NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
La Mata (Sora)

La Mata és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casa construïda a partir d'un cos de planta rectangular amb els murs de pedres irregulars i morter. El teulat és a doble vessant i a ponent de la qual hi ha adossat un cos de dos porxos superposats. Al voltant de la casa encara es conserven algunes construccions annexes enderrocades que havien estat pallisses o corts. Actualment és habitada sols els caps de setmana. El seu estat de conservació és força deficient. Història Pertanyent al que fou contrada del Pi del terme de Sora el mas Mata apareix esmentat en un documentat de plet que tingueren els homes de Pi, que es deien súbdits de la Cambreria del monestir de Sant Joan de les Abadesses, contra els frares hospitalers, nous senyors de Duocastella. En la concòrdia que tingué lloc el 1239 consten els masos Casarramona, Tosells Bussoms, Pujol, Domènch, Coll, Soler Mata, Sa Era, Roca, Gilbert i Pi. Referències
Les Codines (Montesquiu)

Les Codines és una masia de Montesquiu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Antiga masia integrada per tres cossos construïts a partir del principal. Amb la façana principal al nord, té la porta d'accés avui dia privada per un mur que dona a un petit pati. Els tres cossos, de planta quadrangular, tenen coberta de teula a dues vessants i presenten una planta baixa i un sol pis, destinats a feines agràries i a residència respectivament. A l'exterior de la casa hi ha una cabana que ha estat objecte de restauració igual que la casa. La part del darrere destaca una galeria ara tancada, que dona a la casa in peculiar aspecte. Els dos cossos afegits a ponent del nucli originari a nivells diferents, li donen un aspecte pintoresc. Història Per bé que aquesta casa ens apareix en els capbreus medievals, l'edifici que podem veure data d'època moderna, possiblement de mitjans del segle xviii. La seva pertinença al Parc Comarcal de Montesquiu ha estat factor decisiu a l'hora d'endegar la seva restauració, obra de Jordi Ambròs, que tingué lloc l'any 1985. Actualment, perduda ja la seva funció original, és la seu de l'Escola de la Natura del Parc. La restauració ha comportat el canvi radical del seu interior, adaptant-la a residència escola. És digne de menció la restauració de la cabana, element arquitectònic sovint menystingut. Referències
El Francàs (Sora)

El Francàs és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casa de planta rectangular amb teulada de teula àrab i a dues vessants. Està orientada amb la façana principal al sud, en la qual hi podem veure la porta principal i una galeria al primer pis. Consta de planta baixa i un pis. Els materials constructius són la pedra, el formigó i la teula. El seu interior no respon al propi d'una casa de pagès en el sentit tradicional, ja que no alberga cap espai destinat a usos agraris, sinó que és exclusivament residencial. Tant la porta principal com la finestra que es troba la damunt d'aquesta són d'arc de punt rodó. El seu espai és ben aprofitat. Història Tot i que existia una casa amb el mateix nom i al mateix indret, l'actual casa del Francàs va ser construïda de nou als anys 40 del segle xx, aprofitant tan sols alguns dels murs de l'antiga construcció. És tracta, doncs, d'una casa de pagès que funciona com tal, però, concebuda modernament partint de la tipologia i orientació de l'antiga casa, i adaptada a les noves necessitats. Tota ella ha estat construïda amb materials nobles i presenta l'aire característic de les petites cases rurals de la contrada. Referències
La Vallmitjana

La Vallmitjana és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia orientada vers a migdia, amb el carener paral·lel a la façana, a la part dreta de la qual hi ha una primitiva torre adossada. A la part superior de la qual s'hi obren uns badius. És coberta a quatre vessants. A la part dreta del cos principal s'hi adossaren uns porxos que priven la visibilitat del portal d'entrada que data del segle xviii. Aquesta entrada està coberta en volta de creueria que uneix la masia amb la torre. La construcció és de pedra, arrebossada i pintada al damunt. Presenta la tipologia de mas benestant del segle xviii i que guarda el record medieval de torre de defensa. Actualment ha quedat envoltada de dependències agrícoles que dificulten veure l'antiga fesomia del mas. Història És una masia d'història mil·lenària, els habitants de la qual conserven l'antic nom. Aquest mas junt amb d'altres del terme, no depenia del Sr. del Castell de Taradell, sinó que estava sota el domini eclesiàstic, ara un alou. Figura entre els masos que en el plet de 1398 protestaren dient que, segons la constitució, només es devien a la defensa del Castell en temps de guerra però no en temps de pau. Està situat en un dels camins del Castell de Taradell, en el vell camí ral de Viladrau i el pla de les Forques, seguint vers el mas Boix cap a les Balmes del Castell. Referències
La Roca (Taradell)

