NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Parc de la Guineueta

El parc de la Guineueta es troba al barri del mateix nom, al Districte de Nou Barris de Barcelona. Va ser creat al 1971 per Joaquim Casamor, director de Parcs i jardins de Barcelona, i pren el nom d'una antiga masia anomenada Can Guineueta. Descripció S'estén de manera lineal entre els blocs d'edificis dels barris de la Guineueta i del Verdun, en un terreny que antigament va ser un barranc. En la part superior, que dona a la Ronda de Dalt, es troba un camp de futbol i diversos equipaments esportius, mentre que en la inferior es troba la part més enjardinada del parc, on al costat d'un llac es troba el principal monument del parc, l'escultura Guineu, de Julià Riu i Serra, en honor del barri. També es troba en el seu recinte el Monument a Blas Infante, compost per un fris amb vuit columnes truncades que representen les vuit províncies andaluses, obra de Josep Lluís Delgado, sufragat pel Centre Andalús de Barcelona el 1982, al que es va afegir un bust del polític andalucista el 1995, obra de Xavier Cuenca Iturat. La part inferior i superior estan comunicades per dos camins paral·lels que es bifurquen en la part alta del parc, entre els quals es troba un bosquet paisatgístic. A la part dreta s'obren diverses places que serveixen d'espais lúdics i de reunió, una d'elles porta el nom de Jardins de San Juan de Puerto Rico, que va ser el nom inicial del parc. El recinte disposa també de bar, zones de pícnic, àrea infantil, pistes de petanca, taules de ping-pong i una àrea per a gossos. També s'hi troba el col·legi IES La Guineueta. Vegetació Entre les espècies presents al parc destaquen: la palmera washingtonia (Washingtonia filifera), el pi blanc (Pinus halepensis), l'acàcia borda (Robinia pseudoacacia), la iuca (Yucca elephantipes i Yucca gloriosa), la xicranda (Jacaranda mimosifolia), l'arbre de l'amor (Cercis siliquastrum), la bauhínia (Bauhinia forficata), el fals pebrer (Schinus molle), la palmera datilera (Phoenix dactylifera), el cedre de l'Himàlaia (Cedrus deodara), la tuia (Thuja orientalis), el lledoner (Celtis australis), el pi pinyer (Pinus pinea), el plàtan (Platanus x hispanica), l'olivera (Olea europaea), el ginjoler (Ziziphus jujuba), etc. Referències Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona Bibliografia Gabancho, Patrícia. Parcs i jardins de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2000. ISBN 84-7609-935-5.
Parque de la Guineueta

