NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Martí de la Vajol

Sant Martí de la Vajol és una església romànica del municipi de la Vajol protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Sant Martí de la Vajol està situat al centre del poble. És una església d'una nau i absis semicircular. Hi ha a la part de ponent, una casa afegida. A ponent, s'aixeca un cloquer de cadireta format per dos arcs de quart de cercle; és de dovelles i carreus ben tallats. A migdia, s'obre la porta d'accés. Portalada de tres arcs en degradació, llinda i timpà. Al costat de la portalada hi ha una finestra de doble biaix, amb arc de punt rodó. A l'absis s'hi aprecia clarament l'aparell de carreuada. L'interior està cobert per volta apuntada. L'arc triomfal és també apuntat. Hi ha afegitons tardans com les capelles laterals i el cor. L'interior està gairebé tot cobert d'arrebossat o d'encalcinat, tot i així es pot pensar que es tracti del mateix tipus de parament que és visible a l'absis: carreus ben escairats, de considerable mida i de granit. Història "SANCTI MARTINI DE SAVAYOLO" apareix esmentat en 1226, 1277 i 1280 com un dels llocs en el que el senyor de Mont-roig hi cobrava delmes i a tal fi havia de retre homenatge al bisbe. A finals del XIV apareix, 1362, com a sufragània de Santa Maria d'Agullana. Galeria d'imatges Referències
Église Saint-Martin de La Vajol

L'église Saint-Martin de La Vajol est un édifice religieux roman situé dans la commune de La Vajol, en Catalogne (Espagne). Elle est classée dans l'Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne. Description L'église est située au centre du village. Elle est constituée d'une nef et d'une abside semi-circulaire. Sur son côté ouest a été rajouté une maison. C'est aussi de ce côté qu'a été construit un clocher-mur en pierre, avec deux ouvertures chacune en forme de quart de cercle. L'entrée se trouve au sud, surmontée d'un linteau et d'un tympan, tous deux de style roman. À l'intérieur, on peut noter les ajouts tardifs dans les chapelles latérales ou dans le chœur. Les parties supérieures des murs intérieurs sont en grande partie crépis ou blanchis à la chaux, tandis que pour les parties inférieures et dans l'abside soit les pierres sont jointées mais apparentes, soit les pierres de taille sont laissées visibles sans aucun ajout. Enfin, la voûte est pointue et peinte sur quelques parties. Histoire Le nom de Sancti Martini de Savayolo est mentionné pour les premières fois en 1226, 1277 et 1280. À ces dates, l'église Saint-Martin est citée à chaque fois comme étant un des lieux où le seigneur de Mont-Roig, près de Darnius, venait prélever la dîme. À ce titre, il était donc tenu de rendre hommage à l'évêque du diocèse. Vers la fin du XIVe siècle, en 1362, l'église est citée comme étant devenue une dépendance de l'église Sainte-Marie d'Agullana. Voir aussi Liens externes (ca) « Esgésia de Sant Martí », sur Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne, Generalitat de Catalunya Notes et références Portail de la Catalogne Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Sant Martí de les Piles

Sant Martí de les Piles és una església del municipi de les Piles. És una església construïda en el segle xviii sobre l'antiga església romànica del segle xii, dedicada a Sant Martí. L'actual, d'estil neoclàssic molt senzilla, és de nau única i té un campanar de base quadrada amb obertures de mig punt. L'interior, molt senzill, presenta petites capelles laterals i un absis semicircular. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Referències Enllaços externs «Sant Martí de les Piles». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Sant Martí de Lladorre

Sant Martí de Lladorre és l'església parroquial del poble de Lladorre, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada dins del nucli de població al bell mig dels dos veïnats que configuren aquest poble. Església d'una sola nau, dividida en tres trams, amb capelles laterals i capçalera rectangular al nord. En la façana situada sota el pinyó de la coberta, a migdia, s'obre la porta d'arc de mig punt adovellada, i per damunt d'aquesta un òcul. Als extrems hi ha estretes espitlleres. A l'oest de la façana s'aixeca la torre campanar amb un primer cos quadret, que en la part superior es transforma en octogonal rematada per un airós xapitell. En la base del campanar, en un petit bloc encastat a la paret, es llegeix una data, el 1587. Referències Bibliografia Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Lladorre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enllaços externs Sant Martí de Lladorre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Sant Martí de Llaneres

