NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Plaça Major (Tàrrega)

La plaça Major de Tàrrega (Urgell) és un conjunt inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És la plaça central del nucli antic de la població de Tàrrega. És una plaça de planta irregular, però tendint cap a una estructura trapezoidal, en un dels seus angles hi acull l'Ajuntament, seguit de l'església parroquial de Santa Maria de l'Alba, davant de la mateixa hi ha unes cases porticades, i enfrontat a l'Ajuntament la seu de la Caixa d'Estalvis allotjada en un edifici neoclàssic de gran bellesa. La plaça acull com a element decoratiu la creu de terme del camí de Cervera. Una de les creus de terme exponents del bon fer del gòtic florit català escultòric i atribuïda a Jordi de Déu. Malgrat la bellesa d'aquesta creu la present a la plaça Major és una còpia de l'original que va ser mig destruïda durant la guerra civil. Porxos de la Plaça Major Hi ha un tram amb porxos els quals s'adapten a la cantonada irregular formada per un extrem de la plaça Major i la comunicació amb el carrer de les Piques. És un petit pas molt estret el qual ocupa una banda lateral de la pl. Major allargant-se fins a la cantonada, on acaba el pas. És recte i d'una llargada d'uns quatre metres cobert per un sostre aplanat i pintat de blanc. Les obertures que desemboquen a l'exterior del carrer són diferents depenent el propietari a qui correspon cada tram del pas. Un primer tros, el que fa cantonada, està format per tres arcades de mig punt les quals són d'un perfil nítid amb la utilització de carreus de pedra perfectament tallats que formen l'arcada. Una, la que inicia el pas cobert està situada mirant a l'est i les dues restants, col·locades en angle recte a la primera, miren a la pl. Major. Cada una d'aquestes arcades està sostinguda per pilars massissos quadrangulars. Un segon tram, seguit i annexa al primer, està format per dos pilars rectangulars d'una sola peça i una columna situada a l'extrem, els quals suporten una coberta embigada. Aquest tram és posterior al primer, essent l'estil totalment diferent i utilitzant materials més moderns, com el formigó o el ciment. Història Molts són els esdeveniments històrics que aquesta plaça muda ha vist succeir en el seu asfalt, però cal destacar-hi la voluntat centralitzadora d'agrupar com a centre de la vida del poble el poder civil, amb l'Ajuntament, el poder eclesiàstic, amb l'església parroquial i el poder comercial amb el mercat dels dilluns. Aquesta plaça major fins ben entrat el segle XX era l'únic espai públic amb enllosat en el seu paviment, concretament empedrat, tot i ser aquest un paviment molt precari permetia que en el mercat dels dilluns si plovia no es formés un fangar com passava a la resta de carrers de Tàrrega. Aquesta a la plaça també va el nom de plaça de la República. Referències
Pont de la Barca

El Pont de la Barca és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un pont de ferro amb una estructura principal formada per tres trams continus de bigues tipus gelosia, de 3mts de cantell. Hi ha dos trams de 35mts i un de 28mts de longitud. Presenta una amplada de 6, 47mts (4,47mts d'alçada i voreres d'1mt). Les voreres són de planxa metàl·lica i les baranes de malla decorada. El paviment es troba a 7mts per sobre del llit del riu. Els estreps i pilars són de fàbrica de carreus. Història Aquest havia estat un lloc de pas des de molt antic. Anteriorment hi havia funcionat una barca per travessar el riu. L'any 1902 s'inicià la construcció del primer tram de la carretera de Girona a Les Planes i del pont de la Barca. Sembla que era projectat com una continuació de la Ronda Ferran Puig, lligant el pont en projecte del Güell fins al pont que comenten en el Ter. El pont fou construït per "La Maquinista Terrestre y Marítima" de Barcelona. A més hi va col·laborar per la seva col·locació el contractista Simó Batlle de Sant Gregori, acabant-se les obres abans de 1905. L'any 1965 el MOPU construí un altre pont a 100 m més avall quedant considerablement alleugerit de tràfic aquest pont de ferro. Referències
Pujol (Torrefeta i Florejacs)

