NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ermita de Sant Benet (Montserrat)

L’ermita de Sant Benet a la muntanya de Montserrat, al terme municipal de Monistrol de Montserrat, Bages, era una ermita important durant el al segle XVI, de la qual només es conserven, molt emboscades, les restes d'un mur exterior i les cisternes. Des de 1927 hi ha edificada al seu lloc la capella de Sant Benet. La nova capella benedictina està en ús. L'ermita original va ser construïda l’any 1536 per l'abat Pedro de Burgos. Més endavant s'amplià amb una capella dedicada a Santa Escolàstica, convertint-se en un important lloc espiritual de Montserrat. En una època fou una ermita on s'hi estaven els ermitans més vells. Estat De l'antiga ermita només en resta un mur que correspon a la baixada cap a l’hort, dues cisternes, un canal d’aigua excavat en la roca, terrasses i murs de contenció de terres. Història Completava una ruta d'ermites que permetia als pelegrins guanyar-se indulgències. El 1562 va ser ampliada per l’Abat Garriga. Era un lloc pròxim al monestir, amb un ampli jardí que servia d'esbarjo per als monjos (B. Joly, 1585). Segons l'abat Pedro de Burgos, va ser la residència del pare vicari que era qui dirigia els ermitans. Com altres ermites i llocs de Montserrat, l'ermita va patir danys importants durant la Guerra del Francès l’any 1812 i quedà gairebé destruïda. Posteriorment es va restaurar, però l’ermita es va abandonar l’any 1821. Al cap de molts anys, els oblats benedictins n'iniciaren la restauració, però no arreglaren l’antiga ermita, sinó que n'edificaren una de nova planta que fou inaugurada l’any 1927. Durant molts anys, la capella romangué tancada sense cap ús. Cap al 1960, un grup d’escaladors la van ocupar com a refugi lliure. Per aquest motiu la capella fou dessacralitzada i es mantingué com a refugi i base de partida d'escalades a la zona. L’any 1979 un grup d’escaladors n'assumí el manteniment i la cura del lloc, on s'oferien alguns serveis als excursionistes i escaladors que hi arribaven. Accés Des del monestir cal seguir el camí de Tebaida i després de l’ermita de Santa Anna, al mirador dels Ermitans, seguir el sender de Gran Recorregut 172 que porta a un trencall a l’esquerra que puja per unes escales de roques fins a l’ermita de Sant Benet. Referències
Ermita de Sant Salvador (Montserrat)

L'ermita de Sant Salvador a la muntanya de Montserrat, dins el terme municipal de Monistrol de Montserrat, Bages, era una edificació eremítica situada a la regió montserratina de Tebaida (Sant Salvador) de la que només en queden les restes. L'edificació està protegida sota una balma al peu de la Roca de Sant Salvador i a la vora de la roca de l'Elefant i la Mòmia. També l'anomenen ermita de la Transfiguració. Història S'ha documentat que tingué ermitans els segles xiii i xiv (abat Pedro de Burgos, 1512-1536).Hi una balma al costat que formava part de l'antiga ermita, que es va aprofitar per fer-hi un oratori, dedicat a la Nativitat del Senyor, un cop es va construir la nova edificació. Es diu que a l'any 1648 tenia una retaule del Salvador (la Transfiguració) però en inventaris de 1703 i 1734 s'anomena al lloc un retaule dedicat a Santa Caterina. L'any 1812 va ser destruïda per l'exèrcit francès. Al cap de quatre anys es tornà a restaurar i el 1921 va quedar abandonada. Estat Hi ha les restes de l'ermita que no sòn consolidades. Es poden observar restes de murs, teules, terrasses i murs de contenció. A la balma hi ha una construcció més moderna que s'usa com a refugi. Accés Es troba al peu del camí que va al Pla de la Trinitat, al vessant sud de la Serra de Lluernes. Per accedir-hi cal prendre unes escales des de Sant Benet amb corriol i desnivells. El camí és difícultós, sobretot en el darrer tram. Referències Enllaços externs Ruta de les ermites. Aeri de Montserrat
La Casa Alta (Orpí)

