NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lago de Montcortés

El lago de Montcortés (en catalán: estany de Montcortès) es un Lugar de Importancia Comunitaria (LIC) situado en la provincia de Lérida, comunidad autónoma de Cataluña, España, en el término municipal de Bajo Pallars, en la comarca del Pallars Sobirá. Es una formación de origen kárstico; junto con las lagunas de Basturs es el único de origen no glaciar de los Pirineos. Este espacio fue protegido en 1992 por el Plan de Espacios de Interés Natural de la Generalidad de Cataluña (espacio ATC "Estany de Montcortès") mediante el Decreto 328/1992​ y, a su vez, por la red de espacios naturales protegidos Natura 2000 (espacio ES5130019 "Estany de Montcortès").​ El ayuntamiento del Bajo Pallars organizó una votación solo en Montcortès y sacaron los embarcaderos que había para bañarse. Pueblos cercanos del mismo ayuntamiento como Peramea, Bretui, Mentui, Cabestany (Baix Pallars), Cortscastell y Pujol (Baix Pallars) entre otros han intentado que siga como en los últimos años.​ Hidrología Es un lago oligotrófico —sus aguas son pobres en nutrientes—. Su hidrología está controlada fundamentalmente por aportaciones subterráneas que compensan las pérdidas que tiene la laguna tanto por evaporación como por un pequeño arroyo emisario que está situado en su borde norte.​ Flora Presenta algunos elementos en común con el lago de Bañolas, situado al pie del Sistema Transversal. Ambos constituyen sistemas lacustres excepcionales y de características únicas en Cataluña y en la península ibérica. Es por ello que se debe considerar este espacio como de interés especial y prioritario. Destacan especialmente las biocenosis acuáticas y terrestres de ribera. De las primeras cabe mencionar los herbazales de Potamogeton, y de las segundas, los juncales y herbazales inundados o juncales de grandes ciperáceas. Estas comunidades forman un cinturón de vegetación que rodea la laguna. En este espacio se localiza el alga del orden de las charas, especie que, desde su desaparición de las lagunas de Basturs, solo se encuentra en Montcortés.​ Fauna La laguna ofrece una diversidad de biotopos que favorecen la presencia de interesantes poblamientos de fauna. Así, por ejemplo, cabe destacar la importancia de este lago como área de nidificación por algunos pájaros, o para constituir el hábitat de notables especies ligadas al medio acuático, como es el caso del pequeño gasterópodo Limnea stagnalis, especie holártica de ancha distribución en Europa pero bastante rara en la península ibérica. La fauna existente es, principalmente, L. stagnalis, águila pescadora, ánade real y varias especies de peces.​ Véase también Espacios naturales protegidos de Cataluña Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lago de Montcortés. «Localizan en el lago de Montcortès (Lleida) el mayor movimiento de rocas de los Pirineos», artículo en www.20minutos.es.
Étang de Montcortés

L'étang de Montcortés (en catalan : Estany de Montcortès) est un site d'importance communautaire situé sur la commune de Baix Pallars, dans la région de Pallars Sobirà, dans la province de Lleida (Catalogne, Espagne). C'est une formation d'origine karstique. Avec les étangs de Basturs, c'est le seul des Pyrénées à ne pas être d'origine glaciaire. La réserve naturelle couvre une superficie de 45,05 ha. Cet espace appartient aussi à Natura 2000 (espace ES5130019 "estany de Montcortès") et a été approuvée en décembre 1997. Son hydrologie est largement contrôlée par les apports des eaux souterraines pour compenser les pertes de l'étang à la fois par évaporation et par un petit ruisseau émissaire situé sur sa bordure nord. Galerie Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Laguna de Montcortés » (voir la liste des auteurs). Liens externes Agencia Europea de Medioambiente Panorama de létang de Montcortés Portail de la Catalogne Portail de la conservation de la nature
Estany de Montcortès

