NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Camp-rubí

Camp-rubí és un mas al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Masia de planta rectangular coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana, orientada a migdia. La masia s'organitza en planta baixa i tres pisos superiors, cadascun amb obertures de tipologia diferent, petites i allindanades al primer pis, de majors dimensions al segon i arcs escarsers al tercer. La masia probablement fou bastida al segle xvii, probablement sobre uns fonaments medievals, i al segle xviii se li adossà un cos rectangular a ponent, destinat a pallissa. Aquest cos, juntament amb les corts annexes, tanca totalment l'era enllosada. Les notícies es remunten a la baixa edat mitjana. La casa surt esmentada en el fogatge del 1553. Formava part dels termes jurisdiccionals de la baronia de Portella en aquest sector de l'alt Berguedà, i com tal figura en els capbreus fets durant tota l'època moderna on la família Camprubí reconeix ésser vassalla de la jurisdicció civil i criminal del baró de la Portella. Notes
Campdeparets

Campdeparets és una masia ubicada a l'entorn homònim que està situat al terme municipal de la Quar, al Berguedà. Està inventariada al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC-3533. Descripció i característiques Campdeparets és una masia de planta basilical amb el carener perpendicular a la façana i coberta a doble vessant. Al cos principal de la masia s'hi adossaren dos cossos nous: un a ponent amb una galeria d'eixides d'arc de mig punt, i l'altre davant la façana principal a migdia, seguint l'estructura del cos antic però de dimensions més petites. Història Campdeparets és una masia que pertanyia a la jurisdicció del monestir de Montbenet i que surt esmentada al capbreu de 1532. Pertanyia a la família de Ferreres d'Ivan Bartomeu del Grau. L'any 1625 la família repartí les propietats entre els fills, separant la casa de Campdeparets de la de Ferreres. El primer hereu de Ferreres que s'establí en aquesta casa fou Antoni Ferreres, hereu del germà Ferreres, Francesc, que marxà a viure a Vic l'any 1640. La genealogia dels Ferreres a Campdeparets començà l'any 1625 fins al 1882, any en què morí la pubilla Magdalena i canvià el nom. La casa ha estat reformada diverses vegades, sobretot durant el segle xviii. A la llinda de la finestra s'hi llegeix: "ELL MENT FARRERAS O CAMPDEPARET, 1770". La propietat de Campdeparets pertanyia antigament als dominis del monestir de Sant Pere de la Portella. Espai protegit La Baga de Campdeperets és un bosc de pinedes de pi roig que juntament amb el vessant nord del Serrat de les Tombes és un espai natural protegit. Referències Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
Canemars

Canemars és un mas al terme municipal de Borredà (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia de Canemars és documentada des del s. XVII però la masia és una construcció de començaments del s. XVIII. Situada prop del torrent del Pontarró dedicà bona part de les seves terres al conreu del cànem. Prop de la masia i de la riera hi ha restes del molí fariner del mateix nom, constituït al s. XVIII i que deixà de funcionar a finals del s. XIX. Masia orientada a migdia d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb teula àrab. La façana presenta una doble balconada de fusta sostinguda per un pilar que ocupa les dues crugies, de les tres que té la masia, aixoplugada pel gran ràfec de la teulada. A la planta baixa hi ha tres arcs de mig punt adovellats. La façana és arrebossada, a excepció de les cantonades, llindes, dovelles i altres llocs destacats fets de pedra que s'han deixat a la vista. Al costat de la masia hi trobem la pallissa, un exemplar característic de la zona, de grans dimensions. Història
Casadejús

Casadejús és una masia del municipi de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia orientada a llevant, de planta rectangular, coberta a dues aigües amb teula àrab. Destaquem les obertures d'arc de mig punt de la façana principal. Fou ampliada en diverses etapes, presenta cossos afegits al mur de tramuntana i de migdia. Els materials constructius són pobres: maçoneria irregular i fusta a les llindes de portes i finestres. Història La masia de Casadesús o Casadejús és documentada des de la baixa edat mitjana com una de les propietats dels barons de la portella a la parròquia de Santa Maria de Borredà. Al s. XVIII tenia les masoveries de la Casanova de Casadejús i la casa Ferrera, per les quals pagava de cens dues quarteres i dos quartans de civada, una quartera i tres d'ordi, vi, onze sous i tres gallines per Nadal. Referències
Castell de Rocafort de Vallbona