La Casa Alta o Caseriu de Feixes és una obra d'Orpí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Caseria formada per diferents dependències d'on destaquen construccions de planta rectangular i cantoneres reforçades amb pedra ben tallada i coberta a dues vessants. Solen ésser de dos pisos i en algunes construccions, a part de pedra s'ha utilitzat la tàpia. Destaca una construcció amb guardapols de pedra picada a les finestres i que potser és la mes antiga de totes. També hi ha una mena de torreta de base circular adossada a una construcció de planta rectangular que té un caire força estrany. Història Tot el conjunt té l'aspecte d'haver estat una mena de lloc fortificat. La datació és de com a mínim el segle xvii. Referències
Llista de topònims de Santa Margarida de Montbui

Llista de topònims (noms propis de lloc) del municipi de Santa Margarida de Montbui, a l'Anoia barraca de vinya casa castell conjunt d'edificis creu de terme curs d'aigua edifici element arquitectònic entitat singular de població església fita font granja masia molí d'aigua monument muntanya pont serra Misc
Església de l'Immaculat Cor de Maria (Avinyó Nou)

L'església de l'Immaculat Cor de Maria és una església del nucli d'Avinyó Nou, del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès), situada en una plaça davant de la carretera N-340. De titularitat de l'Arquebisbat de Barcelona, va ser construïda pels habitants del poble des del 1947 fins al 1953. S'hi diu missa el festius a les 12 h. Descripció Edifici de planta aproximadament de creu llatina, amb un dels braços petits perllongat, amb un capcer de planta quasi poligonal, derivada aquesta de l'existència de contraforts en els murs dels quals (en dos) s'obren finestres d'arcs apuntats. La volta és apuntada, i presenta els arcs amb el totxo vist, i la resta de la maçoneria arrebossada i pintada. Les façanes exteriors són de carreuat regular vist, deixat del coronament dels mateixos que està fet de formigó, i la porta està feta d'arc de mig punt amb arquivolta de faixes motllurades amb decoració de boles. Història Abans d'aquesta església la gent d'aquest nucli anava a missa a l'església de Sant Pere d'Avinyó, allunyada dos quilòmetres d'aquest nucli, que es va desenvolupar a l'encreuament de la carretera d'Olesa i de Barcelona. El terreny en el que es va edificar l'església era una vinya propietat de Ca l'Isidre, que aquesta família donà perquè es pogués fer el temple. Es formà una junta per endegar la construcció. Un veí, l'Agustí Ràfols Llopart, amb un grup de joves començà a obrir els fonaments a pic i pala. Els manobres eren voluntaris, establint-s'hi torns de feina. El 1953, quan l'edifici estava encara en construcció, la Societat La Parra va demanar d'aplaçar la festa major, que es venia celebrant per la festivitat de Sant Salvador per a desplaçar-la a la del Sagrat Cor de Maria, el dia 22 d'agost. Referències
Mas Romeu (Olèrdola)

El Mas Romeu és una masia enrunada i un jaciment arqueològic del miocé d'Olèrdola (Alt Penedès), declarat Espai de protecció arqueològica. Descripció De planta rectangular, només en queden els murs perimetrals a una alçada no superior a la de la planta baixa. Les parets són fetes de pedra lligada amb argamassa, tot i que en algunes parts són de tàpia. Entre la runa hi ha les restes d'una cisterna. Sireni del Mas Romeu Es tracta d'un exemplar de mamífer marí de l'espècie Metaxytherium catalaunicum amb crani, mandíbula, atlas, axis, una vèrtebra cervical i fragments de costelles, dipositat al Museu de les Cultures del Vi de Catalunya. Va ser trobat el 1869 a la pedrera propera a la masia per l'enginyer francès Jacint de Moulin i Temblec (1822-1870), que treballava en el primer mapa geològic de la província de Barcelona, subvencionat per la Diputació. Moulin va sol·licitar dos picapedrers per a l'extracció d'un bloc de roca d'1,4 x 0,85 x 0,5 m que devia pesar 1.700 kg. Tanmateix, el propietari Victorià Mullol s'hi va oposar al trasllat, i el bloc quedà en dipòsit en un magatzem del carrer de la Fruita de Vilafranca fins al 1944, quan mossèn Lluís Via obtingué dels seus hereus i dels nous propietaris del magatzem la donació de la peça al Museu de Vilafranca, del que era encarregat de la secció de paleontologia. Referències
Poble Espanyol