Estany de Montcortès este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Spania întinsă pe o suprafață de 45,01 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Estany de Montcortès este situat la coordonatele 42.3319°N 0.9947°E﻿ ()42.3319; 0.9947. Înființare Situl Estany de Montcortès a fost declarat sit de importanță comunitară în decembrie 1997 pentru a proteja 18 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în decembrie 2013. Biodiversitate Situată în ecoregiunile alpină și mediteraneană, aria protejată conține 7 habitate naturale: Lacuri de carst de gips, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Mlaștini calcaroase cu Cladium mariscus și specii de Caricion davallianae, Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Formațiuni stabile xerotermofile de Buxus sempervirens pe pante stâncoase (Berberidion p.p.), Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (12): lăcar mare (Acrocephalus arundinaceus), rață mare (Anas platyrhynchos), Certhia brachydactyla, porumbel gulerat (Columba palumbus), cinteză (Fringilla coelebs), găinușă de baltă (Gallinula chloropus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), pițigoi de brădet (Periparus ater), mărăcinar negru (Saxicola torquatus), silvie roșcată (Sylvia cantillans), pănțărușul (Troglodytes troglodytes) mamifere (5): vidră de râu (Lutra lutra), liliac cu aripi lungi (Miniopterus schreibersii), liliacul mediteranean cu potcoavă (Rhinolophus euryale), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) nevertebrate (1): Austropotamobius pallipes Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 4 specii de amfibieni, 2 specii de mamifere, 1 specie de pești, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Spania
Estany de Nariolo

L'Estany de Nariolo o Estany de Mariolo, és un llac d'origen glacial que es troba a 2.301 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-est del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva superfície és de 15 hectàrees i el volum de l'aigua continguda és de 1,25 hectòmetres cúbics. El seu nom (Mariolo) "deu derivar de meridiolus, amorriador. El nom Neriolo que apareix en alguns mapes és incorrecte". La seva conca està formada a l'oest per la carena de muntanyes que separa el Pallars Jussà de l'Alta Ribagorça, amb el Pic de Nariolo a l'oest i la Pala de Dellui al nord-oest i el Pic de Tort, que no és termenal, a llevant. La resta de conca està delimitada per serretes més baixes que són contraforts dels anteriors. Pertany al grup de vint-i-sis llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell que per la construcció de la central hidroelèctrica de Capdella van ser interconnectats subterràniament i per superfície entre ells, amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües directament de la muntanya i de l'Estany de Cubieso i aboca les seves aigües a l'Estany Tort. És un dels estanys que disposa de presa per tal d'augmentar la capacitat de la seva conca original. Referències
Lago Maeriolo

Lago Maeriolo är en sjö i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Lleida och regionen Katalonien, i den nordöstra delen av landet, 400 km nordost om huvudstaden Madrid. Lago Maeriolo ligger 2 299 meter över havet. Arean är 0,11 kvadratkilometer. Trakten runt Lago Maeriolo består i huvudsak av gräsmarker. Källor
Estany de Reguera

L'Estany de Reguera és un llac d'origen glacial que es troba a 2.430 m d'altitud, situat al circ glacial de Cogomella a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-oest del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. Forma part de l'àrea perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. La seva conca està formada a ponent per la Cresta de Reguera, i a llevant, per l'extrem nord de la Serra Tancada. Pertany al grup de llacs d'origen glacial de la capçalera nord-oriental del riu de Riqüerna, a través del barranc de Francí, al voltant del Pic Salado. Rep les seves aigües de la muntanya, dels Estanyets Amagats, situats al nord-oest, i dos estanyets més situats a l'oest. així com de l'Estany Grenui, situat al seu sud-est. Les seves aigües davallen cap a l'Estany Salado, a través del Saladino. Disposa d'una presa força grossa per tal d'ampliar la capacitat de la seva conca natural. Referències
Estany de Ribanegra

L'Estany de Ribanegra és un llac d'origen glacial que es troba a 2.379 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva conca està formada al nord pel Forat Negre de Mussoles i d'altres serres i turons entre Mussoles i el Serrat de la Mina. Pertany al grup de llacs d'origen glacial de la capçalera nord-oriental del riu de Riqüerna, al voltant del Pic Salado. Rep les aigües de l'Estany de Dalt, i les aboca a l'Estany de Francí. És un dels estanys que disposa de presa per tal d'ampliar la capacitat de la seva conca natural. Referències
Estany de Saburó

