NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
La Costa (Toralles)

La Costa és una masia de Montagut i Oix (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La Costa és una gran masia del disseminat poble de Toralles, no pas gaire lluny del nucli format per l'església de Sant Martí i la gran masia d'El Mercer. Està formada per dos cossos principals d'èpoques constructives diferents. El cos superior és de planta rectangular i teulat a dues aigües; l'altre cos, més modern disposa de baixos i dos pisos superiors, amb teulada a dos vessants orientats vers les façanes laterals; té uns ràfecs interessants, ornats amb motius geomètrics. La façana principal està orientada a migdia i la porta d'ingrés, protegida per un porxo i ubicada entre els dos cossos esmentats, està adovellada. A la dovella central podem llegir : " BAPTISTA/COSTA/1784". Algunes de les obertures d'aquesta façana sud varen ser realitzades amb carreus molt ben tallats. Volten el mas diverses construccions destinades a pallisses, corts i quadres. A uns cent metres de la casa hi ha una bonica font amb la data: "1729". Referències
Molí de la Conqueta

El Molí de la Conqueta és una obra de Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Situat a l'interior d'un obrador, aquest molí fariner ha estat sempre ubicat al mateix lloc. Està format per tres molins, l'un al costat de l'altre. Antigament, a l'eix motriu hi havia unes corretges connectades que feien funcionar un garbellador situat al pis superior; després, la farina baixava a una farinera que es troba a la sala de moles. Sota aquesta sala es troba la bassa, a l'interior de l'edifici i amb forma cúbica. A l'anar baixant de nivells es van observant els collferros, els engegadors i els alçadors amb proteccions de fusta. El carcabà, amb una única sortida, està cobert totalment de tosca i s'hi troben tres rodets metàl·lics. Història El molí de la Conqueta és segurament contemporani a la fundació de la sagrera altmedieval. Documentada per primera vegada al segle xii, aquesta construcció apareix ja a l'any 1285 com a propietat del senyor Guillem Galceran de Cartellà. Inicialment era un petit molí fariner que funcionava gràcies a la força hidràulica: l'aigua provenia d'una petita resclosa ("La Conqueta") que, canalitzada, abastia uns safaretjos i entrava a la bassa situada a l'interior del molí, sota la sala de moles. L'any 1533, en temps de paraires, s'hi va instal·lar una mola drapera, tot i que posteriorment el molí va tornar al seu ús original. Al 1649 es tornen a tenir notícies del molí, moment en què la vila de Sant Feliu creix considerablement. Als anys 60 és finalment clausurat. Referències
Monument a Josep Tomàs Ventosa

El Monument a Josep Tomàs Ventosa és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Monument compost d'una base motllurada de planta quadrada que disminueix la secció i descansa sobre uns esglaons, un pedestal amb dues plaques sobreposades amb inscripcions i l'estàtua de Josep Tomàs Ventosa. Els esglaons consten d'una plataforma rectangular amb els costats menors formant un sector circular sobrealçat coronat per dues boles i dos esglaons de planta quadrada. L'estàtua de Josep Tomàs Ventosa amb els escuts de Vilanova i Barcelona als peus, el de Vilanova davant i darrere i el de Barcelona als costats. La placa del davant porta la inscripció: "Este monumento erigido por subscripción se inauguró el dia 26 de febrero de 1883". Referències
Plaça de Sant Antoni (Vilanova i la Geltrú)

La Plaça de Sant Antoni és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'una plaça formada per dues places de planta rectangular, una molt més gran que l'altra, a les que hi concorren ortogonalment diferents carrers. L'església de Sant Antoni Abat i el campanar dominen tot l'espai. La façana principal de l'església ocupa la cara sud de la plaça. A la cara nord hi trobem la rectoria. La cara est d'ambdues places està definida pel campanar, la mitgera d'una casa amb façana al carrer Major i dues cases entre mitgeres de planta baixa i dues plantes pis, algunes amb la planta baixa transformada però totes mantenint la composició de les plantes pis sobre eixos verticals. La plaça està il·luminada amb quatre fanals amb el peu de ferro colat. La plaça Sant Antoni Abat té els orígens en el segle xiv amb la construcció de la primitiva església en els terrenys que ara ocupa la rectoria. L'any 1705 s'acaba la construcció del campanar. L'any 1790 s'enderroca el temple erigit el segle xiv que ocupava juntament amb el fossar, gran part de la plaça actual. L'any 1831s'acaba l'església de sant Antoni. L'any 1977 s'enderroquen les edificacions adossades al campanar. Referències
Plaça de la Vellesa (l'Albi)

