NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Placeta de Sant Miquel

Placeta de Sant Miquel és una plaça de forma irregular del barri de Gràcia de Barcelona en un entrant del carrer de la Riera de Sant Miquel, i accessible pel carrer de Luís Antúnez, el carrer de Vic i el carrer del Pou de la Riera. El nom de la plaça s'ha mantingut pràcticament inalterat al llarg del temps, a diferència d'altres places de la Vila. L'única excepció va ser entre els anys 1936 i 1939, durant la Segona República Espanyola, període en el qual va portar el nom de Joan Bardina i Castarà. Es desconeix l'origen del nom de la plaça, perquè no hi ha constància historiogràfica que hi hagués cap església o capella a l'entorn vinculada a Sant Miquel. Tanmateix, diversos investigadors locals han teoritzat que l'antic cementiri dels terrenys, desmantellat el 1820, tingués una capella dedicada a Sant Miquel. Descripció Es tracta d'una plaça de forma trapezoidal, singular per no contenir cap edifici numerat propi. Els edificis que la delimiten es consideren part dels carrers adjacents: riera de Sant Miquel, Luís Antúnez, Vic i Pou del a Rirera. Entre ells hi destaquen dos equipaments de titularitat pública que són Institut Vila de Gràcia i l'Escola Josep Maria Jujol. L'arbrat està format per deu exemplars de mèlia comuna, vuit de troana i cinc xicrandes. Respecte a la circulació de vehicles motoritzats, aquesta està limitada exclusivament al carrer de la Riera de Sant Miquel. Des de mitjan dècada de 2010, aquest carrer opera com a via de sentit únic de baixada, configurat amb una plataforma única per a prioritzar els trajectes a peu. Història El procés d'urbanització de la plaça va començar l'any 1802, dins el projecte de parcel·lació dels terrenys que comprenien el carrer Gran de Gràcia, la Travessera de Gràcia, el carrer de Sant Miquel (actualment, Vic) i el passatge de Sant Bàrbara (actualment, Esparraguera). Aquest projecte, impulsat per la propietària Rosa Castelló i Galvany, va patir diverses modificacions al llarg dels anys, ja que era el primer procés d'aquesta mena que es realitzava a Gràcia i no existia encara una normativa específica, la qual sí que es va aplicar en processos de parcel·lació posteriors. Es creu que la materialització de la plaça es podria haver allargat fins a l'any 1888, moment en què es va obrir l'accés del carrer Lluís Antúnez, que desemboca a la plaça. Referències Bibliografia Segura i Capellades, Carme; Farré i Olivé, Eduard; Camps i Sala, Esteve. Les Places de Gràcia. Impressions de Josep Buch. Taller d'Història de Gràcia, 2003, p. 90-94. DL B 48984-2001.
Casa Codorniu

La casa Codorniu és un edifici situat al núm. 10 de la Rambla de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). Història Fou construït immediatament després de l'enderroc del tram de muralla de la part baixa de la Rambla entre el Pla de les Comèdies (actual plaça del Teatre) i el convent de Sant Francesc l'abril del 1776. El maig d'aquest any, el prevere Pau Codorniu i Martí i el seu germà Jaume van demanar permís per a obrir balcons i posar guarda-rodes a la casa nova que estaven construint al costat de la d'en Salvador de March, ambdues obra de l'arquitecte Joan Soler i Faneca. El 1797, Pau Codorniu es va adreçar novament a l'Ajuntament per a sol·licitar la construcció del clavegueró corresponent a la seva casa. El 1860 s'hi va establir el Círculo Ecuestre, que hi romandria fins al 1907. En temps de la República fou la seu del Centre Autonomista de Dependents del Comerç i de la Indústria (CADCI), que fou canonejat el 6 d'octubre del 1934. Després de la Guerra Civil s'hi instal·là una escola sindical fins al 1971, i actualment és una de les seus del sindicat UGT. Descripció Consta de planta baixa, amb tres portals d'arc escarser motllurat (el central és el més gran) i damunt s'aixequen un alt principal amb balconada, tres pisos amb balcons i un àtic reculat respecte del pla de façana, fruit d'una remunta moderna. Totes les obertures estan emmarcades en pedra, mentre que la resta del parament és arrebossat i pintat. Els usos diversos a què ha estat destinat han anat transformant el seu interior, incloent-hi la construcció de nous cossos d'edificació a l'antic hort. Referències Vegeu també Cases barates del CADCI Bibliografia Arranz, Manuel; Fuguet i Sans, Joan. El palau Marc. Els March de Reus i el seu palau a la Rambla de Barcelona (amb un estudi annex de Carles M. Solsona i Piña, arquitecte sobre la recuperació de l'edifici). Barcelona: Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya, 1987. ISBN 84-393-2002-7.
Tibidabo (parco di divertimento)

