NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mare de Déu del Roser (Vilallonga del Camp)

La Mare de Déu del Roser és una església del municipi de Vilallonga del Camp (Tarragonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'ermita del Roser està situada a la carretera de Vilallonga al Rourell, arran del cementiri municipal de Vilallonga. L'edifici és d'estil gòtic popular, com es pot observar a l'interior i en unes petites arcuacions que guarneixen la part alta de la façana, sota de la cornisa. En aquest mur destaca la porta d'entrada, d'arc una mica peraltat i format per grans dovelles. L'ermita, de planta rectangular, consta d'una nau amb capelles i cambril a la capçalera. El cor és elevat i està situat als peus, damunt de bigues policromades de caràcter popular acabades en caps. La nau és coberta per un embigat de fusta, disposat a dues aigües i amb elements ornamentals. El conjunt és completat per diverses dependències adossades, així com per un gran pati davant de l'ermita, el qual disposa d'un pou cobert per una cupuleta de ceràmica de Manises. Història L'edifici ha sofert diverses transformacions al llarg dels segles. En l'actualitat s'està restaurant i s'ha recuperat bona part de les pintures del presbiteri probablement del segle xvi, així com les decoracions de la capella del Sant Crist, del cambril i de les bigues de fusta, totes pintades amb sanefes i figures geomètriques. Referències Enllaços externs «Mare de Déu del Roser». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Mare de Déu del Roser de Vallmoll

L'ermita de la Mare de Déu del Roser de Vallmoll és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Vallmoll (Alt Camp). Descripció L'ermita està situada a l'entrada de la vila, a prop de la carretera de Valls, al camí que va a Puigpelat. És un edifici d'una sola nau amb quatre trams i cambril i els elements de suport són pilars. Els arcs són tots apuntats. La façana és senzilla amb distribució simètrica. Dues finestres rectangulars se situen a banda i banda de la porta d'accés rectangular, damunt la qual hi ha una imatge de la Verge del Roser en ceràmica i la rosassa lobulada. Un espadat corona la façana. La coberta és a dues vessants de teula. El material emprat és la pedra. El conjunt mostra decoració pintada i esculpida, inspirada en la flor que dona nom a l'ermita. Història Els terrenys on s'alça l'ermita foren cedits per la baronessa Catalina de Burgues i de Pacs. La primera pedra fou col·locada el 1562, i fou beneïda el 1566. S'encarregà de la construcció el mestre de cases Guillem de Godó de Riudoms, i l'obra fou finançada pel consell i el rector de la vila, així com per diversos particulars. Li va ser adscrita el 1594 la confraria del Roser, i s'hi feren reformes el 1594 i el 1786. El 1639 s'hi afegí la casa de l'ermità, el 1768 la sagristia i el 1826 el cambril. El 1975 s'hi havia afegit un cor que fou enderrocat el 1925, quan l'arquitecte Jujol hi dirigí una restauració important, amb la col·laboració, quant a pintures, de R. Ferré, M. Aymerich i C. Pelegrí. El 1967 s'hi feu una nova restauració de les pintures, obra de J. Ferrè. La Mare de Déu del Roser de Vallmoll té uns Goigs dedicats per mn. Josep Pont i uns altres pel claretià Manuel Esqué. Referències «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012]. Enllaços externs «Mapa de recursos culturals». Diputació de Tarragona.
Mare de Déu del Roser del Mas de Pere

La Mare de Déu del Roser del Mas de Pere és una capella romànica del Mas de Pere, al nucli de masies dispers dels Masions, en el poble de Castissent, de l'antic terme municipal Fígols de Tremp, integrat actualment en el de Tremp, de la comarca del Pallars Jussà. És una capella romànica molt senzilla. L'advocació actual no és l'original. Bibliografia GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs Mare de Déu del Roser del Mas de Pere al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Mare de Déu del Roser del Bosc

La Mare de Déu del Roser del Bosc és una capella del poble de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès. Està situada en el mas del Bosc, al sud-oest del poble, a la part central-occidental del terme municipal. Es tracta d'una petita capella moderna, construïda a mitjan segle xx, d'una sola nau, sense absis exempt, situada al costat nord-oest de la masia, en una placeta que fa per aquell costat l'espai interior de la masia del Bosc. Conté unes pintures al fresc fetes a començaments de la segona meitat del segle XX amb motius relacionats amb l'advocació mariana de la capella. Bibliografia ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006 GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6 PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
Mare de Déu dels Desemparats (l'Hospitalet de Llobregat)