Sant Martí de Llaneres és un edifici religiós de l'antic terme de Castell d'Empordà, actualment del municipi de la Bisbal d'Empordà, inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església d'una nau amb capçalera semicircular, orientada vers el nord. Interiorment l'absis és poligonal. En el frontís hi ha una portada renaixentista, amb pilastres estriades d'ordre jònic i frontó, dins els quals hi ha esculpit l'emblema dels Margarit -margarides- i una ferradura -al·lusiva al patró-; més amunt hi ha un rosetó. A la llinda de la porta hi ha gravat l'any, "1586". La volta és de creueria amb relleus esculpits a les claus, dues de les quals representen a Sant Martí -partint la capa amb el poble i abillat de bisbe-, mentre les altres dues afiguren a la Verge i a Sant Miquel. Hi ha capelles laterals, en una de les quals hi ha l'ossari gòtic dels nobles Bernat i Guerau de Vilagut. La capella del Roser, que fou beneïda el 1746, té una notable decoració de rajoles policromes. La façana principal, és construïda amb carreuada; els altres murs són de pedres desbastades. Història Sant Martí de Llaneres és la parroquial de Castell d'Empordà, nom que s'imposà per a designar el conjunt del poblat, originat en el castell dels comtes d'Empúries emplaçat al cim del turó i vora el qual s'agrupà l'únic nucli de poblament compacte. L'església és al planer, vers llevant, en un paratge de poblament dispers, de masies disseminades. L'any 1101 és documentada l'església parroquial de "Sancto Martini de Laneras", igualment que en diferents textos dels segles xiii i xiv. En èpoques més tardanes ja es fa constar que era la parròquia de Castell d'Empordà: "Sancti Martini de Laneriis alias Castro impuritano" (any 1596). Consta que el temple actual fou començat l'any 1584; la data de la portada fa suposar que s'acabà dos anys més tard. Referències
Sant Martí de Maçanet de Cabrenys

Sant Martí de Maçanet de Cabrenys és una església situada al centre del municipi de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església situada, al centre del poble, és d'una nau amb absis semicircular, el qual presenta la característica articulació del seu mur amb decoració de dents de serra i un fris d'arcs cecs. Algunes de les mènsules dels arcs tenen motius en relleu. D'època romànica també resten tres finestres de doble esqueixada, alguna d'elles reformada. Hi ha dues portalades, una a ponent, modificada, i l'altra, més destacada, a migdia (coneguda com a Porta Ferrada). En aquesta darrera hi apareixen també relleus molt esquemàtics que representen personatges i fruits. La nau posseeix volta apuntada, i tot l'aparell de l'església està fet amb carreus de granit, ben escairats i voluminosos. De l'interior només esmentem l'arc triomfal doble i en degradació, i la coberta ametllada del presbiteri. Sobre la façana de ponent s'aixeca un campanar de planta octogonal amb arcades de mig punt, que és un afegitó del segle XVII o del xviii. Com en altres esglésies d'aquesta comarca no hi falten làpides gòtiques. Apareixen encastades en el mur de migdia, i la inscripció més ben conservada data de 1340. Fruit d'unes obres de fortificació realitzades en els segles XVII i XVIII, dues galeries laterals sobremunten els murs romànics de la nau. Està dedicada al bisbe Sant Martí de Tours, patró del poble. Mn. Francesc Barjau va escriure els Goigs de la parròquia que canten: "Esperant gran recompensa del Patró a qui està comès, Massanet de Cabrenys és venturós amb joia immensa; car sempre que hi acudí trobà en Ell bon defensor". Referències Enllaços externs Església de Sant Martí de Maçanet de Cabrenys, fitxa de l'Ajuntament
Sant Martí de Montcortès

Sant Martí de Montcortès és l'església parroquial del poble de Montcortès, de l'antic terme municipal de Montcortès de Pallars, i de l'actual de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada en el mateix poble de Montcortès, a la part central d'aquesta població. Descripció Església de reduïdes dimensions d'una sola nau amb capçalera rectangular a l'est i porta d'arc de mig punt a la façana oest, per sobre de la qual s'obre un ull de bou. Al costat nord de la façana s'aixeca el campanar de secció octogonal que finalitza en un agut capitell. Els paraments exteriors són de pedra vista, sense desbastar i de dimensions reduïdes, excepte a la façana oest i el campanar, que presenten un arrebossat blanc. Cobreix la nau una volta de canó i, per sobre d'aquesta, deixant un espai intermedi amb galeria coberta a l'exterior, hi ha el teulat a dues aigües. Referències Bibliografia Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7. MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, vol. XI, pàgs. 484-485. Madrid: Imprenta del Diccionario geográfico, 1848. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al «Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar» de Pascual Madoz. Vol. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5. Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Montcortès de Pallars». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enllaços externs Sant Martí de Montcortès en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
Sant Martí de Peralada