Pujol és una masia de les Cases de la Serra, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici de quatre façanes i quatre plantes. A la façana sud, a la planta baixa a l'esquerra, hi ha una entrada amb llinda de fusta i porta de fusta. A la següent planta al centre hi ha una entrada amb gran llinda de fusta i porta de fusta de doble batent. A la seva esquerra hi ha una obertura quadrada. A la planta següent hi ha dos balcons amb barana de ferro a l'esquerra, i a la dreta hi ha una finestra. A la façana oest, la part esquerra està coberta per un altre cos que també té funció d'habitatge. A la part dreta a la planta baixa hi ha una contrafort. A la tercera planta a la part dreta hi ha una finestra, i a la darrera una altra. A la façana nord hi ha una finestra a la segona planta i una altra a la tercera. La façana est està coberta per un altre cos adjunt a l'edifici. La coberta és d'un vessant (sud), acabada amb teules. El cos adjunt a la façana oest té quatre plantes i tres façanes. A la façana sud, a la planta baixa, hi ha una entrada amb llinda i porta de fusta. A la planta següent a l'esquerra hi ha una altra entrada amb llinda i porta de fusta a la qual s'accedeix per unes escales de pedra que pugen de la planta baixa. A la seva dreta té una petita finestra. A les dues plantes següents hi ha una finestra. A la façana oest hi ha una petita espitllera a la planta baixa i a la planta següent hi ha una finestra. A la façana nord a la tercera planta hi ha una finestra. La coberta és de dos vessants (nord-sud), acabada amb teules. Adjunt a la façana est de la casa hi ha un altre cos. A la façana sud hi ha una petita terrassa amb barana de ferro que dona a la tercera planta. En aquesta hi ha un pou. A la façana est hi ha dues finestres a la segona planta i una a la tercera. Davant de la façana sud de l'edifici principal hi ha les restes d'una petita edificació, que no conserva la coberta, on, a l'interior, hi ha una forn. Hi ha diversos edificis que tenien funció ramadera. A uns 100 metres de la casa hi ha un cup de vi de gran bellesa. Referències
Rectoria de Bordils

La Rectoria de Bordils és una obra de Bordils (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici de planta rectangular, estructurant en tres crugies paral·leles, perpendiculars a la façana del carrer. La casa es desenvolupa en planta baixa, pis i golfes. Les parets estructurals són de maçoneria, arrebossades i pintada a les façanes, deixant a la vista els carreus de les cantonades i de les obertures. La coberta és de teula àrab a dues vessants, acabada amb un ràfec format per una filera de teula i doble filera de rajols plans. L'actual accés a l'interior es realitza per una crugia lateral, connectant directament amb l'escala de pedra d'accés al pis superior. La planta baixa és coberta amb volta de canó (crugia central) i voltes de quatre punts (sales laterals), totes de rajola enguixada. A la façana sud hi ha un porxo en planta baixa, amb pilars i senzills capitells de base quadrada, de pedra, que suporten els arcs de mig punt construïts amb rajola col·locada a plec de llibre. El sostre del porxo és fet amb cairats i rajols. Història L'accés a l'interior es realitzava, originàriament, per la crugia central, però degut a unes reformes fetes després de la Guerra, aquesta ha estat tapiada, deixant a la vista els brancals i la llinda de pedra. A la llinda hi ha la inscripció següent: "RECTOR LUDOVICO GIBERT/HOC VESTIBU FACTUS FUIT DE BONIS EIUS/1680" (El rector Ludovico Gibert va fer la porta amb els seus diners). A la llinda d'una finestra de la façana sud es pot llegir: "IVLIOLI HIS 1600/XPOPHORVS PALOL RECTO/QUI DE BONIS SVIS HORTUM/EMIT PVTEVM QUE CONSTRUXI" (el juliol de 1600 el rector Palol va comprar l'hort i va construir el pou amb els seus diners). En una llinda de la façana lateral (ponent) hi ha un any cisellat, sembla el 1681. Referències
Rectoria de Rocafort de Vallbona

La Rectoria de Rocafort de Vallbona és una casa de Rocafort de Vallbona, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una casa de tres plantes situada a la cantonada de la plaça de l'església amb la intersecció del carrer de l'església. Els murs de la planta baixa es troben formats per pedres irregulars unides amb morter mentre que els murs superiors estan arrebossats amb calç. La part de la cantonada de la casa està reforçada per unes pedres ben tallades formant l'angle dels carrers. Aquestes pedres actuen com a reforç pel pas dels carruatges i animals domèstics. La porta d'accés adopta una solució arquitectònica arquitravada senzilla, amb una voluminosa llinda superior on es conserva una aclaridora inscripció: "Casa del pastor espiritual del pitit poble de Rocafort de Rocafort feta a expensas de samadas ovellas anu 1773". Referències
Sant Amanç de Torrefeta

