NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Caixa de Pensions

La Caixa de Pensions è un palazzo costruito tra il 1914 e il 1917 da Enric Sagnier nella via Laietana di Barcellona. L'edificio fu progettato per esser adibito ad uffici al piano terra e ad abitazioni da affittare nei piani superiori in modo da massimizzare gli investimenti sostenuti. Il progetto dell'edificio consiste in un'alta torre realizzata all'angolo con la via Laietana, nella quale si trovano gli ingressi, una facciata principale con ampie finestre e delle facciate laterali con gli ingressi che conducono agli appartamenti dei piani superiori. L'opera venne realizzata in cemento armato (un materiale a quel tempo innovativo), con un rivestimento esterno in pietra. La zona di accoglienza dei clienti era invece riccamente decorata con pitture e marmi e si distribuiva attorno ad uno spazio coperto con un lucernario. All'angolo delle due facciate principali è presente un gruppo scultoreo che simboleggia il Risparmio, opera di Manel Fuxà. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Caixa de Pensions
Ca n'Artés (Barcelona)

Ca n'Artés és una masia del barri del Turó de la Peira de Barcelona, catalogada com a bé cultural d'interès local. Formava part de l'antic llogaret de Santa Eulàlia de Vilapicina, les rests del qual també estan catalogades com a BCIL. Història El cavaller i mossèn Pere d'Artés n'era el propietari, i s'hi allotjava sovint als segles xiv i xv quan venia a la vall d'Horta, on tenia diverses propietats. Probablement del segle xv o xvi, era un hostal a l'antic camí de Sant Iscle a Cerdanyola. Actualment, el propietari és Antoni Mancebo. Una part de la planta baixa està ocupada per un forn de pa, i l'altre per un Centre Femení, sota el patronatge de Santa Eulàlia, que es venera a l'església del costat. Descripció De planta rectangular, amb planta baixa i un pis i coberta a dues vessants. La façana és de carreus de pedra, amb un portal d'arc de mig punt adovellat i una finestra d'arc conopial al pis. La teulada és molt irregular, a causa d'un incendi que va malmetre'n la façana i va provocar la pèrdua d'un dels arcs conopials. Referències Bibliografia d. a.. Les masies de Sant Andreu de Palomar. Inventari de cases de pagès andreuenques. 2a Edició, 2014, p. 27-28. ISBN 978-84-616-7016-1. Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. Quarta edició. Barcelona: El tinter, SAL, abril 2003, p. 27.
Aeròdrom de Santa Llocaia

L'Aeròdrom de Santa Llocaia és un aeròdrom d'aviació civil situat al nord del poble de Santa Llocaia a la comarca de l'Alta Cerdanya, als Pirineus Orientals, amb codi ICAO LFYS. Infraestructura 1 pista d'herba de 800 m de longitud per 90 m d'ample per l'aterratge d'avionetes 1 hangars d'avionetes 1 club d'aviació
Aérodrome de Sainte-Léocadie

Aérodrome de Sainte-Léocadie (code OACI : LFYS). Géographie L'aérodrome militaire de Sainte-Léocadie se situe au nord du village de Sainte-Léocadie dans la région de Cerdagne. Il est ouvert avec restrictions à la circulation aérienne civile. Aéroclubs L'aérodrome a été créé le 9 juin 1960 pour héberger le centre de vol en montagne (CVM)[1], détachement permanent dépendant de l’ESALAT (Ecole de Spécialisation de l’ALAT) de Dax. Il héberge également plusieurs membres civils répartis dans un club : l'aéroclub icaria. Planeur, ULM : centre d'instruction et de pratique du vol montagne. Infrastructure 1 piste en herbe de 800 m de long pour 90 m de large pour les planeurs. 1 hangar pour planeur clubhouse et ses propres installations sanitaires, cuisines, bars, etc. Autres aérodromes de la région Aéroport de Perpignan-Rivesaltes Aérodrome de Mont-Louis La Quillane Voir aussi Liste des aérodromes français Portail de l’aéronautique Portail des Pyrénées-Orientales Portail des Pyrénées
Sant Martí de Riudeperes