Sant Martí és una església al nucli de Peralada (Alt Empordà), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. l'església de Sant Martí és un edifici de grans dimensions, d'una nau amb capelles laterals, creuer amb cúpula i absis poligonal. La nau és coberta amb volta de llunetes; el mateix tipus de coberta presenten les capelles laterals, el transsepte i la capçalera. La façana té una composició senzilla: Una porta modificada de maó, rectangular, amb una fornícula al damunt d'arc de mig punt, i un òcul situat a la part superior. El campanar es troba a la dreta; és de base quadrada, fet amb carreus ben tallats. A la part superior té quatre grans obertures d'arc de mig punt motllurades i merlets de coronament de maó i pedruscall. Hi trobem alguns elements romànics, situats al mur lateral de migdia, davant la plaça de Mossèn Pere Dausà. Aquest fragment de parament és l'únic conservat del període romànic, i té un aparell de pedres irregulars. A la part superior hi ha una obertura d'arc de mig punt, atrompetada, amb dovelles de pedres molt ben escairades. Al mateix mur, situat a un nivell més baix, hi ha un timpà corresponent a una porta romànica. És d'arc de mig punt i conserva relleus decoratius. A l'espai interior del timpà hi ha una inscripció sepulcral amb lletres gòtiques que fan referència al soterrament de Bernat Dorca, mort el 1225. Història Sant Martí de Peralada apareix documentada des del 1002, en una epístola del papa Silvestre II al bisbe Odó que confirmava diverses possessions de la Seu de Girona, encara que és probable que existís anteriorment. D'aquest primer període es conserven alguns vestigis, tot i que corresponen a diverses etapes constructives. L'autor Joan Badia data el parament entre els segles x i xi, i la finestra i el timpà en els segles xii i xiii. El campanar és gòtic, dels segles XIV-XV. L'actual aspecte del temple de Sant Martí de Peralada correspon a una reconstrucció realitzada el segle xviii, encara que l'església existia des de l'època romànica. Referències
Sant Martí de Pontós

Sant Martí de Pontós és una església del municipi de Pontós (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església situada en una zona elevada respecte a la resta de construccions al centre del poble. La façana d'aquesta església té una portalada rectangular. Damunt la llinda hi ha una fornícula amb la imatge del patró que data del 24 de maig de 1773. Damunt la fornícula, i a cada extrem de la llinda, hi ha diversos motius geomètrics decoratius esculpits en baix relleu. El conjunt de la portalada és coronat per una motllura corbada. Al centre de la façana trobem un rosetó, i a l'extrem de migdia el campanar de planta quadrada, amb obertures de mig punt i coberta piramidal. A la part baixa de la façana i sota el campanar s'hi pot veure un fragment de mur romànic que correspon al frontis de l'antiga església. Al costat de la porta actual, a la banda de migdia, n'hi ha una altra també rectangular, al seu damunt és visible un òcul. Totes dues obertures estan actualment tapiades, i pertanyen a l'antiga façana romànica. En l'aparell d'aquest fragment del frontis romànic s'hi observen dos tipus constructius diferents. En el mur lateral de migdia de la nau segueixen les restes d'aparell romànic, en una llargada de cinc metres. L'absis és de planta semidecagonal i no té cap finestral. El ràfec de la teulada està decorat amb triangles vermells sobre fons blanc. La volta és de llunetes i té tres arcs torals de mig punt. Hi ha tres altars laterals per banda, imbuïts en els murs. Sobre aquests altars hi ha terrabastalls amb arcades de mig punt. Història L'«Eclesia de Pontonibus» s'esmenta el 1279 i 1280, així com el 1305 i 1362, amb el nom de «Sancti Martini de Pontonibus». A final del segle xiv se l'anomena església parroquial. Referències
Sant Martí de Romadriu

