvolupa actualment en un doble espai, probablement degut a la supressió del forjat. La coberta és de teula a dues vessants i el ràfec de la façana principal és de filera doble format per rajols plans i teula girada. La llinda de la porta principal, així com les altres obertures estan fetes amb una sola peça de pedra. Hi ha hagut posteriors addicions de cossos per la part posterior. A la llinda de la porta principal hi ha la inscripció "Salbi Sitjas me lo any 1793". Referències
La Móra (Viladasens)

la Móra és un mas a poc més d'un km al nord del nucli de Viladasens (el Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local. Arquitectura És una finca que forma un conjunt de tres masos, el principal és el Mas Martí. És un edifici de grans dimensions, amb planta baixa i dos pisos. La teulada és de teula a dues vessants i el ràfec és pintat amb dibuixos geomètrics i altres símbols. Les obertures són rectangulars fetes amb carreus, moltes d'elles engrandides en èpoques posteriors. La façana principal presenta un portal dovellat amb una data. Sobre el portal hi ha una finestra renaixentista amb una petxina esculpida emmarcada per un frontó triangular. A la banda esquerra hi ha una galeria amb dues obertures de mig punt. Història La finca ha donat el nom al veïnat en el qual està ubicada. Segons Mn. Josep Brugada, el nom "la Móra" podria provenir de "morada", lloc de parada a la via romana que anava de Tarraco a Empúries i que, donada la seva proximitat amb Cinyana, podria haver passat per aquest indret. No es descarta el fet que es tractés d'una via secundària, donat que encara anys enrere ací creuava el camí que menava de Sant Jordi Desvalls a Figueres. El Dr. Marquès i Casanovas, tenint en compte les característiques de la part més antiga dels baixos del mas, opina que els murs petris que es conserven corresponen a aquella remota construcció. El portal dovellat té la data de 1549. A la dreta de l'edifici principal n'hi ha un altre que té gravat a la pedra un emblema amb un castell, les grafies "Fvs", "Tas", "7BR27" i l'any 1735. Referències
La Canova (Bordils)

La Canova o Mas Pujadas és una masia de Bordils (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una antiga masia de planta quadrada, desenvolupada en planta baixa, pis i golfes. Les parets estructurals són de maçoneria amb un rebatut a la façana que deixa a la vista els carreus de les cantonades i els d'algunes finestres. La façana est dona a un pati tancat amb l'accés principal, i a edificacions auxiliars que no ha estat possible visitar. La coberta és de teula àrab a quatre vessants. La planta baixa presenta contraforts en el seu perímetre. L'edifici ha estat bastant modificat a nivell d'obertures. Es conserven parcialment els arrebossats exteriors. El porxo és un edifici d'ús agrícola de planta rectangular, amb parets de maçoneria i carreus a les cantonades. Presenta una coberta a dues vessants feta amb cairats, llates i teules. L'element més remarcable és un pilar central construït amb carreus bisellats que suporta una jàssera, també de fusta, situada a sota el carener. Una part de la coberta és en voladís. La part posterior del porxo és independent i dona al pati tancat del mas. És un edifici construït originàriament per emmagatzemat la palla i els estris del camp, concebut com un element independent del mas. Referències
Can Vinyals (Flaçà)

Can Vinyals és una masia de Flaçà (Gironès) declarada bé cultural d'interès nacional. Descripció És un gran casal de planta rectangular, modificat i ampliat en diferents etapes. Les parets són de pedra morterada i deixen a la vista els carreus que emmarquen les obertures, les llindes de les quals són monòlits. La coberta és de teula a dues vessants, amb ràfecs de quatre fileres formats per rajoles planes i teula girada. El canal també està fet amb teules i presenta gàrgoles metàl·liques zoomòrfiques. A la planta baixa es troba la capella de la Mare de Déu del Carme. La planta noble es desenvolupa en el primer pis, on es troben les estances principals. A la segona planta i a ambdós extrems de l'edifici hi ha unes àmplies galeries amb arcs rebaixats. Es conserva una torre de defensa de planta quadrangular a la part meridional del complex, que forma part del sector més antic de l'edifici. A la banda nord hi ha una altra torre, de planta circular i corsera, afegida al segle xix. Història És conegut llinatge, la seva antiguitat queda palesa en la tradició segons la qual S. Bonaventura s'allotjà en aquesta casa, una imatge del Sant, prop l'antiga escala principal ho testimonia. L'emperador Carles V va atorgar títol de noble a Bernat Vinyals el 23 de juny de 1585. Pere de Vinyals Veguer fou tinent general de l'exèrcit austríac des de 1733, i l'emperador l'hi va concedir a Viena, al 1723, el títol de Comte. Joan i Mateu de Vinyals Ribot i el fill d'aquest van ser habilitats com a cavallers a les Corts de 1626. La restauració de la casa es deu a Bonaventura de Vinyals de Font, assessorat segurament per Rafael Masó i Valentí. El 1959 es va restaurar la capella del Carme, feta per Josep Vinyals el 1718, hi ha un altar barroc. La coberta de la torre quadrada del vessant sud es modificà a principis dels anys quaranta. Referències
Cal Coix (Argentona)