Sant Martí de Riudeperes és un poble del municipi de Calldetenes, a la comarca d'Osona. Està situat a l'est del terme, vora el torrent de Sant Martí, al peu de la carretera local BV-5201, que el connecta amb Sant Julià de Vilatorta per l'est i amb Calldetenes i Vic per l'oest. La carretera BV-5215 el connecta amb Folgueroles. La seva població, l'1 de gener del 2006, era de 129 habitants (72 homes i 57 dones). Història Apareix documentat per primera vegada l'any 949 amb el nom de Rivo petrarum ('riu de pedres'). Les esglésies de Sant Martí i de Sant Tomàs estan documentades des del segle XI. Originàriament era el cap del municipi fins que fou desplaçat pel nucli de Calldetenes. L'antic monestir de Sant Tomàs acull actualment un centre d'àmbit comarcal per a persones amb deficiències. Llocs d'interès Església de Sant Martí de Riudeperes, barroca d'origen romànic. Monestir de Sant Tomàs de Riudeperes, d'origen romànic.
San Martín de Riudeperas

San Martín de Riudeperas​​ (oficialmente y en catalán Sant Martí de Riudeperes) es una localidad que forma parte del municipio de Calldetenes, en la comarca de Osona, provincia de Barcelona, España. Se halla al este del término municipal, junto a la carretera BV-5201 que la conecta con San Julián de Vilatorta por el este y con Calldetenes y Vic por el oeste. Su población a 1 de enero de 2009 era de 134 habitantes (81 varones y 53 mujeres). Historia El lugar aparece documentado por primera vez en 949 (Rivo petrarum). Las iglesias de San Martín y de Santo Tomás están documentadas desde el siglo XI. Originariamente era el centro administrativo del municipio hasta que fue desplazado por el núcleo de Calldetenes.​ El antiguo monasterio de Santo Tomás acoge actualmente un centro de ámbito comarcal para personas con deficiencias. Lugares de interés Iglesia de San Martín de Riudeperas, de origen románico. Monasterio de Santo Tomás de Riudeperas, de origen románico. Referencias Enlaces externos Página del Ayuntamiento de Calldetenes
Centre Penitenciari de Ponent

El Centre Penitenciari de Ponent és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Lleida. L'edifici antic del Centre, de construcció radial, data de l'any 1954 i l'edifici nou, modular, és de 1984. La unificació de les antigues dues presons va donar origen al Centre Penitenciari Ponent a principis dels anys 1990. Té capacitat per a 1.059 places destinades a homes penats adults majoritàriament i també disposa d'un mòdul destinat a dones. El Centre Penitenciari Obert de Lleida, ubicat al costat de la presó Ponent, té una capacitat de 140 places. - Superfície construïda: 30.436,85 m². Mòduls/cel·les: 353 cel·les residencials 131 cel·les singulars: Unitat d'infermeria Departament especial de règim tancat Unitat d'ingressos Referències
Centro Penitenciario de Ponent

El Centro Penitenciario de Ponent es una prisión de la Generalidad de Cataluña situada en el municipio de Lérida, España.​ El edificio antiguo del Centro, de construcción radial, data del año 1954 y el nuevo edificio, modular, es de 1984. La unificación de las antiguas dos prisiones dio origen al Centro Penitenciario Ponent a principios de los años 1990. Tiene capacidad para 1059 plazas destinadas a hombres penados adultos mayoritariamente y dispone también de un módulo destinado a mujeres. El Centro Penitenciario Abierto de Lérida, ubicado junto a la prisión Ponent, tiene una capacidad de 140 plazas.​​​​ - Superficie construida: 30.436,85 m². Módulos/celdas: 353 celdas residenciales 131 celdas singulares: Unidad de enfermería Departamento especial de régimen cerrado Unidad de ingresos Referencias
Centre Penitenciari de Dones de Barcelona