El parque de la Guineueta (en catalán: Parc de la Guineueta) se encuentra en el barrio de La Guineueta, en el distrito de Nou Barris de Barcelona. Fue creado en 1971 por Joaquim Casamor, director de Parques y jardines de Barcelona. Descripción El parque homónimo al barrio tomó su nombre de una antigua masía llamada Can Guineueta (guineu es «zorro» en catalán, y el sufijo eta es diminutivo).​ Se extiende de manera lineal entre los bloques de edificios de los barrios de la Guineueta y del Verdún, en un terreno que antiguamente fue un barranco. En la parte superior, que da a la Ronda de Dalt, se encuentra un campo de fútbol y varios equipamientos deportivos, mientras que en la inferior se halla la parte más ajardinada del parque, donde junto a un lago se encuentra el principal monumento del parque, la escultura Guineu, de Julià Riu i Serra, en honor al barrio. También se encuentra en su recinto el Monumento a Blas Infante, compuesto por un friso con ocho columnas truncadas que representan las ocho provincias andaluzas, obra de Josep Lluís Delgado, sufragado por el Centro Andaluz de Barcelona en 1982, al que se añadió un busto del político andalucista en 1995, obra de Xavier Cuenca Iturat.​ La parte inferior y superior están comunicadas por dos caminos paralelos que se bifurcan en la parte alta del parque, entre los que se encuentra un bosquecillo paisajístico. En la parte derecha se abren varias plazas que sirven de espacios lúdicos y de reunión; una de ellas lleva el nombre de Jardines de San Juan de Puerto Rico, que fue el nombre inicial del parque. El recinto cuenta también con bar, zonas de pícnic, área infantil, pistas de petanca, mesas de ping-pong y área para perros, y en sus terrenos se halla también el colegio IES La Guineueta.​ Vegetación Entre las especies presentes en el parque destacan: la palmera washingtonia (Washingtonia filifera), el pino carrasco (Pinus halepensis), la falsa acacia (Robinia pseudoacacia), la yuca (Yucca gigantea y Yucca gloriosa), la jacaranda (Jacaranda mimosifolia), el árbol del amor (Cercis siliquastrum), la pata de vaca (Bauhinia forficata), el pimentero falso (Schinus molle), la palmera datilera (Phoenix dactylifera), el cedro del Himalaya (Cedrus deodara), la tuya oriental y tuya gigante (Thuja orientalis y Calocedrus decurrens), el almez (Celtis australis), el pino piñonero (Pinus pinea), el platanero (Platanus x hispanica), el olivo (Olea europaea), el jinjolero (Ziziphus jujuba), etc.​ Véase también Parques y jardines de Barcelona Historia de la jardinería en España Referencias Bibliografía Gabancho, Patrícia (2000). Guía. Parques y jardines de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Imatge i Producció Editorial. ISBN 84-7609-935-5. Viladevall-Palaus, Ignasi (2004). «Cincuenta parques, más dos». Cuadernos Cívicos La Vanguardia (Barcelona: La Vanguardia Ediciones) (3). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque de la Guineueta.
Parc de la Guineueta

Parc de la Guineueta är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Parc de la Guineueta ligger 84 meter över havet. Terrängen runt Parc de la Guineueta är platt österut, men västerut är den kuperad. Närmaste större samhälle är Barcelona, 5,8 km söder om Parc de la Guineueta. Kommentarer Källor
Parc Nou de la Trinitat

El Parc Nou de la Trinitat és una parc públic de Barcelona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Parc de grans dimensions situat al Districte de Sant Andreu, limítrof al municipi de Santa Coloma de Gramenet. S'hi pot accedir per tres llocs diferents: des de l'estació de metro Trinitat Vella, des del passeig de Santa Coloma passant per sota dels viaductes de l'autopista, o des de la Trinitat Vella per una plataforma. Dins el perímetre circular del nus de la Trinitat on hi ha la connexió de la Ronda de Dalt amb la del Litoral i les vies de sortida de Barcelona, Joan Roig i Duran i Enric Batlle van projectar aquest parc per oferir als veïns un espai verd, una forma de compensació per totes les vies de comunicació que s'hi troben. Al centre del parc, lleugerament desplaçat, s'aixeca un turó ple d'arbres, entre els quals trobem xops, oliveres, cireres, acàcies, plataners o xiprers. Aquest bosc ajuda a disminuir la contaminació i soroll de la xarxa viària del voltant. És un parc amb una gran varietat d'arbres escollits amb cura per aconseguir també diferents tonalitats de les fulles al llarg de les estacions de l'any que contrasten també amb el blanc de l'arquitectura o el verd de l'estany. A la base del turó hi ha dos camins resseguits per pollancres i, al seu darrere, una escultura de Joaquim Ros i Sabaté anomenada Cavalls desbocats. Hi ha una altra escultura: Dona que es banya de Rafael Bartolozzi Lozano, enmig d'un llac artificial que ressegueix els eixos viaris. Per acabar, un passeig perifèric a dos nivells tanca el parc. Al punt més alt hi ha la connexió amb els barris a través d'una plataforma. Referències
Parque de la Trinidad