Sant Amanç de Torrefeta és l'església parroquial barroca de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església parroquial construïda sota l'advocació de Sant Amanç, patró del poble de Torrefeta. La seva façana principal presenta una porta rectangular amb entaulament i un frontó trencat amb línies corbes. Dins aquest frontó apareix un nínxol de petxina, que anys enrere havia albergat la imatge de Sant Amanç, però que actualment trobem buit. Damunt d'aquesta portada apareix una finestra quadrangular amb reixa de forja com a únic element que trenca la sobrietat del parament, format per grans carreus regulars de pedra. La torre de campanar està situada al SO de l'edifici, uns metres més enllà del nivell de la façana principal. En un dels carreus del basament trobem una inscripció que la data del 1703. Presenta una planta quadrangular i està formada per quatre cossos dividits per motllures. Al capdamunt hi ha una finestra amb arc de mig punt en cadascuna de les cares de la torre, i una balustrada de pedra amb unes boles decoratives a les arestes. El parament presenta una clara diferència respecte a la resta de l'edifici, ja que aquí els carreus no es troben tan ben escairats. L'interior d'aquesta església està format per una nau única, dividida en tres trams amb cor i coberta per una volta de llunets. En cadascun dels murs s'obren dues capelles amb arc de mig punt i volta de canó. El presbiteri és semicircular i es troba policromat, imitant una petxina i diversos elements arquitectònics. La resta de la nau es troba tota arrebossada i pintada d'un color cru. Referències
Sant Donat de Sedó

Sant Donat de Sedó és l'església parroquial de Sedó, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es troba en una plaça, en una de les parts més elevades de la vila. Església de planta de creu llatina amb absis i creuer. La porta d'entrada està en un mur lateral i pròxima al campanar. Té arc escarser dovellat, i una mènsula a la clau, amb un escut heràldic. Parament amb filades de carreus ben escairats. El campanar és de dos cossos, l'inferior més robust i dividit per una línia d'imposta, i el superior amb quatre finestres semicirculars de mig punt. A l'interior es troba una nau amb capelles laterals. La coberta és de volta de canó amb arcs apuntats que descansen a la paret en mènsules. Cal esmentar la gran abundància de contraforts. La pica beneitera es troba encastada a un dels murs de l'església, pròxima a la porta d'entrada. És petita, de pedra picada, arrodonida i amb el rostre d'un angelet amb ales esculpit a la part frontal. La trona és fabricada en fusta, de petites dimensions, situada a un dels murs laterals de l'església, molt pròxima a l'altar major. Consta de tornaveu, ampit, balustrada i escala. L'escala queda amagada dins el creuer i la balustrada repeteix el mateix motiu decoratiu que l'ampit pentagonal. El tornaveu és fixat al mur entre dues arcades i el rematen una bola i una creu. Referències
Sant Eloi de Tàrrega

Sant Eloi de Tàrrega és una ermita de Tàrrega (Urgell) declarada bé cultural d'interès nacional. Descripció L'ermita s'aixeca sobre el tossal de Sant Eloi, que constitueix un magnífic mirador sobre la vila de Tàrrega i la plana que l'envolta. Actualment, es fa difícil conèixer l'aspecte original de l'església, ateses les nombroses reformes que ha sofert. És una església de nau única, que té un absis poligonal de cinc costats amb coberta de fusta. Les dues finestres espitllerades de l'absis són les úniques que s'obren a la nau. La coberta de la nau, a dos vessants, és un embigat de fusta sostingut per arcs diafragma apuntats. Aquests arcs, de secció quadrada, es prolonguen fins a terra amb pilars adossats de secció semicircular. El pas de la nau al presbiteri s'efectua a través d'una arcada ogival. La porta d'accés al temple, situada al mur de ponent, és precedida d'un porxo amb dues arcades de mig punt. Al damunt s'obren dues finestres quadrades que li donen l'aspecte d'un edifici civil. Adossat al mur meridional s'aixeca un campanar de base quadrada, amb obertures d'arc de mig punt al darrer pis. Història L'església fou bastida el 1248 per disposició de l'argenter Simó Canet. Al segle xviii (1728-31) fou considerablement reformada. El 1872, durant la tercera guerra carlina, el santuari fou utilitzat amb finalitats militars, i fou novament reformada. L'edifici s'equipà com a fortí i s'aixecà una muralla que l'envoltava, amb diverses torres al seu entorn que foren aprofitades com a presons. Passada la guerra, el 1876, el santuari fou novament restaurat per al culte. L'última restauració data del 1964, en què fou refet el campanar. L'any 1970 fou trobada, paredada, la imatge del sant. Referències
Sant Esteve de la Morana