Il Tibidabo è un parco di divertimento che sorge sull'omonima collina nella città di Barcellona ed è il luna park più antico di Spagna ed il terzo in Europa. Storia Il parco nacque nel 1899 come area di divertimento privata ad opera dell'imprenditore farmaceutico Salvador Andreu. Nel 1901 fu aperto al pubblico e raggiunto dalla rete tranviaria e da una funicolare. Tra le attrazioni più famose vi è l'Avió (in italiano l'Aereo), perfetta riproduzione del velivolo che per primo collegò Madrid a Barcellona. La sua fama è tale, che l'aereo rosso è divenuto il simbolo stesso, anche grafico, del parco. Il parco è diviso su sei livelli e propone più di 20 attrazioni. Fra le più famose, oltre a l'Avió ci sono la Talaia (una torre da cui si precipita), le montagne russe e una ruota panoramica. A seguito della forte crisi economica del 2000, il comune di Barcellona è diventato proprietario del parco. Note Voci correlate Luna Park (Coney Island) di Coney Island Prater di Vienna Giardini di Tivoli Hamburger Dom Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tibidabo Collegamenti esterni parksmania.it.
Тибидабо (парк аттракционов)

Парк аттракцио́нов Тибидабо (кат. Parc d'Atraccions Tibidabo, исп. Parque de Atracciones Tibidabo) — парк аттракционов, расположенный на горе Тибидабо к западу от Барселоны (Испания). Имеет площадь 70 000 м2 и является старейшим парком аттракционов в Испании, вторым из построенных в Европе и одним из старейших в мире (открыт в 1899 году). Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Парк аттракционов Тибидабо Сайт парка (кат.) (исп.) (англ.)
Santa Maria de Sales (església)

Santa Maria de Sales és una església catòlica de Viladecans construïda el 1967 segons projecte de Robert Kramreiter. Comparteix advocació amb l'ermita de Santa Maria de Sales, també a Viladecans. Construcció L'església és obra de l'arquitecte austríac Robert Kramreiter, que el 1939 va fugir del seu país i anà a residir a Catalunya, on va començar a treballar en edificis de fàbriques com la Siemens de Cornellà de Llobregat. El primer projecte fou construir l'església a la platja del Llorell, entre Lloret i Tossa de Mar, però la idea es desestimà. Després es va contactar amb Ramon Saborit, rector de l'església de Sant Joan de Viladecans, que tenia la intenció de construir una nova església al municipi. Finalment es va trobar un terreny del Poblat Roca, i el 1962 se'n posà la primera pedra amb assistència del bisbe Modrego. Malgrat tot, les obres no va començar fins 1965, el mateix any que va morir Kramreiter, i les obres les continuà Pere Marieges, arquitecte municipal de Viladecans, fins a la seva inauguració el 27 d'agost de 1967. L'edifici És un edifici de formigó que impacta per la seva estructura original, especialment pel que fa al campanar, que dibuixa una corba pronunciada des de la nau de l'església, per la qual cosa és coneguda com l'església del tobogan. Interiorment està distribuïda en cossos irregulars tancats amb vidrieres policromades que permeten la il·luminació interior. S'inscriu dins el moviment del brutalisme arquitectònic, per l'ús extensiu del ciment nu, però les seves corbes recorden les construccions de Le Corbusier, un dels mestres de Kramreiter. El campanar de 22'30 metres d'alçada inclou 4 campanes des de la dècada de 1980, batejades amb els noms de Martina, Maria de Sales, Rosa i Mercedes. Compta amb vitralls interiors de Llucià Navarro, amb moments de la passió i resurrecció de Jesús, incloent-hi també l'Ascensió i la Pentecosta. Ha estat declarada bé d'interès locals per l'Ajuntament de Viladecans Esglésies semblants Del mateix Robert Kramreiter Sankt Cristoph, Graz (Àustria) Sankt Joseph, Duisburg (Alemanya) Lassnitzhöhe (Àustria) D'altres arquitectes Ivalo (Finlàndia), de Kauko Kokko Sankt Pius X, Neuss (Alemanya), de Joachim Schürmann La parròquia El rector de la parròquia ha estat Celestino Bravo Nieto des de 1967 fins a la seva jubilació l'any 2020. Implicat en la vida social, els anys 1971 i 1976 va acollir a l'església les vagues sindicals de l'empresa Roca, donant-los suport des del mateix full parroquial. L'any 2009 Celestino Bravo va rebre una de les primeres medalles d'or que concedia l'Ajuntament de Viladecans. Bibliografia SIMO TARRAGO, Manuel Santa Maria de Sales de Viladecans. 50 años de presencia. Referències
Letiště Girona-Costa Brava