La Roca és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular assentada damunt un cingle de gresos. Per la part septentrional s'accedeix directament al primer pis. La façana, orientada a migdia, presenta un cos de porxos adossat i el portal primitiu, a l'interior d'aquest, és rectangular i amb inflexió gòtica. Els porxos s'han convertit en galeries mitjançant unes vidrieres i baranes de ferro. A l'angle sud-oest s'hi adossa un altre cos cobert al mateix vessant de la casa. A llevant hi ha dos cossos coberts a una sola vessant que fan la funció de pallissa i de corrals. La part nord dona al cingle i hi ha un portal i diverses finestres. A ponent hi ha poques obertures. En aquest sector hi ha un mur de paret seca i unes faixes destinades a l'agricultura. La casa ha estat molt ampliada sense seguir cap tipologia concreta, li convindria una bona restauració. Cabana de planta rectangular (7 × 8m), coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana orientada a llevant, situada davant l'antiga era de la masia de la Roca. La façana presenta un gran portal rectangular amb llinda de roure i un ampli ràfec del teulat en aquest sector. El mur de tramuntana és cec i està molt cobert per l'heura. A ponent i a migdia els murs també són cecs. El seu interès rau en el parament de la pedra del lloc i que està unida només amb fang. L'estat de conservació és bo. Història Hi ha esments escrits de la Roca de Subiradells del segle xiv, els quals eren propietaris també de la propera ermita romànica de Sant Quirze de Subiradells. La masia la és registrada en el fogatge de la parròquia de Taradell de l'any 1553 així com en el nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860. D'ençà de la promoció d'aquest sector del municipi on s'hi creà una urbanització amb el nom de «Miranda de la Plana», que popularment es coneix per «La Roca» aquesta masia s'ha convertit en restaurant i s'hi han afegit diversos cossos que desfiguren l'estructura primitiva. Referències
Mansa (Taradell)

Mansa és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular (9x12), coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana situada al migdia; consta de PB i 1er p. La façana presenta un portal rectangular de pedra, amb inflexió gòtica i data, motiu que es repeteix a la finestra central del 1er p. A llevant hi ha l'antic forn, semiderruït amb una finestreta amb llinda de roure a la planta i una finestra de pedra roja al 1er p. A tramuntana s'hi annexiona un altre cobert d'una planta, amb el teulat sostingut per pilars, cal remarcar una finestreta amb l'ampit motllurat i dues canals de desaigua de pedra roja. A ponent s'hi obren diverses espieres. Els ràfecs n'hi ha alguns de teula i els altres de llosa. Els escaires són de pedra basta. L'estat de conservació és mitjà. Cal remarcar un gran llorer que sobrepassa l'alçada de la casa. Història Antiga vila rural situada prop del castell, la qual la trobem documentada ja als segles segles xi i xiii. Els seus estadants eren els castlans o cavallers guardians del Castell de Tarradell. El mas no va patir el despoblament de la pesta negra com altres del terme. Segons les característiques constructives es degué ampliar i refromar vers el segle xvii moment d'expansió de la economia per la pagesia. El trobem registrat en el Nomenclàtor de la província com "LA MANSA Masia Casa de Labor". Referències
El Mercer (Vic)

El Mercer és una masia de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de planta rectangular que consta de planta baixa, primer pis i golfes. És coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Presenta un portal dovellat al centre de l'edificació. A nivell del primer pis s'obren grossos finestrals amb les llindes motllurades i el de l'extrem esquerre és de forma goticitzant. A la banda de ponent hi ha poques obertures i un balcó de construcció recent. És construïda amb còdols de riu, units amb morter a la part baixa i de tàpia el primer pis i les golfes. Els elements ornamentals són de pedra picada. L'estat de conservació és regular. Història No es troba registrat al fogatge del terme del segle xvi. L'única dada constructiva és del segle xvii. L'angle Sud-oest duu la data de 1672. Cal assenyalar que es troba prop de l'antiga església de Sant Jaume i a tocar el riu Gurri. Aquesta església fou construïda per tal de socórrer als necessitats i malalts. Referències
El Bosc (Vic)