La Mare de Déu dels Desemparats és l'església parroquial del barri de la Torrassa a la ciutat de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès), protegida com a bé cultural d'interès local. L'església parroquial, sota l'advocació de la Mare de Déu dels Desemparats, fou construïda per l'arquitecte municipal Manuel Puig Janer entre 1942 i 1949. Abans hi havia hagut un temple provisional obra de l'arquitecte Josep Maria Sagnier i Vidal del 1935 que fou cremat a l'inici de la Guerra Civil Espanyola. El bisbe de Barcelona, Gregorio Modrego, beneí el nou temple el 24 d'abril de 1949 tot i que l'obra no fou acabada definitivament fins al 1951 amb l'aixecament del campanar. És una església de planta quadrada amb una cúpula de formigó armat al centre. Aquesta cúpula està coberta amb una teulada octogonal i del centre sobresurt la llanterna que també té teulada octogonal. Al xamfrà es troba la porta d'entrada precedida d'una petita escalinata. La porta és d'arc de mig punt amb arcuacions en degradació. La porta està emmarcada dins d'un rectangle i en els carquinyolis hi ha uns cercles en relleu. Per sobre de la porta s'obre una finestra coronella de tres arcs. A sobre l'entrada es va aixecar el campanar, una torre de planta quadrada amb obertures d'arc de mig punt per les campanes a la part superior. Referències Enllaços externs «Església de la Mare de Déu dels Desemparats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].
Mas Cendra

El Mas Cendra és una obra del municipi de Bescanó (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici de tres plantes cobert amb teulada a dues vessants. A l'interior hi ha l'estructura bàsica tradicional de tres crugies paral·leles amb sostre d'embigat de fusta. La façana principal té un portal dovellat amb escut i la data 160-, al primer pis hi ha tres finestres amb un escut central i trencaaigües acabat amb els cordons dels dominics. L'últim pis és un afegit posterior i té dues finestres d'arc de mig punt. A l'esquerra té adossat un porxo amb una llinda on es llegeix: Manuel Sendra 1830. Història L'edifici data de finals del segle xvi i principis del XVII. Sembla que fou projectat amb l'estructura basilical però s'hi afegí el pis de la dreta (segle xviii), de manera que ha perdut les proporcions. Fou cremat durant la guerra del francès. Referències
Mas Ferrer Pagès

Mas Ferrer Pagès és una masia situat al municipi de Bescanó a la comarca catalana del Gironès. Edifici de pla basilical amb la nau de la dreta lleugerament avançada. La façana presenta un portal rectangular amb la inscripció: LLORENS 1708 FERRER. Al capdamunt, el graner amb tres finestres d'arc de mig punt de pedra sostinguts per pilars. A l'interior la coberta és d'embigat de fusta té gravada: JOAN FERRER 1788 i 1803. Referències
Mas Fonollar

El Mas Fonollar és un edifici situat al carrer de Sant Jeroni de Santa Coloma de Gramenet. catalogat com a bé cultural d'interès local. Actualment és un Centre de Recursos Juvenils, i també acull iniciatives com ara l'Espai per la Pau o el Centre Europa Jove. Descripció És una masia de planta baixa i un pis, de tipologia longitudinal coberta a dues aigües. Està construïda amb obrat en tàpia i pedra a les cantoneres, amb teulat a doble vessant, carener paral·lel a la façana, portal adovellat de punt rodó i finestres superiors amb llinda i brancals de pedra. Cal destacar la presència d'un forn artesanal i d'un hipogeu o túnel. També són interessants les restes de l'arquitectura interior, amb arcs de pedra i de maó als dos pisos, emmascarats per una restauració poc afortunada. Història Tot i que no es coneix amb exactitud la data en què es va construir aquesta masia, el 1386 ja constiuïa el nucli d'una important finca agrícola, propietat de Guillemí Fonollar. Des d'aquella data i fins a finals del segle xix, la família Fonollar n'ostentà la propietat. Durant els segles xvii i xviii, fou objecte de diverses modificacions, que li donaren la fesomia i les característiques que encara conserva en l'actualitat. Rehabilitació El 1982 va ser objecte d'una rehabilitació integral, amb la instal·lació d'un ascensor panoràmic i altres mesures complementàries per tal de garantir una major accessibilitat. Les obres van ser dirigides pels arquitectes Carles Lladó Royo i Joan Iñíguez (Illa Arquitectos), i Elena Gómez Martínez, de l'Ajuntament. Actualment, és un edifici de propietat municipal i des del 2009 està catalogat com a BCIL. Referències Bibliografia Esteves, Albert. Santa Coloma de Gramenet: Barcelonès: guia del patrimoni històric i artístic. Molins de Rei: Centre d'Estudis i Divulgació del Patrimoni (CEDIP), 1997.
Mas Girarols