Letiště Girona-Costa Brava (španělsky: Aeropuerto de Gerona-Costa Brava, katalánsky Aeroport de Girona-Costa Brava, kód IATA: GRO, kód ICAO: LEGE) je mezinárodní letiště, které leží v katastru malé obce Vilobí d'Onyar, asi 13 km jižně od města Girony a 74 km od Barcelony. Dosud největší počet cestujících letiště přepravilo v roce 2008 (přes 5,5 miliónu), kdy se uskutečnilo 49 927 vzletů a přistání. Od tohoto roku ale počet cestujících začal zase klesat a v roce 2019 letiště přepravilo jen přibližně 1,9 miliónu cestujících (podrobnější statistiky viz Tabulka 1). Historie a současnost V roce 1965 byla vybudována zpevněná dráha o rozměrech 2200 × 45 metrů a parkoviště pro 9 letadel. Později byla postavena kontrolní věž, osvětlení a terminál pro cestující o rozloze 2600 m². Zpevněny byly i pojezdové dráhy. V únoru 1966 byla o 200 metrů prodloužena ranvej a rozšířen systém pojezdových drah. Po otevření nového nákladového hangáru se letiště začalo stávat známějším. V roce 1969 bylo zvětšeno parkoviště a pojezdové dráhy. V důsledku nárůstu dopravy byl otevřen nový terminál, rozšířen starý a upraveno vybavení na ranveji. V roce 1975 bylo letiště uzavřeno z důvodů rekonstrukce, která měla umožnit přistání i velkých letadel. Rovněž bylo rozšířeny stojánky letadel a byly postaveny budovy pro hasičskou a záchrannou službu. Po roce 1970 zažilo letiště rozvoj především díky zavedení letních charterových letů. V roce 1978 ale byly některé pravidelné lety přesměrovávány do Barcelony. Po příchodu nízkonákladových leteckých společností v roce 2003 (především Ryanair, který zde zřídil jednu ze svých základen) se letiště velmi rychle rozvíjelo až do roku 2008, kdy Ryanair začal přesouvat většinu svých aktivit na mnohem větší letiště Barcelona-El Prat (druhé největší ve Španělsku), které je odsud vzdáleno asi 85 kilometrů. Statistiky letiště Od roku 2003 (kdy na letiště přišla společnost Ryanair a začala letiště marketingově propagovat jako Barcelona-Girona) každoročně počet cestujících vzrůstal (první dva roky meziročně dokonce o více než 100 procent) až do vrcholu v roce 2008 (celkový nárůst oproti roku 2002 skoro desetinásobný), ale od roku 2009 počet cestujících opět setrvale klesá v důsledku změny obchodní politiky Ryanair. V roce 2019 počet cestujících klesl pod 2 milióny a v letech 2020–2021 se zde důsledky pandemie covidu-19 projevily naprosto mimořádně. Obrovský propad počtu cestujících v těchto letech zaznamenala prakticky všechna letiště, ale letišti Girona v roce 2020 přepravilo méně než 9 procent cestujících oproti předchozímu roku! Fotogalerie Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Aeropuerto de Gerona na španělské Wikipedii a Girona–Costa Brava Airport na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Girona na Wikimedia Commons Oficiální stránky Aktuální počasí na letiště Girona podle NOAA/NWS (anglicky)
Girona-Costa Brava Airport

