NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Pubill (Riudaura)

Can Pubill és una masia situada al municipi de Riudaura a la comarca de la Garrotxa, a 967 metres d'altitud Va ser construïda el 1900, amb una superfície total construïda de 756 m², i el seu estat actual de conservació és bo. La cabanya presenta diferents volums irregulars, tot i que el volum principal és bastant rectangular amb baixos i una planta pis. L'altre volum, més proper al mas, és únicament planta baixa amb la teulada a un aiguavés. La façana frontal del volum principal de la cabanya és simètrica, essent mitja cabanya tancada amb mur de pedra i la resta completament oberta; aquesta part de la cabanya està formada per dues crugies. La coberta de la cabanya és sobre bigam de fusta i teula en sec, amb ràfecs de poca volada. Els murs són de pedra sense tallar. Referències
Sant Miquel Sesperxes

Sant Miquel Sesperxes és un veïnat de cases escampades i església pertanyent al municipi de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona. Està ubicat al bell mig del terme municipal. Modernament, s'hi ha obert una urbanització, amb els carrers oberts i asfaltats, però encara mínimament construïda. En el cens del 2022 tenia 47 habitants. Entre les masies que hi ha, n'hi ha una en ruïnes, la Vall, no inventariada. Està situada a l'extrem meridional del terme, a llevant de l'extrem nord-est del Serrat de les Roquetes, en el vessant de migdia de la Serra del Soler del Coll. És dalt del Sot de la Vall, a prop i al sud-oest de la masia del Soler del Coll. Als seus peus, i a llevant, s'obren els Camps de la Vall. Es troba a 701,5 metres d'altitud.41° 44′ 9.391″ N, 2° 12′ 52.26″ E Can Rajadell és una masia a l'extrem sud-est del terme municipal, al capdamunt dels cingles de Bertí al nord-oest de la Trona. És a prop i al nord-est de la masia de Bellavista Nova. 41° 44′ 5.620″ N, 2° 14′ 19.79″ E Vegeu també Turó de Rajadell Referències
Puig-robí

Puig-robí és un monument del municipi de Torelló (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Descripció És una masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, la qual es troba orientada vers a llevant. El portal és adovellat i la dovella central és decorada. Les finestres del primer pis presenten motllures i són decorades. Al damunt hi ha tres finestres que donen a les golfes del mas. A ponent i a nivell del primer pis hi ha una terrassa de planta rectangular que sobresurt del cos de l'edificació. En aquest mateix indret s'hi adossen unes galeries a la part dreta, i són cobertes a una sola vessant. És construïda amb pedra i arrebossada al damunt, deixant visibles els elements de ressalt que són de pedra picada. L'estat de conservació és bo. Història Antic mas que es troba registrat en el fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Feliu de Torelló. Habitava el mas un tal Sagimon Feu. El mas fou reformat al redós dels segles XVI-XVII. Segons l'historiador Fortià Solà, aquest mas es troba esmentat en la documentació del segle xiii. Seria aquesta, doncs, la notícia més antiga que tenim del mas. Dades constructives 1624: portal de llevant. 1603: finestra del primer pis. 1627: finestra del primer pis. 8 de maig de 1753: angle SE. Referències Enllaços externs Puig-robí Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Can Puig-rodonell

Can Puig-rodonell és una masia a un altitud de 156 m al vessant sud del Puig Rodonell al municipi de Brunyola i Sant Martí Sapresa, a la comarca catalana de la Selva. Pertanyia a l'antic veïnat d'Ermedans. El primer esment escrit data del 1289. L'any 1530 Jaume Puig és senyor útil i fa capbrevació a l'Almoina. Antigament la casa se situava sobre un turó que té la base arrodonida, d'aquí deu venir el nom. Referències
Llista de topònims de Navès

Llista de topònims (noms propis de lloc) del municipi de Navès, al Solsonès abric rocós arbre singular castell collada cova curs d'aigua edifici entitat singular de població església font hàbitat troglodític indret masia molí d'aigua muntanya nucli de població pont quadra serra teuleria vèrtex geodèsic Misc
Rajolí