L'Estany de Saburó és un llac d'origen glacial que es troba a 2.540 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-est del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva conca està formada bàsicament pels vessants del sud-oest del Tuc de Saburó, prop del límit del terme de la Torre de Cabdella amb el de Sort, del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Llessui. Pertany al grup de vint-i-sis llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell que per la construcció de la central hidroelèctrica de Capdella van ser interconnectats subterràniament i per superfície entre ells, i amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües dels mateixos vessants del Tuc de Saburó i d'un grup de vuit estanys més petits (dos d'una mica més grossos), anomenats Estany Petit de Saburó, el de més avall, i Estanys de Saburó d'Amunt, els de superior alçada. Té dues preses al costat sud-oest que fan augmentar la capacitat de la seva conca original. Les seves aigües davallen cap a l'Estany de Mar. Referències
Lago Saburó

Lago Saburó är en sjö i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Lleida och regionen Katalonien, i den nordöstra delen av landet, 500 km nordost om huvudstaden Madrid. Lago Saburó ligger 2 478 meter över havet. Trakten runt Lago Saburó består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Estany de Travessan

L'Estany de Travessan és un llac d'origen glacial que es troba a 2.350 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-oest del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva conca està formada pels contraforts nord-occidentals del Pic Salado. Pertany al grup de llacs d'origen glacial de la capçalera nord-oriental del riu de Riqüerna, a través del barranc de Francí, al voltant del Pic Salado. Rep les aigües de l'Estany Redó, i les aboca en part a l'Estany de Francí i en part en el barranc de Francí. Referències
Estany Morera

L'Estany Morera és un llac glacial a 2.379 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-oest del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. Pertany al grup de llacs d'origen glacial de la capçalera nord-oriental del riu de Riqüerna a través del barranc de Francí, al voltant del Pic Salado. La seva conca està formada a llevant pel Tossal Tancat, sota de la qual es troba. Rep les seves aigües de l'Estany de Cogomella, al nord, i de l'Estany Grenui, al nord-oest. S'aboca en l'Estany Tapat, que queda al seu sud-oest. La seva conca està formada a llevant per la Serra Tancada, sota de la qual es troba. És dels estanys que disposa d'una presa per tal d'ampliar la capacitat de la seva conca. Referències
Estany Petit de Saburó

L'Estany Petit de Saburó és un llac d'origen glacial que es troba a 2.582 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-est del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva conca està formada bàsicament per serrats del sud-oest del Tuc de Saburó, entre els Clots de Saburó i les Pales de Colomina. Pertany al grup de vint-i-sis llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell, interconnectats subterràniament i per superfície entre ells i amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües dels mateixos vessants de la muntanya i d'un grup de set estanys més petits, els Estanys de Saburó d'Amunt, i les seves aigües van a parar a l'Estany de Saburó. Referències
Estany Xic de Colomina

L'Estany Xic de Colomina és un llac d'origen glacial que es troba a 2.428 m, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-est del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva conca està formada per les Pales de Colomina al nord-est, els Feixans del Prat al nord i la Portella al sud. Pertany al grup de vint-i-sis llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell, interconnectats subterràniament i per superfície entre ells i amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües directament de la muntanya i les transmet a l'Estany de Colomina. Referències
Estanyets de Llevata

Els Estanyets de Llevata són dos estanyets del municipi de Sarroca de Bellera (Pallars Jussà), situats a l'extrem nord de l'antic municipi de Benés, de l'Alta Ribagorça. Estan situats al nord del terme, molt a prop del límit amb el terme de Vall de Boí, de l'Alta Ribagorça, a llevant del Cap de les Raspes Roies i al sud-oest del Tuc de Moró. Les seves aigües davallen cap al sud a través del barranc Gros, cap al riu de Manyanet. Referències
Estanyol Occidental de Canalbona

L'Estanyol Occidental de Canalbona és un estany del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà. És un petit estany, a 2.880 m d'altitud, format per un circ glacial. És sota el Collet Fals i el Port Franc, entre el pic de Canalbona i el Rodó de Canalbona, al massís del Montcalm. Hidrològicament drena cap al vessant sud dels Pirineus per l'Estany d'Estats, que vessa pel barranc de Sotllo i forma part de la conca de la Noguera de Vallferrera. Referències
Estanys de Gutina