El Centre Penitenciari de Dones de Barcelona, conegut popularment com a presó de Wad-Ras, és un edifici situat al carrer antigament homònim (avui, del Doctor Trueta), a la Vila Olímpica del Poblenou de Barcelona. Història i descripció El 1912, la Junta Provincial de Protecció a la Infància i Repressió de la Mendicitat va obtenir de l'Ajuntament de Barcelona la cessió d'un solar d'uns 9.000 m² a l'illa dels carrers de Wad-Ras, Igualtat (actualment Àlaba), Castillejos (actualment Pamplona) i Enna (actualment Ramon Turró), on l'any següent l'arquitecte Enric Sagnier i Villavecchia va projectat un grup benèfic, que va guanyar el concurs d'edificis artístics de l'Ajuntament de Barcelona de 1916. El 1933, l'Ajuntament va cedir també el solar de l'altra banda del carrer de Wad-Ras, on al principi es va ubicar un camp de futbol i posteriorment també les Escoles Professionals, l'Institut Ramon Albó i un centre del Tribunal Tutelar de Menors. Des del 1983, aquest pavelló és destinat a presó de dones, dependent de la Generalitat de Catalunya. Als anys 1970, la resta de pavellons del grup benèfic van ser enderrocats per problemes estructurals, i aquest espai és actualment ocupat per l'IES Icària. Referències Bibliografia Sánchez-Valverde Visus, Carlos. La Junta Provincial de Protección a la Infancia de Barcelona, 1908-1985: aproximación y seguimiento histórico. Secretaria d'Infància i Adolescència, Departament d'Acció Social i Ciutadania de la Generalitat de Catalunya, 2009.
Centre Penitenciari Obert de Tarragona

El Centre Penitenciari Obert de Tarragona és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Tarragona. Actualment ocupa les instal·lacions de l'antiga presó de Tarragona mentre s'està construint el nou Centre Penitenciari Obert al carrer de l'Arquebisbe Josep Pont i Gol. Referències
Centro Penitenciario Abierto de Tarragona

El Centro Penitenciario Abierto de Tarragona es una prisión de la Generalidad de Cataluña situada en el municipio de Tarragona, España.​ Actualmente ocupa las instalaciones de la antigua prisión de Tarragona​ mientras se está construyendo el nuevo Centro Penitenciario Abierto en la calle del Arzobispo José Pont Gol.​ Véase también Anexo:Prisiones de España Referencias
Centre Penitenciari Puig de les Basses

El Centre Penitenciari Puig de les Basses és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Figueres al Raval Disseminat, 53, en un turó al costat de l'AP-7 entre el castell de Sant Ferran i el municipi de Llers. Es va inaugurar el mes de juny de l'any 2014. El centre substitueix les antigues presons de Figueres i Girona. És el sisè centre penitenciari construït per la Generalitat des que va assumir les competències en matèria d'execució penal el 1984. En la construcció del centre s'hi han aplicat tècniques capdavanteres i s'ha tingut una cura especial en la reducció de l'impacte visual, de manera que els edificis s'adapten a l'orografia natural del terreny. El projecte d'aquest centre penitenciari, que acompleix totes les característiques del nou model penitenciari català impulsat pel Departament de Justícia, ha comportat una inversió de 108,99 milions d'euros. L'equipament té una superfície construïda de 61.642,43 metres quadrats, està preparat per acollir 1.174 interns i disposa de 620 cel·les, distribuïdes en nou mòduls i quatre unitats singulars. El Centre Penitenciari Puig de les Basses consta de 17 edificis, dels quals destaquen els nou destinats a mòduls residencials, el mòdul d'ingressos i el departament de règim tancat. L'equipament també compta amb infermeria, un edifici educatiu, formatiu i cultural -que acull, entre d'altres serveis, una escola de formació per a persones adultes-, una àrea d'esports i una zona de serveis on estan ubicats els tallers productius. Puig de les Basses és un centre majoritàriament per a homes penats adults, encara que també disposa de mòduls específics per a joves i dones i per a interns preventius. • Superfície construïda: 61.642,43 m² • Ocupació terreny: 32.307 m² • Pressupost total de l'obra: 108,99 m€ • Redacció del projecte i direcció de l‘obra: Fabré&Torras Arquitectes Associats, SCP • Mòduls/cel·les: - 9 mòduls vida ordinària amb 512 cel·les - 1 unitat d'ingressos amb 24 cel·les - 1 unitat de règim tancat amb 38 cel·les - 1 unitat d'infermeria amb 22 habitacions - 1 unitat de psiquiàtrica amb 24 habitacions Referències
Centro Penitenciario Puig de les Basses