Poble Espanyol (katalánsky Španělská vesnice, španělsky Pueblo Español) je skanzen v Barceloně. U příležitosti Světové výstavy v Barceloně v roce 1929 byl postaven na ploše 49 000 m² na úpatí hory Montjuïc. Historie Poble Espanyol navrhli architekti Ramon Reventós a Francesc Folguera společně s malíři Miquelem Utrillou a Xavierem Noguésem. Dostali za úkol navrhnout prostor, který by odrážel nejvýznamnější architektonické prvky španělské lidové architektury. Všichni podnikli několik cest po celém Španělsku, aby si pořídili poznámky, kresby a fotografie budov, které měly být reprodukovány. Skanzen byl postaven za 13 měsíců a měl být po skončení výstavy zbořen. Úspěch během světové výstavy vedl k rozhodnutí pokračovat v provozu. K dnešnímu dni je to magnet pro turisty z celého světa. Popis Poble Espanyol stojí na úpatí hory Montjuïc a je zde 117 replik budov ze všech období, kultur a regionů Španělska, i když ne vždy zcela přesných kopií. Výstava je rozdělena do šesti regionálních oblastí: Kastilie a Extremadura, Baskicko a Navarra, Katalánsko, Valencie a Baleárské ostrovy, Andalusie, Aragonie a Galicie. Skanzen s ulicemi a náměstími je navržen tak, aby ukázal charakteristický architektonický obraz různých španělských stavebních stylů – románský, gotický, mudéjarský, renesanční či barokní. Jsou zde také zahrady, fontány a hradby. K budovám patří románský klášter, kostel, radnice, části paláců a městských domů. Do Poble Espanyol se vstupuje replikou brány Sv. Vincence (Puerta de Ávila), která je částí městských hradeb Ávily. Mezi nejznámější památky patří zvonice Mudéjar v Utebo (Zaragoza), paláce markýze Peñaflor (Sevilla) a Ovando Solís (Cáceres), klášter Sant Benet de Bages a římská zvonice Taradell. Původně se uvažovalo o jakési diorámatické vesnici pouze s fasádami, nakonec bylo ale rozhodnuto postavit plnohodnotné budovy, které umožnily umístit zde řemeslníky, dílny a obchody. V řemeslných dílnách se prodává zboží vyráběné tradiční technikou. Mimo jiné lze vidět sklárnu, hrnčířství a dílny na výrobu hudebních nástrojů, hraček a šperků. Několik restaurací nabízí místní kuchyni. Konají se zde představení lidového tance, hudby a folklóru i umělecké výstavy. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Poble Espanyol na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Poble Espanyol na Wikimedia Commons
Poble Espanyol

Poble Espanyol (katalanisch für Spanisches Dorf, spanisch: Pueblo Español) ist ein Freilichtmuseum in Barcelona, Spanien. Anlässlich der Weltausstellung in Barcelona wurde es 1929 auf einer Fläche von 49.000 m² am Fuße des Berges Montjuïc errichtet. Das Poble Espanyol wurde in 13 Monaten erbaut und sollte nach der Weltausstellung wieder abgerissen werden. Der Erfolg während der Weltausstellung führte zu dem Entschluss, das Museum weiter zu betreiben. Bis zum heutigen Tag ist es ein Anziehungspunkt für Touristen aus der ganzen Welt. Die 117 Bauwerke sind, nicht immer originalgetreue, Nachbauten aus allen Epochen, Kulturen und Regionen Spaniens. Das „Dorf“ mit seinen Straßenzügen und Plätzen soll ein charakteristisches, architektonisches Abbild der verschiedenen spanischen Architekturstile zeigen. Zu den Gebäuden gehören ein romanisches Kloster, eine Kirche, ein Rathaus, Teile von Palästen und Bürgerhäuser. Das Poble Espanyol betritt man durch einen Nachbau des Tores des Heiligen Vizenz (Puerta de Ávila), Teil der Stadtmauer von Ávila. In Handwerksbetrieben werden in traditionellen Techniken Waren hergestellt und verkauft. Zu sehen sind unter anderem eine Glasbläserei, eine Töpferei und Werkstätten zur Herstellung von Musikinstrumenten, Spielzeug und Schmuck. In mehreren Restaurants werden landestypische Gerichte angeboten. Auf Veranstaltungen werden volkstümliche Tänze, Musik und Brauchtum vorgestellt, in Ausstellungen Kunstgegenstände gezeigt. Weblinks Offizielle Website (katalanisch, spanisch, englisch)
Poble Espanyol