Sant Martí de Romadriu és una església sufragània de Sant Esteve de Montenartró al poble de Romadriu, en el terme municipal de Llavorsí, a la comarca del Pallars Sobirà. És a la part nord del petit poble de Romadriu. És, de fet, una església dins d'una altra: l'antiga, més gran, és en ruïnes, i, dintre seu, s'ha construït la petita capella que ara serveix d'església del poble. Descripció Petita capella de planta rectangular amb capçalera poligonal a llevant i porta d'arc lleugerament rebaixat al costat del migdia. Cobreix la nau un llosat de llicorella a dues aigües. Els paraments són de pedra pissarrosa sense retocar. A ponent s'aixeca una petita espadanya d'arc únic. Història Església depenent de la de Montenartró. L'església de Sant Martí de Romadriu és ja citada a l'acta de consagració de la Seu d'Urgell del 839. Referències Bibliografia Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enllaços externs Sant Martí de Romadriu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Sant Martí de Tagamanent

Sant Martí de Tagamanent és una església de Tagamanent (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església en runes i tan sols resta un mur orientat de sud-est a nord-oest amb una arrencada d'absis pel sud-est. El mur fa 6x3 m d'alt, i és fragmentari. A 2m d'alçada té una filera de 7 forats quadrats per possible embigat. Collat a aquest mur arrenca un fragment de paret corba vers l'est, que era l'absis, i té 1,5 m de llargada. El mur té un forat -finestreta- que dona directament sobre el camí d'arribada. El gruix del mur és 90 a 95 cm i és fet amb carreus i pedres polides. Els fonaments de la resta de l'església estan coberts per la malesa. Història Sant Martí és una església esmentada el 1009, que havia de ser la parroquial en lloc de Santa Maria quan aquesta havia d'esdevenir monestir. En no ser-ho, Sant Martí va perdre la parroquialitat i quedà com a capella o ajuda de Santa Maria de Tagamanent. S'enrunà al segle xviii. Referències
Sant Martí de Taús

Sant Martí de Taús és una antiga parròquia situada del municipi de les Valls d'Aguilar (Alt Urgell). Es troba als afores del poble de Taús, al costat del cementiri. Està protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici religiós d'una nau amb absis rodó.És un edifici d'una nau, coberta amb volta de canó lleugerament apuntada reforçada per dos arcs doblers, i capçada per un absis semicircular. En el parament de l'arc presbiteral s'obren dos nínxols, un al costat nord i l'altre al sud. A l'exterior els murs són reforçats per potents contraforts atalussats. La porta adovellada del mur de migdia va ser convertida en finestra i substituïda per l'accés a ponent. La il·luminació del temple es fa per la finestra de doble esqueixada del centre de l'absis, una altra de similar al mur de migdia i una d'esqueixada simple a ponent. El campanar d'espadanya d'un sol ull s'alça a la façana de ponent. La coberta de pedra de llicorella irregular ha estat substituïda per pissarra nova uniforme. Referències Enllaços externs «Sant Martí de Taús». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 6 octubre 2014].
Sant Martí de Taravaus

Sant Martí de Vilanant és una església romànica del poble de Taravaus, al municipi Vilanant (Alt Empordà), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església de Sant Martí és un edifici d'una sola nau amb absis semicircular. La façana d'accés, situada a ponent, es troba emblanquinada. Té la porta allindada, amb quatre arcs de mig punt en gradació decreixent. Al centre de la façana hi ha un òcul modern. El campanar s'eleva a la banda nord; és de planta quadrada, amb obertures d'arc de mig punt i coberta de pavelló. La nau, també amagada per la calç, es cobreix amb volta apuntada i seguida pervivència d'un romànic tardà. Història L'església de Sant Martí de Taravaus va ser consagrada el 17 de maig del 1321, encara que l'existència d'un temple amb aquesta dedicació apareix documentada des del 1279. Probablement, aquest primer temple fou reconstruït durant els primers anys del segle xiv. Segons l'autor J. Badia, l'església de Taravaus demostra el llarg manteniment de les formes romàniques en l'arquitectura popular. Referències Enllaços externs «Església de Sant Martí de Taravaus». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Sant Martí del Corb

