NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Girona (MACOSA)

Can Girona (MACOSA) era una fàbrica metal·lúrgica situada al Poblenou de Barcelona, de la que només en queda la Torre de les Aigües del Besòs i la xemeneia, catalogada com a bé cultural d'interès local. Història Els germans Ignasi i Casimir Girona i Agrafel formaven part d'una de les famílies més rellevants del segle xix. El primer havia participat en la fundació del Banc de Barcelona i tots dos van impulsar una gran foneria, la de la Mare de Déu del Remei, nascuda el 1862 amb la compra d'una de més petita ja existent des de cinc anys abans, en un extrem de Sant Martí de Provençals, al final del carrer del Taulat. La raó del nom es devia a una propietat rural dels Girona, el castell del Remei, a la Noguera. La fàbrica, aviat coneguda com a Can Girona, era una foneria de segona fusió, perquè no tenia alts forns, i s'hi van construir els primers carrils ferroviaris de Catalunya. El 1881, l'empresa familiar es va transformar en Materiales para Ferrocarriles y Construcciones SA, però els Girona van seguir tenint-ne el control. Es va especialitzar en la construcció de vagons, fins al punt que l'any 1897, quan Sant Martí va ser agregat a Barcelona, en van fer un miler. Finalment, el 1907 van disposar d'un alt forn propi, i el 1928 en van afegir un altre. En aquells moments, l'empresa donava feina a 2.600 obrers i ocupava 18 hectàrees. El 1947, Can Girona es va fusionar amb Construccions Devis SA, amb fàbriques a València i a Alcázar de San Juan. La societat resultant prengué la denominació de Materials i Construccions SA (MACOSA), i va entrar en l'òrbita del Banc Central, i el 1989 es va fusionar amb la Maquinista Terrestre i Marítima i la francesa GEC-Alstom. Les naus, que ocupaven uns 164.000 m², van ser venudes el 1991 i en una part dels terrenys s'aixecà el polígon conegut com a Diagonal Mar. Can Girona va inspirar una novel·la de records ambientada a la dècada de 1920, Can Girona. Por el desván de los recuerdos, de l'escriptor Josep Ramon Arana. Descripció La xemeneia s'ubica al carrer de Llull, encaixada entre dos blocs de pisos. Està feta amb formigó i amb 65,30 m d'alçada és la més alta de Barcelona. Té planta decagonal i va disminuint el seu perímetre a mesura que guanya alçada. Les arestes estan marcades per unes motllures semicirculars a mode de columnes adossades. Uns metres abans del final de la xemeneia hi ha una anella doble i finalment està coronada per tres peces circulars que van augmentant de diàmetre i la superior és més ample que les dues inferiors. El sistema constructiu és el denominat monnoyer, que fa servir peces prefabricades de formigó lleugerament armat i de dimensions variables que s'encaixen entre si. Referències Vegeu també Casa Manuel Girona Casa-fàbrica Girona Torre Girona Castell del Remei Bibliografia Cabana, Francesc «Material per a Ferrocarrils i Construccions SA». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Grup Enciclopèdia, 1992. Enllaços externs «Xemeneia Macosa». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Capgrossos de Mataró

Els Capgrossos de Mataró són una colla castellera de Mataró, al Maresme, fundada el 1996. Vesteixen amb camisa de color blau marí i els seus millors castells són el 5 de 9 amb folre, el 2 de 9 amb folre i manilles, el pilar de 8 amb folre i manilles (carregat), el 9 de 8 (carregat), el 3 de 9 amb folre i el 4 de 9 amb folre. L'1 de novembre de 2010 es van convertir en la cinquena colla de la història que assoleix un castell de gamma extra, en descarregar el 2 de 9 amb folre i manilles a Vilafranca en la mateixa diada de Tots Sants en què els Castellers de Vilafranca descarregaven el primer 2 de 8 sense folre de la història. Els Capgrossos han ostentat la Presidència de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya (CCCC) els anys 2004 i 2012, essent els seus representants Ramon Bach i Sergi Valdé, respectivament. La colla va escollir el nom de Capgrossos perquè volien un nom diferent a les altres colles i que fes referència a la seva ciutat. El mot Capgròs feia referència a la forma històrica amb la que els barcelonins anomenaven als ciutadans de Mataró. La camisa és de color blau marí, com la bandera de la ciutat. La seva millor actuació va ser 3 de 9 amb folre, 2 de 9 amb folre i manilles, 5 de 9 amb folre i pilar de 8 amb folre i manilles (1 de novembre del 2017 - Diada de Tots Sants a Vilafranca del Penedès). Castells assolits El castells més importants assolits per la colla són el 2 de 9 amb folre i manilles, el 5 de 9 amb folre, el pilar de 8 amb folre i manilles (carregat), el 3 de 9 amb folre i el 4 de 9 amb folre. La taula següent mostra els castells carregats i/o descarregats per primera vegada, ordenats de major a menor dificultat: Referències Bibliografia Canals, Roc; Chiva Royo, Paco; Martí i Garro, Lluís. Pas a pas, pis a pis. Capgrossos de Mataró 1996-2005. Cossetània Edicions, desembre 2015 (L'Aixecador; 15). ISBN 978-84-97911-90-0. Enllaços externs Capgrossos de Mataró - Lloc web oficial
Capgrossos de Mataró

