NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Teatre Grec

Il Teatre Grec è un teatro all'aperto situato nella montagna di Montjuïc nella città di Barcellona. Nonostante il suo nome, non si tratta di una costruzione fatta dagli antichi Greci, ma venne progettato e costruito nel 1929 in occasione dell'Esposizione Internazionale di Barcellona dall'architetto Reventós Ramon e da Nicolau Maria Rubió, che si ispirarono alla pianta del teatro di Epidauro ricavandolo in una vecchia cava in montagna. La superficie del teatro è di 460 metri quadrati e può ospitare circa 1.900 spettatori. Accanto al teatro si trovano dei giardini, progettati da Rubió i Tudurí e da Jean-Claude Nicolas Forestier e un padiglione utilizzato per concerti e oggi adibito a ristorante. Dalla fine della Guerra civile spagnola il teatro non venne più utilizzato fino al 1952 quando si inaugurò nuovamente con l'Edipo re di Sofocle. Da allora le rappresentazioni estive si svolgono regolarmente con spettacoli di teatro, opera, zarzuela, danza, musica, spettacoli folcloristici, e così via. Tra il 1969 e il 1972 il teatro rimase chiuso, mentre dal 1973 al 1975 la gestione del teatro fu privata finché nel 1976 tornò nelle mani del municipio, che inaugurò il primo Festival Grec, il cui successo fece sì che si replicasse ogni anno tra giugno e agosto, con l'eccezione del 1979. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Teatre Grec
Palais du baron de Quadras

Le Palais du Baron de Quadras est un bâtiment moderniste construit par Josep Puig i Cadafalch entre 1904 et 1906. Il se trouve au 373 avenue Diagonale à Barcelone. C’est actuellement le siège de l'Institut Ramon Llull. Histoire et description Le Baron de Quadras chargea Puig i Cadafalch en 1900 de la construction de sa nouvelle maison à Barcelone après avoir terminé son palais à Massanes. Le bâtiment est situé sur un terrain étroit avec une façade qui donne sur la Diagonale, et sur la rue du Roussillon avec des façades totalement différentes. C’est le fruit de la transformation d’une ancienne maison d’habitation avec une façade sur la rue du Roussillon où sont encore visibles des éléments de la structure préexistante. La résidence du Baron se trouve au rez-de-chaussée et au premier étage, laissant le reste du bâtiment en location. Les éléments les plus importants du bâtiment sont la façade sur la Diagonale, et les espaces et décorations intérieures du baron. La façade est un exemple caractéristique de la façon dont Puig réinterprète les façades gothiques du nord de l’Europe (tribunes, coursives épurées, mansardes…). À l’intérieur, avec une conception très hétérogène, mais représentative de sa manière de faire, Puig répète l’usage d’éléments sculpturaux gothiques avec un usage prolifique de la céramique colorée et une certaine influence de l’architecture arabe. La façade postérieure est plus conventionnelle avec une décoration qui rappelle le style Sécession viennois. Collaborent avec Puig i Cadafalch les sculpteurs Eusebi Arnau et Alfons Juyol i Bach, la ferronnerie de Manuel Ballarín, la mosaïque romaine de Lluís Brú et les céramiques de Mario Maragliano. Usages Le bâtiment fut déclaré Bien culturel d’intérêt national le 9 janvier 1976. Il fut réaménagé en 1980 pour accueillir le musée de la musique avant son départ pour l'Auditori en 2001 puis le siège social de la Caisse Asia jusqu’en 2013. C’est actuellement le siège de l’Institut Ramon Llull, consortium public de la Generalitat de Catalunya et de la mairie de Barcelone pour la promotion internationale de la langue et de la culture catalanes. Références Liens externes Sites officiels : (ca) www.llull.cat/monografics/palaubaroquadras/catala/index.cfm et (en) www.llull.cat/monografics/palaubaroquadras/english/index.cfm Ressource relative à l'architecture : Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Barcelone
Palau del Baró de Quadras