Girona-Costa Brava Airport (catalansk: Aeroport de Girona-Costa Brava, spansk: Aeropuerto de Gerona-Costa Brava) er en af Barcelonas tre største lufthavne. Den ligger ved Girona, 74 km eller omkring halvanden times kørsel nord for Barcelonas centrum. Lufthavnen betjener mest lavprisselskaber, hovedsageligt Ryanair. Lufthavnen blev bygget i 1965, men adskilte sig kun i ubetydelig passagertrafik. I begyndelsen af 2000'erne steg passagertrafikken kraftigt på grund af lavprisflyselskabet Ryanairs beslutning om at gøre Girona lufthavn til en af dens hubs. I løbet af de seneste seks år er antallet af transporterede passagerer steget mere end 10 gange - fra 557.000 i 2002 til 5.510.970 i 2008. Girona Lufthavn bruges ofte som et alternativ til Barcelona Lufthavn, da den ligger 74 km nord for Barcelona. Barcelona kan nås direkte med bus eller taxa, eller med tog fra Girona Station. Henvisninger
Aéroport de Gérone-Costa Brava

L'aéroport de Gérone-Costa Brava ou aéroport de Gérone est un aéroport situé à Vilobí d'Onyar, à 12 km au sud de la ville de Gérone, 74 km de Barcelone au nord-est de l'Espagne (code IATA : GRO • code OACI : LEGE). Il s'agit d'un des principaux aéroports en Catalogne, avec celui de Barcelone. Description L'aéroport est ouvert en 1965, mais ce n'est que très récemment qu'il connaît une forte augmentation du trafic passagers. Ceci est dû au fait que l'aéroport est l'un des plateformes de correspondance de Ryanair. Plus de 3,5 millions de passagers ont transité par l'aéroport en 2006, contre seulement 275 000 en 1993. Beaucoup de passagers utilisent l'aéroport comme une alternative à celui de Barcelone. Barcelone se situe à 100 km au sud de Gérone, cependant un service de transfert direct en bus en direction de Barcelone est proposé au départ de l'aéroport, peu après chaque atterrissage. Des navettes effectuent la liaison vers la gare de Gérone, où il est possible de prendre le train pour Barcelone. Situation Voir les Îles Canaries Statistiques Le trafic passager de l'aéroport n'a cessé d'augmenter entre 1997 et 2008 avant de chuter jusqu'en 2016. Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Autour de l'aéroport Depuis l'aéroport, il est facile de se rendre dans les stations balnéaires de la Costa Brava : Lloret de Mar, l'Estartit, Blanes ou Roses. La frontière avec la France est située à seulement une cinquantaine de kilomètres au nord (une demi-heure du Perthus par autoroute) ; beaucoup de passagers utilisent ainsi l'aéroport pour se rendre dans les stations de ski des Pyrénées ou dans la principauté d'Andorre. Des bus Terravision vous amènent à Perpignan et aux stations de ski des Pyrénées telles que Font Romeu ou Les Angles Une gare TGV est en projet. Sa construction pourrait débuter en 2024 et s'achever en 2026, pour un montant total de 50 millions d'euros. Compagnies aériennes et destinations Édité le 08/03/2018 Actualisé le 18/04/2023 Galerie Notes et références Voir aussi Liens externes Page officielle de l'Aéroport de Gérone Portail de l’aéronautique Portail de la Catalogne
Girona–Costa Brava repülőtér

Girona–Costa Brava repülőtér (IATA: GRO, ICAO: LEGE) egy kisebb nemzetközi repülőtér Girona közelében. A légikikötő 1968-ban nyílt meg. Éves utasforgalma 1 313 945 (2022) fő. Üzemeltetője az Aena. Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Girona–Costa Brava repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-08-16): Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Képgaléria Kapcsolódó szócikkek Spanyolország közlekedése Spanyolország repülőtereinek listája Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (spanyol, katalán, angol, francia) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Gerona

L'Aeroporto di Gerona-Costa Brava (IATA: GRO, ICAO: LEGE), noto anche come Barcelona-Girona ("Barcellona-Gerona"), è un aeroporto spagnolo della Catalogna che si trova a circa 13 chilometri dalla città di Gerona servendo così l'intera Costa Brava, e a 74 chilometri da Barcellona. Dopo un alto tasso di crescita nei primi anni del 2000, soprattutto grazie al fatto di essere uno dei principali scali della compagnia irlandese Ryanair in Europa, l'aeroporto ha visto diminuire il numero dei propri passeggeri negli anni 2010. Statistiche Numero di passeggeri dal 1997 al 2016: Collegamenti L'aeroporto è raggiungibile con tre principali collegamenti stradali: E-15/AP-7, autostrada a pagamento fino a Perpignano in Francia (tranne il tratto Vilademuls - Fornells de la Selva che è gratuito) C-25 (Lleida - Gerona) N-II, (Madrid - Barcellona - Perpignano) Sono 5 le principali autolinee che collegano l'aeroporto: Aeroporto - Barcellona (1:10 la percorrenza media) Aeroporto - Costa Brava/Maresme Aeroporto - Costa Brava nord Aeroporto - Gerona (25 minuti la percorrenza media). Aeroporto - Perpignano in Francia. L'aeroporto non è collegato alla linea ferroviaria. La più vicina è quella di Gerona. Voci correlate Aeroporti in Spagna Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Girona-Costa Brava Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Aeroporto di Girona-Costa Brava Collegamenti esterni (ES, CA, EN, FR) Sito ufficiale, su aena.es. (CA) Aeroporto di Gerona, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana. (CA) Aeroporto di Gerona (XML), su Enciclopèdia de l'esport català, Grup Enciclopèdia Catalana. Sito dei parcheggi dell'aeroporto di Gerona, su aparcagratis.com. URL consultato il 23 ottobre 2018 (archiviato dall'url originale il 24 ottobre 2018).
Aeroport de Girona-Costa Brava