Sant Esteve de la Morana és l'església parroquial de la Morana, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església construïda a base de grans carreus de pedra molt ben escairats, que ha estat restaurada recentment. No és un edifici que es trobi aïllat, sinó que està ubicada entre altres edificis que s'han construït amb posterioritat. S'accedeix a aquesta a través d'una portada rectangular amb llinda que s'obre al mur de ponent, amb la data inscrita de "1771". Damunt aquesta portada apareix una petita rosassa. L'església consta d'una sola nau amb un petit creuer. La torre del campanar s'aixeca als peus de l'església; està formada per dos cossos i és de secció quadrangular amb quatre obertures de mig punt al nivell de les campanes. La façana de tramuntana presenta una imatge molt diferent de la principal, amb restes d'arrebossat. Referències
Sant Jaume de Bellveí

Sant Jaume de Bellveí és l'església parroquial de Bellveí, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església parroquial construïda sota l'advocació de Sant Jaume. Aquest edifici ha estat aixecat amb filades de carreus irregulars i presenta restes d'arrebossat. En aquesta façana es troba una portada dovellada barroca amb una mènsula a la clau; dues pilastres estriades amb capitells llisos flanquegen la portada, sustentant així un entaulament amb un floró en cadascun dels extrems. Damunt la portada una rosassa amb motllura llisa i a l'extrem S.O. la torre del campanar, formada per dos cossos verticals quadrangulars, dividits per una motllura. La torre és coronada per quatre finestrals amb arc de mig punt i quatre florons al capdamunt. A l'interior s'observa una única nau, amb cinc trams, coberta amb volta de llunetes, un cor i dues capelles que s'obren en cadascun dels murs laterals. Referències
Sant Pere d'Altet

Sant Pere d'Altet és l'església parroquial d'Altet, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És una església dividida en tres cossos, el central més alt que els laterals. Al centre hi ha la portalada caracteritzada amb un arc rebaixat amb dues falses pilastres adossades al costat de la porta i a sobre un nínxol amb la figura de Sant Pere de bronze. Al centre de la façana s'obre un petit rosetó amb vitralls de colors que il·luminen l'interior. Pel que fa al seu interior és de nau única coberta amb volta de canó dividida en quatre trams que convergeixen en quatre contraforts exteriors a cada banda. En els murs interiors hi ha revestiments de policromia en tota l'església en estat de conservació regular. La capçalera és de tram recte i el contracor és elevat. Història La primera referència documental que nombra a l'església parroquial d'Altet és el 1099 a l'acta de consagració de l'església de Guissona, com la seva sufragània. Això és un fet que sembla un exponent típic del moviment colonitzador. Referències
Sant Pere del Talladell

Sant Pere del Talladell és l'església parroquial del Talladell, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local. El 1684 es daten l'inici de les obres de construcció d'aquesta església. A la casa parroquial es conserva un arxiu datat des del segle xvii. Descripció És una església de planta basilical de creu llatina amb transsecte format per dues grans capelles laterals. La capella lateral del costat esquerre és dedicada a l'advocació de la Mare de Déu del Roser i coronada per un esvelt cimbori. L'absis de l'església és recte i tota la nau central es troba coberta per una senzilla volta de canó. La façana principal i el campanar són de pedra tallada, presentant una gran simplicitat en les seves formes mancades d'elements decoratius. El campanar és de planta quadrada, de dos cossos d'alçada i a l'últim cos, a banda i banda, s'obre un gran finestral longitudinal d'arc de mig punt on se situen les diferents campanes. La façana s'articula a partir d'una porta rectangular emmarcada per falses pilastres adossades que damunt seu sostenen un entaulament de cornisa sobresortida damunt de la qual hi reposa un frontó partit. Tant el campanar com la façana es troben coronades per unes voluminoses cornises a tall de ràfec. Referències
Sant Salvador de Claravalls