Los Capgrossos de Mataró son una colla castellera de la ciudad española de Mataró, en Barcelona, creada el año 1996. El color de la su camisa es azul marino como la bandera de la ciudad. Los castells (castillos, torres humanas) más importantes conseguidos por la colla son el pilar de 7 amb folre (con forro, una segunda base de soporte), 5 de 8, 4 de 8 amb l'agulla (con un pilar en medio), 3 de 8 amb l'agulla, 3 de 9 amb folre, 4 de 9 amb folre y el 2 de 9 amb folre y manilles (una tercera base de soporte).​ El 1 de noviembre de 2010 se convertían en la quinta colla de la historia que consigue un castell de los llamados de gama extra, al completar el 2 de 9 amb folre i manilles en Villafranca del Panadés en la misma actuación en que los Castellers de Vilafranca completaban el primer 2 de 8 net (sin folre) de la historia.​ El nombre La colla escogió el nombre Capgrossos (Cabezones) debido a que querían un nombre diferente a las otras collas y que hiciera referencia a su ciudad. La palabra capgròs (cabezón) hacía referencia a la forma histórica con la que los barceloneses se referían a los ciudadanos de Mataró.​ Historial de Castillos assolits 1996: pilar de 4, 4 de 6, 3 de 6, 4 de 6 amb l'agulla, 5 de 6, 2 de 6, 4 de 7, pilar de 5, 3 de 6 aixecat per sota (alzado por abajo)​ 1997: 3 de 7, 9 de 6, 5 de 7, 4 de 7 amb l'agulla, 3 de 7 aixecat per sota, 2 de 7, pilar de 5 aixecat per sota​ 1998: 4 de 8​ 1999: 3 de 8, 2 de 8 amb folre​ 2001: 5 de 8 (c)​ 2002: pilar de 6 (c), 5 de 8, 3 de 9 amb folre​ 2003: pilar de 6​ 2004: 4 de 9 amb folre​ 2005: 4 de 8 amb l'agulla, pilar de 7 amb folre​ 2006: 9 de 7 2009: 3 de 7 amb l'agulla, 3 de 8 amb l'agulla 2010: 2 de 9 amb folre i manilles​ 2011: 5 de 7 amb l'agulla, 7 de 7 2012: 7 de 8 Mejor actuación 3 de 9 amb folre, 4 de 9 amb folre, 2 de 9 amb folre i manilles', 1 pilar de 7 amb folre. (1 de noviembre de 2014 - Diada de Tots Sants en Villafranca del Panadés) Actuaciones fuera de Cataluña Manacor (Islas Baleares), 2001,​ 2007 Palma de Mallorca (Islas Baleares), 2003​ Alcora (Castellón), 2004​ Algemesí (Valencia), 2007​ Olite (Navarra), 2010​ Actuaciones en el extranjero Londres (Inglaterra), 2006​ Créteil (Francia), 2008​ Thane (India), 2014 Organización interna Delegados 1996: Joan Saborido Badia​ 1997 al 2001: Ramon Bach Casas​ 2002 al 2005: Sergi Valdé Guañabens Presidentes 2006 al 2010: Carles Guanyabens Calvet​ 2011 al 2013: Jordi Fornells​ 2014 al 2015: Teresa Navarro i Andreu Caps de colla 1996 al 1998: Martí Esquerra Saurí​ 1999 al 2007: Xavier Castellví Iglesias 2008 al 2011: Lluís Feliu i Mateu 2012 al 2014: Josep Maria Mia Castellví Iglesias​ 2015: Jordi Gonzàlez Porta Bibliografía Roc Canals i Llinés & Paco Chiva Royo & Lluís Martí i Garro: «Pas a pas, pis a pis. Capgrossos de Mataró 1996-2005», Cossetània Edicions, Col·lecció L'Aixecador, 15 (2006) Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Capgrossos de Mataró. Pàgina web oficial dels Capgrossos de Mataró
Marcùs Chapel