La Plaça de la Vellesa és una obra de l'Albi (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció No podem dir amb certesa quan es va fer aquesta plaça però J. Lladonosa diu que el 1698 ja era porxada. D'altra banda, a les darreries del segle xviii, hom pensa que estava com avui la podem veure. Té una forma trapezoïdal i tota porticada. Les obertures són totes arcs de mig punt a intervals regulars durant tot el perímetre. Les cases, amb façanes de pedra, tenen graons per salvar desnivells i el paviment és de codissos. Els portals tenen llindes esquadrades. Els edificis estan datats el 1760, el 1794, el 1878 i majoritàriament són cases de veïns menestrals amb les eines del seu ofici per escut o tan sols una figura. Referències
Sant Sebastià de Cabrera de Mar

Sant Sebastià de Cabrera de Mar és una capella de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'una capella de petites dimensions amb coberta a dues vessants i campanar d'espadanya. S'accedeix a l'església per un porta d'arc de mig punt. A banda i banda hi ha sengles finestres allargades i damunt de la porta hi ha un ull de bou. Els angles són de pedra vista mentre que la resta està emblanquinada. Història Va ser construïda l'any 1507 i cremada l'any 1936. Va ser restaurada posteriorment. Referències
Santa Cecília de Torrentbò

Santa Cecília de Torrentbò és una església d'Arenys de Munt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'ermita de Santa Cecília, construïda al segle xix, és un edifici de mides reduïdes. Consta d'una sola nau amb la coberta a dues aigües. La façana té una porta d'entrada sobre la qual hi ha un petit ull de bou. La decoració de la cornisa superior és amb arcs de mig punt en relleu. A sobre hi ha un petit campanar. Al presbiteri hi ha un retaule d'estil plateresc. Referències
Torre d'en Plats i Olles

La Torre d'en Plats i Olles és un edifici de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'una torre de defensa de planta circular formant un volum lleugerament troncocònic que descansa sobre una que sobresurt. La coberta és plana amb un cos de sortida d'escala i gàrgoles ceràmiques. Hi ha un forjat intermitg. Els murs de càrrega són de pedra. Un pilar central de totxo suporta jàsseres de fusta que formen una creu. Hi ha embigats de fusta i empostissats. La fàbrica és de pedra amb carreus petits i irregulars. Trobem una filada d'espitlleres amb esplandit emmarcades amb totxo. Els dos portals d'entrada estan emmarcats amb totxo, un és amb llinda i l'altra d'arc rebaixat. La cornisa perimetral és de totxo a sardinell. Referències
Torre d'en Vallès

La Torre d'en Vallès és un edifici de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció La torre d'en Vallès es troba en estat ruïnós. És una torre de planta semicircular, de volum lleugerament troncocònic que descansa sobre una base cilíndrica de diàmetre més gran. Els murs de càrrega són de petits carreus de pedra irregulars. Es poden veure dues filades d'espitlleres. En motiu de la celebració del Camp de Treball Internacional del Turó del Sèu-Ortoll l'any 2017, aquesta construcció va ser lleugerament restaurada i alliberada de la vegetació salvatge i residus humans que la cobrien. Referències Enllaços externs «Torre d'en Vallés». Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.
Torre de Can Pujades

La Torre de Can Pujades és un edifici de Teià (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La masia de Can Pujades, documentada al segle xvi com a mas Noguera de la Torre, està situada al sud-est del terme municipal. El conjunt actual és fruit de diversos moments constructius que amplien i modifiquen un nucli inicial, de possible cronologia baix-medieval. A la zona nord del conjunt hi ha una torre de planta circular, que juntament amb un cos d'edifici definirien aquest primer moment constructiu. La torre es conserva en tota la seva alçada, amb reparacions i modificacions posteriors a la seva construcció inicial, de les quals destaca la restauració duta a terme als anys 60 del segle XX on es va coronar amb els merlets que es veuen actualment. Consta de 3 pisos, te diverses finestres gòtiques, i una espitllera a la planta baixa. Les diferents ampliacions del conjunt han suposat que la torre quedi integrada al seu interior, ja que les noves edificacions se li han anat lliurant. Les restes corresponents a l'evolució i ús de la torre se situen al subsòl. Història La documentació indica que l'any 1505 era propietat de Pere Noguera, batlle del poble, i el 1553 apareix citada a la documentació com mas Noguera de la Torre. Durant la guerra de successió, l'any 1714 les tropes borbòniques la van cremar, i apareix citada com a can Pujades, propietat de Manuel de Sentmenat. Deixa de pèrtànyer a aquesta família quan Francesc Xavier de Sentmenat ven la propietat en 1838, i després de passar per diversos propietaris, actualment pertany i és la seu del Real Club de Tennis Barcelona-Teià. Referències
Torre de l'Onclet

