NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Bori (el Masnou)

Can Bori és una casa del municipi del Masnou (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Edifici aïllat de planta quadrangular alineat al pla de carrer i afrontat al carrer de Lluís Millet. Consta de planta baixa, planta pis i golfes amb la coberta inclinada de teules àrabs a dues aigües i el carener paral·lel a la façana principal, orientada a migdia. Té també un cos annex a la façana de ponent amb la coberta plana practicable com a terrat. La façana té una composició simètrica que es defineix a la planta baixa amb dues portes d'accés i tres finestres, amb recreixement del marc i guardapols motllurat amb un semicercle central damunt la llinda; i a la planta principal amb dos balcons de baranes de ferro i tres finestres més. La façana està coronada per una balustrada a manera d'acroteri. Pel que fa al parament, és estucat amb baix relleu imitant carreus posats a portell a la planta baixa i un estucat imitant maons de color vermell. Totes les obertures tenen emmarcament recrescut. Referències
Can Cots (el Masnou)

Can Cots és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Habitatge projectat de forma racionalista o funcional, de manera que l'exterior és la projecció de l'espai intern. Tant en la planta com els espais exteriors s'han suprimit tots els elements ornamentals i tot complement afegit a les formes pures constructives: Formes llises, línies rectes, verticals i horitzontals i corbes derivades. La façana desapareix com a tal, ja que l'edifici es transforma en un joc de volums i formes geomètriques. Es tracta d'un edifici aïllat als quatre vents de planta rectangular però amb la suma de diversos volums amb la coberta plana amb baranes de tub, de línies senzilles i obertures que n'emfasitzen la horitzontalitat. Referències
Can Calopa

Can Calopa és una masia d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia amb teulada a quatre vessants, de planta baixa, pis i golfes. Les quatre façanes ocupen un rectangle de 18,80 x 25,30 m. La façana principal mira al pati davanter, on s'entra passant per un portal, a la llinda del qual hi ha l'escut de la casa amb la data de 1698. Portal rodó de 13 dovelles i balcó sobreposat amb barana de ferro. La façana que dona al carrer té finestres de l'època i dos balcons al cos del celler. Té façana posterior. L'entrada i la sala del pis fan 13 x 5,30 m. La sala del cos del celler, amb porta a nivell de la plaça, fa 17,30 x 5,20 m. Està decorada per l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch. Els gruixos dels murs de la casa aprofiten el tipus constructiu a base de tres pams i s'hi utilitza morter de calç i formigó. Sostres amb bigues o jàsseres o voltes de rajola amb llunetes. Història Mateu Calopa, mort el 1661, comença la genealogia d'aquesta casa pairal d'Argentona. Fins fa poc la casa tenia les vinyes al seu davant. La façana lateral ara es veu edificada amb cases aïllades amb petits jardins. Se li han afegit dos porxos laterals. Actualment la gran sala del cos del celler, a la planta baixa, està destinada a restaurant. És propietat de la família Gallifa. Referències
Can Masllorens (carrer Fontanella)

Can Masllorens és un edifici noucentista d'Olot (Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici de dos pisos i planta baixa. El primer pis té tres balcons, el del mig més gran; el segon pis consta d'un balcó central i dues finestres laterals. Tota la façana està plena de decoració. Sobre els balcons la decoració és clàssica i la que hi ha sobre els balcons laterals és diferent en el primer i segon pis. Història És una de les últimes construccions projectades a Olot d'acord amb els mòduls de depuració classicista que caracteritzen aquesta etapa. El portal i la tanca són de 1928. Referències Vegeu també Casa al Carrer de Fontanella, 16
Can Roure (Osor)