El Centro Penitenciario Puig de les Basses es una prisión de la Generalidad de Cataluña situada en el municipio de Figueras (Gerona) España en el Raval Disseminat, 53, en una colina junto a la AP-7 entre el castillo de San Fernando y el municipio de Llers.​ Se inauguró en junio del año 2014.​ El centro sustituye a las antiguas prisiones de Figueras y Gerona. Es el sexto centro penitenciario construido por la Generalitat desde que asumió las competencias en materia de ejecución penal en 1984. En la construcción del centro se han aplicado técnicas líderes y se ha tenido especial cuidado en la reducción del impacto visual, de forma que los edificios se adaptan a la orografía natural del terreno.​ El proyecto de este centro penitenciario, que cumple todas las características del nuevo modelo penitenciario catalán impulsado por el Departamento de Justicia, ha supuesto una inversión de 108,99 millones de euros. El equipamiento tiene una superficie construida de 61.642,43 metros cuadrados, está preparado para albergar 1174 internos y dispone de 620 celdas, distribuidas en nueve módulos y cuatro unidades singulares. El Centro Penitenciario Puig de les Basses consta de 17 edificios, de los que destacan los nueve destinados a módulos residenciales, el módulo de ingresos y el departamento de régimen cerrado. El equipamiento también cuenta con enfermería, un edificio educativo, formativo y cultural —que acoge, entre otros servicios, una escuela de formación para personas adultas—, un área de deportes y una zona de servicios en la que están ubicados los talleres productivos. Puig de les Basses es un centro mayoritariamente para hombres penados adultos, aunque también dispone de módulos específicos para jóvenes y mujeres y para internos preventivos. Superficie construida: 61.642,43 m² Superficie solar: 32.307 m² Presupuesto total de la obra: 108,99 m€ Redacción del proyecto y dirección de la obra: Fabré&Torras Arquitectes Associats, SCP Módulos/celdas: 9 módulos vida ordinaria con 512 celdas 1 unidad de ingresos con 24 celdas 1 unidad de régimen cerrado con 38 celdas 1 unidad de enfermería con 22 habitaciones 1 unidad psiquiátrica con 24 habitaciones Reclusos notables Dolors Bassa Referencias
Centre pénitentiaire Puig de les Basses

Le centre pénitentiaire Puig de les Basses est une prison située dans la commune de Figueras, dans le nord de la Catalogne. Présentation Le centre pénitentiaire a ouvert en juin 2014. Il fait partie des centres pénitentiaires de la Généralité de Catalogne. Il a été conçu pour accueillir 1 174 détenus, principalement des hommes adultes, mais il dispose de lieux pour les jeunes et les femmes. Notes et références Prisonniers célèbres Carme Forcadell Dolors Bassa Voir aussi Article connexe Figueras Lien externe (ca) « Centre Penitenciari Puig de les Basses », sur justicia.gencat.cat, Departament de Justícia de la Généralité de Catalogne (consulté le 4 juillet 2018). Portail de la prison Portail de la Catalogne
Centre Penitenciari Quatre Camins