The Marcùs Chapel (Catalan: Capella d'en Marcús, Spanish: Capilla de Marcús) is a Catholic religious building, with the status of chapel, located in Barcelona (Spain), on the corner of Carrer dels Carders and Placeta d'en Marcús de Barcelona, listed as a Cultural asset of local interest. The place of worship is dedicated to the Virgin Mary, but popular tradition has attributed the name of its financier, the powerful banker Bernat Marcús who also built a hospital and a cemetery nearby. References See also Related articles Romanesque art External links Guia temàtica Biblioteca ETSAB: La capella d'en Marcús
Capilla de Marcús

La capilla de Marcús (en catalán, Capella d'en Marcús) es una de las más antiguas de Barcelona, cuya fundación junto a la de un hospital y un cementerio se debe al poderoso banquero Bernat Marcús.​ De estilo románico, se encuentra situada en la confluencia de las calles de Carders y Moncada y todavía hoy se puede contemplar una parte de su estructura original del siglo XII. La capilla cuenta con una cripta construida con casi toda probabilidad en el siglo XVII en un momento en que los actos religiosos que aquí se celebraban eran muchos, bien por la Cofradía de Correos, bien por los feligreses de la parroquia de San Cugat del Rec de cuyo mártir hay una reliquia a los pies de la Virgen María. Aunque esta capilla se conoce con el nombre de Capilla de Marcús, en clara alusión a su fundador, de hecho ha estado siempre dedicada a la Virgen María, bajo la advocación de "Virgen de la Guía”. Este patrocinio quizás pueda deberse al hecho de que Bernat Marcús era de ascendencia griega y en este país, al igual que en todas las iglesias orientales, el culto a María unido a la teología de la Encarnación, tiene una fuerza especial. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Capilla de Marcús. Guía temática Biblioteca ETSAB: Capilla de Marcús
Chapelle de Marcús

La chapelle de Marcús (en catalan, Capella d'en Marcús) est une des plus anciennes de Barcelone, dont la fondation avec celle d'un hôpital et un cimetière est due au riche banquier Bernat Marcús (es). De style roman, elle est située à l'angle des rues Carders et Montcada, et présente encore aujourd'hui une partie de sa structure originale du XIIe siècle. Bien que cette chapelle soit connue sous le nom de Chapelle de Marcús, en claire allusion à son fondateur, elle a en fait été toujours consacrée à la Vierge Marie. Références Liens Ressource relative à l'architecture : Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne Guide thématique Bibliothèque ETSAB: Chapelle de Marcús Source de traduction (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Capilla de Marcús » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture chrétienne Portail du Moyen Âge Portail de Barcelone
Sant Roc d'Enviny

Sant Roc d'Enviny és una capella romànica de la rodalia del poble d'Enviny, al terme municipal de Sort, de la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme d'Enviny. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. No se sap gaire de l'edifici, excepte que en la visita del 1758 es fa constar que tenia el retaule ruïnós i es prohibí dir-hi missa fins que no fos reparat. Descripció És a uns 350 metres al nord-est del poble, al lloc conegut com a Sant-rocs. El Camí de la Muntanya hi passa, pel costat de ponent. Edificada sobre un serrat, a 1.310 m d'altitud, l'ermita de Sant Roc és una petita construcció de planta rectangular, amb absis semicircular orientat. La nau té unes dimensions de 6,50 m. de llarg i 3,40 m. d'ample. El diàmetre de l'absis és de 2,90 m. L'antiga porta, d'arc apuntat, és a migdia però cegada, s'hi entra per la porta oberta amb posterioritat als peus de la nau. L'aparell és de carreu molt irregular, fet amb poca cura, com es veu en l'arc de la porta d'entrada, de dovelles sense treballar i molt barroeres. L'ermita és en estat ruïnós, ja que ha perdut totalment la volta. A l'exterior, els murs laterals presenten contrafort que foren afegits després de la construcció. Referències Bibliografia Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sort - Enviny». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enllaços externs Sant Roc d'Enviny en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Capilla de San Roque (Enviny)

La capilla de San Roque es una capilla románica de los alrededores del pueblo de Enviny, en el término municipal de Sort, de la comarca del Pallars Sobirá en la provincia de Lérida. Pertenecía al antiguo término de Enviny . Está a unos 350 metros al noreste del pueblo, en el lugar conocido como Sant-rocs. El Camí de la Muntanya pasa, por el lado de poniente. Bibliografía Gavín, Josep M. (1981). Pallars Jussà. Inventari d'esglésies, 8 (en catalán). Barcelona: Arxiu Gavín. ISBN 84-85180-25-9. Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi (1984). «Sort - Enviny». El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Gran geografia comarcal de Catalunya, 12. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-85194-47-0. Enlaces externos Sant Roc d'Enviny en su entorno, en el Instituto Cartográfico de Cataluña
Cementiri Vell (Argentona)