Rajolí o Cal Rajolí és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. A la finca hi ha un sepulcre que data del Neolític. Referències Bibliografia Fíguls Alonso, A. «El sepulcre neolític de Cal Rajolí (Olius, Solsonès)». A: Genera i Monells, M. Actes de les Jornades d'Arqueologia i Paleontologia 2000: Lleida, 30 de novembre, 1 i 2 de desembre de 2000. Volum 1, 2003, p. 147-156. ISBN 84-688-7170-2.
Rambla del Poblenou

La rambla del Poblenou és un carrer del Poblenou, que va de la Gran Via de les Corts Catalanes fins al passeig de Calvell, molt a prop de la platja del Bogatell. Antigament s'havia anomenat passeig del Triomf, en la versió catalanitzada de l'anterior (Paseo del Triunfo) i al Pla Cerdà tenia el número 50. L'any 2012 es van substituir les rajoles de la zona central per asfalt en alguns trams, generant opinions diverses entre els veïns. Alguns consideraven que l'asfalt feia perdre identitat a la rambla, mentre que altres valoraven positivament la millora en la seguretat per als vianants. Vegeu també Hodonímia de Barcelona Escola d'Art Poblenou Al Doctor Trueta Referències
Refugi d'Airoto

El refugi d'Airoto o de Gràcia, és un refugi de muntanya cedit per las companyia Hidroelèctrica de Catalunya a la Unió Excursionista de Catalunya que està situat a 2.199 metres d'altitud, al peu del pic de Qüenca, a uns 400 metres de l'extrem sud de l'Estany d'Airoto, al terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situat en l'àmbit del poble d'Alós d'Isil, a l'antic terme d'Isil, dins del Parc Natural de l'Alt Pirineu. Es una antiga cabana canadenca habilitada com a refugi lliure (no guardat) amb una capacitat de 12 places. Fou inaugurat el 6 d'octubre de 1991 amb motiu del cinquantenari de la UEC de Gràcia. El manteniment del refugi es realitzat per l'entitat de la UEC de Gràcia. L'interior del refugi està equipat amb matalassos, flassades, una taula, calefacció, farmaciola i emissora d'emergència connectada amb els bombers. Al seu exterior hi ha una font, una taula de fusta i bancs. És base per a travesses i ascensions a cims com el Tuc de Marimanya (2.679 m), el Pic de Bacivers (2.720 m), el Pic de Qüenca (2.638 m) i el Pic del Rosari (2.608 m). Accés L'accés al refugi només es pot fer a peu i dependrà del punt d'inici: Des el poble d'Isil, pel barranc d'Airoto en 3 hores. Des de Montgarri, duració 4 hores. Història El 6 d'octubre de 1991, un cop finalitzada la seva rehabilitació, s'inaugurà com a refugi lliure de muntanya una antiga cabana canadenca cedida per la companyia Hidroelèctrica de Catalunya. La inauguració del refugi va ser el punt final del programa d'actes del cinquantenari de la UEC de Gràcia. La cabana va ser bategada amb el nom de Gràcia en commemoració del cinquantè aniversari de la UEC de Gràcia. Referències
Refugi d'Artamont

El Refugi d'Artamont és un refugi de muntanya del terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà. És a 1.722,1 m d'altitud, a les Bordes d'Artamont, a la dreta del Riu de Lladorre i a l'oest-sud-oest del Pla de Boavi. Enllaços externs Més informació en la seva pàgina Web Arxivat 2011-02-01 a Wayback Machine. El Refugi d'Artamont en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Refugi d'Artiga de Lin

El refugi d'Artiga de Lin és un refugi de muntanya dins el municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) a 1.465 m d'altitud a la capçalera de la vall deth Joeu. S'hi arriba en vehicle des d'Es Bòrdes, seguint la carretera de muntanya direcció a Artiga de Lin d'uns 10 km. És el lloc on fan la primera parada els que volen fer l'ascensió a l'Aneto. Enllaços externs Refugi d'Artiga de Lin - Lloc web oficial
Refugi de Broate