Cal Coix és una masia d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una masia de tipus basilical, de teulada a dues vessants, aprofitant el cos central amb un pis més elevat destinat a golfes. Aquestes darreres ostenten a la finestra central un matacà de defensa, situat entre dues finestres. La casa té, a més de les golfes, planta baixa dividida en tres cossos perpendiculars a la façana, pis amb les cambres repartides entre els tres cossos de la façana principal i el central de la part posterior. A la façana, damunt el gran portal rodó dovellat, hi ha un gran finestral i un rellotge de sol a l'esquerra. La part de les obertures és treballada en pedra amb cornises senzilles, arrebossat i lliscat de calç. Referències
Can Gol (Argentona)

Can Gol o Mas Gual és una masia d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una masia de segle xviii ubicada en les proximitats del camp d'esports de barri de Sant Miquel del Cros. Consta de 3 plantes i té teulada a 4 vessants. Al sostre de l'estança principal hi ha inscrita la data 1691. Al costat esquerre conserva un torrelló. Durant el segle xix es van remodelar les façanes anterior i posterior dintre d'un estil neoclàssic romàntic. Fou molt reformada el 1853 donant-li l'aspecte neoclàssic que té ara. Tan sols la façana de tramuntana presenta les finestres amb llindes de pedra del segle xvi. Destaca la garita de vigilància de l'angle nord-oest, del segle xvi. L'interior es va modificar totalment a mitjan segle xix. El pis o planta noble té dues grans sales al cos central, una a la banda de tramuntana i l'altra a migdia. La sala principal, a tramuntana, presenta encara els tres portals de pedra a ponent, però no a llevant. Els sostres són de bigues de fusta. Destaquen també les estances laterals de la sala. Les golfes presenten coberta amb encavallades. La planta baixa està destinada a espai de celler i com a magatzem. Encara es conserva el cup. Referències
Can Jaume (Osor)

Can Jaume és una casa d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici cantoner de tres plantes i coberta de doble vessant a façana. Dona al final del carrer Catalunya i també a la plaça Catalunya, ben bé a tocar de l'església parroquial. La casa està formada per dues antigues cases que actualment són de la mateixa propietat. Una està arrebossada, la més allunyada de la plaça, i la l'altra se li ha tret l'arrebossat per mostrar la pedra, la més propera a la plaça. Aquesta última, anomenada Can Coral, és la part de la casa habitada. L'altra està en desús. La casa més allunyada de la plaça té la façana arrebossada, però en mal estat de conservació. A la planta baixa hi ha un portal adovellat, de pedra granítica i en forma d'arc de mig punt, una porta rectangular i les restes tapades d'una antiga doble finestra, cantonera i angular, amb els marcs de pedra. Existeix aquesta finestra cantonera perquè la façana d'aquesta casa no coincideix amb la següent, del carrer Catalunya número 16. Al primer pis hi ha una finestra de ciment i rajola on hi havia hagut un gran finestral gòtic, possiblement d'arc conopial i motllures, similar a l'existent a la casa veïna de Can Jan (c/ Catalunya, 1). Això es veu clarament perquè els blocs originals de la finestra, substituïts per ciment i morter, deixen entreveure els seus antics límits, fins i tot els dels blocs de suport inferior. Al segon pis hi ha una finestra emmarcada de pedra. Els ràfecs d'aquesta part són emergents gràcies a 10 caps de biga vells. Després ja comencen les teules del sostre. La casa més propera a l'església i la plaça està arrebossada amb la pedra vista i restaurada en els últims deu anys. Les seves obertures són bàsicament emmrarcades de pedra poc desbastada i llindes de fusta. A la part del carrer Catalunya hi ha algunes finestres emmarcades de pedra picada i destaca aquí una finestra tapada amb llinda monolítica de granit, amb forma d'arc conopial i decoració d'una creu i dos cercles amb tres i quatre aspes interiors. A la part dreta d'aquesta part, al segon pis, hi ha un gran badiu que mostra la seva decoració de rajola pintada i bigues de fusta de suport. Els ràfecs d'aquesta part són similars a l'altra part, també amb 10 caps de biga, però són restaurats i relligats amb rajola. Història Aquesta casa doble està datada del segle xvii. Existia en el mateix lloc un habitatge més antic que, amb el temps s'ha anat reformant, sobretot durant els segles XVII i XX. Originalment és possible que fossin dues cases independents, però actualment les dues cases estan unides. La dovella de la clau de la portada de mig punt del carrer Catalunya (antiga porta principal) conté gravada la data de 1684. Les llindes de la finestra cantonera d'estil renaixentista, similar en la forma i la disposició a algunes existents a cases d'Anglès (Cal Noi) i la Cellera de Ter (Can Polica), porten gravats el nom ISIDRU + BRANCHS i la data de 1670. Referències
Can Vidal (Osor)