El Cementiri Vell és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Ell cementiri està envoltat tot ell d'un mur i dins hi ha les illetes i panteons. La porta d'entrada, de ferro forjat amb la data 1853, està flanquejada per uns carreus de pedra. El cementiri es va construir en una zona elevada i airejada que fou cedida per Sr. Joaquim Noguer de can Calopa a la vila d'Argentona. Referències
El Viver (Argentona)

El Viver és una obra noucentista d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Gran casal noucentista de planta rectangular, amb soterrani, planta baixa, pis i golfes. Les obertures són simètriques, amb reixes a la planta baixa i balconeres al pis. El coronament és de balustrades. L'entrada principal està sota un porxo sostingut amb columnes, amb una balustrada i estàtues. Aquest immoble també té protecció arqueològica en la fitxa Q3-16 de Catàleg de patrimoni arquitectònic, arqueològic, paisatgístic i ambiental. Referències
Ca n'Elies (Argentona)

Ca n'Elies és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de quatre cossos perpendiculars a façana amb coberta a dues vessants. Els elements que destaquen d'aquest edifici són el rellotge de sol i un portal de pedra granítica d'accés al magatzem. A l'hort de davant hi ha una caseta-vigia que servia per a vigilar que no robessin quan era una indústria tèxtil, durant el segle xix. Referències
Mas Boba

El Mas Boba és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia fruit d'importants transformacions fetes cap el 1920, quan es va remodelar la vella masia per a convertir-la en xalet residencial. Té quatre cossos perpendiculars a la façana, consta de planta baixa més dos pisos i una torre mirador a l'extrem nord-est. A la façana de migdia destaquen els dos portals i la finestra de pedra. També la galeria de la façana de llevant. De l'interior cal esmentar la planta baixa, el celler i l'hipogeu. A la planta pis són rellevants els següents espais: entrant per la façana de tramuntana, l'entrada amb escala i un oratori a la paret esquerra, l'estança de la dreta i les dues estances de l'esquerra, que donen a la terrassa de sobre la galeria porticada. Referències
Mas Duran (Argentona)

El Mas Duran és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Casa de tres cossos perpendiculars a la façana, consta de planta baixa i pis, als quals se'ls hi ha afegit dos cossos més a llevant, amb teulada a doble vessant i frontó lateral. De la part antiga destaquen algunes finestres de pedra granítica a la façana, i cinc petites finestres reixades a la façana posterior. Referències
Mas Blanc (Argentona)

El Mas Blanc és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'una singular masia composta per dos edificis simètrics, amb dos cossos cadacun perpendiculars a la façana, de planta baixa i pis, amb teulada a doble vessant i carener perpendicular a la façana. Fou reformada per l'arquitecte Joaquim Viladevall Marfà el 1941. L'edifici de llevant té una gran galeria porticada amb portal d'arc de mig punt de pedra granítica de dotze dovelles i dues finestres de pedra. La cantonera és de carreus de pedra. L'edifici de ponent té un portal de pedra quadrat i tres finestres de pedra. Al seu costat hi ha una capella amb un gran campanar. Les finestres de la planta baixa tenen reixes treballades de forja. Referències
Mas Febrer (Argentona)

El Mas Febrer és una masia del veïnat de Pins, al municipi d'Argentona (Maresme), catalogada com a bé cultural d'interès local. Descripció Té tres cossos perpendiculars a la façana, consta de planta baixa i pis amb diverses cobertes: una teulada a dos vessants amb el carener lateral per l'entrada i el cos de migdia i una coberta a una sola vessant per l'espai destinat a celler. El més destacat és la façana amb una porta d'arc de mig punt amb onze dovelles de pedra i dues finestres gòtiques conopials. L'entrada té un portal de pedra a l'esquerra que dona a una estança que havia estat la cuina, on es conserva part d'uns rentamans. En el pis sols destaca un rentamans a la sala. La masia està en procés de restauració des de fa anys. Hi ha un cos afegit a migdia amb obertures de pedra del segle xx. Referències
Mas Altafulla (Argentona)