El Centre Penitenciari Quatre Camins és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de la Roca del Vallès. Es va inaugurar l'any 1989. Disposa de 891 cel·les amb una capacitat total de 1.594 places. Història El Centre Penitenciari Quatre Camins fou la primera presó construïda per la Generalitat de Catalunya d'ençà que assumís les competències en matèria penitenciària l'any 1984. Motí de 2002 El 29 de maig de 2002 un centenar de reclusos s'amotinaren per protestar contra una reforma del codi penal que suprimia la reducció de condemna per treballar a la presó. A més, els presoners exigien ser remunerats per la seva feina. La revolta fou sufocada pels Mossos d'Esquadra unes hores després. Es produïren alguns danys materials, dos funcionaris sofriren ferides lleus en ser agredits pels interns i nombrosos presos denunciaren maltractaments i tortures a partir del motí per part dels carcellers. Accessos L'accés al centre penitenciari es realitza a través de l'AP-7 o la C-17. Una línia d'autobús operada per l'empresa Sagalés connecta la presó amb Barcelona. Interns notables Josep Lluís Núñez i Clemente (novembre de 2014 - desembre de 2015). Ex-president del Futbol Club Barcelona. Condemnant per suborn i falsedat documental ("cas Hisenda"). Josep Lluís Núñez i Navarro (novembre de 2014 - desembre de 2015). Fill de l'anterior i implicat en el mateix cas. Gilberto Antonio Chamba Jaramillo, el "Monstre de Machala". Assassí en sèrie equatorià. Condemnat per l'assassinat d'una estudiant de la Universitat de Lleida el novembre de 2004. Referències
Centro Penitenciario Quatre Camins

El centro penitenciario Quatre Camins es una prisión de la Generalidad de Cataluña situada en el municipio de La Roca del Vallés (Barcelona) España. Se inauguró en 1989.​ Dispone de 891 celdas con una capacidad total de 1594 plazas. Historia El Centro Penitenciario Quatre Camins fue la primera prisión construida por la Generalidad de Cataluña desde que asumiera las competencias en materia penitenciaria en 1984.​ Motín de 2002 El 29 de mayo de 2002 un centenar de reclusos se amotinaron para protestar contra una reforma del código penal que suprimía la reducción de condena para trabajar en la prisión.​ Además, los presos exigían ser remunerados por su trabajo.​ La revuelta fue sofocada por los Mozos de Escuadra unas horas después. Se produjeron daños materiales y dos funcionarios sufrieron heridas leves al ser agredidos por los internos. Accesos El acceso en el centro penitenciario se realiza a través de la AP-7 o la C-17. Una línea de autobús operada por la empresa Sagalés conecta la prisión con Barcelona.​ Internos notables Josep Lluís Núñez Clemente (noviembre de 2014 - diciembre de 2015).​ Expresidente del Fútbol Club Barcelona. Condenando por soborno y falsedad documental ("caso Hacienda").​ Josep Lluís Núñez Navarro (noviembre de 2014 - diciembre de 2015). Hijo del anterior e implicado en el mismo caso. Gilberto Chamba, el "Monstruo de Machala". Asesino en serie ecuatoriano. Condenado por el asesinato de una estudiante de la Universidad de Lérida el noviembre de 2004.​ Referencias
Sant Bartomeu d'Erta

Sant Bartomeu d'Erta és l'església del poble d'Erta, de l'antic terme de Malpàs, actualment pertanyent al terme del Pont de Suert. Era sufragània de la parròquia de Sant Pere de Malpàs. És una església d'una sola nau, coberta amb volta de canó i absis semicircular sobrealçat, obert a la nau a través d'un arc presbiterial molt ample. Està tota ella, però, molt transformada. No es poden veure bé els murs interiors, ja que estan del tot emblanquinats. Es reconeix, però, per l'aparell, que es tracta d'una església del segle xi. Bibliografia BOIX, Jordi. "El Pont de Suert". Dins El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 BOIX I POCIELLO, Jordi, FONT I ARBÓ, Miquel-Àngel i MONSÓ, Anna. "Sant Bartomeu d'Erta", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7 GAVÍN, Josep Maria. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7 Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de San Bartolomé (Erta)