Mas Girarols és un mas del municipi d'Espolla inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situat al nord-est del nucli urbà de la població d'Espolla, a uns tres quilòmetres de distància del terme pel camí que porta al mas Corbera. Masia formada per tres cossos aïllats, dos d'ells units per un mur de tanca que deixa espai pel bestiar. L'edifici principal és de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. Presenta un cos allargat adossat a la façana de migdia format per dues grans voltes a la planta baixa. La de ponent és rebaixada i fou refeta amb maons, mentre que la de llevant és de mig punt i està feta amb lloses de pedra desbastada disposada a sardinell. Hi havia una tercera arcada, actualment tapiada i reformada en una senzilla porta rectangular. Aquest cos està cobert amb una terrassa al pis que dona pas a l'interior de l'edifici, a la que s'accedeix des d'unes escales d'obra exteriors. A la façana de ponent hi ha un petit cos quadrat adossat, amb coberta d'un sol vessant, probablement identificat amb el pou. Les obertures de l'habitatge són majoritàriament rectangulars, en origen bastides en maons, tot i que actualment han estat reformades i presenten els emmarcaments arrebossats. El cos situat a tramuntana de la casa està destinat als corrals. Presenta la coberta d'un sol vessant, està distribuït en planta baixa i, a la façana de llevant, presenta diverses arcades de mig punt de pedra per accedir a l'interior, tot i que actualment han estat transformades. L'últim cos de la construcció està situat a l'extrem sud-oest de la casa. Presenta la coberta d'un sol vessant, consta de dues plantes i té obertures rectangulars senzilles. La construcció és bastida en pedra sense treballar disposada regularment i lligada amb morter. A les cantonades hi ha pedres grans desbastades. Actualment, l'habitatge està arrebossat. Història Segons el fons documental del COAC, es tracta d'una construcció dels segles xvii-xviii. Apareix com a propietat del Marquès de Camps fins a la segona meitat del segle xx. Posteriorment, a finals del segle xx va ser venut i utilitzat per a la seva explotació ramadera. Referències
Mas Juny

El Mas Juny és un mas fortificat al municipi de Palamós (Baix Empordà) que és catalogat com a bé cultural d'interès nacional. Arquitectura El mas, amb torre adossada, està en un promontori sobre la cala de s'Alguer. La casa té una porxada d'arcs rebaixats i està coberta per una teulada de dues vessants a dos nivells. La torre és de forma cilíndrica atalussada. Consta de tres plantes i terrat (no conserva els merlets). Les úniques obertures visibles des de l'exterior són les espitlleres horitzontals. A la primera planta s'hi accedeix per una porta oberta a la cara nord. La segona comunica amb la casa i ha estat transformada en cambra de bany. I la tercera està ocupada pels dipòsits d'aigua. A la banda de ponent es veu un rellotge de sol en molt mal estat. Història La història recent del mas està marcada per la personalitat del pintor català Josep Maria Sert. L'any 1931 l'artista arribà a Palamós i comprà les terres properes a la platja de Castell on hi havia el mas Cama. Sert canvià el nom pel de mas Juny i restaurà la casa. Pel lloc van passar els artistes i personalitats més importants de principis de segle. A mitjans dels anys trenta, amb motiu de la mort del germà de la seva muller, el príncep Midivani, va vendre les seves possessions a la família Puig Palau. Avui encara al poble de Palamós es parla del lloc com el mas d'en Sert. Referències
Mas Panyella

El Mas Panyella és una masia de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una masia d'uns 400 m2, amb el cos principal situat a prop de la carretera de Corbera a Gelida, encarada a sud i mirant el barri de l'Amunt. El portal de l'entrada era originalment rodó i actualment està retallat en llinda. La sala de la planta baixa té cairons amb ditejats de bòbila. Es troba en bon estat de conservació excepte les edificacions annexes més modernes i els corrals, que estan gairebé tots enrunats. El frontis de la finestra principal porta la inscripció "Francesc Panyella 1713" sota l'anagrama "JHS". El rellotge de sol té algun interès, així com les llindes de roure, molt potents en alguna tramada exterior. Està a 1,5 km de Corbera. L'accés abans es feia a través del camí de Mas Panyella, avui carrer, en una tramada d'uns 300 m. Història Sembla que el llinatge original es conservà fins molt entrat el segle xix, que en circumstàncies adverses de la família, la finca fou posada a subhasta pública, sent adquirida pels marquesos de Castelldosrius. Per entroncament familiar passà al vescomtat de Güell. Referències Enllaços externs «Mas Panyella». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
Mas Pla (Palafrugell)