El castell de Rocafort de Vallbona és un edifici del poble de Rocafort de Vallbona, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El que queda del castell es pot apreciar al cim d'un turó roquerar que va donar nom a una primitiva torre de defensa, més tard castell roquer. Història El terme de Rocafort apareix esmentat per primera vegada en una escriptura del 1164, en què Berenguer Arnau d'Anglesola cedí a la seva filla Berenguera i el seu marit Guillem de Cervera el castell i la vila de Verdú. En les afrontacions del castell de Verdú se cita el terme de Rocafort. L'indret fou organitzat des del segle xi, ja que la parròquia de Rocafort es consigna en una relació de parròquies del bisbat de Vic de la segona meitat del segle xi. El 1173 Bernat Taravat (de Tarabau?) i la seva muller Saurina donen, en capítols matrimonials a la seva filla Sança i Guillem del Mor, el seu marit, la fortalesa naixent i la meitat del terme. El 1209, Dalmau de Timor ven tots els drets dominicals sobre el castell i la vila a l'abadessa de Santa Maria de Vallbona de les Monges per 2.200 sous barcelonesos. Durant el segle xiii, l'abadessa de Vallbona adquirí progressivament el domini total del terme. Hi ha documentació del 1227 sobre el terme de Rocafort de Vallbona i el seu castell. El 5 de març del 1285 l'abadessa va comprar a Bernat de Rocafort el lloc i el castell de Rocafort amb tots els seus feus, béns i pertinences. En el fogatjament dels anys 1365-1370, es diu que el «lloc de Rochafort» era de l'abadessa de Vallbona. Tot i això, la pertinença de Rocafort a la baronia de Vallbona fou discutida en un plet el 1633, que la batllia general de Catalunya resolgué favor del monestir que tingué en tingué la propietat fins a l'abolició dels senyorius jurisdiccionals al segle xix. Arquitectura El castell de Rocafort es troba construït sobre un perfil rocós. A la part baixa es fonamenta el castell, que té l'aparença d'una casa nobiliària pròpia del segle XV-XVI. L'aparell permet distingir les diferents etapes constructives, ja que són fàcilment diferenciables a simple vista. És una façana emmarcada lateralment per grans masses rocoses. A la part dreta de l'entrada hi ha una gran roca sobre la qual es troba una gran cambra. La porta de mig punt és d'arc de mig punt dovellat. A l'interior de la roca hi ha una cisterna excavada. Cal considerar d'època romànica només les filades que veiem a la banda nord que fan pensar en un edifici de planta allargada, potser adaptada a la forma de la roca. Referències Enllaços externs Fotos Arxivat 2015-10-07 a Wayback Machine.
Clot (Castell de l'Areny)

Clot és un mas al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Clota és una masia construïda al s. XVII, en una zona rica en pastures als dominis jurisdiccionals de la baronia Alta de la Portella, explotades també pels senyors de Palmerola i els pagesos del terme de castell de l'Areny i Borredà. Masia de planta rectangular estructurada en planta baixa i tres pisos superiors. Està coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant. Els murs són fets amb carreus de pedra de diverses mides, sense treballar units amb molt de morter. La coberta és a dues aigües d'embigat de fusta i teula àrab. Les obertures són allindanades, de petites dimensions i disposades de forma aleatòria a les façanes. La porta d'entrada és un arc de mig punt rebaixat. Hi ha construccions annexes, corts i pallisses, situades entorn de la casa, tancant així l'era. Notes Viccionari
La Coromina (Vilada)

La Coromina és una masia ubicada al terme municipal de Vilada, al Berguedà que ha estat inventariada al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC-3725. Té un ús agropecuari i està en bon estat de conservació. Situació geogràfica La Coromina està situat al camí que va de Vilada al Castell de Roset. Descripció i característiques La Coromina és una masia d'estructura clàssica coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana de migdia. Els murs estan fets amb maçoneria irregular i la porta, amb llinda monolítica, ocupa el centre de la masia. Les finestres amb llindes de fusta, són petites i quadrades, i les trobem al segon pis. Sobre la porta central hi ha un gran arc de mig punt adovellat amb la pedra col·locada a plec de llibre. Història La Coromina està situat dins el terme parroquial de Sant Joan de Vilada, a la Vall de Roset, la masia fou construïda a finals del segle xvii o començaments del xviii. Referències Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
El Massó (Vilada)