La iglesia de San Bartomé de Erta (en catalán, Sant Bartomeu d'Erta) es la iglesia del pueblo de Erta, del antiguo término de Malpás, actualmente perteneciente al término de Pont de Suert. Era sufragánea de la parroquia de San Pedro de Malpás. Es una iglesia de una sola nave, cubierta con vuelta de cañón y ábsides semicirculares sobrealzados, abierta a la nave a través de un arco presbiteral muy amplio. Sin embargo, toda ella está muy transformada. No se pueden ver bien los muros interiores, ya que están del todo emblanquecidos. Sin embargom, se reconoce por el parecido que se trata de una iglesia del siglo XI. Bibliografía BOIX, Jordi. "El Pont de Suert". En El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 BOIX I POCIELLO, Jordi, FONT I ARBÓ, Miquel-Àngel i MONSÓ, Anna. "Sant Bartomeu d'Erta", en Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7 GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7 Enlaces externos Instituto Cartográfico de Cataluña
Sant Sebastià de la Guàrdia

Sant Sebastià de la Guàrdia és una església amb elements romànics i barrocs de la Guàrdia, al municipi de Tornabous (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És una església de nau única, formada a base de carreus regulars de pedra picada. A la façana s'observa una gran portalada formada per una arcada de mig punt de dovelles molt regulars. A la dovella central hi ha gravada la data de consagració de l'església: 1619. Just damunt d'aquesta portalada hi ha una petita fornícula allargassada amb una coberta de petxina i sense cap imatge al seu interior. A sobre de la petita fornícula hi ha la rosassa, restaurada recentment, amb una flor de forma hexagonal. La façana és coronada per un campanar d'espadanya que té dos ulls d'arc de mig punt amb campanes i, a la part superior, una petita obertura d'arc de mig punt sense campana. L'interior és una nau coberta amb volta de canó amb llunetes dividida en tres trams i amb pilastres de pedra adossades amb el capitell sense decorar. Durant les últimes intervencions, s'ha recuperat el vas baptismal, la pica beneitera, del 1621 i una tomba, al terra de la nau. Als costats hi ha dues capelles. Mirant a l'altar, a la dreta, hi ha una capella profunda, construïda durant el XVIII. Història Fou l'antiga església del poble de la Guàrdia d'Urgell, però avui dia és tancada al culte, ja que l'any 1960 es construí una de nova. Referències
Santa Cecília del Tarròs

Santa Cecília del Tarròs és l'església parroquial del poble homònim (Urgell), catalogada com a bé cultural d'interès local. Història Dedicada a Cecília de Roma, aquesta advocació és fruit de la inclusió del poble als dominis del monestir de Santa Cecília d'Elins fins al 1383, quan aquest fou suprimit. L'actual temple va ser edificat el segle xvi, en un estil de transició entre el gòtic i el renaixentista. Descripció És una església coberta a dues aigües, on cada capella lateral té la seva pròpia coberta, cadascuna a una determinada alçada. A la façana hi ha la rosassa i la porta d'accés, rectangular, sobre la qual es troba una fornícula amb l'escultura, d'època contemporània, de Santa Cecília. El campanar està adossat al costat esquerre. És de planta rectangular amb els angles arrodonits i obertures en arcs de mig punt on hi ha quatre campanes a la part superior. Interiorment té una nau coberta amb volta de canó de cinc trams. Té cor i tres capelles laterals per banda, a les que s'accedeix a través d'arcs de mig punt. Als murs laterals hi ha unes pilastres adossades. L'absis és poligonal a la part inferior i semiesfèric a la superior, amb un relleu en forma de venera sostinguda per dues petxines laterals. A l'altar principal es venera la imatge de la santa, feta d'alabastre i d'1 m d'alçada. De factura gòtica amb reminiscències romàniques (segles xiv-xv), va ser destruïda el 1936 i refeta entre 1988 i 1992 per Víctor Manuel Pallarès a partir dels fragments de l'original que havien estat guardats a Cal Companys. Referències