Il Palau del Baró de Quadras è un edificio modernista, costruito tra il 1904 e il 1906 su progetto dell'architetto Josep Puig i Cadafalch, che si trova al numero 373 dell'Avinguda Diagonal di Barcellona. L'edificio fu commissionato dal barone Manuel de Quadras a Puig i Cadafalch dopo che questi aveva già ristrutturato la sua residenza tra Hostalric e Maçanet de la Selva. L'edificio ha due facciate: quella posteriore che presenta dei graffiti floreali policromi con una tribuna su tutto il primo piano, e la cui parte centrale continua verticalmente per i quattro piani secondo lo stile della Secessione viennese, e quella principale di dodici metri di larghezza, riccamente scolpita e d'ispirazione plateresca. La tribuna della facciata principale è l'elemento che più cattura l'attenzione ed è composta da una galleria di archi completamente scolpiti, con all'angolo alla sinistra la figura di San Giorgio in lotta con il drago di Eusebi Arnau. Al secondo piano si trovano quattro finestre di stile gotico, mentre nel terzo piano vi è una galleria e nel quarto una grande mansarda con cornicioni di legno e ceramica vetrata. La porta è stata realizzata da Manuel Ballarín in ferro battuto e vetro, mentre all'interno l'elemento più spettacolare è la scala. Il 9 gennaio 1976 il Palau del Baró de Quadras è stato dichiarato Bien de Interés Cultural dalla Generalitat de Catalunya e oggi ospita l'istituto Ramon Llul. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palau del Baró de Quadras Collegamenti esterni (CA) Sito ufficiale, su llull.cat. (EN) Sito ufficiale, su llull.cat.
Tutuki Splash

El Tutuki Splash és una de les quatre atraccions d'aigua del parc temàtic PortAventura Park, i una de les més conegudes. Està situada a la regió de la Polynesia. Va obrir les portes l'any 1995 coincidint amb la innauguració del parc temàtic i fou construit per Intamin AG. Consisteix en un recorregut per a diferents coves i roques volcàniques de la Polynesia. Al llarg del recorregut podrem gaudir d'una primera baixada de 6 metres i la baixada final d'aproximadament 15 metres. Durant la baixada la barca pot agafar una velocitat d'uns 65 km per hora. Durant l'atracció estaràs assegut en una barca, amb diferents compartiments de seients, concretament, 5 files de 4 persones, així doncs, l'aforament màxim és de 20 persones. L'alçada mínima per pujar-hi és d'1,20. Referències
Tutuki Splash

Tutuki Splash is a water ride, opened in 1995 at PortAventura Park in the resort PortAventura World, Salou, Spain. It is located on an artificial volcano in the Polynesia section of the park. The ride begins with a slow, gentle river, followed by a dark tunnel around a bend, and a small drop where a photograph of the passengers is taken. There is no lift needed for the drop as the station is on elevated ground. There is another slow river and a steep lift hill. At the top, the raft plunges down a drop reaching the highest speed of the ride (35 mph). It floats back to the station while onlookers can spray passengers with water from the bridge above. See also PortAventura World Water ride Tidal Wave (Thorpe Park) References http://www.portaventura.co.uk/ http://www.portaventura.co.uk/portaventura/html/PortAventura_Park/Atracciones/Polynesia/Tutuki_Splash.html http://www.coasterforce.com/index.php?categoryid=222 http://www.s104638357.websitehome.co.uk/html/tutukisplash_main.htm External links http://www.portaventura.co.uk/
Tutuki Splash