Sant Martí del Corb és una església del municipi de les Preses inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Sant Martí és una menuda església d'una sola nau i absis semicircular. L'accés es realitza a través d'una escalinata i d'una porxada sostinguda per pilastres i teulada a dues vessants. A cada costat de la porta d'ingrés hi ha dues obertures amb reixes de ferro forjat que permeten observar l'interior del temple. Damunt el frontispici hi ha el cloquer, d'espadanya, amb un sol ull. Bastida amb pedra menuda del país i coberta de teules. Dedicada al bisbe sant Martí té uns goigs dedicats que canten a l'última estrofa: "Supliquem amb moltes veres / Bisbe Sant molt gloriós, els d'Olot i de Les Preses / els de Bas, i els del Corp, / els de Batet, i Riudaura, / de Santa Pau i La Cot: / que'ns deslliureu de tot mal / puix que som vostres devots". Història No hi ha dades històriques que en facin referència, tot i que sembla romànica. Referències
Sant Martí del Corb

Sant Martí del Corb ist eine romanische Kirche, die im Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català („Verzeichnis des architektonischen Kulturerbes Kataloniens “) geführt ist. Die Kirche liegt nahe bei dem gleichnamigen, zur Gemeinde Les Preses (Provinz Girona, Katalonien) gehörenden Weiler. Beschreibung Die kleine romanische Kirche besteht aus einem einzigen Kirchenschiff und einer halbkreisförmigen Apsis. Der Zugang zu der an einem bewaldeten Berghang liegenden Kirche erfolgt über eine Treppenanlage und einen überdachten Vorbau. Das Satteldach dieses Vorbaus wird von zwei Pfeilern getragen. Auf jeder Seite des Eingangsportals befinden sich zwei mit schmiedeeisernen Gittern gesicherte Fensteröffnungen, durch die das Innere der Kapelle eingesehen werden kann. Über dem Giebel der Eingangsfront befindet sich eine Glockenwand mit einer einzigen Öffnung. Diese Glockenwand ist mit einem Ziegeldach gedeckt. Mit Sicht auf das Eingangsportal direkt links neben der Kirche befindet sich eine in einen Brunnen gefasste Quelle. In Zeiten der Dürre gab es Prozessionen aus dem nahe gelegenen Les Preses an diese Quelle. Es gibt im Gegensatz zu der etwa 20 Minuten Fußweg entfernten romanischen Kirche Sant Miquel del Corb keine historischen Hinweise auf die Erbauung. Literatur Miquel Borell i Sabater, Rosa Guardiola i Llobet: Ermites encisadores, amb cotxe fins a la porta. Guies gironines, 2006, ISBN 84-935203-5-7, S. 50 f, Artikel Sant Miquel i Sant Martí del Corb. Weblinks Església de Sant Martí del Corb. In: gencat.cat. Generalitat de Catalunya, abgerufen am 14. Oktober 2020 (katalanisch). Einzelnachweise
Sant Marçal de Puig-reig

Sant Marçal de Puig-reig és una església del municipi de Puig-reig (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església correspon a un exemplar del primer romànic modificat, possiblement del segle xi. Consta d'una sola nau, coberta amb volta de canó reforçada per dos arcs torals i coronada per un absis a llevant. L'absis és la part més interessant del conjunt, que encara conserva, en les seves parts altes, part de l'antiga decoració d'arcuacions cegues i bandes llombardes pròpies de l'arquitectura del primer romànic. Els murs de l'església haurien de tenir la mateixa ornamentació però ha desaparegut. Al centre de l'absis hi ha una petita finestra de doble esqueixada rematada amb un arc de mig punt adovellat. Als murs laterals de l'església hi ha esvelts contraforts. La porta original, al mur de migjorn fou tapiada i substituïda per una de nova, amb porxo, a ponent. L'aparell és desigual i col·locat en fileres. Història La informació sobre l'església de Sant Marçal és totalment nul·la. Totes les afirmacions són hipòtesis encara no confirmades. Correspondria a un dels límits del territori termenat de l'antic castell de Puig-Reig, la seva possible relació amb la Pesta Negra del 1348, etc. L'única notícia segura correspon a la seva datació arquitectònica de finals del segle xi o inicis del segle xii. L'única notícia trobada sobre l'església correspon a un document sense data (Cartulari de Poblet, 300) citat per M. de Riquer a Guillem de Berguedà. I. Pp.282. Abadia de Poblet, 1971. El trobador Guillem de Berguedà decidint anar de peregrinació a Sant Jaume de Compostela fa un seguit de donacions: "...Et illi donant michi sacrarium Sancti Marcialis et mansum de Irena de Prad..." (segle xii). Referències Enllaços externs «Sant Marçal d'Erena». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.