El Refugi de Broate és un refugi de muntanya propietat de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya que està situat a 2.222 m d'altitud, a la Vall de Cardós, damunt d'un turó a l'esquerra del riu de Broate, a llevant de l'Estany de la Pleta de Broate, al terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà i dins del Parc Natural de l'Alt Pirineu. És un refugi lliure (no guardat) metàl·lic, del tipus "bivac", amb una capacitat de 9 places i inaugurat el 25 de setembre de l'any 1988. Disposa d'emissora d'emergència connectada amb els bombers. Ruta d'accés L'accés al refugi només es pot fer a peu i dependrà del punt d'inici: Des de la Presa de Montalto (1.382m), abans del Pla de Boavi. Cal travessar aquest pla fins al final on es creua la Noguera de Lladorre. A partir de la Cascada de Broate es remunta el riu Broate fins a arribar al refugi. El camí passa prop d'unes boniques cascades. Duració 2h 45min pels 750 metres de desnivell. Referències Enllaços externs Més informació en la seva pàgina Web
Refugi de Colomers

El refugi de Colomers és un refugi de muntanya propietat del Conselh Generau d'Aran, que està situat a 2.135 m d'altitud, al costat de l'Estanh Major de Colomers al Circ de Colomèrs, dins del municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. El refugi, inaugurat l'any 2008, està guardat tot l'any amb una capacitat de 60 places per a dormir. El refugi, un edifici de dos plantes i golfes, disposa de 5 habitacions amb lliteres, matalassos i flassades. També disposa de WC i dutxes, servei de menjar i beure i una emissora d'emergència connectada amb el grup de rescat de muntanya dels Pompiers d'Aran. És punt de pas del sender de Gran Recorregut GR-11 i es troba dins del circuit de la travessa Carros de Foc que uneix els nou refugis del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i es troba circumdat per cims com La Creu de Colomèrs, el Gran Tuc de Colomèrs o el Tuc de Ratèra. Accés La localitat més propera és Tredós, des d'on s'accedeix a la Vall d'Aiguamòg i a Es Banhs de Tredòs, on des del 15 de juny i fins al 15 de setembre és obligat deixar el cotxe al pàrquing. Des del pàrquing d'Es Banhs de Tredòs, s'accedeix en 2 hores a peu fins al refugi. També es pot utilitzar el servei de taxis, els quals ens deixaran a 40 minuts a peu dl refugi. Història Fou inaugurat l'any 2008 prop de l'emplaçament de l'antic refugi gestionat per la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC) anomenat Colomèrs II i ara Refugi vell de Colomers. Ascensions i travessies Ascensió al Tuc de la Sendrosa (2.482 m). Duració 2 hores 45 minuts. Ascensió a La Creu de Colomèrs (2.895 m). Duració 3 hores. Ascensió al Gran Tuc de Colomèrs (2.933 m). Duració 3 hores 30 minuts. Ascensió al Tuc de Ratèra (2.861 m). Duració 3 hores. Ascensió al Tuc deth Podu. Duració 2 hores 30 minuts. Ascensió al Montarto (2.833 m). Duració 4 hores. Ascensió al Pic Blanc (2.881 m). Duració 3 hores. Senders de llarg recorregut: GR 11 Final de l'etapa 22, del Refugi de la Restanca al Refugi de Colomèrs (4 h 35 min) i inici de l'etapa 23, del Refugi de Colomèrs al Refugi d'Ernest Mallafré (4 h 30 min). Travessa Carros de Foc, inici i final de les etapes: Refugi de Saboredo – Refugi de Colomèrs (2-3 hores) i Refugi de Colomèrs – Refugi de la Restanca (3-4 hores). Referències Vegeu també Bassa Nera d'Aiguamoix Enllaços externs Calendari d'obertures
Refugio de Colomers

