Casa Bruguera

La casa Bruguera és un edifici situat als carrers de la Boqueria, 32 i de l'Arc de Santa Eulàlia, 1 de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història Esteve Bruguera i Masets era fill del comerciant Manuel Bruguera, i el 1766, amb tan sols 16 anys, es va establir a Cumaná (Veneçuela), on va ser ajudant de factor (cobrador d'impostos) de la comptadoria de la Companyia de Comerç de Barcelona a Índies. El 1770 va ser ascendit al càrrec de «primer factor», que va mantenir fins al 1774. Acusat de malversació de fons, el 1784 va ser destituït com a representant dels directors de la Companyia. Un cop retornat a Barcelona i a l'espera del dictamen de l'expert nomenat per aquesta, va demanar autorització per a invertir el capital que tenia embargat en l'adquisició i reconstrucció de les anomenades «cases de Santa Eulàlia», situades als carrers de la Boqueria i de la Volta de Santa Eulàlia, i el 1789, va contractar les obres amb el mestre de cases Francesc Mestres i Guitart i el fuster Climent Tor pel preu fet de 16.400 lliures. Va morir el 1796, i l'any següent es van signar els capítols matrimonials entre el seu fill Celestí Bruguera i Sánchez i Antònia Roger i Clavera, filla del fabricant d'indianes Llorenç Roger i de Vicenta Clavera. La causa va continuar contra ell, i el 1803 li foren embargats els béns, que foren administrats pel seu sogre fins a la seva mort el 1818, i després per Antònia fins al 1830. La seva filla Celestina Bruguera i Roger es va casar amb el comerciant de Manresa Carles Torrents i Miralda, que el 1834 va demanar permís per a obrir una finestra a la façana del carrer de la Boqueria, segons el projecte de l'arquitecte Joan Vilà i Geliu, i novament el 1839 per a transformar una finestra en balcó al carrer de l'Arc de Santa Eulàlia, segons el projecte del mestre d'obres Jeroni Granell. Carles Torrents hi tenia el despatx de la seva fàbrica d'espelmes d'estearina al carrer de Trentaclaus (actualment Arc del Teatre), 42, i uns anys després, el seu fill Vicenç Torrents i Bruguera va obrir una botiga a la Rambla de Caputxins, 20, al costat de l'Hotel Orient. Descripció Es tracta d'un casalot que consta de planta baixa, quatre pisos i terrat. A la planta baixa s'obren cinc portals d'arc rebaixat, un dels quals, el més gran, és el pas cobert. A l'altre banda del pas la obertura s'ha substituït per una estructura de fusta que fa d'aparador de la botiga que s'ubica aquí i tapa tot el parament que l'envolta. En aquest nivell el parament està arrebossat i pintat excepte els carreus de les obertures i un sòcol. Als pisos superiors s'obren obertures seguint un ritme regular. Aquestes són allindades tenen davant balcons individuals amb barana de ferro forjat i molt poc voladís. Es conserva una finestra tapiada amb la llinda decorada amb un arc polilobulat que segurament és un vestigi d'una edificació anterior. El parament està decorat amb esgrafiats de garlandes, gerros, figures infantils que dansen i fan música, i grups d'instruments. A la part inferior esquerra hi ha una copa amb unes serps, que es relaciona amb la farmàcia que hi havia. La façana queda coronada per una cornisa. A mitjans del segle xix, els pisos superiors es van convertir en habitatges de lloguer. Això va fer que hi construïssin una segona escala: la primera portava al principal on residien els propietaris i la segona als pisos de lloguer. El pas cobert del carrer de l'Arc de Santa Eulàlia és una volta d'arc de mig punt rebaixada, i a l'interior hi ha una fornícula amb la imatge de la santa. A la dreta es conserva la Torre de Santa Eulàlia, una construcció dels segles xiv-xv oculta al darrere dels balcons i esgrafiats barrocs dels pisos superiors, ja que la planta baixa i el primer pis pertanyen a una altra finca (Boqueria, 30 i Arc de Santa Eulàlia, 2-4), també inclosa a la declaració de BCIL. Referències Vegeu també Passatge Bernardí Martorell Casa-fàbrica Torrents La Miralda (Alella)