El Tutuki Splash es una atracción acuática de PortAventura Park (Salou, España). Es una de las atracciones más famosas del parque. Es ideal para días calurosos ya que el agua te llega bien adentro, siempre hay quien te moja desde la parte superior con unas máquinas puestas a disposición del público para tal acción. Se sitúa en la zona Polynesia. Inicios Abrió con el parque en 1995 y es una de las más conocidas atracciones del parque. En un principio su nombre iba a ser Krakatoa Splash. Descripción Varias barcas hacen un recorrido por el corazón de la selva mediante raíles sumergidos. A lo largo del trayecto, hay 2 bajadas que causan unos remojones. Hay una bajada pequeña y otra de mayor altura que baja desde lo alto del volcán, por lo que los pasajeros acaban el recorrido empapados. Argumento Los indígenas de la Polynesia celebran las ancestrales ceremonias para adorar a la diosa Pelé (diosa del fuego) que la llamaba cuando aumenta la viscosidad del magma y pueden darse corrientes de nubes ardientes. Esto generalmente no lo saben los aventureros que navegan por los ríos, lagos de las proximidades el un gran volcán. Pero, si la furia del Volcán se siente, si notas que una fuerza sobrenatural te impulsa hacia una cima, es que ya estás perdid@. Observarás la lava desde lo más alto, y con toda su furia te harán bajar a toda velocidad por la ladera. Tematización Está basada en una zona volcánica entre la frondosa vegetación de la Polynesia, entre tikis, cascadas... Anteriormente el volcán tenía efectos de humo y ebullición en su cráter, aunque actualmente dichos efectos no están een funcionamiento. Elementos tematizados: Colas, estación y recorrido. Recorrido La atracción comienza con un lento recorrido serpenteando por una zona tematizada y siempre bajo el estruendo del gran volcán. Hay una pequeña cueva o túnel tras el cual está la primera bajada. No es gran cosa pero sí importante ya que está la foto. Tras un giro de izquierdas empieza la gran subida. Llegas arriba y rodeas la cima del volcán a medida que el carro va cogiendo más velocidad. La segunda y última caída es más alta que la primera y no es totalmente continua, tiene un pequeño bache en su recorrido que le da un efecto particular. Tras esto hay otro giro a izquierdas y la llegada a la base. Una cosa que se puede notar mientras se disfruta de dicha atracción es que cuando la barca que va detrás tuya termina de bajar por el tobogán crea una ola que hace que los que vayan delante noten una sensación de aceleración. Ficha Galería de fotos Véase también PortAventura Park Atracciones de PortAventura Park Shambhala: Expedición al Himalaya Furius Baco Dragon Khan Grand Canyon Rapids Hurakan Condor Stampida Tomahawk El Diablo - El tren de la mina Silver River Flume Ferrocarril Tour Tami-Tami Sea Odyssey Templo del Fuego Fumanchú Enlaces externos PortAventura World Video del Tutuki Splash
Tutuki Splash

Tutuki Splash est une attraction aquatique de type Shoot the Chute, située dans le parc à thème espagnol PortAventura proche de Barcelone. Située dans la partie "Polynésie", cette attraction de type Spillwater 20 a été construite par Intamin et a ouvert le 1er mai 1995, en même temps que le parc. Avec ses 440m. de long, l'attraction accueille les visiteurs de plus de 1,40 mètre dans ses embarcations de vingt places. Le parcours situé aux abords d'un volcan artificiel est composé de deux chutes dont la plus haute mesure quinze mètres et la plus petite mesure cinq mètres. Les visiteurs sur les rives du circuit ont l'occasion d'asperger les passagers grâce à plusieurs canons à eau. Galerie Liens externes (fr) portaventura.com - La page de l'attraction sur le site officiel Portail de la Catalogne Portail des parcs de loisirs
Tutuki Splash