Can Vidal és una casa d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Can Vidal es tracta es tracta d'un edifici cantoner de dues plantes i terrassa. La façana més antiga és la que dona al Passeig del Borrell. La planta baixa consta de tres obertures, com són el portal quadrangular d'accés equipat amb llinda monolítica i uns poderosos muntants de pedra. El portal presenta les impostes lleument retallades. Mentre que per l'altra trobem dues petites finestres amb llinda i muntants de pedra. En el primer pis trobem dues obertures: a l'extrem dret una finestra rectangular amb llinda i muntants de pedra. A l'extrem esquerre trobem un magnífic exemplar de finestra gòtica amb arcs conopials, en concret un total de set. La finestra, composta íntegrament per pedra sorrenca, està equipada amb llinda, muntants i ampit, sota del qual trobem la solució arquetípica que consisteix en disposar dues o tres pedres com a mesura en reforç en la sostentació de la pesant finestra. En sengles impostes trobem gravats una sèrie de motius: a l'esquerra uns petits cossos circulars, mentre que a la dreta dos instruments de difícil identificació. Tanca la façana un ràfec sostentat per petits cairats de fusta. Per la seva banda la façana que dona a la Plaça de la Vila és de factura més posterior, segurament del segle xvii. La planta baixa consta de dues obertures, com són el portal adovellat d'arc de mig punt, amb unes dovelles rústiques de mida molt petita, a diferència dels muntants laterals de grans proporcions. Mentre que per l'altra trobem una finestra rectangular amb llinda molítica, muntants i ampit. En la planta baixa trobem dos escuts molt interessants. El primer el trobem emplaçat entre el portal i la finestra i a l'interior es pot llegir el següent: "A D H O N O R E M F E M I N A R U M / 1 1 9 3 - 1 7 6 4 / D E V A L L E S C A R". El segon escut està ubicat a l'extrem dret de la façana, i en ell es pot llegir el següent: "P E R S E V E R O E L V I N C O" / "D E V A L L E S C A R". El segon pis actuaria com unes golfes o galeria i està cobert amb un gran ràfec prominent de fusta, sostentat a base de llates i tapajuntes. Pel que fa al tema dels materials, prima per sobre de tot un com és la pedra. Ara bé una pedra que la trobem present en tres formats diferents: per una banda tenim les pedres fragmentades sense desbastar i treballar i els còdols de riu manipulats a cops de martell lligades amb morter de calç. Es tracta de la solució predominant, ja que acapara tot l'espai físic d'ambdues façanes. En segon lloc tenim la pedra rústica sense desbastar i treballar present en les dovelles, llindes, muntants i ampits de les obertures de sengles façanes. Finalment trobem la pedra sorrenca localitzada únicament en la finestra gòtica d'arc conopial. Història La Plaça de la Vila, en el franquisme passarà a ser anomenada com "Plaza Borell". Per la seva banda el Passeig del Borrell en el franquisme era anomenat "Paseo Borrell" i abans Barri Vidal. Referències
Can Plana (Osor)