La Torre de l'Onclet és un edifici de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Actualment té un ús turístic. Descripció Aquest edifici està format per dos cossos de planta rectangular compostos de planta baixa i una planta pis amb coberta a dues vessants. En un dels cossos el carener és paral·lel a la façana principal i a l'altre és perpendicular a aquesta. Cada cos té dues crugies amb escala lateral. Sobresurt una torre de planta circular i volum lleugerament troncocònic amb coberta plana, que era una torre de defensa. Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. Els forjats són de bigues de fusta i revoltó i de bigues i llates de fusta i rajola. Les cobertes són de teula àrab. Les façanes estan dominades compositivament per una galeria de 5 arcs de mig punt sobre pilars coronada amb una barana de terrat de balustres ceràmics. La torre que sobresurt del volum de l'edificació té una petita obertura amb llinda i està coronada amb una balustrada. Història La masia pertanyia a l'antiga quadra de la Costa, esmentada al segle segle xiv. Al segle xvi, la possessió era coneguda per torre Galvany o torre d'en Montserrat i al segle xviii portava el nom de torre del Mestre. La finca pertanyia a la família Torrents 'Onclet', que tenen la seva casa pairal al barri del Palmerar. L'Onclet va ser un sacerdot de la família. La família Torrents va ser protagonista de la història política, religiosa i cultural de Vilanova i la Geltrú, com per exemple el pintor Martí Torrents i l'escultor Damià Torrents. Referències
Villa Carmen

Villa Carmen és un edifici de Teià (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'un edifici de planta quadrada i cobert amb teulada plana o terrat, del qual sobresurt una torre quadrada. Consta de planta baixa, pis i golfes que sobresurten com un cos central superior. La façana pròpiament està formada per una escalinata central que condueix a la porta d'accés, un balcó amb un gran finestral i les golfes ja esmentades. Els elements constructius són d'estil neoclàssic: balustrades, frontons al damunt de les cornises, mènsules que suporten coronaments per a les finestres, etc. Al mur lateral de l'esquerra hi ha una balconada sostinguda per vuit revoltons. L'entrada al jardí queda emmarcada per dos pilars, i es tanca per una portada de ferro forjat. Història Construït l'any 1890 pel mateix arquitecte que l'havia d'habitar. Referències
Villa Soledad

Villa Soledad és un edifici de Canet de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Aquesta casa forma part de les vil·les agrícoles de finals del segle xix i principis del XX que com villa Paquita, can Gallina, cal Doctor Manresa, can Goday, can Grau, etc. se situen al voltant de la població. Originàriament, l'edifici era molt menor, però en successives reformes es va anar ampliant fins a conformar-se tal com el veiem avui, que ha esdevingut residència del grup de teatre els Comediants. La casa té un magnífic jardí al voltant. Referències
Ca l'Auren

Ca l'Auren és una obra de Prullans (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'una masia formada per dos cossos de planta rectangular, uns dels quals té quatre torretes defensives, una a cada cantonada, de les que només una es conserva sencera (de les altres tres en resten les bases, en forma de mènsules semicirculars. Al mur de migdia hi ha dues obertures antigues emmarcades amb llinda i brancals i dues més, més modernes. L'interior de la casa ha estat objecte de recents redistribucions a conseqüència de les quals s'ha tapiat un arc de ferradura. Hi ha una pallissa de fibrociment. Referències
Cal Calsot