Els estanys de Gutina són un sistema de llacunes format per dos estanyols que ocupen una superfície d'unes dues hectàrees. Es tracta de l'estanyol de la Rajoleria i de l'estanyol de la Cardonera, dos estanys temporals mediterranis que arriben a quedar totalment secs. Els estanys de Gutina estan inclosos dins l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5120009 "Basses de l'Albera". Constitueixen una zona humida de gran interès natural, amb comunitats vegetals i poblacions animals de notable singularitat que fan recomanable la seva protecció. Cal remarcar la presència de l'hàbitat d'interès prioritari 3170* "Basses i tolls temporers mediterranis". Les jonqueres mediterrànies de la seva perifèria constitueixen l'hàbitat d'interès comunitari 6420 "Jonqueres i herbassars graminoides humits, mediterranis, del Molinio-Holoschoenion". La vegetació és força similar en ambdós espais. Destaquen els creixenars amb glicèria Glycerio-Sparganion, els herbassars humits de Carex, les jonqueres de terra baixa i les gespes d'isoets (Isoetion duriei). Enmig de les gespes d'Isoetion duriei s'hi han localitzat els pteridòfits Isoetes setacea, Marsilea strigosa i altres espècies vegetals molt rares a Catalunya. Sota les aigües creix una important població de la rara carofícia Nitella translucens. Altres espècies d'interès que també s'han citat a la zona són les ranunculàcies Ranunculus aquatilis i Ranunculus trichophyllus, l'elatinàcia Elatine alsinatrum, la poligonàcia Polygonum amphibium, l'haloragàcia Myriophyllum alterniflorum, les alismatàcies Alisma plantagoaquatica i Baldellia ranunculoides, la juncàcia Juncus heterophyllus i la ciperàcia Eleocharis palustris. Pel que fa a la fauna, a la zona s'hi ha citat la presència de tortugues d'aigua (Emys orbicularis). Hi ha també importants poblaments de copèpodes i amfibis. A l'estany del sud-est hi ha una estructura circular excavada, construïda amb pedra seca, que podria haver estat usat com a pou. Vora els estanys, al sud, hi ha un sepulcre de corredor megalític, senyalitzat amb rètols informatius. No es detecten factors que afectin negativament l'espai, tret de la caça. Referències
Fàbrica Can Batllori

La Fàbrica Can Batllori o Collet era un recinte industrial situat al carrer d'Enric Prat de la Riba de l'Hospitalet de Llobregat, del que només es conserva la casa del director, catalogada com a bé cultural d'interès local. Història Una de les industries més importants de l'Hospitalet a finals del segle xix i primeres dècades del xx va ser la fabricació d'elements ceràmics: maons, teules, balustres, terracotes decoratives, rajoles, etc. Tres d'aquestes fàbriques es bastiren a tocar l'una de l'altra al llarg de l'antiga carretera provincial (actual carrer d'Enric Prat de la Riba), en terres que havien estat del baró de Maldà: Batllori, Llopis i Cosme Toda. Els Batllori provenien de Sants, i el 1804 hi havien muntat una petita indústria terrissera que, en pocs anys, es va estendre a Sant Boi i l'Hospitalet, on Josep Batllori, un dels tres fills de la primera generació, s'hi va instal·lar a la dècada del 1870. A principis del segle xx, la fàbrica va passar a mans de Calixte Collet, de Tarragona, que s'havia casat amb una Batllori. Sense deixar de banda l'art terrisser i decoratiu de les gàrgoles, pinyes, vessadors, copes, ets, va introduir-hi la rajoleta catalana o cairó, amb algunes altres modalitats relacionades amb l'arquitectura pròpia de l'època (teules, tubs, canals, etc.). Descripció És un edifici de planta baixa i un pis que fa cantonada. A la planta baixa s'obren dues obertures rectangulars però emmarcades per una motllura feta amb maó i que la part superior té un arc rebaixat; el parament d'aquest pis és de pedra vista excepte la motllura de les obertures i unes pilastres que hi ha a banda i banda de la façana que són de maó. Al primer pis hi ha una balcó corregut amb dues obertures d'arc rebaixat; aquí el parament està arrebossat i pintat excepte l'emmarcament de les portes, les pilastres que hi ha a banda i banda i un fris de dentells a la part superior. la façana està coronada per una cornisa i a sobre el mur de la barana del terrat que al centre té un frontó semicircular, florons de terracota a banda i banda i està decorat amb ceràmica vidriada multicolor. En el frontó hi ha un mosaic amb la inscripció ANY 1874. Referències
Falgons