El Mas Altafulla és una masia eclèctica d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de quatre cossos perpendiculars a la façana, de planta baixa i pis, amb teulada a dues aigües. Ha estat transformada en tres habitatges, el que ha suposat la mutilació de certes estances. La façana té un portal de pedra de mig punt amb onze dovelles, dues espitlleres i cinc finestres de pedra, una d'elles amb la data 1690 gravada. També té un altre portal quadrat de pedra ara convertit en finestra. L'entrada conserva dos portals de pedra d'accés a les estances laterals, així com l'escala de pedra. La sala del primer pis també conserva dos portals de pedra. L'antic celler conserva una premsa quadrada. Referències
Mas Calau (Argentona)

El Mas Calau és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia amb moltes construccions annexes. La construcció principal té la coberta a dues aigües amb frontó lateral. Té planta baixa baixa, pis i golfes amb coberta a dues aigües trencada pels cossos adossats, i una torre rodona, moderna, adossada al darrere. La volumetria i la façana són rellevants, amb elements de diversos orígens, neogòtics, incorporats a finals del segle xix o principis del XX. També té una capella adossada. De la construcció original tan sols resta l'entrada, amb tres portals de pedra granítica, l'escala també de pedra, i un rentamans amb plafó de rajoles antic. Referències
Mas Salvador (Argentona)

Mas Salvador és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de dos cossos paral·lels a la façana, de planta baixa i pis, amb teulada a dues aigües amb carener perpendicular a la façana, tot i que queda amagat al darrere d'una mena de frontó. Aquest coronament li dona a la façana un aspecte de casa de carrer. L'estructura d'aquesta casa és pròpia d'una cas del segle xv. El celler està situat al cos posterior, orientat a tramuntana i conserva un petit hipogeu. Encara conserva tot l'utillatge, entre el qual destaca una gran premsa quadrada datada al 1821. L'entrada, molt singular, presenta una escala a cada cantó, per separar les estances del masover i de l'amo. De totes maneres, l'escala antiga és la de l'esquerra, que té un espiell. La sala, molt petita està situada sobre l'entrada, en una rajola de la coberta es llegeix la data 1666 (en una porta de pedra d'accés al celler situada a la paret de llevant de la masia la llinda du la data de 1665). En el cos de ponent de la masia, segurament construït al segle xix, hi ha una galeria porticada en el pis (actualment en mal estat). Referències
Can Polseguera

Can Polseguera és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Casa de tres cossos perpendiculars a façana, de planta baixa i pis, amb teulada a doble vessant amb carener paral·lel a la façana. A la façana té dos portals amb brancals de pedra (les llindes no són de pedra). Els tres cossos de la planta baixa conserven la volta catalana. Antigament era el mas Croanyes, un dels més importants de la vila. Referències
Ca l'Ànima

Ca l'Ànima és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de tres cossos perpendiculars a la façana amb planta baixa i dos pisos. Al darrere hi ha un cos que fa funció de celler. Aquest té una sola planta amb una alçada de sostre considerable. La coberta és a dues vessants amb carener paral·lel a la façana. Totes les obertures són de pedra i el portal és d'arc de mig punt amb tretze dovelles. Al davant del portal principal hi ha un safareig i un plafó de rajoles amb les imatges de Sant Joan i Sant Miquel i a sota una llegenda on diu que la font fou construïda a mitges entre Joan Antoni Andreu i Miquel Torner, ciutadans de Mataró, el 1765. Referències
Mas Bellatriu

El Mas Bellatriu és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Aquesta masia consta de dos cossos units, tot i que la part principal de l'edificació és de tres cossos paral·leles a la façana, de planta baixa i pis, amb teulada a dues aigües i carener paral·lel a la façana. Destaca el portal d'entrada amb brancals de pedra amb pemòdols i llinda de fusta, del segle xvi, a més tres obertures amb brancals de pedra i llinda de fusta a l'entrada. La masia ha estat molt modificada, a nivell de planta baixa i sobretot el pis. Referències
Can Pau Brut

Can Pau Brut és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de tres cossos perpendiculars a la façana, amb planta baixa i pis. La teulada és a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. Destaca, a la façana, un portal de pedra d'arc rebaixat i dues finestres gòtiques amb permòdols. La casa ha estat restaurada i s'hi ha obert noves finestres. Referències
Mas Martí de la Pujada

El Mas Martí de la Pujada és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de tipus basilical, de planta baixa, pis i golfes. La façana té el porta d'entrada de pedra, igual que les finestres del pis. Les tres finestres de les golfes en canvi són fetes modernament. El mas té afegits de molts cossos, especialment a migdia, aprofitant el desnivell del terreny. En aquesta masia hi havia una capella dedicada a Sant Martí, esmentada des del segle xvi. Referències