El parque de la Trinidad (en catalán: Parc de la Trinitat) se encuentra en el Distrito de Sant Andreu de Barcelona, al lado de la estación de Metro de Trinitat Vella y dentro del espacio formado por el nudo de la Trinidad, un importante eje viario que conecta la Ronda de Dalt con la del Litoral, limítrofe al municipio de Santa Coloma de Gramanet. Fue creado por Enric Batlle y Joan Roig en 1993. Descripción El parque tiene forma circular, debido al espacio formado por el nudo de la Trinidad. Con 14 000 árboles, la creación del parque colocó al distrito de Sant Andreu en el quinto lugar en número de árboles por distritos de la ciudad.​ En el centro del parque se alza una colina poblada de árboles, pensada para amortiguar el ruido del tráfico. A sus pies, descansa un lago de 245 m de longitud, de forma semicircular, que en sus inicios era navegable, aunque actualmente ya no dispone de barcas. Del lago sobresale la escultura Mujer bañándose, de Rafael Lozano Bartolozzi, mientras que en la zona boscosa figura el friso escultórico Caballos desbocados, de Joaquim Ros i Sabaté. Hay también un anfiteatro para 500 personas, un huerto urbano, zona de pícnic con barbacoas, bar, zonas deportivas, área infantil, una pista de automodelismo y baños.​ Vegetación El parque cuenta con grandes praderas de césped, así como diversas especies vegetales entre las que destacan: el chopo (Populus alba), el chopo lombardo (Populus nigra italica), el olivo (Olea europaea), el aligustre (Ligustrum lucidum variegata), el ciruelo rojo (Prunus cerasifera atropurpurea), la fitolaca (Phytolacca dioica), la acacia (Robinia pseudoacacia), el platanero (Platanus × hispanica), el ciprés de Leyland (Cupressocyparis X leylandii), etc.​ Galería Véase también Parques y jardines de Barcelona Historia de la jardinería en España Referencias Bibliografía Gabancho, Patrícia (2000). Guía. Parques y jardines de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Imatge i Producció Editorial. ISBN 84-7609-935-5. Viladevall-Palaus, Ignasi (2004). «Cincuenta parques, más dos». Cuadernos Cívicos La Vanguardia (Barcelona: La Vanguardia Ediciones) (3). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque de la Trinidad.
Parc de la Trinitat

Parc de la Trinitat är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Parc de la Trinitat ligger 25 meter över havet. Terrängen runt Parc de la Trinitat är varierad. Havet är nära Parc de la Trinitat åt sydost. Närmaste större samhälle är Barcelona, 7,4 km söder om Parc de la Trinitat. Kommentarer Källor
Parc de Josep Maria Serra Martí

El parc de Josep Maria Serra Martí es troba al barri de Canyelles de Barcelona, tocant a la Ronda de Dalt. Va ser creat el 1994 per Cinto Hom i Carles Casamor i està dedicat a Josep Maria Serra i Martí (Barcelona, 1927-1991), enginyer industrial i polític socialista, que va ser tinent d'alcalde d'Urbanisme i Serveis Municipals de Barcelona i un dels impulsors dels Jocs Olímpics de 1992. Descripció És un àmbit veïnal, on un dia a la setmana s'organitza un mercat ambulant a l'aire lliure. En trobar-se en un terreny de cert desnivell, s'estructura en plataformes separades per talusos verds, amb una esplanada polivalent al centre. El punt neuràlgic del parc és la Font màgica Manuel de Falla, obra de Pedro Barragán, formada per un estany que acull una plataforma metàl·lica de la qual cau l'aigua en cascada, i dues grans roques al costat d'uns sortidors d'aigua. També disposa de jocs de llum i so, d'aquí el nom de «font màgica». En el recinte també es troba una escultura d'una «balladora» flamenca titulada Alegrías, obra d'Ignasi Farreras Casanovas. També compta amb àrea infantil i taules de ping-pong. Vegetació Entre les espècies presents al parc figuren: la palmera washingtonia (Washingtonia filifera), l'eucaliptus (Eucalyptus globulus), el fals pebrer (Schinus molle), el til·ler (Tilia x europaea), la jacaranda (Jacaranda mimosifolia), el pi pinyer (Pinus pinea), la bellaombra (Phytolacca dioica), el pollancre del Canadà (Populus x canadensis), la mimosa (Acàcia dealbata), l'àlber (Populus alba), l'acàcia taperera (Albizia julibrissin), el lledoner (Celtis australis), el gessamí blau (Plumbago auriculata), etc. Referències Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona Bibliografia Gabancho, Patrícia. Parcs i jardins de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2000. ISBN 84-7609-935-5.
Parque de Josep Maria Serra Martí