Tutuki Splash is een shoot-the-Chute in het Spaanse pretpark PortAventura Park. De attractie werd samen met het park geopend in 1995. Tutuki Splash is tevens een van de typerende attracties van het park. Verhaal De inwoners van Polynesië vieren een ceremonie om hun godin van het vuur Pelé te eren. Hierbij varen ze naar de vulkaan maar wanneer de vulkaan zijn furie laat voelen aan de avonturiers is het te laat. Je wordt omhoog getild richting de krater van de vulkaan. Eenmaal boven zie je de lava stromen. Niks kan de vulkaan nu nog stoppen en de boot glijdt langs de rand van de vulkaan naar beneden, recht het water in. Thema De attractie is volledig ingewerkt in de themazone Polynesië. De boten doorlopen een route langs en doorheen een vulkaan midden in de vegetatie van Polynesië. Soms worden ook speciale effecten toegevoegd aan de attractie zoals rook of kokend water op de top van de vulkaan. Beknopte beschrijving De attractie heeft 2 drops, een kleine en een grote. Bezoekers worden nat op beide drops maar geregeld wordt een boot ook nat gemaakt op de liftheuvel door een reeds vallende boot. Verder zijn er ook betaalde waterpistolen geplaatst op een brug boven de baan. Hier kunnen bezoekers de inzittenden natspuiten. Trivia Op de attractie is een Express-wachtrij aanwezig voor houders van deze pas. Wanneer het park opent, beginnen de meeste bezoekers in Polynesië. Hierdoor staan in de eerste uren na opening lange wachtrijen aan de attractie. Tijdens de zomermaanden is de attractie heel populair omdat je er zeker nat wordt. De foto wordt genomen tijdens de eerste drop, wanneer men de vulkaantunnel verlaat. De tunnel van de vulkaan is een plek waar veel bezoekers hun kauwgom achterlaten. Externe links Officiële website van het attractiepark
Hospital Clínic de Barcelona

Hospital Clínic de Barcelona, officially Hospital Clínic i Provincial de Barcelona (Catalan pronunciation: [uspiˈtal ˈklinik i pɾuβinsiˈal də βərsəˈlonə]), is a university hospital founded in 1906 and based in Barcelona. It opened its doors on December 22 1906, with a capacity of 400 patients, some of which were moved from Hospital de la Santa Creu. It is currently part of the Catalan Health Service. It has been awarded by IASIST for 10 consecutive years as a top 20 hospital in Spain. A private study conducted in 2009 ranked it as one of the top four national and regional hospitals in Spain, including all public and private facilities. In 2020 it was ranked by Newsweek as the best hospital in Spain and one of the 25 best in the world. It is located on the left side of the Eixample and serves as a university hospital for the University of Barcelona Faculty of Medicine, with which it forms a functional unit. Due to its university character, its healthcare activity is complemented by teaching and medical research. The population assigned as a community hospital, together with Hospital Plató and the Clínica Sagrat Cor, is 540,000. It also works as a complex tertiary hospital, developing lines of activity for patients in Spain and internationally. Healthcare It is considered the main public healthcare provider in its catchment area in the city of Barcelona. It functions as a community hospital and also operates as a tertiary care facility for highly complex cases. It manages several centers, including a separate maternity hospital and some primary care centres. It also has a private subsidiary, Barnaclínic, a healthcare centre serving private patients. Hospital Clinic created the Transplant Services Foundation (TSF), specialised in the extraction and distribution of organs and tissues. The hospital also operates a hospital-at-home program, which provides hospital care to certain patients in their homes. Research The hospital has historically been related to research. In 2020, Clínics' research is centralised through the August Pi i Sunyer Biomedical Research Institute (IDIBAPS). It also manages a Foundation for Biomedical Research (FCRB). Teaching Hospital Clínic manages teaching activities for both undergraduate and post-graduate levels, including formal training for medical residents and existing staff. It is closely linked to the Faculty of Medicine of the University of Barcelona. It also offers external training, organized under the brand Aula Clínic. References
Hôpital clinique et provincial de Barcelone

L’hôpital clinique et provincial de Barcelone (en catalan : Hospital Clínic i Provincial de Barcelona) est un hôpital public et universitaire situé à Barcelone qui dépend du Service catalan de la santé (CatSalut). Références (ca) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en catalan intitulé « Hospital Clínic de Barcelona » (voir la liste des auteurs). Liens externes Ressource relative à la santé : Catálogo Nacional de Hospitales clinicbarcelona.org Portail de la Catalogne Portail des soins infirmiers Portail de la médecine Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Hospital Clínic de Barcelona