Can Roure és un edifici gòtic d'Osor (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici cantoner de tres plantes amb pati murat davant la façana principal i coberta de doble vessant en diagonal a la façana, és a dir, seguint la cadena cantonera. Les façanes són arrebossades i en mal estat de conservació. El pati està envoltat d'un muret d'uns 40 cm. i d'una alçada d'un metre. Al primer pis destaca el gran finestral gòtic, format per dues arcades trebolades i una columneta amb capitell de decoració floral. El finestral està suportat per quatre grans blocs de pedra. A la planta baixa de la façana hi ha un gran portal adovellat amb forma d'arc de mig punt i fet de pedra calcària. A la part esquerra hi ha una escala que porta al primer pis que sembla una reforma moderna datable al segle xix. La segona planta destaca per les obertures, actualment tapades, en forma de merlets de mantellet amb espitlleres. Hi ha tres antics merlets a la façana principal i sis a la façana lateral. En el seu lloc actualment hi ha algunes finestres i la teulada. Història Antiga casa senyorial pertanyent a la família Recs (segle XIV) i Vilanova (segle XV), amb diversos vestigis arquitectònics com ara el finestral gòtic i el portal adovellat de mig punt. Sembla que quedà greument afectada pels terratrèmols de 1427, per tant, aquesta casa cal datar-la, potser només amb notables reformes, de la segona meitat del segle xv. El finestral gòtic, similar a d'altres del barri vell d'Anglès (Can Verdaguer, Carrer d'Avall), està datat del segle xv. Referències
Capella del Calvari

La capella del Calvari és una capella de Girona situada a la muntanya del Calvari que es troba inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església d'una nau, amb absis carrat a l'exterior, però poligonal a l'interior. Nau de dos trams, amb nervis i claus de volta. Exterior molt senzill. Façana amb porta d'arc de punt d'ametlla i dos pilastres laterals que sostenen els dos vessants del teulat, a manera de frontó. Els laterals són llisos i amb els contraforts de les arrencades dels nervis de l'interior. A banda i banda de l'absis hi ha sengles saletes de mides diferents amb portes de llinda resta i òculs al damunt. L'església és de coberta a dues aigües. El conjunt s'aixeca sobre una plataforma de terra i muret de conteniment. El Calvari Existeix un viacrucis a la muntanya del Calvari, o de la O, que naixent del carrer del barri de la Torre de Gironella corre sinuosament per la muntanya fins a arribar a un dels punts més alts (capella més important), on en una mena d'esplanada se situa l'església dedicada al culte. El camí es marca en un seguit de capelletes tancades on hi ha elements ceràmics que presenten les estacions del Via Crucis. Les Creus - Torre Gironella Itinerari des del carrer de la Torre Gironella fins a la capella del Calvari. El formen 14 capelletes que indiquen les estacions del Via Crucis. Les capelletes són de quatre costats, obrint-se un al públic i per una mena de fornícula d'arc de punt rodó, protegida per reixa. Dins, uns quadres de ceràmica de forma quadrada, de marc de terra cuita amb motllures i dins rajoles pintades a mà. Les ceràmiques són de la Bisbal. L'element es clou amb un teulat de llosana de pedra i a dues aigües. Exteriorment remolinats. Totes són iguals, excepte la que representa l'enterrament de Jesús al Sepulcre, i que té dos cossos laterals sobresortits. L'itinerari demostra, per les sinuositats i els desnivells, el mal camí de Jesús en la seva Passió. Història Podria datar-se del 1878. S'ha modificat molt al llarg del temps. Durant la Guerra Civil fou cremada i malmenada i el campanar que hi havia fou enderrocat. Del 1940 al 1945 es reconstruí per un tal Josep Esteve, i el 1942 es restauraren les creus del Via Crucis amb la col·laboració de Joan Geli i en Pere Omedes. Es tornà a obrir al culte el 19 de febrer de 1950. El 1971 un camió va malmetre la primera de les estacions, que fou reconstruïda pel veïnat. Els orígens es podrien remuntar a Miquel Adroher i Lluch, qui amb molt esforç personal podria haver bastit una primera construcció senzilla. L'argenter de la imatgeria que hi havia abans de la guerra civil va ser Enric Tarrés i Bertran. S'hi celebraren amb seguretat els Via Crucis dels 1907, 1910, 1912 i 1919, començant cada any des de diferents llocs. Actualment encara s'usa pel Via Crucis popular. Referències Enllaços externs Capella del Calvari, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Can Tallada (Bordils)

Can Tallada és un edifici residencial a Bordils (el Gironès) de planta rectangular, desenvolupat en planta baixa, dos pisos i coberta de teula a dues vessants. Les obertures de la façana de llevant de la planta baixa estan emmarcades per carreus i guardapols de pedra. Les façanes són arrebossades, imitant a la façana principal l'especejament de la pedra i acabades amb cornisa sobre mènsules decoratives. A la façana de ponent apareix una gran galeria desenvolupada en dues plantes i terrassa superior. Les obertures tenen forma d'arc de mig punt i les baranes són calades en el primer pis i la terrassa. Els forats de la planta baixa estan tancats amb fusteria i vidre. És de destacar en el pati de llevant un molí de vent de ferro col·locat sobre un construcció d'estil neo-àrab que li fa de basament. Referències
Can Torredà