Sant Salvador de Claravalls és l'església parroquial de Claravalls, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Església molt senzilla d'una sola nau amb tres capelles laterals a banda i banda cobertes amb un arc de mig punt suportats per pilars. Damunt d'aquests s'eleva una tribuna. L'absis és poligonal. El presbiteri igual que tota l'església és cobert per una volta de canó recoberta de nervis que s'entrellacen entre si adoptant una forma romboïdal. A cada banda dels peus de l'església hi ha dos grans òculs que donen llum a l'església. A sobre del cor s'eleva una tribuna de grans dimensions. Exteriorment cal destacar la porta d'accés que és d'estil renaixentista, allindada i flanquejada per dues columnes estriades sostingudes per un alt basament i capitell dòric. Aquestes sostenen un fris amb una inscripció gravada: "trans figuratio Domini" i un frontó triangular. El campanar consta de tres cossos, clarament diferenciats, amb una estructura quadrangular. Aquest és cobert per una balustrada on en els extrems s'adossen quatre grans boles exemptes. Referències
Sant Sebastià i Sant Isidre de Selvanera

Sant Sebastià i Sant Isidre de Selvanera és l'església parroquial de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Petita església de dues naus laterals i una central. A la façana principal, la que dona a la plaça, hi ha una entrada amb arc rebaixat i porta de fusta. A sobre hi ha una fornícula buida. Més a sobre hi ha una obertura circular. Campanar d'espadanya d'una sola obertura i campana a l'interior. La coberta és de volta de llunetes. Hi ha dues capelles laterals. Referències
Santa Anna de Riber

Santa Anna de Riber és l'església parroquial de Riber, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església de nau única, de tres trams amb volta de llunetes i cor. Té dues capelles laterals per banda i les dues primeres amb volta de creueria i les segons s'obren al mur amb volta de canó. Té l'absis tallat. Tota feta amb carreus irregulars de pedra, amb arrebossat pintat de blanc a les voltes. Té l'enllosat de pedra. A l'exterior, hi ha una entrada rectangular emmarcada amb carreus de pedra, i porta de fusta. A sobre petita obertura de mig punt que complementa l'entrada. Més a sobre, rosassa amb motllura, i culminant la façana, campanar d'espadanya amb dues obertures. La coberta a dues aigües. Referències
Santa Maria de Sant Martí de la Morana

Santa Maria és l'església parroquial de la població de Sant Martí de la Morana, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici de pedra de dimensions reduïdes. La façana principal presenta una coberta a dues aigües esgraonada i una portada amb llinda de pedra, on apareix la inscripció "1706". En el mur de llevant, als peus de la nau, s'aixeca una estilitzada torre de tres cossos. Aquesta presenta quatre cares amb una finestra d'arc de mig punt en cadascuna i una petita balustrada. Al damunt, anys més tard, s'hi va afegir un cos més petit, també quadrangular, amb obertures semicirculars. És una església de nau única que consta de tres trams, un cor i un absis rectangular. S'obren dues capelles en el mur de tramuntana i una capella coberta amb volta de canó al mur de llevant. El seu interior es troba tot arrebossat i pintat de blanc, mentre que els murs exteriors presenten un parament amb filades de carreus regulars molt ben escairats. Referències
Santes Masses de Sedó

Santes Masses de Sedó és una ermita de Sedó, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'Ermita de Santes Masses està ubicada en un punt elevat des del qual s'albira gran part del territori. Aquesta és una construcció de pedra que es troba arrebossada completament, a excepció dels angles de l'edifici que deixen entreveure grans carreus de pedra. La façana de ponent presenta una coberta a dues aigües, al centre de la qual s'aixeca un campanar d'espadanya amb un ull d'arc de mig punt. Dos grans contraforts, a l'extrem nord-oest i gairebé al centre de la mateixa façana, flanquegen una porta dovellada d'arc de mig punt a la qual s'accedeix gràcies a quatre graons. Una rosassa ovalada sota el campanar, dona llum a l'interior de l'ermita, mentre que a la vora d'aquesta es pot observar una gran arcada d'arc de mig punt que ha estat tapiada. La façana de llevant testimonia l'existència de dues finestres amb ampit que han estat tapiades, igual que succeeix a la cara nord de l'edifici. L'absis és quadrangular i presenta una finestra amb ampit mig tapiat, on encara es conserva la reixa de forja que la protegia. Aquesta construcció ha sofert moltes intervencions al llarg del temps, ja que a causa de la seva ubicació han estat molts els actes vandàlics que si han succeït i contra els quals s'ha volgut prendre mesures. Referències