El parque de Josep Maria Serra Martí se encuentra en el Distrito de Nou Barris de Barcelona. Fue creado en 1994 por Cinto Hom y Carles Casamor. El parque está dedicado a Josep Maria Serra Martí (Barcelona, 1927-1991), ingeniero industrial y político socialista, que fue teniente de alcalde de Urbanismo y Servicios Municipales de Barcelona y uno de los impulsores de los Juegos Olímpicos de 1992.​ Descripción El parque se encuentra en el barrio de Canyelles, tocando a la Ronda de Dalt. Es un ámbito vecinal, donde un día a la semana se organiza un mercadillo al aire libre. Al hallarse en un terreno de cierto desnivel, se estructura en plataformas separadas por taludes verdes, con una explanada polivalente en el centro. El punto neurálgico del parque es la Fuente Mágica Manuel de Falla, obra de Pedro Barragán, formada por un estanque que alberga una plataforma metálica de la que cae el agua en cascada, y dos grandes rocas junto a unos surtidores de agua; también dispone de juegos de luz y sonido, de ahí el nombre de «fuente mágica». En el recinto también se encuentra una escultura de una «bailaora» flamenca titulada Alegrías, obra de Ignasi Farreras. El parque también cuenta con área infantil y mesas de ping-pong.​ Vegetación Entre las especies presentes en el parque figuran: la palmera washingtonia (Washingtonia filifera), el eucalipto (Eucalyptus globulus), el falso pimentero (Schinus molle), el tilo (Tilia x europaea), la jacaranda (Jacaranda mimosifolia), el pino piñonero (Pinus pinea), el ombú (Phytolacca dioica), el chopo del Canadá (Populus x canadensis), la mimosa (Acacia dealbata), el álamo blanco (Populus alba), la acacia de Constantinopla (Albizia julibrissin), el almez (Celtis australis), el jazmín azul (Plumbago auriculata), etc. Véase también Parques y jardines de Barcelona Historia de la jardinería en España Referencias Bibliografía Gabancho, Patrícia (2000). Guía. Parques y jardines de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Imatge i Producció Editorial. ISBN 84-7609-935-5. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque de Josep Maria Serra Martí.
Parc de Josep Serra Martí

Parc de Josep Serra Martí är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Parc de Josep Serra Martí ligger 112 meter över havet. Terrängen runt Parc de Josep Serra Martí är platt österut, men västerut är den kuperad. Närmaste större samhälle är Barcelona, 6,0 km söder om Parc de Josep Serra Martí. Kommentarer Källor
Jardí Petra Kelly

Der Jardí Petra Kelly ist eine Parkanlage in der spanischen Stadt Barcelona. Er ist nach der deutschen Politikerin und Friedensaktivistin Petra Kelly (1947–1992) benannt. Die Anlage befindet sich inmitten der städtischen Baumschule auf dem Stadtberg Montjuïc. 1993 wurde dort am Tag der Erde vor einem Kirschbaum, Kellys Lieblingsbaum, eine fußballgroße Bronzekugel enthüllt, die von einer Frauenfigur umfasst wird. Sie soll an Kelly erinnern. Weblinks Jardins de Petra Kelly bei Gardenvisit.com (englisch) Christian Schmidt-Häuer: Petra auf dem Zauberberg, Die Zeit, 9. Juni 2011, Nr. 24
Jardins del Baix Guinardó