The Poble Espanyol (literally, Spanish Village) is an open-air architectural museum in Barcelona, Catalonia, Spain, approximately 400 metres (1,300 ft) away from the Fountains of Montjuïc. It is listed as a Cultural Asset of Local Interest (Bé Cultural d'Interès Local). Built for the 1929 Barcelona International Exposition, the museum consists of 117 full-scale buildings replicated from different places in Spain, put together to form a small town recreating urban atmospheres of a variety of places with a range of architectural styles. These buildings house a theater, restaurants, artisan workshops and a museum of contemporary art. History The museum was built from 1926 to 1929 for the 1929 Barcelona International Exposition as an exhibit of the architecture and townscapes found in different places in Spain. The idea was promoted by the Catalan architect Puig i Cadafalch and the project was realized by architects Francesc Folguera i Grassi and Ramon Reventós i Farrarons, art critic and painter Miquel Utrillo and painter Xavier Nogués. The four professionals and the driver Santiago ("el Santiac") travelled some 20,000 kilometers, visiting over 1,600 sites to select and document examples of the most emblematic architecture in each region, the aim being to recreate an "ideal village" that contained the main characteristics of the different peninsular regions, in an attempt to synthesize characteristics that might be attributed to the Spanish traditional architecture. This ensemble is proof of the wide variety of architecture and architectural styles in Spain, comprising a strangely amalgamated yet somehow nicely harmonious ‘Spanish’ village, although there is not a unified style or solid common traits shared among the different regions and cultures that form Spain. Gallery References Davey, J.; Zhen, C. (2015). Wimdu City Guides: No. 2 Barcelona: Barcelona Travel Guide. Wimdu City Guides. p. 10. Retrieved June 8, 2016. Bramblett, R. (2005). Europe For Dummies. Dummies Travel (in Spanish). Wiley. p. 523. ISBN 978-0-7645-8355-1. Retrieved June 8, 2016. External links Poble Espanyol Official Site El Poble Espanyol de Barcelona (German)
Poble Espanyol

Il Poble Espanyol (Villaggio Spagnolo) è un museo all'aria aperta ubicato sulla collina Montjuïc di Barcellona. Storia Fu costruito in occasione dell'Esposizione Universale del 1929 sulla base di un'idea dell'architetto Josep Puig i Cadafalch. Venne concepito come un paese che racchiudesse le principali caratteristiche dei paesi spagnoli, e il progetto venne realizzato dagli architetti Francesc Folguera e Ramon Reventós, con la collaborazione degli artisti Xavier Nogués e Miquel Utrillo. Il museo occupa un'area di 42.000 m² e al suo interno sono riprodotte (su diversa scala) gli edifici, le piazze e le strade più rappresentative di alcune città spagnole. In origine il recinto doveva avere una durata programmata di sei mesi (la durata dell'Expo), ma il successo di pubblico ha permesso che giungesse intatto ai giorni nostri. Oggi il museo, che contiene gli edifici rappresentativi di 15 delle Comunità autonome spagnole, ha la funzione di museo architettonico all'aria aperta e di mostra di artigianato popolare. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Poble Espanyol Collegamenti esterni Sito ufficiale, su poble-espanyol.com. (CA) Poble Espanyol, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Spaans Dorp