Cal Calsot és una casa de Montellà i Martinet (Baixa Cerdanya) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Cal Calsot és una casa cerdana per definició i per tipologia del segle xviii. Reuneix els diferents elements que caracteritzen la casa tradicional de la Cerdanya. L'habitatge consta de planta baixa, planta primera, planta segona i golfes. Amb una simetria de les obertures a la façana principal. Té una era, amb el pou, els coms per abeurar, la cisterna d'aigua i el femer. A més té els següents espais de producció: el paller, la cort, el corral, la porquera i el colomer. Segons els propietaris, Cal Calsot pertany al grup de masia d'estructura clàssica Tipus II subgrup 6, segons l'estudi i classificació de la masia catalana de Danés i Torras de 1933. Presenta estructura de tres cossos a la planta baixa, transformant-se en una estructura de dos a partir de la primera planta. La casa presenta la façana arrebossada, fet que contrasta amb la resta de construccions que deixen la pedra a la vista. La façana presenta una certa simetria pel que fa a les obertures. L'edifici està construït en pedra calcària local i cobert per teulada a tres vessants. L'interior de l'edifici presenta tres cossos en planta baixa on es troba la cort i els cellers. Les plantes superiors (primera, segona i cap de casa) s'organitzen seguint la tipologia dels dos cossos, així, la sala no es troba al centre. Els forjats de fusta, les bigues, les posts i entrebigats són els originals. La situació i definició de l'escala també és l'original. Paller La gran arcada de mig punt del paller és l'element més destacable de tot el conjunt de Cal Calsot. En les altres cases cerdanes aquest gran arc es troba a l'interior per sostenir i dividir un gran espai interior com és el cas de Cal Semperí de Puigcerdà. L'arcada de mig punt fa sis metres d'alçada i set i mig de llum. Actualment està ocupat per les oficines d'una empresa de gestió forestal. La cort està annexada a llevant de la casa i s'ha transformat en habitatge. L'era, com a moltes cases cerdanes, està empedrada amb pedra local plana. Referències
Cal Manxot

Cal Manxot és un mas a mig camí de Sant Martí dels Castells i Santa Eugènia de Nerellà (Bellver de Cerdanya, Baixa Cerdanya) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El mas de Cal Manxot es un conjunt d'edificacions constituït per l'habitatge i la resta de dependències dedicades als serveis agrícoles i ramaders. L'edifici principal és una àmplia torre quadrangular, en el centre del conjunt de planta baixa i tres pisos, adossades al qual es troben les altres dependències. Conté la capella de la Mare de Déu del Roser i es troba en ruïnes, de la que només resten dues parets i el petit campanar d'espadanya. Referències
Can Campderrós

Can Campderrós és una masia de Vallirana (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia envoltada de cases unifamiliars. Mas de planta rectangular, amb coberta a dos vessants i façana a migdia, amb galeria porxada al pis més alt, sota teulada, on també hi ha el graner. Té diverses modificacions per mitjà de cossos afegits al seu voltant que arriben a delimitar el pati davanter de la casa, al qual s'accedeix per sota d'un d'ells. La part posterior del mas, que sembla que constituïa un cos afegit, ha estat enderrocada barroerament. Les façanes estan emblanquinades i deixen veure només els carreus dels angles i algunes llindes de pedra de les finestres. Tot el terreny que envoltava l'antic mas ha estat trinxat per piscines, casetes (la majoria de construcció pròpia), carreteres i altres elements d'una urbanització que no ha respectat ni l'entorn natural, ni Can Campderrós, i altres edificis popers també estan en perill. Al seu voltant hi havia mines de plom i de plata que varen ser explotades fins a final del segle xix. Referències
Can Campderrós

Can Campderrós es una masía situada en el municipio de Vallirana.​ Declarada como bien de interés local el 25 de marzo de 1987.​ Descripción Planta rectangular con cubierta a dos lados y fachada a mediodía. Con una galería en la planta más alta donde también se encuentra el granero. El crecimiento de la urbanización ha delimitado su terreno. La parte posterior de la masía parece que se intentó derribar, pero aún quedan restos. Cuenta con un reloj en la fachada, a la altura de la primera planta que marca 12 horas desde las 6 hasta las 5.​ Historia Fue construida a finales del s. xviii.​ Hasta finales del siglo xix por sus alrededores se explotaron minas de plomo y plata. Hoy en día la masía se encuentra rodeada por unas piscinas en desuso y la urbanización de Selva Negra, que ha ido creciendo al paso de los años.​ Referencias
Can Deu (Corbera de Llobregat)

Can Deu és una masia gòtica de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia i construccions annexes amb coberta a dues vessants. La planta fent angle sembla ja originària. En una llinda hi ha la data 1586, es conserven bé el portal rodó i els brancals, ampits i llindes de les finestres. Les construccions que envolten la casa primitiva són posteriors, segles xviii i xix, i la galeria amb arcades de la paret Est fou obrada l'any 1930-1931. Història Antigament el nom del mas era Can Roig de l'Avall, segons Clopes i Batlle la pairalia actual ja figura en el Capbreu del 1566. Referències
Can Ferran (Corçà)