El Massó és una masia situada al terme municipal de Vilada, al Berguedà que està inventariada com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni cultural de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC-3727. Està en bon estat de conservació. Originàriament tenia un ús agropecuari. Situació geogràfica El Massó està situat a la carretera C-26 entre Vilada i Borredà al km. 35. Descripció i característiques El Massó és una masia d'estructura clàssica coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana orientada a migdia. De petites proporcions, concentra les obertures, formades per senzilles finestres amb llindes de fusta, a llevant i migdia. Els murs són fets amb maçoneria força irregular. Història El Massó fou capbreuat l'any 1718 pel Pere Tubau, que es reconeixia vassall del Duc de la Portella i al qual pagava censos anualment. El mas fou abandonat després de la guerra civil i avui s'ha adaptat com a segona residència. Referències Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
El Pont de Roma

El Pont de Roma és un mas al terme municipal de Borredà (Berguedà) catalogat l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa de pagès situada molt a prop del pont de Roma. La masia té una estructura tradicional de tres crugies; s'estructura en planta baixa i primer pis dedicat a l'habitatge. El parament és de pedra i la coberta, de teula àrab a dues aigües. El context més proper queda molt malmès per unes construccions agràries, recents, descurades, instal·lades a tocar de la casa i del pont, entre ambdós elements. Notes
Els Torrents (Borredà)

els Torrents és un mas al terme municipal de Borredà (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia dels Torrents és documentada des del s. XV com una de les propietats del monestir de Santa Maria de Montbenet; els seus estadants, que en aquest segle ja portaven el cognom de Torrents, foren batlles del monestir alhora que es reconeixen pagesos de remença de Montbenet.La masia de Torrents és una construcció orientada a llevant, formada per dos cossos adossats ambdós de planta rectangular coberts a dues aigües amb teula àrab. El cos més antic, probablement construït al segle xvi sobre els fonaments medievals conserva els murs fets per carreus irregulars i col·locats en filades. El cos més modern del segle xviii, presenta uns murs de maçoneria i, a la façana de migdia, s'hi obren finestres i una porta d'arc de mig punt. Notes
Les Eres de Vilada

Les Eres de Vilada és una masia situada al terme municipal de Vilada, al Berguedà, que està inventariada com a patrimoni monumental al mapa de patrimoni cultural de la Generalitat de Catalunya amb el número d'element IPAC-3729. Originalment tenia un ús agropecuari i segons la fitxa del mapa de patrimoni està en desús. El seu estat de conservació és bo. Situació geogràfica Les Eres de Vilada és una masia que està situada al km 1.5 de la carretera que va de Vilada a Castell de l'Areny. Descripció i característiques Les Eres de Vilada és una construcció civil que és una masia de planta irregular amb un seguit d'annexos afegits a mesura que s'anava ampliant la casa. Bàsicament, l'estructura principal correspon al segle xvii i esdevé un cos central al mig de les construccions afegides. Aquesta part es troba coberta a dues vessants i amb un carener paral·lel a la façana principal, orientada a llevant. Aquest esquema és el que dificulta més les ampliacions i fa que aquestes siguin més desordenades. El cos més nou de l'edifici es correspon amb l'eixida o galeria oberta del mur del migdia del segle xviii o principis del XIX. La casa està deshabitada tot i que els seus propietaris viuen a una casa que hi ha al costat. Història El fogatge de 1553, esmenta dins la parròquia i terme de Sant Joan de Vilada, a "Jaume Heres", possible propietari de les Eres de Vilada, que no hem de confondre amb la gran pairalia de les Eres de Guardiolans. Referències Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
Església de Sant Julià de Cerdanyola

L'església de Sant Julià de Cerdanyola és una església situada al nucli de Sant Julià de Cerdanyola, a l'Alt Berguedà. Ha estat inventariada com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número d'inventari IPAC-3407. La seva titularitat és eclesiàstica i s'utilitza per al culte catòlic. Situació geogràfica i entorn L'església de Sant Julià de Cerdanyola està al centre del poble homònim. Al voltant del temple, s'ha format una plaça de forma molt irregular, aplegant un seguit de cases rurals típiques d'aquesta zona de muntanya. Descripció i característiques L'església de Sant Julià és un edifici d'una nau rectangular, coberta a doble vessant i amb elegant i massís campanar de planta gairebé quadrat, rematat per uns elements decoratius amb volutes i dividit en registres per unes cornises. Tota l'església, traspua una gran rusticitat, sobretot pel fet que, a l'exterior, té tota la pedra vista. Història L'església de Sant Julià de Cerdanyola, era una de les moltes possessions del veí Monestir de Sant Llorenç prop Bagà. L'església fou consagrada l'any 1106 pel Bisbe Ot de la Seu d'Urgell. L'església fou víctima de les rivalitats entre els homes de la Baronia de Pinós, els quals hagueren de pagar mil sous al rector de Sant Julià pels danys causats en cremar l'església i destruir els seus béns. El temple fou transformat radicalment el segle xviii. Aquell mateix segle, el batlle de Cerdanyola exigí al monestir de Sant Llorenç un sacerdot resident per a Sant Julià, que tingués cura de les seves ànimes. Referències Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
Graugés (Borredà)