El Bosc és una masiaa de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a quatre vessants. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana és orientada a migdia, i al centre s'hi obre un portal d'arc deprimit. A la part dreta, adossat al mas, hi ha un cos de galeries de planta baixa i pis. Al pis superior s'hi obren arcades. El mas es troba voltat de dependències agrícoles. És construïda amb pedra i arrebossada. L'estat de conservació és força dolent malgrat la tradició històrica del mas. Història Aquest mas reemplaçà l'antiga domus o casa forta coneguda per Montalegre, documentada als segles XII i XIV. Als fogatges de 1553 de la quadra de Sant Joan de Riuprimer hi trobem registrat a Luis Montalegre. A la part esquerre de la façana, damunt un turonet de margues blavoses, es conserven encara les parets de l'antiga masia, en un lloc privilegiat i avui destinada a corrals. La quadra de Sant Joan de Galí, a la qual pertanyia el mas, era una de les antigues quadres independents que s'uní al segle X a la confederació de Quadres Unides d'Osona. Fou independent políticament fins al 1840, quan s'uní a Sentfores. Religiosament depenia de Santa Eulàlia de Riuprimer. Referències
La Codina (Vic)

la Codina és un mas al nord-oest del nucli de Sentfores (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local. Aquest mas formava part de l'antiga quadra o terme de Sant Joan del Galí o de Riuprimer, formada per prop de vint-i-quatre masos, molts dels quals encara es conserven. Aquests es consideraven de Sentfores i de la parròquia de Santa Eulàlia de Riuprimer o sufragània de Sant Joan del Galí. Aquest mas, d'estructura senyorial, de casa pairal forta, ha sofert diverses etapes constructives que es poden datar als segles xvii (1658), XVIII (1728) i XIX (1890). Masia Masia que consta de tres cossos. El central té el carener perpendicular als dels cossos laterals i consta de planta baixa i tres pisos, té finestres de tipus conopial i al centre s'eleva una llanterna. La façana es troba orientada al Sud-oest i pertany també al cos central. Formant angle recte s'hi adossa un cos de porxos, a la part superior dels quals s'obren uns arcs rebaixats sostinguts per pilars i amb baranes de fusta. Aquests es comuniquen amb el cor de la capella a la qual s'uneixen per aquest sector. Hi ha un portal que tanca la masia, la capella, les dependències agrícoles i la lliça. Aquest portal s'uneix al mas mitjançant un cos de porxos. L'estat de conservació és bo. Actualment li caldria una millora a la façana. Capella La capella de la Puríssima, va unida històricament al mas la Codina. Està dedicada a la Puríssima i a Sant Sebastià. Segurament ha experimentat diverses fases de construcció, ja que el retaule data del segle xviii i el campanar del 1861. La capella de la Puríssima, edifici religiós de nau única amb l'absis poligonal orientat a ponent, el qual s'hi adossen uns corrals per al bestiar i a l'altra part continua el cos de la casa, la qual s'uneix mitjançant els porxos. La façana es troba orientada a llevant i al davant hi ha un petit cos que sobresurt i protegeix l'entrada. Al centre de la façana hi ha un òcul, al damunt una fornícula viuda i el capcer, triangular, és coronat per un campanaret d'espadanya, el qual encara conserva la campana. Al la part superior dels murs de la nau s'hi obren uns òculs ovalats. Es construïda amb pedra i totxos arrebossada al damunt. A l'interior, decorat amb relleus d'estuc, hi ha uns atlants que sostenen mènsules i s'hi conserva un retaule barroc de la puríssima del segle xviii. L'estat de conservació és bo. Referències
Fontcoberta de Baix

Fontcoberta de Baix és una masia de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a quatre vessants amb la façana orientada a llevant, on hi ha un gros portal dovellat. És de planta baixa i dos pisos. Té alguns cossos annexionats destinats a dependències agrícoles. L'era és de grans dimensions i està feta amb petites lloses. Està construïda amb còdols de riu i lleves de pedra. Algunes finestres tenen sobrearcs de totxo. Els elements de ressalt són de pedra picada. Cal remarcar que els angles de l'edificació són de pedra picada i marquen un punt rodó. L'estat de conservació és bo malgrat alguns afegitons de totxo que desmereixen l'antiga tipologia. Història Als fogatges de Vic i fora mur de la ciutat trobem registrada la masia de Fontcuberta davall. Són datats l'any 1553. Pertany a l'ennoblit marquès de Fontcuberta, també propietari de Sala d'heures de Santa Eugènia de Berga. Aquest mas, segons llinda, fou reformat l'any 1589. Referències
Gatillepa