Can Ferran és una obra de Corçà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia situada als afores del poble de Casavells, és de dues plantes i altell. És del segle xviii, les estructures portants estan construïdes amb pedra i morter de calç, mentre que la coberta que és a dues aigües està feta amb teules àrabs. Història Actualment l'edifici està en males condicions. Referències
Can Pau Ollé

Can Pau Ollé és una obra de Torrelles de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular i coberta a dues aigües, a diferent nivell, que s'aboquen a les façanes principals, aprofitant un morro del vessant sud de la Penya del Moro, per a instal·lar-se, ajudada per una paret que anivella el terreny, hi ha un petit pati davanter. Està situada al peu del Torrent de la Font de l'Alba, enmig de terrasses conreades i vegetació pròpia de l'indret. Referències
Can Rabella

Can Rabella és una masia de Molins de Rei (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta i pis, tancada per un barri. La planta baixa, amb portal adovellat, té una finestra a cada costat. Al pis es poden observar un balcó i dues finestres emmarcades amb pedra. Al mig de la façana hi ha un rellotge de sol i un nínxol amb una llosa que té la següent inscripció: "A LA BONA MEMÒRIA DE D. EMILI SELVA I RUBÍ. + EL 22 D'ABRIL DE 1915. SOS VIUDA I FILLA". La teulada és a dues aigües, perpendiculars a la façana. Dins el recinte del barri hi ha altres construccions pels animals i sota el mateix es troba el galliner. Història La primera referència als Revella correspon a un document del 1325 quan es va fer l'ofrena de l'oli per l'església de Sant Bartomeu. Referències
Can Recó Bonic

Can Recó Bonic és una obra gòtica de Corçà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici format estructuralment per quatre cossos enganxats a diferents alçades (un, el més alt, central de quatre plantes, i dos laterals de tres nivells, l'extrem dret en queda un altre, que és el més baix i està format per només planta baixa i pis). Aquests cossos estan homogeneïtzats pel sistema constructiu utilitzat, pedra per les estructures portants, i teula àrab pel que fa a la coberta. Història Fa poc temps ha estat restaurat, i ara és utilitzat com a segona residència d'algun estiuejant de la zona. Referències
Cementiri de Sant Vicenç de Calders

El Cementiri de Sant Vicenç de Calders és una obra del Vendrell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció El cementiri de Sant Vicenç de Calders se situa a la carretera de Sant Vicenç (TP-2044) quilòmetre 1,8. Presenta una tanca rectangular, que dona forma a la pròpia planta. Aquesta tanca és emblanquinada i coronada per rajola vidriada de color verd. La porta d'accés amb llinda i brancals de pedra pintats de color ocre. A l'interior hi ha una petita font de carreus irregulars, i el mur de nínxols situat a la part esquerra de la tanca. Referències
Edifici Marbore

L'Edifici Marbore és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'un edifici d'habitatges amb semisoterrani, planta baixa, planta pis i àtic. La planta de l'edifici fa forma de ventall i aprofita al màxim la bona orientació i les vistes. L'espai està dividit amb onze crugies radials que desemboquen a la façana principal en obertures -balcons i finestrals- que adopten unes formes còncaves i convexes. Les obertures són protegides amb porticons i amb persianes enrotllables de color blanc. Els pisos tenen característiques diferents: hi ha estudis i dúplex. L'estructura és a base de forjats ceràmics armats i murs de càrrega. La coberta és plana en tota la superfície. Els murs estant arrebossats i pintats de color vermell. Història L'arquitecte Joan Bosch i Agustí participà en obres de gran envergadura a nivell d'arquitectura moderna, com és la projecció del barri de Montbau. L'arquitecte s'encarregà, concretament, del disseny de la part alta del barri de Montbau de Barcelona, l'any 1963. Referències
El Llor (Sant Boi de Llobregat)

El Llor és una obra de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció És una masia situada dalt d'un turonet de planta rectangular i amb presència "opus spicatum". Té coberta a dues aigües. Hi ha diferents finestres amb llindes i brancals de pedra de Montjuïc. Trobem una finestra geminada, dues portes de pedra amb arcs de mig punt adovellats i un embigat de fusta i paviment de toves. A l'interior es conserven restes de l'antiga fortificació de la quadra del Llor que pertanyia a la seu de Barcelona. Encara es conserva un eremitori excavat a l'argila semblants al de Benviure. Referències