El refugio de Colomers, a 2135 m de altitud, es un refugio de montaña de los Pirineos, que se encuentra en Salardú, en la provincia de Lérida, en la comarca del Alto Arán, junto al lago Mayor de Colomers, en el circo de Colomers, en el Parque nacional de Aiguas Tortas y Lago de San Mauricio. El refugio se encuentra en el extremo norte de la ruta Carros de Foc, una travesía de 55 km que recorre todos los refugios que se encuentran dentro del Parque nacional de Aiguas Tortas y Lago de San Mauricio. Colomers se encuentra entre el refugio de la Restanca, al oeste, al que se accede por el puerto de Colomers, de 2572 m, y el refugio de Saboredo, al este, al que se accede a través de los collados de Clòto, de 2189 m, y de la Sendrosa, de 2451 m, que bordean el pico de Sendrosa, de 2702 m. Al sur del refugio se encuentra el amplio circo de Colomers, poblado de lagos glaciares, que culmina en el Gran Tuc de Colomers, de 2934 m. Acceso Una pista transitable en verano que va de Salardú a Artiés pasando por los valles de Aiguamòg y Valarties, pasa a 1970 m de altitud, a poca distancia del refugio; sin embargo, si se va en coche, es obligado dejarlo en los Baños de Tredós (1769 m), a 8 km de Salardú y a unas dos horas a pie del refugio.​ Un servicio de taxis deja a 40 minutos a pie del refugio. Por el refugio pasa el sendero de gran recorrido GR-11 o Senda Pirenaica, que hacia el sudeste cruza el puerto de Ratera (2594 m), junto al pico de Ratera (2862 m), camino del lago de San Mauricio, y hacia el noroeste lleva a Artiés. La variante GR-11-18 sigue hacia el oeste el camino de los Carros de Foc, camino del puerto de Colomers y el refugio de la Restanca. Características El refugio de Colomers tiene 60 plazas de dormitorio distribuidas en 5 habitaciones con literas. Tiene servicio de comidas y duchas de agua fría. El refugio actual está en servicio desde 2008, pero existió un refugio anterior inaugurado en 1972, que tenía una capacidad de diez personas y que se echó a perder a causa del poco uso y el mal tiempo. En 1983 se inauguró un nuevo refugio restaurando el anterior, con comedor y cocina. En 1990 se empieza a subir el material con helicóptero y se instala la luz eléctrica. En 1994 se realiza una última restauración, y por fin se decidió construir un nuevo refugio por completo a 300 m del anterior.​ El refugio pertenece a la FEEC (Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya) y el Consejo General de Arán. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Refugio de Colomers. http://www.lacentralderefugis.com/index.php?option=com_wrapper&Itemid=205 http://www.aranweb.com/valle-de-aran/castsende/colomer/colomers.htm Archivado el 4 de marzo de 2016 en Wayback Machine. http://www.apatita.com/senderos/lleida/tuc_colomers.html
Refugi de Coma de Vaca

El Refugi de Coma de Vaca o d'en Manelic és un refugi de muntanya de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya, situat al Pla de les Eugues, a la confluència dels rius de la Coma de Vaca i el Freser i sota mateix del Puig del Balandrau (2.585 m). Està situat a 1.995 m. dins el terme municipal de Queralbs, al Ripollès. El refugi té una capacitat de fins a cinquanta-dues places sota la tutela del guarda, de les quals deu es troben en una part del refugi que sempre resta oberta durant l'any, malgrat una possible absència del guarda. Les rutes d'accés al refugi són diverses: Des d'Ulldeter pel Coll de la Marrana. Des de Queralbs per les Gorges del Freser. Des de Núria pel camí dels Enginyers. Des de Núria pel Coll del Torreneules. Des de Tregurà pel Coll dels Tres Pics. Des del refugi Ras de Carança. Vegeu també Refugi d'Ulldeter Referències Enllaços externs Calendari d'obertures
Refugi de Malniu

El Refugi de Malniu és un refugi de muntanya propietat de l'ajuntament de Meranges, situat al sud-est de l'estany Sec, a 2.128 m d'altitud, dins el terme municipal de Meranges, a la Cerdanya. Història Va ser inaugurat l'any 1954. L'any 2015 es realitzen unes reformes per ampliar els dormitoris i les sala comuna. El refugi passa de tindre 20 places a 54. També es construeix uns lavabos secs a l'interior del refugi i un sistema de calefacció integral amb estufa de pèl·lets. Accessos Els pobles més propers són Meranges, situat a 1:30 hores, i Guils de Cerdanya, situat a 2:30h, si el recorregut es fa a peu. El refugi més proper és el d'Engorgs, a una hora i mitja. L'accés amb vehicle es fa per pista, des de Meranges, fins al refugi. Ascensions i travessies Puigpedrós (2.914 m.). El sender de llarg recorregut GR-11 i la Ruta dels Estanys Amagats passen per aquest refugi. Referències Enllaços externs Calendari d'obertures
Refuge de Malniu