De Luchthaven Girona-Costa Brava (Catalaans: Aeroport de Girona-Costa Brava, Spaans: Aeropuerto de Girona-Costa Brava) is een vliegveld in Catalonië, in het noordoosten van Spanje, 12,5 kilometer ten zuidwesten van de stad Girona en 92 kilometer ten noorden van Barcelona. Het vliegveld wordt beheerd door het Spaanse staatsbedrijf AENA, maar er zijn besprekingen gaande het over te dragen aan de Generalitat de Catalunya. Vanaf het moment dat goedkope luchtvaartmaatschappijen als Ryanair en Transavia Girona de thuisbasis maakten voor hun Zuid-Europese vluchten zijn de reizigersaantallen enorm gestegen van 275.000 in 1993 en 557.187 in 2002 naar een hoogtepunt van 5.510.970 passagiers in 2008. Sindsdien zijn de aantallen passagiers weer gedaald tot 3.007.997 (2011), ongeveer het niveau van 2004. De reizigersaantallen zullen waarschijnlijk de komende jaren nog verder dalen door de verwachte vermindering van vluchten door Ryanair. Door de centrale ligging en directe auto-, bus- en treinverbindingen is het vliegveld een uitvalsbasis voor Barcelona, de Costa Brava en de Pyreneeën (inclusief Andorra). Bovendien ligt het vliegveld op slechts 40 minuten rijden van de Franse grens. Externe links (en) Website van de luchthaven (en) Aena - Girona-Costa Brava Airport Overzicht van bestemmingen vanuit Girona-Costa Brava
Port lotniczy Girona

Port lotniczy Girona (katal. Aeroport de Girona – Costa Brava, hiszp. Aeropuerto de Gerona, Girona-Costa Brava Airport, kod IATA: GRO, kod ICAO: LEGE) – port lotniczy położony 8 km na południe od Girony i 74 km na północny wschód od centrum Barcelony w Katalonii, Hiszpanii. W 2014 roku obsłużył 2,2 mln pasażerów Linie lotnicze i połączenia Przypisy
Aeroportul Girona–Costa Brava

Aeroportul Girona-Costa Brava (IATA: GRO, ICAO: LEGE) este un aeroport din Vilobí d'Onyar⁠(d), Selva, Comarques Gironines⁠(d), Catalonia, Spania ce deservește zona Girona. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 2.185.561 de pasageri. A fost deschis în 1 aprilie 1967 și numit după Costa Brava. Situat la o altitudine de 143 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Aena⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 01/19 are suprafața de asfalt și dimensiunile 7.874 picioare × 148 picioare. Terminale Note Vezi și
Аеродром Ђирона — Коста Брава