Hospital Clínic de Barcelona, officieel Hospital Clínic i Provincial de Barcelona, is een ziekenhuis in Barcelona, Catalonië (Spanje). Het gebouw is in 1906 in gebruik genomen en maakt nu deel uit van de Catalaanse gezondheidsdienst (CatSalut). Het ziekenhuis is een academisch ziekenhuis verbonden aan de Universiteit van Barcelona. Zie ook Metrostation Hospital Clínic Externe link (ca) Officiële website
Mas Catarro

El Mas Catarro és una obra modernista de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció El Mas Catarro està situat al nord del nucli urbà dels Monjos, a l'esquerra del riu de Foix. És un edifici que consta d'un nucli central i dues ales laterals acabades amb torratxes. El formen una planta baixa, pis principal i terrat. Les torres es cobreixen amb volta de pavelló. Són dignes d'esment els diversos elements ornamentals de la façana, amb utilització de la ceràmica vidriada i del maó. És també interessant el jardí i l'estatuària. Història L'edifici data de principis del segle xx. Referències
Cal Baldufes

Cal Baldufes és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici aïllat de planta rectangular envoltat d'un ampli jardí. Es tracta d'una de les poques cases noucentistes que resten a Capellades. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. La coberta és a doble vessant i amb les teules vidrades disposades creant formes de greques i decorant la teulada. Un cos central i perpendicular sobresurt de la resta de la coberta. Els capcers del cos central acaben amb motius decoratius curvilinis, molt característics del noucentisme. Les façanes destaquen per la composició simètrica i per la inclusió d'elements arquitectònics i motius decoratius de caràcter classicista: les columnes jòniques que emmarquen l'entrada i suporten el balcó amb barana de balustres o els esgrafiats de la façana. Destacar també la ceràmica vidrada utilitzada en les cornises de les obertures, així com en la paret de tancament de tota la finca. Història Aquesta torre senyorial fou edificada per Josep Guasch i Orts, fill d'Isaac Guasch, important industrial tèxtil de Capellades. Aquest va comprar diferents terrenys contigus entre el carrer Garbí i l'actual Abat Muntades per construir-hi un edifici de nova planta. Referències
Casa Rius Aloy

La Casa Rius Aloy és una obra amb elements eclèctics i modernistes de Capellades (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'una casa d'època amb tipologia repetida constantment: 2 plantes (l'ultima golfes i la primera balcons). Interessant decoració a la barana del terrat: motius florals, volutes, decoració que també trobem a la Villa Canals de Capellades. Té altres motius decoratius, que poden ser afegits més tard doncs semblen de caràcter noucentista. (La casa que té adossada al costat ho és). Història Finals segle XIX-inicis segle xx. Referències
Antiga Fàbrica Guasch