Gatillepa és una masia de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici civil. Masia de planta quadrada coberta a quatre vessants i orientada a migdia. Consta de planta baixa i dos pisos. El portal és d'arc rebaixat o convex, a nivell de primer pis s'hi obren balcons i al segon uns balconets més petits. Al mur de la façana s'hi obre una fornícula on hi ha una imatge de terracotta que representa la sagrada família. A la part superior de l'edifici hi ha uns òculs ovals construïts amb totxo que donen llum a les golfes. El mas es troba rodejat per dependències agrícoles. És construïda amb lleves de pedra força regulars i els elements de ressalt són de pedra picada. L'estat de conservació és bo. Història Aquest mas es troba dins la demarcació del Castell de Sentfores i dins la parròquia de Sant Martí de Sentfores, territori adscrit al terme de Vic. La cognominació de Gat i Llepa dels habitants del mas es va perdre al segle passat, actualment s'anomenen Vinyeta. Té la típica estructura de mas senyorial deguda a la reforma produïda a principis d'aquesta centúria. Referències
La Miranda (Vic)

La Miranda és una masia de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici civil. Masia de planta basilical amb el cos central cobert a dues vessat i els laterals a tres. La façana es troba orientada a migdia, a la part esquerra hi ha un cos afegit amb arc rebaixat a la planta baixa i a la part superior s'hi obre una galeria. A la part posterior, amb vistes a tota la plana, hi ha un cos de porxos i un gran balcó sostingut per pilars de pedra. És construïda amb pedra i totxo. En aquesta part, la pedra és arrebossada i els elements de ressalt són de totxo pintat vermell. La casa és de tipus senyorial malgrat trobar-se deshabitada. L'envolta un espaiós jardí amb arbres de diverses espècies. Història Situat al sector de ponent del terme de Sentfores en el pla de la Miranda. Malgrat trobar-se dins el terme de Sentfores pertany a la parròquia de Muntanyola. Referències
Puigdases (Vic)

Puigdases és una masia de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'una gran masia de planta rectangular, amb el carener perpendicular a la façana i coberta a doble vessant de teula. Consta de planta baixa, pis i golfes. La porta d'entrada és un arc adovellat de mig punt i està al costat dret de la façana. Al primer pis hi ha un balcó a l'extrem esquerre i tres finestres, mentre que a les golfes hi ha una galeria d'arcs de mig punt. Algunes obertures també estan emmarcades amb llindes i brancals de pedra picada. Té una construcció adossada de planta baixa més pis que té grans obertures. Referències
El Graell (Vic)

El Graell és una masia de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'una masia de planta rectangular amb planta baixa i dos pisos. La teulada és de teula àrab a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana. Destaca la presència d'una galeria formada per tres arcs -el central és un arc rebaixat mentre que els dels extrems són de mig punt-, tant al primer pis com al segon. A la banda de llevant hi ha un porxo adossat amb teulada a una sola vessant. Hi ha llindes i brancals de pedra en algunes obertures de la façana. A la llinda de la porta principal hi ha la data 1777. Referències
Corominons de la Creu

Corominons de la Creu és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta basilical amb una portalada adovellada en la façana principal amb un escudet al damunt datat al 1556(?). La seva estructura és molt harmònica amb coberta a dues vessants i amb una coberta basilical al mig de tres voltes. Hi ha també una lliça amb un empedrat amb forma d'espiga, i la teulada és germinada. A la façana lateral hi ha una llinda amb una inscripció i data del 1617. Història Sembla que antigament havia estat casa de repòs o de religions si bé no ho podem documentar. La seva construcció es realitzaria en els segles XVI-XVII i no la trobem documentada fins a mitjans del segle xix si bé a la casa es conserva un arxiu amb documents datats de tres-cents anys enrere. Referències
Hostal d'en Vall

L'Hostal d'en Vall és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Segons la classificació de Danés i Torras, es tracta d'una masia clàssica (grup II, tipus 2), de planta rectangular amb contraforts a les parets laterals per donar més consistència als murs. El portal d'entrada és dovellat, sense impostes i de grans dimensions. Les obertures són de testera recta, amb llinda d'una sola peça i ampitador, motllurat només a la finestra que dona a la sala, com a mostra de distinció. En general és de petites dimensions, de planta baixa i pis. Pou A la part frontal de la casa, al costat de l'entrada, hi ha una petita dependència de planta quadrada a l'exterior, coberta amb teula àrab i a una sola vessant, amb una portella de fusta. Actualment encara està en funcionament i es relaciona amb la cuina de la casa, que generalment està situada a la planta baixa, al costat de l'entrada. És un pou poc profund, de secció circular i amb la infraestructura preparada per l'obtenció de l'aigua manual. Història La gabella és un impost que es cobrava damunt la compra o venda d'alguns articles de primera necessitat, com el vi, l'oli o la sal. Entre les gabelles més antigues hi ha les de la venda de la carn o de la carnisseria, la de la taverna, la de la fleca i la dels hostals. Durant els segles xvi i xvii passaren als Comuns i amb els règims borbònics foren controlades pels funcionaris reials. L'any 1628 hi ha documentació sobre l'Hostal d'en Vall amb relació a la seva funció d'hostal. Referències
El Vendrell (Tona)