Can Plana és una masia d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a façana situat en un vessant de la muntanya d'Osor que puja cap al Santuari del Coll. La casa, de planta rectangular està formada per una part original, diversos adossats posteriors i tres estructures properes, originalment magatzems agrícoles i estables de bestiar. Les façanes són arrebossades, encara que bona part de l'arrebossat ja no existeix i es veu la pedra. Les cadenes cantoneres presenten un seguit de pedres escairades i de més grans dimensions que la maçoneria restant. La major part de les obertures són emmarcades de pedra i destaca el portal adovellat de mig punt. Les altres obertures, moltes d'elles amb llindes monolítiques i ampits motllurats, són de forma rectangular. Una llinda de finestra de la façana lateral de migdia porta gravada la data de 1765. En aquesta mateixa façana destaca una petita finestra quadrada formada per dos blocs de pedra calcària blanquinosa. Els ràfecs són senzills, i comença la teulada directament. Prop del mas hi ha les restes d'un antic forn de calç, datat del segle xix i actualment sense sostre i mig enrunat (veure la fitxa corresponent al Forn de Can Plana, Osor). El teulat d'una de les parts adossades perpendicularment a la casa ha estat restarurat recentment. Història Aquesta casa es pot datar del segle XVII-XVIII, encara que la seva forma actual es deu a la reforma de principis del segle xix (1806). Les notícies de Can Plana es remunten documentalment fins al segle xiv. A la dovella clau del portal adovellat de mig punt de l'entrada de llevant, la principal, hi ha gravada la següent llegenda: Francisco Sarroset 1806. A més, en una pedra situada a sobre la dovella clau, altres lletres no desxifrades i una creu cristiana. Referències
Can Jan (Osor)

Can Jan és una casa d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici cantoner de quatre plantes i coberta de quatre vessants situada al centre d'Osor, entre el carrer Major i el carrer Catalunya. Les façanes són arrebossades i pintades i les obertures són bàsicament rectangulars, a excepció de les finestres d'arc de mig punt i guardapols del tercer pis. La planta baixa presenta un arrebossat decorat amb franges horitzontals. A la part del carrer Major la planta baixa serveix per anivellar la casa amb el carrer Catalunya, que puja cap al turó on està situada l'església i la torre de Recs. El primer pis consta d'un balcó corregut amb dues finestres, la porta principal, amb la seva escala que puja de la planta baixa, i una part emergent a la cantonada, amb tres finestres rectangulars al tres dels cinc costats del polígon emergent. El segon pis presenta també un balcó corregut amb dos finestres, un balcó sobre la part emergent poligonal i dues finestres rectangulars. A la terrasseta cantonera hi ha un finestral gòtic, recuperat de la casa antiga, amb arc conopial polilobulat, guardapols motllurat i decoració vegetal i antropomorfa a les impostes. El tercer pis conté, entre les dues façanes, 8 finestres d'arc de mig punt amb guardapols i ampit motllurat, i una terrassa a la banda del carrer Catalunya, al sud. El ràfec és de quatre fileres de ciment, rajola i teula. Història Aquesta casa, situada al principi del carrer Catalunya, està datada del segle xv, encara que la seva forma actual és d'una reconstrucció de mitjan segle xx. La reforma de la casa fou l'any 1954. La casa primitiva, anterior al segle xx, era de tres plantes, portal adovellat i el finestral gòtic (decorat amb arc conopial polilobulat, impostes amb imatgeria vegetal i una antropomorfa i guardapols) i coberta de doble vessant als laterals. Això es pot comprovar en la documentació fotogràfica de principis de segle xx, ja que aquest lloc era una de les places d'Osor. Actualment només resta d'aquesta casa el marc de pedra de la finestra antiga, ara traslladada al segon pis. Pel que fa a la decoració antropomorfa, bàsicament dues cares humanes a l'altura de les impostes de la finestra gòtica, cal relacionar-les estilísticament i formalment amb un mateix taller que repartí la seva obra per bona part de la comarca de la Selva a finals del segle xv i, com ara a Maçanet de la Selva (Can Dot), Anglès (Can Cuc), la Cellera de Ter (Can Dalmau), entre d'altres exemples de finestres i decoracions de cases i masies clarament vinculats i similar. Actualment és propietat de la família Busquets-Hortal. Referències
El Ripoll (Osor)

El Ripoll és un mas al vessant est de la Roca de Cercenedes que davalla cap al Sot de la Noguerola al sud del terme municipal d'Osor (la Selva). Documentat des del segle xiv, però la seva forma actual és del segle xvii (1627). Fou reformat i restaurat al llarg dels segles xviii i xix. Durant el segle xix es van afegir diverses estructures a ponent i a migdia. Encara que fou abandonada durant bona part del segle xx, des de l'any 2000, i sobretot des del 2005, el mas està en procés de restauració. S'ha reformat l'interior i els exteriors. A Osor hi abunden masos. Actualment la majoria són o rònecs o deshabitats i, malgrat que alguns són documentats d'època medieval, la majoria són construïts amb posterioritat al segle xv. És un edifici aïllat de dues plantes i golfes amb coberta de doble vessant a laterals. El mas, aterrassat per superar el fort desnivell, està format per tres parts, una que correspon al mas original i dues altres parts, de tres i dos plantes, adossades a ponent i a migdia. Les façanes són arrebossades amb la pedra vista, una obra de reforma feta molt recentment, a partir de 2005. La façana principal consta d'un portal adovellat de mig punt fet de grans blocs escairats. La dovella clau porta gravada la data de 1627. Hi ha altres finestres emmarcades de pedra calcària i granítica. A una llinda de la façana lateral hi ha gravada la data de 1787. Els ràfecs de la part original són de tres fileres, dues de rajola plana i una de teula, a la façana principal i de cinc fileres, tres de rajola plana i dues de teula, a la façana lateral. Pel que fa a la part modernament adossada a ponent, al segon pis hi ha uns grans badius amb balcó de fusta. Quant a la part adossada a migdia, destaca l'aterrassament amb quatre obertures de mig punt disposades de dues en dues. Notes
Can Noguera (Tiana)