Falgons es una entidad de población española del municipio de Sant Miquel de Campmajor, perteneciente a la provincia de Gerona, en la comunidad autónoma de Cataluña. Historia Hacia mediados del siglo XIX, el lugar, que ya compartía por entonces ayuntamiento con San Miguel de Campmajor, tenía contabilizada una población de 96 habitantes.​ Aparece descrito en el octavo volumen del Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar de Pascual Madoz de la siguiente manera: En 2022, la entidad singular de población tenía empadronados 49 habitantes.​ Patrimonio En el lugar hay un antiguo castillo.​ Referencias Bibliografía Madoz, Pascual (1847). «Falgons». Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar VIII. Madrid. Wikidata Q115624375.
Teatre Auditori Felip Pedrell

El Teatre Auditori Felip Pedrell és un complex teatral situat a Passeig de Ribera nº 11, del barri del Temple, a la zona denominada "Vora Park" i a tocar del riu Ebre, de Tortosa (Baix Ebre), inaugurat l'any 1995. És un dels equipaments més importants del sud de Catalunya i ofereix una programació estable de teatre, música, dansa i circ. El nom està dedicat al músic tortosí Felip Pedrell. El Teatre forma part del Sistema Públic d'Equipaments Escènics i musicals de Catalunya (SPEEM). L'equipament disposa de diversos espais: La Sala gran, amb 440 butaques a platea i 70 a l'amfiteatre, i un aforament total de 510 localitats. La Sala petita té una capacitat de 119 butaques i un espai per a persones amb mobilitat reduïda. Les diferents sales annexes són la seu de l'Escola Municipal de Teatre. Va ser inaugurat el 16 de juny de 1995, amb la representació de La pell de brau, de Salvador Espriu, dirigida per Ricard Salvat. L'actriu Mercè Lleixà va fer una lectura de sonets i romanços de Francesc Vicenç Garcia, Lo Rector de Vallfogona. Referències Enllaços externs Teatre Auditori Felip Pedrell. Ajuntament de Tortosa
Sant Jaume de Fenollet

Sant Jaume de Fenollet és un edifici de Sant Bartomeu del Grau (Osona) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Sant Jaume de Fonollet o de Fenollet és una petita església aïllada que forma nucli amb una altra construcció i està voltada de xiprers. És de planta rectangular amb capçalera semicircular decorada a l'exterior per arcuacions entre lesenes. La nau es coberta amb volta de canó reforçada per un arc toral i comunica amb l'absis per un arc presbiteral. S'il·lumina per dues finestres de doble esqueixada, una a l'absis i l'altre al mur de migjorn, i una amb forma de creu a ponent. A la façana de migdia hi ha un bonic portal adovellat de mig punt que conserva encara la ferramenta d'estil romànic. Es pot veure un portal similar, avui tapiat, a la façana deponent. En aquesta façana també hi trobem un campanar d'espadanya reconvertit en un cobert de planta quadrada i coberta a dues vessants, a manera de petit comunidor. Història Aquesta església situada a ponent del poble de Sant Bartomeu del Grau es troba davant la masia de Fenollet i prop delmas Sant Miquel. És un edifici del segle xi amb similituds arquitectòniques com Sant Genís sa Devesa, sufragania d'Olost. Sant Jaume de Fenollet sempre depengué de Sant Bartomeu del Grau. El culte i conservació d'aquesta església degué anar molt relacionada amb la masia del mateix nom, i encara avui en tenen cura, si bé el nom de Fenollet ja s'ha perdut. Referències