Le refuge de Malniu (catalan : Refugi de Malniu) est un refuge de montagne situé à 2 128 m d'altitude en Cerdagne (Espagne), près de la France et de l'Andorre. Localisation Le refuge se situe dans le massif du Campcardós dans les Pyrénées, près des villages de Meranges et de Guils de Cerdanya, sur le territoire de la commune de Meranges, dont il est la propriété de la mairie. Cette commune fait partie de la comarque de Basse-Cerdagne, dans la province de Gérone, au sein de la communauté autonome de Catalogne, en Espagne. Il se situe à proximité de la frontière française (2,4 km au niveau du Puig Pedro de la Tosa à Porta, département des Pyrénées-Orientales) et de la frontière andorrane (6,7 km au niveau de la Portella Blanca d'Andorra). Deux lacs se trouvent près du refuge : l'Estany Sec, à proximité immédiate du refuge, et l'Estany de Malniu (ca), à 35 min de marche du refuge. Histoire Le refuge est inauguré en 1954. En 2015, des travaux sont réalisés pour agrandir les chambres et les parties communes. Le nombre de chambres passe de 20 places à 54. Des toilettes sèches sont également construites à l'intérieur et un poêle à bois installé. Accès Les villages les plus proches sont Meranges, situé à 1 h 30 à pieds, et Guils de Cerdanya, situé à 2 h 30. Les refuges les plus proches sont ceux d'Engorgs (ca) et de la Feixa, les trois refuges sont sur le chemin du GR-11. L'accès en véhicule est possible par une piste qui va de Meranges jusqu'au refuge. Un autre accès est possible en suivant la piste de la Feixa depuis la station de sports d'hiver Guils Fontanera, elle-même accessible via une piste depuis le village de Guils. Ascensions Le Puigpedrós (2 914 m) est accessible depuis le refuge. Le sentier de grande randonnée GR-11 et la « Ruta dels Estanys Amagats » (route des lacs cachés) passent par le refuge. Références (ca) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en catalan intitulé « Refugi de Malniu » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Site officiel Ressource relative au sport : Enciclopèdia de l'Esport Català Portail de la montagne Portail des Pyrénées Portail de la Catalogne Portail de la randonnée
Refugi forestal de Quatrepins

El Refugi forestal de Quatrepins és un refugi de muntanya del terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situat a 2.175 m d'altitud, a uns 900 m al sud-est del Coll de la Creu de l'Eixol, a la pista de muntanya que va de Llessui a Espot. Referències
Refugi Josep Maria Montfort

El Refugi Josep Maria Montfort o de Baiau és un refugi de muntanya del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà. És un refugi metàl·lic, tipus "vivac", situat a 2.517 metres d'altitud, en el circ de Baiau, damunt d'un turó sobre l'Estany Superior de Baiau. Ruta d'accés Des d'Àreu cal anar per la pista fins a la presa de la Farga (1370 m). A partir de la presa la pista, en principi, està restringida al tràfic. Cal continuar per la pista forestal fins al pont de la Molinassa, on s'agafa la ruta del GR-11 i ja no es deixa fins a la mateixa porta del refugi. Hi ha unes 4 hores pels 1000 metres de desnivell que cal superar. Referències
Refugi Pallerols

El refugi Pallerols o casa forestal de Pallerols és una antiga casa reconvertida en refugi de muntanya dins el municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell) a 1.628 m d'altitud i situat a 5 km de Canturri en la pista de muntanya que duu a Sant Joan de l'Erm Nou. Actualment l'edifici és tancat atès el mal estat de la teulada. A uns 200 m hi ha l'àrea recreativa de Pallerols amb una caseta que pot servir d'aixopluc. Referències
Pantà de Riudecanyes