Els jardins del Baix Guinardó, anteriorment coneguts com a del príncep de Girona, són una zona verda del barri homònim de barcelona, entre els carrers de Taxdirt, Marina, Lepant i la Travessera de Gràcia, i ocupen una part del pati de les antigues casernes de Girona, desafectades als anys 1980. Descripció i estan presidits per una gran esplanada central de sauló amb jocs infantils, taules de ping-pong, un bar amb taules sota l'ombra dels pins pinyoners (Pinus pinea) i una àrea per a gossos. Al costat hi ha un llac de grans dimensions, amb una filera de petites illes que el creua d'un extrem a l'altre, amb plàtans (Platanus x hispanica) al voltant i en aquestes. El desnivell amb el carrer de Taxdirt és salvat amb unes terrasses força ombrejades i amb grans bancals ornamentats amb massissos de piracant (Pyracantha angustifolia) i bardisses de marfull (Viburnum tinus), que també es troben als parterres dels costats. A la part més elevada hi ha mèlies (Melia azedarach), i a l'esplanada hi ha algunes palmeres de Canàries (Phoenix canariensis) i un grup de margallons margallons (Chamaerops humilis). Al costat de les taules de ping-pong es pot contemplar un exemplar de Ficus elastica, i per tal de donar color als jardins hi ha grups de baladres (Nerium oleander), buguenvíl·lies (Bougainvillea sp.) i les gessamí blau (Plumbago auriculata). Referències Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona
Parc de la Font del Racó

El parc de la Font del Racó està situat al vessant sud de la serra de Collserola, al barri de Sant Gervasi - la Bonanova de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). Va ser creat el 1926 per l'arquitecte Nicolau Maria Rubió i Tudurí. Descripció Es tracta un parc forestal, situat a la falda del Tibidabo. En la seva part superior es troba el funicular d'ascens al Parc d'Atraccions Tibidabo. El terreny es troba en una forta pendent, que forma una ombrívola fondalada en la seva part inferior. La zona es recorre a través d'uns sinuosos camins que salven el desnivell, a vegades amb l'ajuda d'escales i baranes de fusta, en un estil rústic que s'adapta a la naturalesa circumdant. El bosc és a certes zones bastant tancat, amb arbres frondosos entre els quals destaquen els roures, els pins i els lledoners. En la part inferior hi ha la font del Racó, que dona nom al parc, i a prop se situa una placa en record a l'artista Apel·els Mestres, obra de Francesc Socies i March, col·locada el 1938. Entre les espècies presents es troben: el lledoner (Celtis australis), el pi pinyer i pi blanc (Pinus pinea i Pinus halepensis), el garrofer (Ceratonia siliqua), l'alzina (Quercus suber i Quercus ilex), l'acàcia borda (Robinia pseudoacacia), el fals pebrer (Schinus molle), el xiprer de Lambert (Cupressus macrocarpa), la palmera canària (Phoenix canariensis), l'olivera (Olea europaea), l'eucaliptus blau (Eucalyptus globulus) i la bellaombra (Phytolacca dioica). Destaca especialment un exemplar de roure cerrioide centenari (Quercus cerrioides), que forma part del Catàleg d'Arbres d'Interès Local de Barcelona. Referències Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona
Parque de la Font del Racó