Can Noguera és una casa amb elements eclèctics i neoclàssics de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici civil format per una planta baixa i un cos lateral de planta baixa i un pis. El cos principal destaca pel porxo amb arcades que dona al jardí frontal; està cobert per un terrat transitable. El cos lateral presenta finestres geminades separades per columnetes i antefixes que coronen la part superior. L'edifici està construït en l'espai existent entre la Riera de Tiana i un carrer oblic, de manera que tot el recinte que l'envolta presenta una forma triangular. Referències
Can Vilà (Tiana)

Can Vilà és una masia gòtica de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici civil, una masia formada per una planta baixa i un pis, coberta per una teulada a dos vessants i amb el carener perpendicular a la façana. Destaca especialment pel portal d'arc de mig punt dovellat, que no correspon a l'eix central de la façana, i per la finestra gòtica treballada en forma d'arc conopial. Entre els annexos adossats a l'antic edifici destaca el de la part posterior, construït amb maçoneria i que resulta interessant per la perfecta adaptació al desnivell del terreny, cobert a dos vessants, un dels quals desproporcionadament llarg. Història Sembla que la primera notícia coneguda sobre Can Vilà data de l'any 1300 i que l'any 1777 fou reformada. Referències
Can Rosés (Tiana)

Can Rosés és una masia de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici civil, una masia avui dia integrada dins un àmbit urbà. De planta basilical, està formada per uns baixos, un pis i un cos central més elevat que forma les golfes, cobert per una teulada a dues vessants. A les golfes destaquen tres obertures d'arc de mig punt. El portal principal està format per carreus de pedra. Tot el conjunt età envoltat per un ampli jardí. Història En una pedra original de l'edifici i que avui es troba al jardí, hi ha la data de 1759 gravada. Referències
Can Fàbregas (Tiana)

Can Fàbregas és una masia gòtica de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici civil, una masia formada per una planta baixa i un pis. Coberta per una teulada de dos vessants i el carener perpendicular a la façana. Presenta un cos a la banda dreta, afegit a l'estructura inicial. En destaca la porta dovellada d'arc de mig punt i una finestra gòtica en forma d'arc conopial lobulat situada a la façana. A l'interior, a la part del darrere i paral·lel a la façana hi ha el celler, i a la part del davant hi ha la cuina a la dreta, que conserva rajoles antigues, i l'entrada amb una escala interior amb volta vista a la part del davant. Al davant hi ha l'era. A l'exterior hi ha restes d'una torre de defensa de planta quadrada i s'hi han trobat restes d'una vil·la romana. Història L'actual construcció sembla datar del segle xv, però el mas fou erigit segles abans. Hi ha documentació que en remunta els orígens al segle xii, i des d'aleshores ha estat propietat de la mateixa família malgrat els canvis de nom. Referències
Can Jordana (Tiana)

Can Jordana és una masia gòtica de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Es tenen notícies d'aquesta masia des del segle xiv, en què es coneixia amb el nom de Can Galceran. Descripció És un edifici civil -masia a la qual s'accedeix per una tanca lateral- de planta de tipus basilical, amb un cos central bastant més elevat que les parts laterals. Coberta per una teulada de dues vessants i carener perpendicular a la façana. Encara que hi ha hagut algunes ampliacions per la banda esquerra, continuant amb la inclinació de la façana -allargant-la-, es pot dir que conserva perfectament la forma original. També es conserva la porta original d'arc de mig punt, formada amb grans dovelles. Les finestres han estat malmeses, al moment de fer les remodelacions, essent ampliades i eliminant les llindes gòtiques; només una d'elles conserva dos caps esculpits situats a la línia d'impostes. Referències