El pantà de Riudecanyes és un embassament a la riera de Riudecanyes, creat per una presa situada al municipi de Riudecanyes, a la comarca del Baix Camp. L'embassament té en la cota màxima d'embassament una superfície de 40,3 ha i una capacitat de 5,3 hm³. És propietat de la Comunitat de Regants de Riudecanyes i la major part del cabal que emmagatzema prové de la riera de Riudecanyes, alimentada alhora pel transvasament del sistema hidrogràfic del Siurana. Història La construcció va ser promoguda per l'Ajuntament de Reus que el 1897, davant les dificultats d'abastiment d'aigües per a la ciutat, va encarregar als enginyers Francesc Macià, Josep Mora i Alfons Benavent un estudi per portar aigües de diferents zones a la ciutat i també per a la irrigació dels camps. L'estudi comprenia també la conca del riu de Siurana i la derivació d'aigua d'aquest riu a Riudecanyes mitjançant un canal. El 1901 es va constituir una "Comisión de Pantanos" propiciada per l'ajuntament de Reus i formada per l'industrial Josep Maria Tarrats, l'advocat Julià Nougués i l'advocat i bibliòfil don Pau Font de Rubinat, que proposaren a l'estat la construcció dels pantans del Francolí i de Riudecanyes, propostes que van ser incloses al Pla General d'Embassaments de l'estat. El 1902 la "Comisión de Pantanos" va obrir una subscripció i l'Ajuntament de Reus va demanar col·laboració ciutadana per construir l'embassament. L'any 1903 fou projectada la construcció del de Riudecanyes, per tal de proveir bàsicament les necessitats de la ciutat de Reus. El 1904 es posà la primera pedra. El pantà tindria una cabuda de 2.900.000 m³ i donaria cobertura per a poder regar una extensió de 3.750 jornals. El govern de l'estat subvencionava el 50% de les obres de construcció. El febrer de 1905 es va constituir la Junta d'Obres del Pantà presidida per Pau Font de Rubinat fins al 1908. Després d'algunes aturades, les obres de construcció es van enllestir el 1916, i va entrar en servei el 1918. El 1919 va entrar en funcionament el canal obert des del riu de Siurana. El novembre de 1991 s'inaugurà l'obra de recreixement, que suposà arribar als 5,3 hm³ d'aigua embassada. Actualment l'aigua es destina als regadius de la comarca i al proveïment de diverses poblacions. La vegetació que hi predomina està composta per pinedes de pi blanc en gran part de la zona que envolta l'embassament així com brolles silíciques en les zones que han patit incendis. La vegetació aquàtica està restringida en la cua de l'embassament, encara que amb alguns signes de degradació. En els marges de l'embassament, sobretot en l'esquerra, podem veure abundants peus d'eucaliptus de notables dimensions. Són abundants les espècies de black bass, la carpa, la bagra ibèrica i el gardí. Dades Aigua embassada (2008): 2 hm³ Aigua embassada (2009): 3 hm³ Vegeu també Embassaments de Catalunya Referències Enllaços externs «Estat dels embassaments de Catalunya». Agència Catalana de l'Aigua. Comunitat de Regants del Pantà de Riudecanyes - Lloc web oficial
El Roquer (Riudaura)

El Roquer és una masia del municipi de Riudaura (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Can Roquer havia estat antigament deslligada del nucli urbà del poble de Riudaura, però actualment ha quedat englobada al créixer la zona urbanitzada. Aquesta construcció del segle XVII-XVIII és una gran masia de planta baixa i dos pisos, amb teulada a dues vessants. La façana principal, orientada a migdia, té una gran porta d'accés amb llinda de pedra, igual que les obertures dels pisos superiors. A la façana sud es conserven dues grans arcades en planta baixa i una interessant finestra d'arc de mig punt. També són remarcables les estances interiors amb voltes de llunetes. Aquesta construcció està envoltada per un extens jardí. Història Riudaura és un petit nucli urbà que va néixer a l'ombra del monestir de Santa Maria. L'estructura d'alguns dels seus carrers és plenament medieval, però la majoria corresponen al segle xviii, moment en què es bastiren i remodelaren part dels habitatges que estructuren la plaça del Gambeto; durant la centúria següent es remodelaren i aixecaren de nova planta algunes de les construccions situades en els carrers que desemboquen a l'esmentada plaça. Referències