El Vendrell és una masia neoclàssica de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran casal cobert amb teulada a dues vessants i aiguavés a la façana principal. Es distingeixen dos cossos: la casa i un cos de galeries molt més alt. L'edifici té forma allargada i és de destacar l'arc dovellat de la façana principal, mig estroncat per un gran finestral que hi té al damunt. A banda i banda hi ha dos balcons i altres obertures de pedra treballada. A la casa d'esquena a la carretera s'hi accedeix per una gran lliça. Galeria amb elements barrocs Es tracta d'una gran galeria adossada a la part esquerra de l'edifici principal. Té quatre columnes de forma geomètrica que conformen compartiments amb doble arc de mig punt units per motius abarrocats. Dels cinc compartiments, el central uneix els dos arcs formant un escut. Història Mas propi del segle xviii, així com una capella dedicada a Sant Ramon, renovada i de poc interès artístic, que es troba darrere la casa. Com a remarcable des del punt de vista artístic hi ha la galeria i un pou, barrocs. Sembla que fou edificada a mitjan segle xviii, ja que en una llinda interior de l'entrada trobem la data de 1776 i, a la façana, la inscripció: "Ramon Vendrell - 1_58". Referències
El Vernet (Tona)

El Vernet és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici d'un sol cos, cobert a doble vessant, amb portal dovellat. A la dovella central hi ha gravat el nom de la casa i la data de construcció. Al primer pis hi ha tres finestres de llindes d'un sol carreu, contrallinda amb ampitador motllurat i brancals de carreus ben tallats i polits. La llinda de la finestra central està treballada amb una sanefa molt senzilla. Correspondria a la tipologia d'una masia clàssica (grup II, tipus 2), segons la classificació de Danés i Torras. A la part del darrere de la casa s'hi han fet ampliacions i actualment hi viu una altra família. Història El Vernet forma part d'una zona ben definida de Tona anomenada la Barroca, i era un dels límits de la part de ponent, assenyalant la franja que va de Güells i el Serrat del Vernet al torrent de Segalers, que divideix el terme de Tona i el de Muntanyola. Es considerava als "barrocans" un grup de pressió organitzat, sobretot durant els segles XVII i XVIII, ja que eren els grans terratinents del poble. Malgrat aquesta popularitat tan tardana, la majoria dels masos situats a l'àrea geogràfica definida com La Barroca són dels més antics de Tona. El segle xvi, època de construcció del Vernet, és una època d'un creixement econòmic que fomentarà el procés de consolidació del poble de Tona, iniciant l'onada constructiva que culmina els segles xvii-xviii. Referències
Vilageriu

Vilageriu o Vilageliu és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran casal amb teulada a quatre vessants, de planta quadrada. Es distingeix una segona fase de construcció a la part més alta de l'edificació que feu servir la tàpia al haver ocorregut un accident. A la façana principal hi ha un portal dovellat datat l'any 1741, també tres balcons amb pedra treballada i una eixida amb tres obertures d'arc rebaixat. A les altres façanes també hi ha grans obertures amb pedra treballada, sense conservar l'harmonia i també afegits posteriors com la galeria a la façana esquerra. Davant la casa hi ha una era i unes quadres i al darrere una masoveria de la mateixa casa anomenada "Cal Masover". Història El casal de Vilageliu fou un dels primers nuclis de població, en llatí anomenat "Villa Gerille" consta, junt amb l'església de Sant Miquel, a l'any 948. Fou una fortificació amb categoria de Domus. Els primitius senyors de Vilageriu foren l'arxilevita Rodulf, al comprar l'alou de Volageriu al comte Ramon Borrell (992-1018). La Domus i la seva quadra passà durant els segles XIII i XI a les famílies Oló Castell i Santa Eugènia. L'any 1300, Guillem Castell cedí la Domus i les seves terres, en dotació, al benefici eclesiàstic de Sant Pere del Castell de Muntanyola. Referències