Can Torredà és una masia de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Edifici civil, es tracta d'una masia amb planta basilical, amb un cos central més elevat cobert per una teulada de dos vessants i dos cossos laterals d'un sol vessant. L'alçat està conformat per una planta baixa, un pis i unes golfes. Destaca la porta adovellada d'arc de mig punt, original, malgrat la resta d'obertures hagin estat modificades, així com els annexos laterals -un per banda-, especialment el de la dreta. Aquesta darrera, és una petita capella en desús a la qual s'accedeix mitjançant una porta rectangular amb els brancals i la llinda de pedra; a la part superior hi ha un petit òcul a la part superior i un coronament amb els angles tallats amb forma còncava, i del qual falta la seva part central, possiblement formada per un campanar simple. Referències
Can Xapa

Can Xapa és una casa de Bordils (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici de planta baixa i dues plantes pis i torre cantonera. Actualment la casa ha estat restaurada seguint criteris no gaire ortodoxes com seria la introducció d'una gran obertura a la planta principal, completament deslligada del conjunt. També cal fer esment de l'acabat de les façanes, repicades deixant a la vista els rierencs i el morter, que donen un aspecte del mal acabat. Són remarcables una finestra gòtica de la primera planta, amb impostes ornamentades i arquets, i una altra que dona al carrer de la Creu amb llinda plana i carreus emmotllurats. La portalada de la planta baixa amb arc rebaixat és de 1863. Les cantonades de la torre són amb carreus. Coberta de teula a dues vessants. Referències
Estadi Baldiri Aleu

Estadi Baldiri Aleu is a rugby union stadium in Sant Boi de Llobregat, Barcelona Province, Catalonia, Spain. Its location lies between the Baldi Aleu and Cerdaña streets in Sant Boi de Llobregat. UE Santboiana plays there its home matches in División de Honor. The field is named after Baldiri Aleu Torres, UE Santboiana's first chairman, between 1921 and 1936 The field has capacity for 4000 spectators after its refurbishment in the 2000s. References External links UE Santboiana official website
Estadi Baldiri Aleu

El Estadio Baldiri Aleu es un campo de rugby en el que habitualmente juega sus partidos la Unió Esportiva Santboiana de la División de Honor Se encuentra entre las calles Baldiri Aleu y Cerdaña en San Baudilio de Llobregat (Barcelona) España. Tiene capacidad para unos 4000 espectadores después de su remodelación en los años 2000. Véase también Unió Esportiva Santboiana División de Honor Liga Superibérica Enlaces externos Página oficial del Club
Casa al carrer d'Adra, 37-39 (el Masnou)

La casa del carrer d'Adra, números 37 i 39, és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casa entre mitgeres de planta rectangular que consta de planta baixa i dos pisos amb coberta plana a mode de terrat pla. El jardí està separat de la casa per un carrer. La façana es compon simètricament a partir de quatre eixos de verticalitat. A la planta baixa hi ha la porta d'accés amb una finestra a cada costat amb reixes. En el primer pis destaca l'element més característic de l'edifici: un balcó corregut d'obra amb balustrada amb quatre obertures. En segon pis té la façana enretirada del pla de les dues primeres plantes, amb un petit terrat entre una i altra façana protegida amb una barana de balustrada d'obra. El coronament de la façana és una altra balustrada amb dos pinacles als extrems. El parament de la façana és un estucat amb esgrafiat imitant carreus posats a portell i un lleuger recreixement al voltant de les obertures amb una línia corba al damunt de la llinda. Els elements fonamentals dels conjunt poden ser considerats neoclàssics. Referències
Can Fontova