Het Spaanse Dorp (Poble Espanyol) is een openluchtmuseum rond architectuur op de Montjuïc in Barcelona, Spanje. Het is een omvangrijk museum dat hedendaagse kunst, architectuur, ambachten en gastronomie combineert. Het museum toont 117 gebouwen op ware grootte die een Spaans dorp vormen met straten, huizen, parken, een theater, een school, restaurants en ambachtelijke werkplaatsen. Geschiedenis Het museum werd voor de wereldtentoonstelling van 1929 gebouwd als een bouwkundig en culturele staalkaart. Het idee, aangebracht door de Catalaanse architect Puig Cadafalch, werd gerealiseerd door de architecten Francesc Folguera en Ramon Reventós, ondersteund door de kunstcriticus Miquel Utrillo en de kunstschilder Xavier Nogués. De vier vakmensen verzamelden het iconografisch materiaal gedurende een rondreis. Met iconografie is het mogelijk om te bestuderen wat het geheim is achter een bouwwerk. Tijdens de rondreis maakten ze honderden foto's, notities en tekeningen zodat ze de essentie van elke streek konden vatten. Omschrijving Het was de bedoeling dat het Spaanse Dorp zou worden gesloopt, maar het dorp bleek na de Wereldtentoonstelling nog voldoende bezoekers aan te trekken om het te sparen. In het dorp tonen meer dan dertig ambachtslieden hun werkzaamheden, zoals glasblazen, leerlooien, mandenvlechten, en het maken van keramiek, sieraden en Spaanse gitaren. Er zijn winkels die goederen exclusieve, met de hand gemaakte artikelen verkopen. Verder is er een winkelcentrum en zijn er restaurants en bars. Het Spaanse dorp heeft 117 gebouwen uit bijna alle Spaanse autonome regio's, op La Rioja en de Canarische Eilanden na. De eerste omdat die in 1929 geen aparte autonome regio was en de tweede omdat de vier ontwerpers om financiële redenen niet in staat waren om ze te bezoeken. Monumenten en gebouwen Enkele van de 117 gebouwen: Calle Cuna - Arcos de la Frontera, Andalusië Torre de Utebo - Utebo, Aragón Cangues d'Onís - Cangas de Onís, Asturië Casa Barreda - Santillana del Mar, Cantabrië El mirador - Sigüenza, Castilië-La Mancha Puerta de San Vicente - Ávila, Castilië en León Navalcarnero, Madrid Casa de los Celdrán - Murcia Las Arcadas - Sangüesa - Navarra Caserío Casa Arteche - Erandio, Baskenland Casa Son Berga - Palma de Mallorca, Balearen Paço de los Fefinhas - Cambados, Galicië Palacio de los Golfines de Abajo - Cáceres, Extremadura La Jana - Castellón, Valencia Monasterio románico de Sant Miquel, Vallès Oriental, Catalonië Museum Fran Daurel Het Museum Fran Daurel toont een privécollectie met werken van hedendaagse Spaanse kunstenaars. Er zijn schilderijen, beeldhouwwerken, wandtapijten, tekeningen en keramiek ondergebracht. Verder is er nog een beeldentuin met 41 grote sculpturen. In het museum Fran Daurel worden werken van Picasso uit de jaren vijftig en zestig getoond. Hij maakte keramiek op zowel de traditionele als op eigen wijze. In zijn werk drukte hij door middel van primaire kleuren vaak vreugde uit, maar ook door er vaak dieren of lachende gezichten in af te beelden. Theater Verder is er nog een theater voor kinderen met theater, dans, muziek, clowns, enz. Ook zijn er vaak optredens van de theaterschool van Barcelona.
Poble Espanyol

Poble Espanyol, hiszp. Pueblo español (pol. Miasteczko Hiszpańskie) – położone na zachodnim zakątku Montjuïc, wybudowane w 1929 r. na światową wystawę EXPO. Samo miejsce oferuje wiele rozrywek zarówno w dzień jak i w nocy, począwszy od El Tablao Carmen, gdzie można oglądać pokazy flamenco po Colecció d'Art Contemporani – Kolekcja Sztuki Współczesnej, gdzie wystawione są grafiki Pabla Picassa oraz niektóre z obrazów Joana Miró. Jest to jedno z bardziej popularnych miejsc w całej Barcelonie, które wybudowane zostało jako wizytówka architektury, rękodzieła, kultury i gastronomii. W Poble Espanyol znajduje się m.in.: Plaza Mayor, podobna do placów w wielu miastach całego kraju, na których odbywają się fiestas, prezentująca się najlepiej podczas koncertów jazzowych i rockowych w ramach letniego festiwalu Grec. Twórca maskotki olimpijskiej – Javier Mariscal rozsławił Poble Espanyol na początku lat 90. XX stulecia, projektując modny bar Torres de Ávila, dzisiaj pełniący rolę klubu tanecznego. Linki zewnętrzne Poble Espanyol – Barcelona Tourism. poble-espanyol.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2005-12-08)]. (hiszp.)
Іспанське містечко (Барселона)