El Mas Pla és una masia de Llofriu, al municipi de Palafrugell (Baix Empordà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Era la casa pairal de Josep Pla. Descripció És un gran casal aïllat, situat al terme de Llofriu, prop de la carretera de Palamós a la Bisbal. És un edifici d'estructura simple, de planta rectangular, amb dos cossos que presenten cobertes de teula a dues vessants, amb el carener perpendicular a la línia de façana. La façana principal, orientada a migdia, és d'estructura simètrica; té, centrada a la planta baixa, la porta d'accés d'arc escarser, i dues obertures rectangulars a banda i banda. Al primer pis hi ha tres finestres d'arc de mig punt centrades i obertures rectangulars als costats, i al segon pis hi ha un balcó amb ampit i llindes i galeries a banda i banda que presenten arcs de mig punt. A les façanes laterals hi ha finestres amb llindes de distribució irregular; en una d'aquestes obertures figura la data del 1855. A la banda dreta de l'edifici hi ha un cos annex. Història El mas Pla va ser la casa pairal de l'escriptor Josep Pla, on va residir i on va rebre figures de l'àmbit polític i intel·lectual. L'escriptor esmenta la seva casa pairal en diverses obres: els volums 1, 2, 12, 31, 38, 44 de l'Obra Completa. Referències
Mas Pòlit

El Mas Pòlit és un mas situat al municipi de Vilamaniscle, a la comarca catalana de l'Alt Empordà. Està documentat que l'any 1293 el territori denominat La Mata, que avui s'anomena MAS PÒLIT, era propietat senyorial del monjo Hospitaler del Monestir de Sant Pere de Rodes, que féu contracte d'emfiteusi a Bernat Carrera, home propi del Sr. Abat de dit Monestir. I el document dona fe de que ja es cultivava la vinya. Fou l'any 1572 quan Antoni Heras, fill del Mas d'en Heras de Garriguella, comprà el Mas. A partir d'aquesta data el Mas Pòlit ha estat propietat de la família Heras i dels seus descendents. El 1632, el mas passa a ser propietat d'un net de Antoni Heras, anomenat Hipòlit Heras. Fou a partir d'aquest moment que el mas prengué el seu nom: Mas Pòlit
Mas Sardet

Mas Sardet és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció Masia aïllada, situada a prop de la masia d'en Cabanyes. El conjunt està format per una addició de cossos que li donen un caràcter volumètric. El cos principal és de planta rectangular i té planta baixa, un pis i golfes, amb coberta a dues vessants. A la planta baixa hi ha la porta d'accés i una finestra; el primer pis té dos balcons i a les golfes hi ha dues petites obertures. Tots aquests elements són allindanats. És remarcable la garita adossada a l'angle esquerre de la façana, amb espitlleres, mènsules de maó i coberta semiesfèrica. A la part posterior de la masia hi ha una torre de planta quadrada amb obertures rectangulars i barana superior amb florons ornamentals. A la façana principal hi ha un rellotge de sol. Història Data del segle xix. És un exemple del tipus d'arquitectura popular de les masies de la zona, que presenten un conjunt d'edificacions organitzades volumètricament al voltant d'un cos central, amb tanca perimetral i torre L'any 1860 està documentada la denominació de 'mas d'en Sardet'. Cal Sardet, de l'any 1749, era una casa del carrer dels Caputxins de Vilanova del propietari Pau Soler i Roig, 'Sardet'. Referències Enllaços externs Mas Sardet, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Mas Suardell

Mas Suardell és una obra de Juià (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció El mas, de grans proporcions, és el resultat de la juxtaposició de volums en èpoques diverses. El sector més antic, situat a un nivell més alt seguint el pendent del terreny, conserva elements defensius: un matacà de rajola i base de pedra, i diverses espitlleres esbiaixades dirigides al portal dovellat. La construcció més moderna té un pati amb un portal d'arc carpanell ben treballat amb la inscripció: A XX DE MAIG 1605. La façana té un portal dovellat i finestres amb trencaaigües amb la data 1878. La coberta és a tres vessants. Referències
Mas d'en Bosc (la Baronia de Rialb)