Can Fontova és una casa del municipi del Masnou (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Casa situada a la cantonada del carrer de Jaume I i el carrer dels Capitans Comellas, al costat de la casa Pere Maristany. De planta rectangular, disposa de planta baixa, primer pis i golfes amb la coberta de teules àrabs a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana principal que està orientada va migdia. La coberta queda amagada per un recreixement del parament de la façana a mode d'ampit. La façana principal es compon a partir de tres eixos de simetria. A la planta baixa, la porta d'accés amb arc rebaixat queda centrada entre dues obertures de llinda recta i reixes de ferro forjat. A la planta pis s'hi disposen tres balcons amb reixa de ferro forjat, amb l'obertura de llinda recta i guardapols al damunt. A les golfes, hi ha tres petites obertures quadrades. Totes les finestres estan protegides amb persianes de llibret de fusta. El parament de la façana és un estucat llis pintat de color crema beige suau on destaquen les franges i motllures entorn les obertures de color blanc. Corona l'edifici una cornisa decorada amb mènsules. Història El seu primer propietari fou el Dr. Josep Baroy i Bardolet. L'any 1889 s'hi instal·là el primer Col·legi Públic Municipal fins la construcció del nou edifici el 1904 i hi vivien els mestres. Hi visqué Rosa Sensat. Entre els anys 1936 i 38 hi visqué Vicenç Albert Ballester i Camps, creador de l'estelada i rebé en aquesta casa l'homenatge del president del Parlament. El nom de la casa es deu al fet que hi visqué, i hi tingué la consulta, el doctor Ramon Fontova i Rosell durant la primera meitat del segle xx. Aquest metge, fill de Lleida, era germà de Francesca Fontova i Rosell una de les primeres dones que obtingué el títol de doctora en medicina a l'Estat Espanyol. Referències
Can Xicapila

Can Xicapila és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Actualment és una llar d'infants. Descripció Edifici entre mitgeres de planta rectangular que consta de planta baixa i dos pisos amb la coberta plana. La façana s'estructura de forma simètrica a partir de tres eixos verticals. La planta baixa té la porta d'accés al centre i una finestra enreixada a cada costat. El primer pis disposa d'un balcó continu suportat per sis mènsules treballades amb tres balconeres. Destaquen els emmarcaments de les finestres que són coronades amb un trenca aigües. L'últim pis, que queda separat per una cornisa amb decoracions geomètriques, té tres obertures rectangulars emmarcades amb pilars. Totes les obertures estan protegides amb persianes de llibret de fusta i estan marcades per un pilar de caràcter decoratiu a cada costat. La porta i les finestres de planta baixa i planta pis són d'arc rebaixat. El parament és un estucat amb un relleu de franges horitzontals pintat de color crema groguenc on destaquen les motllures que emmarquen les obertures amb motius clàssics, pintades de blanc. La façana està coronada per una barana de balustrada. Entre aquesta barana i les obertures de la segona planta, hi ha una cornisa suportada per mènsules treballades. A la part del darrere hi ha un pati que arriba fins al carrer paral·lel (carrer de Fontanills). Referències
Casa al carrer de Lluís Millet, 37 (el Masnou)

La casa del carrer de Lluís Millet, número 37, és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció Casa entre mitgeres d'una sola planta rectangular alineada al pla del carrer de Lluís Millet que consta de planta baixa i coberta plana practicable a manera de terrat. La façana principal, orientada al nord, es compon de dues finestres de forma simètrica amb la porta d'accés al centre. Una petita porta se situa a l'esquerra del conjunt, però fou oberta posteriorment. Les dues finestres tenen balconera, però on recau tot l'interès és al cos superior situat a les balustrades del terrat. El capcer de la façana forma una barana que corona el conjunt, de formes sinuoses i combinant parament d'obra i elements de ferro forjat. La façana està decorada amb estucs amb un cert relleu imitant carreus posats a portell, sanefes florals damunt les llindes i sota la cornisa i un esgrafiat central on hi ha la data de 1923. Referències
Cal Mestre Millet

Cal Mestre Millet és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. És la casa natal del músic Lluís Millet i Pagès (el Mestre Millet). Descripció Habitatge entre mitgeres de planta rectangular formada per planta baixa i primer pis amb la coberta practicable. La façana està marcada pels dos eixos d'obertures de les plantes: a la planta baixa disposa d'una porta d'accés i una finestra enreixada al costat, mentre que al primer pis hi ha un balcó i una finestra amb ampit de pedra més petita. Com la majoria de les cases de cós del Masnou, té al darrere una eixida de dos nivells. El primer, arran de balconera, coberta amb mosaic i arrambadors de majòlica; unes escales que menen al tros enjardinat i té al fons, sota volta, el safareig, l'entrada a la mina d'aigua i, antigament, la comuna. Les estances interiors, com moltes de la seva època, tenen arrambadors de majòlica i els sostres i parets decorats amb pintures. Història El músic Lluís Millet i Pagès, fundador de l'Orfeó Català i fill predilecte de la vila, nasqué en aquesta casa el 18 d'abril de 1867. L'Ajuntament va col·locar una placa de marbre a la façana amb motiu del centenari del seu naixement. Fou feta bastir pel pare del mestre, Salvador Millet i Estaper, l'any 1853. La família Millet hi va residir fins a l'any 2015, any en què fou venuda. Referències
Casa al carrer de Mossèn Jacint Verdaguer, 46 (el Masnou)