Іспанське містечко, або Пуебло Еспаньйол (кат. Poble Espanyol) — архітектурний музей просто неба на горі Монжуїк в Барселоні. Історія Комплекс «Іспанське містечко», що займає площу 49 000 м², був побудований в 1927 році до Всесвітньої виставки 1929 року, яка проводилась в Барселоні. Його творцями стали архітектори Рамон Равентос і Франческ Фолгера та художники Хав'єр Ногес і Мікель Утрільо. Митці здійснили кілька поїздок по Іспанії, відвідали 1600 міст і сіл, щоб зібрати образотворчий матеріал. По дорозі вони зробили сотні фотографій, заміток і малюнків, які дозволили вибрати елементи, що найкраще підходили до ідеї, яку вони повинні були реалізувати. Однією з цілей створення цього музею просто неба було ознайомити якомога більше людей з культурою Іспанії. «Іспанське містечко» стало першим таким великомасштабним тематичним проектом, присвяченим архітектурі якої-небудь країни. Схожі комплекси на зразок «Швейцарського села» в Женеві, «Мініатюрк» в Стамбулі, Музей просто неба в Пирогові під Києвом були створені помітно пізніше. Після закриття виставки 1929 року комплекс планували знести, але містянам настільки сподобався цей проект, що вони наполягли на його збереженні. Опис Комплекс складається з 117 споруд, скопійованих з реальних будівель різних епох, які можна зустріти в старовинних іспанських містах. Багато будинків виконані в натуральну величину, деякі — лише зменшена копія, але всі деталі дуже точно і майстерно опрацьовані. Головна площа «Іспанського містечка» — Плаза Майор — це збірний образ більшості площ старих іспанських міст, але навколо розташовані копії справжніх будівель, які є в Наваррі, Кастилії, Каталонії, Бургосі, Арагоні та інших регіонах. Приміром, ворота Пуебло Еспаньйол — це фортечна брама Сан-Вісенте з міста Авіла. Також тут є копія ратуші міста Вальдерроблес, сходи зі Сантьяго-де-Компостела, оточені галісійськими будинками. Кожна вулиця присвячена будівлям того чи іншого регіону. Так, на вулиці Леванте знаходяться будинки Валенсії і Мурсії, а на вулиці Принца де Віани — будівлі Басконії і Наварри. Вулиця Аркос — це куточок Андалусії. В Пуебло Еспаньйол можна спробувати себе як початківця-ремісника. Серед ремесел, до яких можна долучитися: видування скляних виробів, виробництво глиняних горщиків, розмальовування керамічної плитки. «Іспанське містечко» включено в більшість туристичних маршрутів. Туристи зазвичай відвідують його вдень. Ввечері Пуебло Еспаньйол перетворюється на розважальне місце з безліччю барів і нічних клубів, в яких в основному веселиться каталонська молодь. Джерела Вебсторінка Пуебло Еспаньйол [Архівовано 14 березня 2012 у Wayback Machine.](кат.) Іспанське село [Архівовано 16 березня 2012 у Wayback Machine.](рос.)
Vilosiu

Vilosiu és un jaciment arqueològic situat a Cercs, al Berguedà, format per diversos masos rònecs abandonats a la baixa edat mitjana, al terme municipal de Cercs (el Berguedà). El mas "A" fou excavat els anys 1960 i 1961, sota la direcció d'Albert del Castillo i de Manuel Riu, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. L'excavació del mas "B" fou feta els anys 1984 i 1986, sota la direcció de Jordi Bolòs, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Són dues masies aïllades unifamiliars a l'entorn d'un espai central compartit de reduïdes dimensions amb la cuina i el menjador, on la major part de les dependències corresponien a corrals i estances pel bestiar. Des de masos en queden les restes suficients per a poder reconstruir la planta. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situats al terme de l'antiga parròquia de Santa Maria de Vilosiu, documentada des del s. X com una de les propietats del monestir de Sant Llorenç prop Bagà. D'aquesta, però, no ens en queden vestigis arquitectònics; fou abandonada al segle XVII o XVIII. Corresponen a unes senzilles construccions de finals del segle X o principis del segle xi, no es transformaren gaire al llarg de l'edat mitjana central i s'abandonaren al segle xiv. Les excavacions varen permetre recuperar petits trossos de metalls i fragments ceràmics de diversos moments. Constitueixen un dels pocs exemples d'hàbitat dispers dels s. X- XI estudiats a Catalunya. Referències Bibliografia Jordi BOLÒS (ed.), Un mas pirinenc medieval. Vilosiu B (Cercs, Berguedà). Estudi dels edificis i materials trobats durant les excavacions (1984-1986), Universitat de Lleida, Lleida, 1996, 151 pàgs. Vegeu també Llista de jaciments arqueològics de Catalunya