Graugés és un mas –catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya– al veïnat del Coll de Bas, al peu del camí ral de Berga a Ripoll, prop de l'església i nucli urbà de Borredà (Berguedà), és documentada des del s. XVIII com una de les masies del terme jurisdiccional del monestir de Santa Maria de Ripoll. Masia orientada cap a llevant d'estructura clàssica coberta a dues aigües, totalment arrebossada. La façana té la porta central allindanada i a banda i banda s'hi reparteixen simètricament les obertures; al primer pis hi ha tres arcs de mig punt amb balconada de ferro forjat i al pis superior una balconada central més petita flanquejada per dos grups de finestres d'arc de mig punt. La resta de façanes han perdut l'arrebossat original i deixen veure murs de pedra irregular. Història
La Riera (Borredà)

La Riera és un mas al terme municipal Borredà (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada dins del terme jurisdiccional dels barons de la Portella i ducs d'Híxar, és documentada des del s. XVIII, quan els seus estadants eren pagesos emfiteutes del senyoriu. La masia de la Riera és una construcció d'estructura clàssica formada per una planta rectangular coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant. A la masia del segle xvii s'hi va afegir un cos perpendicular al segle xviii format per una nau rectangular coberta a dues aigües amb una sortida amb balcons de barana de fusta coberts pel ràfec que de la teulada. Un porxo de pedra tanca l'accés a la masia a la que s'hi entra mitjançant una porta aixoplugada amb una petita teulada. Les finestres conserven les llindes de pedra amb inscripcions i dates al·lusives a les diverses etapes constructives (1687, 1735). Referències
La Rota (Castell de l'Areny)

La Rota és una obra del municipi de Castell de l'Areny (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Construcció que segueix la tipologia clàssica de la masia. Estructurada en planta baixa i dos pisos d'alçada com a màxim. Està coberta a dues aigües amb teula àrab i el carener perpendicular a la façana de llevant. El parament és de pedres irregulars unides amb morter. Fou construïda a finals del segle xvii i ampliada al XVIII, quan s'annexe un cos quadrat cobert a dues aigües adossat a la façana de migdia, alhora que es tancava l'era amb un clos emmurallat i la construcció d'una pallissa. Les obertures són de petites dimensions, amb llindes de fusta repartides per totes les façanes. Història La masia surt ja esmentada al fogatge de 1553, i s'anomena a Francesc Rogua. Està situada dins dels dominis de la baronia alta de la Portella, capbrevada el 1718. Referències
Les Cases (Castell de l'Areny)

Les Cases és una obra del municipi de Castell de l'Areny (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una masia d'estructura clàssica de tres crugies organitzada en planta baixa i tres pisos superiors. És de planta rectangular coberta a dues aigües amb teula àrab amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia i parament de pedres irregulars unides amb morter. Hi ha alguns cossos annexes d'un sol pis de tipologia similar. Les obertures de la façana principal són allindanades als laterals, les centrals, arcs de mig punt i la porta, un arc escarser. La construcció actual és relativament recent, aprofitant estructures de l'edifici anterior. Història El 1285 el monestir de St. Pere de la Portella rebia en donació, el mas cases de castell de l'Areny, dins la jurisdicció de la baronia de la Portella. L'any 1497 l'amo de la casa era Barthomeu Cases, casat amb la seva muller Fransina, amb qui tenia dos fills, Pere i Cristophol. Al mateix any, el fill hereu Pere Cases va contraure matrimoni amb na Damiana Serreyma, filla del mas Serraïma de Sant Joan d'Avinyó. El fogatge de 1553 esmenta també el mas cases dins del terme i parròquia del castell de l'Areny; el seu propietari era el batlle del terme. Referències
Sant Maurici de la Quar