La casa del carrer de Mossèn Jacint Verdaguer, número 46, és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta rectangular amb pati al davant. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes, amb la coberta plana practicable a manera de terrat. La façana està marcada per dos eixos de simetria que es defineixen a la planta baixa amb una porta d'accés i una finestra reixada lateral. A la primera planta hi ha un balcó continu amb dues obertures, a la segona planta, dos balcons, i a les golfes, dues obertures rectangulars. Totes les obertures estan fetes amb arc escarser i els balcons estan suportats per mènsules treballades amb caps de dona. Les cases dels costats són molt semblants. Totes tenen un mateix origen tipològic que cal buscar en les cases de cós, però que s'han transformat individualment seguint patrons diferents, i al seu davant disposen de patis rectangulars a pla de carrer. Referències
Casa al carrer de Prat de la Riba, 13 i 14 (el Masnou)

La casa al carrer de Prat de la Riba, números 13 i 14 és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta de dos edificis entre mitgeres situats al passeig Prat de la Riba. Es caracteritzen per la planta rectangular amb la façana alineada al pla de carrer i consten de planta baixa i dos pisos amb la coberta plana practicable. La composició de la façana és simètrica amb dos eixos d'obertures. El parament de la façana és arrebossat amb decoració molt austera. Destaca el treball de les baranes de ferro dels balcons del primer pis que ocupen dues obertures i individuals al segon. Referències
Casa al carrer dels Mestres Villà, 19 (el Masnou)

La casa al carrer dels Mestres Villà, número 19 és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'un habitatge entre mitgeres que consta de planta baixa i dos pisos. La façana presenta un ritme repetitiu marcat pels dos eixos verticals de les obertures i per la composició simètrica. A la planta baixa la porta d'accés és més gran en les obertures amb una composició simètrica, la porta d'accés més gran amb arc escarser com també les dues obertures dels pisos. L'últim pis i la coberta plana és segurament d'època posterior. Referències
Casa al carrer dels Mestres Villà, 27 (el Masnou)

La casa al carrer dels Mestres Villà, número 27 és un edifici del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'un habitatge entre mitgeres que consta de planta baixa, dos pisos i golfes. Té dos eixos d'obertures de llinda plana amb un marcat ritme simètric. Destaca en un parament estucat totalment pla, un esgrafiat en forma de doble garlanda unida amb una corona floral a la part alta de la façana. Referències
Platja de la Punta de la Tordera

La platja de la Punta de la Tordera és una platja del municipi de Malgrat de Mar (Maresme), situada en una zona de càmpings. Limita al nord-est amb la desembocadura del riu Tordera, que la separa de la platja de s'Abanell, del municipi de Blanes, i al sud-oest amb la platja de la Conca, a l'inici del camí de la Pomereda. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 900 metres i una amplada que varia entre 5 i 40 metres, està formada per sorra gruixuda i el pendent d'entrada a l'aigua és molt fort. Disposa d'un ampli ventall de serveis: dutxes, rentapeus, guinguetes, lloguer de para-sols i gandules, passarel·les de fusta per travessar la platja, serveis per a persones amb mobilitat reduïda, vigilància policial i punt d'assistència sanitària. En ser una platja oberta on acostuma batre el vent, s'hi sol practicar el kitesurf quan les condicions són idònies. El gener de 2020, el temporal Glòria va modificar l'aspecte de la platja, creant una barrera natural de sorra a la desembocadura de la Tordera, que hi va formar una llacuna, afavorint l'aparició de gran varietat d'espècies d'ocells. Per tal de protegir aquesta biodiversitat, es va tancar l'accés a la platja en aquest punt. La zona nudista que hi havia aquí, es va traslladar a la platja de la Conca. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Referències