El parque de la Font del Racó se encuentra en el distrito de Sarrià-Sant Gervasi de Barcelona. Fue creado en 1926 por Nicolau Maria Rubió i Tudurí. En 1993 fue remodelado. Descripción Se trata de un parque forestal, situado en la falda del Tibidabo. En su parte superior se encuentra el funicular de ascenso al Parque de Atracciones del Tibidabo. El terreno se encuentra en una fuerte pendiente, que forma una sombría hondonada en su parte inferior. La zona se recorre a través de unos sinuosos caminos que salvan el desnivel, en ocasiones con la ayuda de escaleras y barandillas de madera, en un estilo rústico que se adapta a la naturaleza circundante. El bosque es en ciertas zonas bastante cerrado, con árboles frondosos entre los que destacan los robles, los pinos y los almeces. En la parte inferior hay una fuente, que es la que da nombre al parque, y cerca se sitúa una placa en recuerdo al artista Apel·les Mestres, obra de Francesc Socías i March, colocada en 1938.​ Vegetación Entre las especies presentes en el parque se hallan: el almez (Celtis australis), el pino piñonero y carrasco (Pinus pinea y Pinus halepensis), el algarrobo (Ceratonia siliqua), la encina (Quercus suber y Quercus ilex), la acacia (Robinia pseudoacacia), el falso pimentero (Schinus molle), el ciprés (Cupressus macrocarpa), la palmera de Canarias (Phoenix canariensis), el olivo (Olea europaea), el eucalipto (Eucalyptus globulus) y el ombú (Phytolacca dioica). Destaca especialmente un ejemplar de roble centenario (Quercus cerrioides), que forma parte del Catálogo de Árboles de Interés Local de Barcelona.​ Véase también Parques y jardines de Barcelona Historia de la jardinería en España Referencias Bibliografía Gabancho, Patrícia (2000). Guía. Parques y jardines de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Imatge i Producció Editorial. ISBN 84-7609-935-5. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque de la Font del Racó.
Via Sepulcral Romana

The Via Sepulcral Romana is a Roman necropolis dating from the 1st to the 3rd century AD, located in the Plaça de la Villa de Madrid and its surroundings in Barcelona. The site lies below the current level of the square, but is visible from the street due to the urban design. It is one of the various heritage sites managed by the Museum of the History of Barcelona. Between the 1st and 3rd centuries, Roman law prohibited burials inside the city, so the necropolises of Barcino were located outside the city walls, along the roads that led out of the city. In this context, the necropolis in the Plaça de la Villa de Madrid is considered to be a secondary cemetery, far from the walls, used for the burial of the middle and lower classes, including slaves and freedmen. However, it is the best preserved and most studied necropolis of this period in Barcelona, as only scattered remains have been found in other necropolises, mostly in the form of reused funerary monuments that were incorporated into the Roman expansion of the city in the 4th century. The main feature of the necropolis is a five-metre wide road, the remains of which were discovered between the streets of Portaferrissa and Santa Ana. This road left the city through the south-west gate (in the direction of what is now Boqueria street) and led to the Corts or Sarrià areas. The tombs, arranged in rows but not in any regular order, are flanked on the outside by a wall. A total of 85 burials of different types have been identified: six monolithic Cupae, six altars, one stele, two inscribed slabs, 33 burial mounds (two conical and the rest square or masonry cupae), 17 burials protected by tiles or amphorae and 20 burials without any protection. At present, three additional monolithic cupae can be seen in the burial path, brought from the excavations of the Roman wall in the 1950s to replace damaged original masonry cupae in their original positions. After the necropolis ceased to be used, it was gradually buried by the alluvial deposits of the Collserola streams, which prevented the stones from being reused as building materials. The site was rediscovered in 1956 during the groundwork for the building that now occupies the south-east side of the square, and a first excavation campaign was carried out, followed by another in 1959. Further excavations took place between 2000 and 2003, coinciding with the renovation of the square, and the site was officially opened to the public as a museum in 2008. The nature of this site lies in the fact that the tombs have been found in their original context, since the vast majority of Roman burials known to us have only reused stone elements from other buildings or isolated tombs. For example, many monolithic cupae have been found in Barcelona (28 in total), but only the six from this burial route have been found in their original location. See also History of Barcelona Roman walls of Barcelona References This article contains a translation from "Via sepulcral de la plaça de la Vila de Madrid" from Catalan Wikipedia. External links Guia temàtica Biblioteca ETSAB: Necròpolis romana