L'Antiga Fàbrica Guasch és un edifici de Capellades (Anoia) catalogat com a bé cultural d'interès local. Història El 1857, es va constituir a Reus la societat Pujol i Guasch Germans, formada pels germans Isaac i Francesc Guasch i Pujol, juntament amb Joan Pujol i Suqué, amb l'objectiu de crear dues fàbriques de teixits de cotó, una a Reus i una altra a Capellades. Aquesta es va crear el 1859, en unes instal·lacions llogades, i el 1867, els germans Guasch van constituir la societat Guasch Germans, a la que el 1871 es va incorporar els seus nebots Isaac, Maties, Josep i Joan Guasch i Orts, fills d'Isaac Guasch i Pujol. Entre 1879 i 1881, van fer construir una nova fàbrica al carrer de Sant Ramon, antiga carretera de Martorell. Després de la mort d'Isaac sense fills el 1885, Maties es va posar al capdavant, i el 1896 es va constituir una nova societat amb Maties, Josep i Joan Guasch i Orts i amb un capital de 35.000 pessetes. El 1898 van posar-hi en marxa una màquina de vapor de 16 CV, i l'any següent els primers 29 telers mecànics. El 1900 ja tenien una màquina de vapor i 100 telers mecànics, i el 1913 ja treballaven amb telers electrificats i la indústria amplià la seva activitat a la filatura i al tint. El 1922, la fàbrica va ser ampliada amb noves naus, i el 1943 va ser reconstruïda després d'haver estat dinamitada durant la Guerra Civil Espanyola. El 1952, l'empresa es va constituir com a societat anònima, que segueix funcionant en l'actualitat. Descripció De planta baixa i un pis, està construïda amb maó vist, en desnivell i formada per quatre cossos de planta rectangular, sostre de teules a dues vessant (a cada cos), i un altre construcció més petita annex i de sostre a una vessant. Les finestres són d'arc rebaixat i queden emmarcades per pilastres. El coronament té unes boles. Referències Bibliografia Gutiérrez i Poch, Miquel «El perill de l'oblit: la indústria tèxtil a Capellades (1800-1913)». Miscellanea Aqualatensia, 11, 2004, p. 141-168. Enllaços externs «Fàbrica Guasch, edifici antic». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Escoles de Casavells

Les Escoles de Casavells són una obra modernista de Corçà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici situat al centre del poble, al començament del carrer de Sant Josep. Està construït en façana per cinc mòduls, quatre dels quals (els laterals) estan formats per dues finestres, una a la planta baixa i l'altra al primer pis seguint un eix vertical, i el mòdul del centre, on en la planta baixa la finestra és substituïda per la porta d'accés a l'edifici. Així doncs és de dues plantes, i està construït amb pedra, les estructures portants, i amb teua àrab, la coberta que és a dues aigües. Les façanes estan arrebossades. Referències
Casa Mainegre

La Casa Mainegre és una obra modernista de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Aquest edifici, situat al punt de confluència a la carretera de Palamós i la via del tren, cal entendre'l dins del context del desenvolupament econòmic, industrial i social de les darreries del segle xix, i del canvi de caràcter urbà de l'extrem nord-est de la ciutat a l'arribada del tren. Originàriament es tractava d'una vil·la residencial amb cert aire colonial, de planta semisoterrada, planta baixa, dues plantes pis i una torre amb teulada a quatre aigües acabada amb agulla. A la planta baixa destacava un porxo que pràcticament envoltava l'edifici per tres costats. A la planta primera, una galeria vidriada suportada per dos pilars avançats a la línia del porxo emfatitzava l'accés principal. I la segona planta, de dimensions més reduïdes i coberta amb teulada a dues vessants, gaudia d'una amplia terrassa oberta a la façana principal. Era remarcable, també, la tanca escalonada de l'extens jardí amb reixes de ferro forjat entre pilars de totxo vist sobre un sòcol de maçoneria rematat amb sardinell ceràmic. La fesomia de l'edifici ens ha arribat molt desvirtuada degut, en primer lloc a l'edificació que s'hi ha adossat canviant l'escala del conjunt (en una intervenció semblant al xalet de Can Rius), en segon lloc a l'ampliació que ha ocupat el porxo i la terrassa i en tercer lloc a l'operació de maquillatge cromàtic tant a la casa com a la tanca. Referències
Façana de Ca la Nicàsia

La Façana de Ca la Nicàsia és una obra modernista de Cervelló (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos, malgrat que l'últim pis no dona a la façana principal. A la façana principal s'obre una porta d'arc rebaixat a la planta baixa; al primer pis hi ha un balcó amb una motllura que emmarca la seva part superior i per sobre un òcul també decorat amb motllures. El coronament de la façana és una línia ondulada amb una flor decorativa a banda i banda i un motiu central. Totes les obertures, el canvi de nivell entre els pisos i les cantonades estan ressaltades per un color més clar que la resta de la façana. Referències