Аеродром Ђирона — Коста Брава (шпа.: Aeropuerto de Girona-Costa Brava, енг.: Girona–Costa Brava Airport) (IATA: GRO, ICAO: LEGE) међународни је аеродром у близини Ђироне на Коста Брави у Каталонији (Шпанија). Положај Аеродром се налази 8 км јужно од Ђироне у општини Вилоби де Ониар на североистоку Каталоније, Шпанија . Аеродром је добро повезан са Коста Бравом и Пиренејима а удаљен је око 75 км од центра Барселоне, Историја Због потеба све растућег туризма почетком шездесетих, компаније и летовалишта у провинцији Ђирона захтијевала су изградњу аеродрома. Аеродром је отворен 1. априла 1967. године. До тада, целокупни саобраћај чартер летова до летовалишта на Коста Брави се обављао преко аеродрома Перпињан. Након почетног успијеха долази до пада броја путника и пропадања аеродрома све док, почетком 2000-их, нискобуџетна авиокомпанија Рајанер не доноси одлуку да аеродром Ђирона постане једно од њихових чворишта. Путнички промет се нагло повећав и то за више од 10 пута - са 557.000 у 2002. години на 5.510.970 у 2008. години. Приступ аеродрому Аеродром је одлично повезан са одмаралиштима Коста Браве. Због близине француске границе (само 40 минута вожње), многи туристи користе аеродром да би стигли до скијалишта на Пиренејима и Андори. Како се налази 74 км северно од Барселоне често се користи као алтернатива аеродрому у Барселони. До Барселоне можете доћи директно аутобусом или таксијем или возом са железничке станице у Ђирони. Аутом Аеродром има приступ на три главна пута: E-15/AP-7 - аутопут који повезује југ Шпаније и Перпињана(Француска) C-25 за Љеиду и Ђирону N-II - Мадрид - Барселона - Перпињан Аутобусом Са аеродрома саобраћа 6 аутобуских линија до: Барселона (полазак прилагођен распореду слетања авиона, вожња траје 1сат и 10 минута) Коста Брава (зауставља се у Тоса де Мар, Љорет де Мар, Бланес, Малграт де Мар, Санта Сусана, Пинеда де Мар и Калеља) Северна Коста Брава (зауставља се у Фигерас, Росес, Пинеда де Мар, Калеља и Тоса де Мар) Ђирона (сваки сат, вожња траје 25 минута) Перпињан у Француској. Андора Возом Најближа железничка станица је у Ђирони, до које се може доћи аутобусом или таксијем. Возови возе ка Барселони сваког сата. Референце Спољашње везе Official website ( Aena )
Girona-Costa Bravas flygplats

Girona-Costa Bravas flygplats (katalanska: Aeroport de Girona-Costa Brava, spanska (kastilianska): Aeropuerto de Gerona-Costa Brava), är en spansk flygplats som ligger ca 12 km söder om staden Girona. Flygplatsen är ett bra alternativ när man till exempel ska till Costa Brava, Barcelona eller Pyrenéerna. Flygplatsen invigdes 1965. Men det är på senare år som passagerartrafiken ökat kraftigt, på grund av att flygbolaget Ryanair valt att ha ett av sina europeiska "hubbar" på flygplatsen. 1993 hade flygplatsen 275 000 passagerare, och 2008 hade passagerarsiffran ökat till 5 510 970. Många resenärer väljer Girona-Costa Bravas flygplats som ett alternativ till Barcelona-El Prats flygplats. Flygplatsen ligger ungefär 74 km norr om Barcelona. Marktransport Girona-Costa Bravas flygplats ligger på bekvämt avstånd för semesterorter längs Costa Brava, såsom Lloret de Mar, L'Estartit och Blanes. Flygplatsen ligger en 40 minuters bilresa från den franska gränsen och många använder flygplatsen för att ta sig till Pyrenéerna och skidorter i Andorra (dit det dock tar runt tre timmar). Bil Motorvägen A-7 passerar utanför flygplatsen, med den tar man sig norrut mot Frankrike samt söderut mot Barcelona. Det går även vägar längs kusten som förbinder flygplatsen med semesterorterna. På flygplatsen finns sex biluthyrningsföretag, bl.a. Avis, Europcar och Hertz. Buss Flygplatsen trafikeras av två bussbolag som bedriver reguljär trafik, Sagalés och Sarfa. De har flera olika linjer från flygplatsen, bl.a. till Barcelona och Girona samt till de flesta semesterorterna längs Costa Brava. Transferbussar Ett flertal olika bolag erbjuder transfer, bl.a. till orter utmed Costa Brava, men även till Barcelona och Andorra. Denna typ av transfertrafik liknar charterbolagens klassiska transfer mellan flygplatser och hotell, och kan angöra i princip samtliga hotell- och boendeanläggningar på de orter som trafikeras. Exempel på bolag som bedriver transferverksamhet är A2B-Transfers, Shuttledirect och Suntransfers. Hos de flesta bolag är bokningen "knuten" till ett flyg, och vid trafikstörningar inväntas eller ombokas transfern automatiskt. Bilder Externa länkar Flygplatsens officiella hemsida (engelska) Wikimedia Commons har media som rör Girona-Costa Bravas flygplats.