Sant Maurici és una església barroca veïnat de Sant Maurici de la Quar (terme municipal de la Quar, Berguedà). És a l'indret a on hi havia l'antic ajuntament del poble i molt a prop del nou consistori, que també fa les funcions de local cultural. L'església de Sant Maurici fou construïda a finals del segle xvii i les obres continuaren al segle xviii. L'any 1873, quan esdevingué parroquial del terme, fou reformada. Sant Maurici està inventariat com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número d'element IPAC-3532. És un edifici destinat al culte catòlic i està en bon estat de conservació. Sant Maurici és una església barroca construïda al segle xvii i que s'amplià al segle xix quan esdevingué parroquial del municipi de la Quar. És un edifici barroc d'una sola nau rectangular coberta amb volta i rematada per un presbiteri quadrat i flanquejada per quatre capelles laterals. La porta s'obre a migdia i és d'arc de mig punt, fruit de les reformes del segle xix. També és d'aquesta època l'òcul circular que il·lumina la nau i el campanar, de torre quadrada i coberta piramidal, que es troba a llevant de l'església, ocupant l'espai d'una capella lateral. L'interior és enguixat. La façana fou reformada al segle xix amb la construcció d'un coronament abarrocat. A l'església hi ha la talla romànica dels segles XII-XII de la Mare de Déu de la Quar. Aquesta està molt restaurada i modificada. Procedeix de l'església de Santa Maria de la Quar. Notes Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
Cal Moliner (la Quar)

Cal Moliner és una masia ubicada al terme municipal de la Quar, al Berguedà. Està inventariada al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC-3537. Descripció i característiques Cal Moliner és una masia d'estructura clàssica, coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana de llevant, on hi ha la porta i petites finestres amb llindes de fusta. Cal Moliner es va construir al segle xvii o començaments del xviii i posteriorment es va ampliar pel sector de migdia amb un cos rectangular cobert amb la prolongació del ràfec de la primera masia. Els murs són de maçoneria irregular i les finestres són de petites dimensions. Cal Moliner fou construïda dins els dominis del monestir de Sant Pere de la Portella, prop de la riera del mateix nom. És una masia del segle xvii o començament del xviii. Està deshabitada des de la Guerra Civil. Referències Bibliografia Santandreu, Mª Dolors «El monestir de Sant Pere de la Portella: Mil anys d'història». L'Erol, revista cultural del Berguedà, p. 8-10.
Roset (Vilada)

Roset és una masia situada a l'entorn de Roset, al terme municipal de Vilada, al Berguedà que està inventariada com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni cultural de la Generalitat de Catalunya amb el número d'element IPAC-3728. Originàriament tenia un ús agropecuari però ara està en desús. Està en un estat de conservació mitjà. Situació geogràfica Roset està situat a la pista del Castell de Roset a Vilada, abans d'arribar al nucli urbà. Descripció i característiques Roset és una masia d'estructura clàssica, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana de migdia; la casa està tancada per un clos format per pallisses i corrals. Els seus murs són de pedra força regular, col·locada en filades i de maçoneria, fruit de les reformes del segle xvii. Les poques obertures que hi té es distribueixen al llarg de la façana de migdia i tenen les llindes de fusta. Història Les primeres notícies de la casa es remunten al segle xv i l'any 1553 podem trobar al fogatge la següent informació: "Joan Esteve sta al Mas Roset". Aquesta casa fou abandonada a principis del segle xx i a l'actualitat està deshabitada. Referències Vegeu també Llista de monuments del Berguedà
Sant Benet de Vilaplana

Sant Benet de Vilaplana o Sant Benet de Casamitjana és un temple al terme municipal de Borredà (Berguedà) catalogat l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Sant Benet de Casamitjana, conegut també amb el nom de Sant Benet de Vilaplana, és documentat a partir del s. XV; la primera notícia és de l'any 1417 i li segueixen les del 1446 i 1452, en diferents deixes testamentàries. La capella és a prop de la gran casa de Casamitjana. Petita església romànica d'una sola nau amb l'absis orientat a llevant. La nau és coberta amb un arc de mig punt i l'absis semicircular amb volta de quart d'esfera, actualment refeta. A l'edifici primitiu se li sobrealcen els murs, tant de l'absis com de la nau. Són també moderns la porta d'entrada, l'original era al mur de migjorn que avui resta tapiada, l'ull de bou de l'entrada i el campanar, tot al cantó de ponent. L'aparell de l'església, fet de blocs de pedra regulars, resta mig tapat a sota l'argamassa. Notes