Santa Fe de Quer

Santa Fe de Quer és una església del municipi de Bagà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i protegida com a bé cultural d'interès local des del 2017. Descripció És una petita església d'una sola nau amb la façana principal oberta a llevant. Les seves dimensions aproximades són de 12 metres de llargada per 6 metres d'amplada, amb una alçada fins l'arrencament de la coberta de 3,80 metres. La planta és de tendència rectangular resultant en un presbiteri d'acabat quadrat. De l'església original es conserven dempeus els paraments laterals (costats nord i sud) i el del presbiteri (costat oest). L'aparell emprat en aquesta edificació, concretament als murs perimetrals, es tracta d'una mamposteria a partir de pedres no massa treballades ni polides, unides mitjançant morter de calç. Les cantonades, així com les obertures presenten un aparell de carreus (de mides reduïdes) més treballats i polits disposats regularment. La fisiognomia dels murs laterals està caracteritzada per la presència de contraforts construïts a partir de paredat, que reforcen els llenços erigits. N’hi ha disposats tres a cada banda brindant un suport estructural a la capella. Seguint l'alçat de les clavendes podem observar com la part superior es corona en un ràfec confeccionat a partir de dues fileres de teules àrabs i dues fileres de rajols plans alternades. Culminant aquesta estructura identifiquem la presència de teules àrabs intercalades de tal manera que primerament en trobem una convexa seguida per una de còncava, establint, per tant, l'inici d'una teulada a dos aigües, el vèrtex del qual el podem determinar al centre de la nau, evidenciat per la triangulació del carener en la culminació de la contra façana. En origen, l'interior de la nau es trobava arrebossat de calç policromada, del qual es preserven alguns fragments actualment. Així també, resta en la part superior l'arrencament d'una volta de canó que hauria cobert inicialment la capella, la pèrdua definitiva de la qual es produí ―basant-nos en les fonts fotogràfiques― entre l'any 1995 i el 2004. Història de l'edifici L'exhumació documental duta a terme per mossèn Joan Serra i Vilaró, va determinar que l'any 1259 l'església de Santa Fe era regida per un donat i que, a partir de 1384, un ermità hi feia contínua residència tenint cura de la capella rebent pagaments per part dels cònsols de Bagà per a tal comesa. L'edifici actual s'erigí el 1766, sent començades les obres el 12 d'abril i concloses el 19 de maig, si bé encara van restar pendents alguns treballs de fusteria i d'acabament de la teulada que es dugueren a terme durant els anys següents. Les àpoques conservades d'aquestes obres sumen un valor de 88 lliures i 18 sous. Malgrat la mancança de proves, s'ha suposat que l'abandonament de la capella es produí arran dels saquejos que patí la capella durant la Guerra Civil espanyola (1936-1939), moment en què la volta s'hauria esfondrat.Durant la dècada de 2010 es va procedir a la neteja de l'interior de l'edifici, desbrossant-lo de tota la vegetació que hi existia, i s'inicià la gestació d'un projecte de restauració de l'edifici que conclogué el 2023. En aquest procés, l'any 2022, la capella fou objecte d'una prospecció arqueològica que va desvelar la base de l’absis semicircular que hauria tancat pel costat de llevant l'antiga església medieval. Amb l'esmentada edificació del segle XVIII s'hauria canviat l'orientació de la capella, obrint l'actual accés a llevant, damunt de l'emplaçament de l'antic absis. El projecte consistí en la restauració de la façana principal, el cobriment de la teulada respectant el ràfec existent i la reconstrucció del campanar d'espadanya que, a través de les fonts fotogràfiques i arqueològiques, sabem que formava part de la fàbrica setcentista. L'obra fou beneïda el 5 de novembre de 2023 per Francesc Conesa, bisbe de Solsona, en una celebració cooficiada per mossèn Gaspar Comellas, rector de la parròquia de Sant Esteve de Bagà. L’escultor Pere Baguena, establert durant anys a Vallcebre, fou l’encarregat de realitzar la imatge de santa Fe amb una talla de cedre. Tal com diu el propi artista, va voler fer una santa Fe contemporània però alhora amb els valors d’acolliment i benvinguda, d’aquí la posició dels seus braços oberts. La representació mancada de faccions del rostre no és fortuïta, sinó conscient, per oferir al seu observant la lliure elecció d’interpretació i imaginació dels seus trets facials. Per últim, la tècnica del buit que caracteritza la darrera etapa de l’artista també hi és present: una sèrie de forats al peu de la imatge simbolitzen el deteriorament i l’erosió de la matèria que pateix la nostra existència, en concordança amb les tortures que va patir santa Fe d’Agen. Aquests forats poden ser interpretats, alhora, com la representació de les graelles, atribut característic d’aquesta santa atès el martiri del foc que patí. L’altre atribut propi dels sants i les santes màrtirs que complementa aquesta escultura és la palma, vegetació del Paradís que simbolitza la victòria, incorporada a l’obra mitjançant una fulla natural de la pròpia planta. L'aplec de Santa Fe de Quer Santa Fe era copatrona de la vila de Bagà i el dia de la seva festivitat, el 6 d'octubre, se celebrava un important aplec a la capella en qüestió. Des del poble hi feien una solemne processó amb penons i ciris pels quals, Serra i Vilaró, en documentà despeses. La processó era acompanyada per la música d'un cor d'escolans que, en algunes ocasions, era complementada pel so d'instruments musicals. Desconeixem la data precisa en què s'establí la tradició de celebrar aquest esdeveniment. A finals del segle XVII trobem la primera referència a l'aplec de Santa Fe de Quer, la missa del qual fou oficiada per set clergues. Conclós l'acte litúrgic, se celebrava un refresc amenitzat amb música, les despeses del qual anaven a càrrec del comú. L'any 2023, amb motiu de la restauració de la capella, es va recuperar l'aplec de Santa Fe de Quer. Referències