Mas d'en Bosc o Masia d'en Bosch és una masia de la Torre de Rialb, al municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Es troba, aïllada, a la part central-sud del terme municipal, a ponent de la confluència del Rialb amb el Segre, indret convertit avui en una extensa i profunda massa d'aigua a causa de la propera presa del pantà de Rialb. Aprofitant el seu enclavament privilegiat, la masia ha estat restaurada i reconvertida en Allotjament Rural. S'hi pot anar des de la carretera C-1412b (de Ponts a Tremp) prenent el desviament a la dreta que es troba al punt quilomètric 5,8 (41° 56′ 20″ N, 1° 11′ 02″ E). Està senyalitzat com "Presa de Rialb - perimetral". Al cap de 4,2 km. es troba el trencall (també senyalitzat) que puja al mas. Descripció És un mas compost per la capella encerclada per un mur que forma un pati de la casa pairal. Aquest edifici té cellers medievals, quadres i porta d'accés amb pont llevadís, planta noble amb restes del foc de rotlle i solana oberta amb una arcada sobre l'arc tapiat inferior. A la part posterior té tot el sistema de premsa de vi, arc apuntat a sobre del trull i tones de vi. Són interessants uns coberts amb voltes que es troben accedint al mas. La porta interior de la primera casa amb arc de grans dovelles de pedra, que té l'escut i dades esborrades per la sal, del salpàs. 1834, data a la llinda de la capella. Vegeu també Àrea del dolmen de Sòls de Riu Forat de Bulí Referències Bibliografia complementària BACH I RIU, Antoni i GABRIEL I FORN, Manel. "La Baronia de Rialb: un esbós històric". Lleida: Diputació de Lleida, 1995. ISBN 84-87029-70-1 BERNAUS I MARQUÉS, Amat. "Arxiu Fotogràfic de La Baronia de Rialb (1994-1996)". La Baronia de Rialb: Ajuntament de La Baronia de Rialb, 2007.
Mas de Forès

El Mas de Forès és un mas situat al municipi d'Alcover, a la comarca catalana de l'Alt Camp. Forma part dels masos de l'antic terme de Samuntà. Descripció Data de l'època medieval, i com moltes altres masies catalanes té la característica d'haver-se construït en diverses etapes. És una casa aïllada, al centre d'una immensa finca amb fonts naturals. L'edifici principal té una planta rectangular i teulada amb dos vessants; té dos afegits a la façana, perpendiculars avançats a banda i banda i units per un embigat i un ràfec decoratius. Conté planta baixa, un primer pis i unes golfes. A la part posterior actualment hi ha elements nous (piscina, pista de tenis, etc.), que responen al canvi de funció de l'edifici, utilitzat ara com a residència. Aquests afegits es van fer amb un gran respecte pel conjunt arquitectònic. Història És un dels més antics i de més prestigi de l'antic terme de Samuntà, tant per la riquesa arquitectònica de la masia com per la utilització de les seves terres, dedicades al cultiu de l'avellana. Remunta a l'edat mitjana i sembla possible que sigui vinculada amb el duc de Prades. L'últim propietari, que va comprar la finca l'any 1968 a Mª Teresa Cañellas Coberó, hi feia estada permanent. El nucli central de la masia serveix d'habitatge, després d'una reforma per l'arquitecte Josep Maria Monrravà i Lopez durant la dècada dels anys 1940, mentre la resta de construccions secundàries contenen els serveis i l'habitatge dels masovers. Més tard va ser adquirida per l'Ajuntament d'Alcover que en va cedir la gestió a Fundació Ginac. Actualitat Mas de Forès és una finca municipal gestionada per la Fundació Ginac, que fa el manteniment i vetlla l'àrea recreativa i els edificis històrics annexos. Ofereix serveis i activitats per a tots els públics amb una atenció particular per a persones amb discapacitat o trastorn mental. Mas de Forès els ofere una llar amb suport i crea llocs de treball per aquest col·lectiu. S'hi arriba des del municipi d'Alcover, direcció l'ermita del Remei i Mont-ral, a prop del salt del Niu de l'Àliga i els camins del riu Glorieta, amb diferents gorgs i zones de bany. L'àrea recreativa disposa d'un gran aparcament. Referències
Mas de Faro

El Mas de Faro és una important masia de l'antic nucli dels Masions, de l'antic terme de Fígols de Tremp, pertanyent actualment al municipi de Tremp. Està situada a la part nord-oest dels Masions, a ran de la carretera C-1311, en el punt quilomètric 5,8. Té propera l'església romànica de Sant Salvador del Mas de Faro. Es tracta d'una antiga masia composta per l'habitatge, corrals, paller, era, capella i cementiri. La masia, de planta quadrangular, consta de planta baixa, pis i golfes. Està construïda amb pedra del país sense treballar rejuntada amb fang. Diverses obertures han estat tapiades i s'han fet reparacions amb material industrial: maons i ciment. A la planta baixa i al pis trobem unes grans obertures que formen una porxada. Al costat dret hi ha la porta adovellada que dona accés a la capella. A la clau de volta hi apareix la data 1700. Referències Enllaços externs Mas de Faro al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya