NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ca la Gaietana

Ca la Gaietana és un edifici d'Alella catalogat com a bé cultural d'interès local. L'Arxiu de la Corona d'Aragó en conserva dos dels quatre volums de documents compilats pel notari de Barcelona Josep Marzola i Prats cap al 1844 i altres escriptures que documenten la propietat fins al 1880. Descripció És una construcció formada per un cos central pràcticament quadrat, planta baixa, pis i golfes, i dos cossos laterals amb galeries d'arcades de mig punt, i que en alçada només ocupen la planta baixa i el pis de la construcció central. Del conjunt destaca també la torre mirador situada a la part central de la teulada, que s'amaga al darrere d'un petit mur i un gran frontó semicircular, avui dia trencat per la meitat. És interessant destacar els elements neoclàssics utilitzats al conjunt: balustrades, trencaaigües damunt dels balcons de la planta noble, columnes dòriques adossades separant els arcs dels cossos laterals i dues escultures de lleons que flanquegen l'entrada al recinte. A aquest s'hi accedia mitjançant un camí d'accés (actual carrer dels Cedres) que ascendia en diagonal des de la riera. En l'actualitat hi ha una urbanització situada al voltant i que rep el mateix nom. Història Els primers documents daten de finals del segle xiv i esmenten aquesta propietat com a Mas Jubany. A finals del segle xvi o principis del xvii, fou heretada per Gabriel Coll, nebot d'Eulàlia Jovany, per la qual cosa passà a ser coneguda com a Can Coll de Baix. El 1680, Miquel Coll, en qualitat de tutor del seu net Miquel, vengué la finca en encant públic a Gaietana de Cordelles, aleshores casada amb Àdam Cristòfor de Hesse, i després en segones núpcies amb el comte Jordi Ignasi de Tattenbach, ambdós militars bavaresos. Aquest va combatre al costat del seu cunyat Jaume en el bàndol austriacista durant la Guerra de Successió, destacant-se en el setge de Girona de 1711. El 1713, un cop signat el conveni de l'Hospitalet, les unitats imperials van evacuar el Principat i Gaietana no acompanyà el seu marit, restant segurament a Barcelona. L'1 de novembre d'aquell mateix any, les autoritats borbòniques s'incautaren de la finca d'Alella i n'autoritzaren l'arrendament a favor del Fisc Reial, situació que es perllongaria fins al 1725. El 1777, els seus hereus la vengueren al flequer Onofre Trinxet per 1.500 lliures, i el 1840, el seu net Joan Trinxet, la va vendre al seu torn a Esperança Rabassa. El 1869, el seu hereu Joan Rialp i Ventura la vengué a Joan Fornell i Batllaura. El 1880 hi va néixer l'astrònom Isidre Pòlit i Boixareu. Des del juliol del 2019 es troba ocupada per un grup de joves amb l'objectiu d'habitar-la, donar-li ús veïnal i social i reivindicant-ne el valor històric i cultural. Actualment a la planta baixa s'hi ha habilitat un gimnàs popular i sales polivalents per a reunions i actes. També hi ha projectada la creació de grups de consum i producció. Referències Bibliografia Albaladejo, Jordi; Asensio, Àlex. Alella, 1714: una visió social, política i econòmica a l'entorn de la Guerra de Successió. Alella: Cerquem les arrels, 2014. ISBN 978-8492334391. Enllaços externs «La Gaietana». lescasesdalella.cat.
Ca la Marieta (Anglès)

Ca la Marieta és una obra del municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un edifici entre mitgeres de tres plantes i coberta a dues aigües cap a façana del costat esquerre del carrer d'Avall. Descripció La planta baixa té dues portes emmarcades de pedra, una més gran que l'altra. La més gran té les impostes avançades i retallades a la part inferior en forma de quart de cercle, a manera d'obertura de permòdols. Destaquen les llindes de pedra de les portes, sobretot la que presenta una fornícula amb volta motllurada en forma de petxina. El primer pis té un balcó també emmarcat de pedra. El segon pis està separat per una cornisa de pedra i conté quatre finestres de fusta sota un ràfec que sobresurt un metre de la façana amb un embigat de fusta de nou peces. Tota la façana és de pedra vista de recent reforma i neteja. Història En diversos indrets de la casa apareix la mateixa datació. La llinda de la porta esquerra de la planta baixa té una inscripció que diu: LO · DOCTOR · GARAU · LORELLA, 16 58. A més, a la fila de la data, hi ha gravats a un cantó i altre dels números decoracions cargolades i, entre els números, una decoració de petxina i flor. La llinda de la porta dreta de la planta baixa té una inscripció de diu: IESUS MARIA 16 58. I en aquest cas també hi ha decoració cargolada i, al centre, una fornícula petita que hauria albergat alguna imatge, possiblement de la Verge Maria. La llinda del balcó del primer pis, de tres peces, conté una inscripció amb la mateixa data de 1658. Referències
Ca la Reina de les Pageses

Ca la Reina de les Pageses és una casa unifamiliar del municipi de Manlleu (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'edifici segueix clarament la tipologia de les cases dels segles XVI-XVIII. A la planta baixa les dependències dels serveis, amb una porta d'entrada semicircular amb dovelles de pedra (seguint la tradició gòtica). Al primer pis s'hi obren diverses finestres amb balcó de senzilles baranes de ferro, que corresponen a les habitacions. Al pis superior hi ha una porxada que servia d'assecador. Hi ha un pou d'ús comunitari datat el 1783 adossat a una de les façanes. Té forma de cavitat cilíndrica en sentit vertical, i fou construït a l'exterior de la casa amb còdols i morter, i material reaprofitat (pedres, peces de ceràmica...). Comunica amb un terrat del primer pis a través del qual s'accedeix al pou. La corriola i politja estan adossades a la paret de la casa. Història Amb la importància de la industrialització a Manlleu, durant el segle xix i principis del XX, es van transformar la majoria de cases del poble. Aquesta casa és una de les poques que encara que sofrís modificacions en la distribució de les obertures o s'hagués ampliat en algun sector, no varià l'estructura general ni la decoració de la façana, essent un testimoni del tipus de cases que majoritàriament foren transformades. Per construir la casa s'aprofità la muralla que cloïa Dalt Vila durant l'època medieval. Era prop d'una de les portes que s'obria al camí de torelló (Portal de Torelló). A la llinda d'un dels balcons apareix gravada la data 1692. Referències
Ca la Silvana

Ca la Silvana és una casa medieval del municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casa medieval de tres plantes entre mitgeres i ubicada al costat esquerre del carrer de Santa Magdalena. Està coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a façana i cornisa catalana. Respon a la tipologia de casa medieval. L'edifici actual és fruit de dos moments constructius diferents. La primera etapa constructiva és del segle xvi i abastaria la planta baixa i el primer pis. La planta baixa destaca sobretot pel gran portal adovellat d'arc de mig punt amb unes dovelles de dimensions importants i ben escairades. Al primer pis trobem dues obertures. Una és petita, rectangular i emmarcada de rajol. L'altra és molt interessant, tot i que es troba en un estat pèssim de conservació. Aquesta es caracteritza per ser rectangular, amb llinda monolítica horitzontal, muntants de pedra ben escairats i ampit treballat. El dintell recull una sèrie de motius com ara una creu al centre envoltada per dos llaços a cada banda i a sota les inicials de Jesús (IHS) i la data de 1570. La segona etapa constructiva és de finals del segle xx i s'ha traduït en la construcció d'un nou pis, aixecant per tant l'alçada total de l'edifici. Ara bé, cal dir que les pertinents obres no s'han culminat, ja que resta el rajol nu sense el seu pertinent recobriment i arrebossat. Història El barri de santa Magdalena estava situat originalment a extramurs, així com altres elements interessants, ja sigui la capella de l'antic castell -actual parròquia de Sant Miquel-, el molí de can Ciscot o carrers com el del Raval i el de l'Empedrat. A part de les respectives cases dels veïns, aquest barri albergava tres construccions que van acabar constituint un conjunt arquitectònic important. Són la capella de Santa Magdalena, l'Hospital i el Col·legi. En primer lloc, la capella de Santa Magdalena, actualment desapareguda, fou enderrocada en els anys setanta del segle xx. També se la coneixia com la capella de l'hospital dels pobres de Jesucrist. Disposava d'un frontís triangular, absis, un imponent campanar d'espadanya i l'interior albergava un important retaule que contenia episodis de la vida de santa Magdalena, destruït durant la Guerra Civil. En segon lloc, tenim l'Hospital dels pobres de Jesucrist que en l'actualitat seria Ca la Silvana. Les primeres notícies que es conserven són del 1401. Tenia com a objectiu socórrer als caminants i mendicants de tota la vall d'Anglès. De 1880 a 1920 el barri de santa Magdalena va experimentar un gran creixement que va provocar la desaparició de l'hospital. De fet l'hospital es va mantenir actiu fins a finals del segle xix, quan en el 1882 l'Ajuntament va expropiar l'edifici i va dissoldre al patronat. Per tal de donar sortida a l'edifici va construir un escorxador municipal en el pati de l'hospital el qual va perdurar fins al 1970 quan va ser tancat definitivament. El tercer en discòrdia va ser un col·legi de nenes inaugurat en el 1922 i que en l'actualitat és la seu de l'oficina de correus. Referències Enllaços externs «Ca la Silvana». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Ca n'Olivella (Teià)

Ca n'Olivella és una obra del municipi de Teià (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici de planta quadrada, pràcticament en forma de bloc cúbic, cobert per una teulada de quatre vessants. Està format per una planta baixa, un primer pis o planta noble i les golfes. Tots els elements utilitzats són purament neoclàssics: cornisa amb mènsules, balustrades a les finestres i balcons, angles arrodonits amb motllures, cornises al damunt de les finestres i una planta baixa amb finestres d'arc de mig punt, com si es tractés d'arcades. El pis inferior és decorat per un aplacament estriat, mentre que al pis noble i les golfes els murs són arrebossats. Garatge Situat dins el recinte de la finca. Presenta la façana dividida en tres parts, un cos central més elevat i cobert per una teulada a dos vessants reflectida amb una sola vessant. El desnivell existent entre aquest cos central i els laterals queda tapat per un triangle decoratiu coronat amb un motiu ornamental. Per la part posterior de l'edifici, el lateral esquerre desapareix a causa de les limitacions del terreny, de manera que interiorment presenta una porta escairada. Història Francesc de Paula Nebot i Torrens (Barcelona 1883-1965), autor d'aquest conjunt, és considerat un noucentista estricte, fet que resta reflectit en un dels edificis públics més importants fets per ell, com és el Cinema Coliseum de Barcelona. Referències
Cafè de l'Aliança (Anglès)

Cafè de l'Aliança és una obra del municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici rectangular de dues plantes, tres crugies i coberta a quatre vessants que fa cantonada amb el carrer Canigó i el carrer Comerç. Consta de tres façanes visibles, l'entrada principal, el lateral i l'entrada posterior. La planta baixa de la façana principal té dues finestres als costats i una porta al centre, totes amb forma d'arc carpanell. La porta té una decoració de ferro forjat a la part superior. La façana del carrer Comerç té un sòcol de pedra vista i tres finestres d'arc carpanell, similars als de la façana principal. La façana posterior té una terrassa amb una escala d'accés, dues finestres, també d'arc carpanell, però amb vidres de colors no transparents, i una porta, també amb decoració de ferro forjat. La terrassa està coberta amb una estructura metàl·lica i tendalls per fer ombra i tancar un xic la terrassa. El primer pis de la façana principal conté dues finestres rectangulars fetes d'obra amb ampits motllurats i poc emergents i un balcó amb barana de ferro forjat, de base monolítica i decoració forjada de cargols i ondulacions, en la tercera de les finestres. A la façana lateral existeixen tres finestres i a la façana posterior hi ha una terrassa o balconada correguda i tres obertures fet d'obra i estructura de ferro. El ràfec emergeix mig metre suportat per un seguit de mènsules o caps de biga (13 per la façana principal, 17 a la lateral i 10 a la posterior). Està decorat amb una doble filera de rajoles bicolor blanques i marrons. Aquest tipus de decoració dels ràfecs és comuna a diverses cases del carrer Comerç i algunes del nucli antic d'Anglès. Finalment, cada façana conté dues canaleres de llautó. Història El cafè l'Aliança era el local social de la societat mútua de crèdit i assegurances agrícoles de bestiar "La Alianza Agrícola", que es va convertir en un dels punts de reunió dels ramaders de la vila d'Anglès i d'algunes poblacions veïnes. Posteriorment, després de la Guerra Civil, quan va desaparèixer el sindicat de pagesos d'Anglès, la societat "Alianza Agrícola" va englobar els dos sectors de la pagesia local: els conreadors de la terra i els ramaders. Aquest espaiós local, avui convertit en un restaurant de gran anomenada, fou inaugurat l'any 1919. La porta d'accés principal porta la inscripció següent feta en ferro forjat i en forma d'arcada: SINDICATO / ALIANZA AGRICOLA / AÑO 1919 La porta d'accés posterior porta la inscripció, similar a l'anterior: SEGUROS MUTUOS / CAJA DE AHORROS Actualment, i sobretot des de 1998-2001, el Restaurant l'Aliança és reconegut àmpliament i ha estat dotat de diversos premis, recomanacions i condecoracions. Referències
Cal Farmacèutic (Anglès)

Cal Farmacèutic és un edifici del municipi d'Anglès inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'un edifici entre mitgeres situat entre el nucli antic i el carrer de la Indústria i cobert amb terrassa que està format per dos cossos: la farmàcia, de planta baixa i coberta d'un vessant, i l'habitatge, de dues plantes. La planta baixa està formada per un sòcol fet de placats d'obra que unifica i anivella la façana. Sobre d'aquest hi ha un segon sòcol amb decoració de línies horitzontals fins a l'altura de les impostes de les quatre obertures de la façana que acaba amb una falsa cornisa. De les quatre obertures, una és la porta d'accés al pis superior, dues són finestres rectangulars de la farmàcia i l'altra, la porta de la farmàcia. Sobre les finestres de la farmàcia hi ha un enrajolat de color blanc amb decoració central de ceràmica pintada i gravada amb motius apotecaris i alquimistes (iconografia mèdica). Sobre la porta de la farmàcia també hi ha enrajolat blanc, encara que conté les lletres que l'identifiquen com a tal, fetes d'argila cuita i clavades. A més, com a cornisa de la farmàcia, hi ha quatre petits pilars amb teulada de doble vessant. El primer pis està format per un seguit de finestres rectangulars, amb lleugera arcada rebaixada, emmarcades d'obra i amb llindes motllurades emergents que volten l'estructura rectangular de l'habitatge superior a la farmàcia. A la façana principal es presenten tres d'aquestes finestres, unides per una gran balconada decorada amb ferro forjat de motius espirals i que emergeix en la seva part inferior. La barana està fixada a la paret per dos angles o suports de ferro forjat situats entre les finestres que contenen decoració espiral i floral. El teulat té un doble ràfec o cornisa i una línia de començament de teulada fins a arribar al seguit de pilars que, a diferència dels quatre de baix, estan units per trams de balconada de ferro forjat i motius vegetals cargolats. Els pilars dels angles són més alts que els altres, cosa que, juntament amb les pedres escairades que recorren de dalt a baix els angles de l'edifici, reforça la seva aparença imponent i prestigiosa. Referències Enllaços externs «Cal Farmacèutic». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Cal Gris (Avià)

Cal Gris és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia orientada cap a migdia que ha sofert diverses transformacions i una important ampliació a principis del segle xx. Està estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. El parament és a base de grans carreus de pedra, ben escairats per als llocs destacats com cantonades, obertures i sense desbastar i units amb més morter, per a la resta. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. Les obertures són de diverses mides i tipologia, però disposades de forma més o menys ordenada. L'entrada, que es troba en un dels cantons llargs, és un arc de mig punt força senzill. Al primer pis ens trobem obertures allindanades, algunes finestres i altres de més estretes, balcons. A l'últim pis, al lateral hi ha una obertura d'arc escarser i al cantó més llarg, destaca tot un seguit d'arcs escarsers, finestres que ens recorden una galeria correguda d'arcs. Al seu costat dret, al que ja sembla l'ampliació, hi ha dues obertures molt petites i quadrades. Aquest cos principal té alguna construcció annexa, un cobert fet de maó deixat a la vista i també cobert amb teula àrab. El seu entorn és voltat de jardins i palmeres. Història La data de la construcció original és incerta, possiblement en algun moment del s. XVIII. El que sí que es coneix amb certesa és l'ampliació, vers 1913. Al cobert hi ha gravada la data de 1887 a una de les llindes. Referències
Cal Marquès (Alella)

Cal Marquès és un edifici d'Alella (Maresme) catalogat com a bé cultural d'interès local. Història El 1825, el negociant barceloní Josep Antoni Fontanils i Raspall va adquirir en emfiteusi a Ignasi Guàrdia i Sastre una part de la finca de Can Clarisvalls a cens d'un got d'aigua i una entrada de 7.650 lliures. Hi va fer construir una casa, i a la seva mort el 1863, la finca fou heretada per la seva illa Camil·la Fontanils i Casades, casada amb Joan Fabra i Illas. El 1870, el seu fill Camil Fabra i Fontanills (1833-1902), futur marquès d'Alella, va fer construir un palauet envoltat de jardins al costat del llac. A més d'adquirir diverses propietats del municipi d'Alella i de recuperar les ruïnes de la capella de Sant Cristòfol, va annexionar a la finca la masia de Can Clarisvalls, que va acabar-se transformant en la masoveria. El seu fill Ferran Fabra i Puig (1866-1944) va ser membre fundador de la Cooperativa Alella Vinícola, i el 1934 va finançar la construcció de les Escoles Fabra. Descripció És un conjunt d'edificacions de tipus senyorial amb característiques típicament neoclàssiques, format fonamentalment per un cos de planta poligonal de vuit costats, al centre del qual s'eleva una gran torre llanterna, també octogonal i que per les seves dimensions és pràcticament una cúpula destinada a la il·luminació interior: a cada costat del tambor hi ha una obertura el·líptica i està coberta per una teulada a vuit vessants. És de destacar l'estructura ternària que s'utilitza en cadascuna de les façanes del conjunt, amb un arc de mig punt al centre i arquitravada als costats (arquitectura serliana). És interessant l'ús de columnes amb capitells corintis per als porxos, balustrades, hídries i antefixes que decoren tant l'edifici com el jardí que l'envolta, d'un marcat gust neoclàssic. A l'edifici principal s'hi accedeix per una gran escalinata. Referències Vegeu també Palau del Marquès d'Alella
Cal Noi

Cal Noi és una casa al municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La planta superior presenta reformes parcials i recents (segle XX) a les obertures, així com els interiors d'una part de la casa. Arquitectura Casa de tres plantes i coberta de dues aigües a façana que fa cantonada amb la plaça de la Vila. L'edifici té planta rectangular i una façana amb l'arrebossat en molt mal estat. Respon a la tipologia de casa medieval amb elements renaixentistes. Es pot dividir en dos parts, la façana del carrer Major i la de la travessera del carrer d'Avall. La planta baixa té, a la façana principal, dos portals. Un és de forma rectangular i l'altre amb forma de mig punt. L'obertura rectangular té una gran llinda monolítica amb decoració floral i triangular a la part inferior central. I la porta d'arc de mig punt està formada per grans dovelles que toquen amb la finestra del primer pis. A la façana lateral hi ha una porta rectangular, emmarcada de pedra, però més petita, que presenta un llinda alçada de forma d'arc de mig punt peraltat. Actualment, aquesta és l'entrada d'una escola de música. El primer pis té quatre obertures rectangulars, totes emmarcades de pedra, amb muntants de grans blocs i llindes i ampits molt treballats. Dues de les finestres són d'estil gòtic, de pedra sorrenca, i dues són d'estil renaixentista, de pedra de Girona. Les gòtiques presenten llindes d'arc conopial lobulades, formades per dos blocs units, una amb caps humans decoratius al final del guardapols i l'altre sense aquesta figuració. També tenen les impostes decorades amb motius florals i heràldics. Les renaixentistes són geminades i situades a la cantonada. Tenen llindes monolítiques, guardapols, motllures i petxines decoratives a les quatre impostes. El segon pis té quatre obertures, dues de les quals són a la façana del carrer Major. Una d'aquestes és emmarcada de pedra i amb llinda d'arc conopial lobulada amb caps antropomòrfics com a la finestra central del primer pis. L'altra finestra i les de la part lateral són més senzilles i sense emmarcament de pedra, a excepció d'una petita finestra de permòdols. Referències Enllaços externs «Cal Noi». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Cal Noi

Cal Noi es una casa en el municipio de Anglés (provincia de Gerona, Cataluña, España) incluido en el Inventario del Patrimonio Arquitectónico de Cataluña. La planta superior presenta reformas parciales y recientes (siglo XX) en las aberturas, así como los interiores de una parte de la casa.​ Arquitectura Casa de tres plantas y cubierta de dos aguas en fachada que hace esquina con la plaza de la Villa. El edificio tiene planta rectangular y una fachada con el revoque en muy mal estado. Responde a la tipología de casa medieval con elementos renacentistas. Se puede dividir en dos partes, la fachada de la calle Mayor y la de la travesía de la calle de Avall.​ La planta baja tiene, en la fachada principal, dos portales. Uno es de forma rectangular y el otro con forma de medio punto. La apertura rectangular tiene un gran dintel monolítico con decoración floral y triangular en la parte inferior central. Y la puerta de arco de medio punto está formada por grandes dovelas que tocan con la ventana del primer piso. En la fachada lateral hay una puerta rectangular, enmarcada de piedra, pero más pequeña, que presenta un dintel altura de forma de arco de medio punto peraltado. Actualmente, esta es la entrada de una escuela de música.​ El primer piso tiene cuatro aberturas rectangulares, todas enmarcadas de piedra, con montantes de grandes bloques y dinteles y antepechos muy trabajados. Dos de las ventanas son de estilo gótico, de piedra arenisca, y dos son de estilo renacentista, de piedra de Gerona. Las góticas presentan dinteles de arco conopial lobulados, formados por dos bloques unidos, una con cabezas humanas decorativas al final del guardapolvo y el otro sin esta figuración. También tienen las impostas decoradas con motivos florales y heráldicos. Las renacentistas son geminadas y situadas en la esquina. Tienen dinteles monolíticos, guardapolvos, molduras y conchas decorativas a las cuatro impostas.​ El segundo piso tiene cuatro aberturas, dos de las cuales están en la fachada de la calle Mayor. Una de estas es enmarcada de piedra y con dintel de arco conopial lobulada con fines antropomórficos como la ventana central del primer piso. La otra ventana y las de la parte lateral son más sencillas y sin encuadre de piedra, a excepción de una pequeña ventana de canecillos.​ Véase también Ca l’Esparter Cal Rellotger Referencias Enlaces externos