NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cal Rellotger

Cal Rellotger és un edifici al municipi d'Anglès inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Les primeres notícies que es tenen d'aquest casal són del 1362. Segons l'arxiver municipal, Emili Rams, en origen aquest gran casal fou la seu de l'antiga notaria del castell d'Anglès. La part més nova és el resultat d'una sèrie d'intervencions que es van portar a terme en el casal primigeni entorn del segle xix. Actualment és un habitatge dividit en dos habitatges unifamiliars. Arquitectura Es tracta d'un gran immoble al Carrer Major d'Anglès que consta de planta baixa i dos pisos, entre mitgeres. Està cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana i cornisa de dents de serra. El seu emplaçament és al costat dret del carrer major. Respon a la tipologia de casal gòtic transformat. Tot i que en origen constituïa un sol immoble, ha estat dividit o fragmentat en dues parts originant i confeccionant dues cases independents i separades. Aquesta disgregació queda perfectament demostrada amb la resolució del cromatisme de les respectives façanes, amb dos colors completament xocants i contraris. Al sector primigeni, la planta baixa destaca pel gran portal adovellat d'arc de mig punt amb unes dovelles de grans dimensions molt ben escairades. El primer pis o planta noble consta de dues obertures com són: la primera rectangular i projectada com a balconada amb una barana de ferro forjat amb un ampit motllurat sustentat per dues mènsules. La segona, que és la més important de tot el conjunt, consisteix en una finestra d'arc conopial amb decoració lobulada. Aquesta està dotada d'una línia d'imposta molt reeixida plàsticament amb uns petits relleus en format de flors, de la qual arrenca el guardapols amb muntants de pedra i ampit treballat. El segon pis és projectat com a golfes i està resolt en façana amb una petita galeria amb tres arcades de mig punt, sustentades per unes columnes molt ben resoltes des del punt de vista plàstic, ja que tant el basament, com el fust i el capitell estant molt ben perfilats i definits. Aquesta galeria amb arcades és fruit d'una intervenció molt recent -tenint en compte que al costat encara no s'han acabat les obres sinó que encara continuen actives- que cal contextualitzar en el marc general de les obres que estan afectant a tot l'edifici, tant en l'àmbit interior com exterior. La part més nova també consta de tres plantes. En la planta baixa destaca en especial el portal d'accés rectangular amb llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra i coronat per un escut. El portal es troba acompanyat per una finestra que aplega les mateixes característiques formals. Pel que fa a la planta noble i al segon pis s'ha reproduït la mateixa solució però a escala diferent, és a dir: dues finestres per pis que recullen les mateixes característiques: rectangulars, amb llinda monolítica i muntants de pedra. Sobresurt la balconada de la planta noble, tant per la barana de ferro forjat com els petits mascarons en les impostes. Referències Enllaços externs «Cal Rellotger». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Cal Roig (Anglès)

Cal Roig, també coneguda com La Torratxa, és una casa situada al carrer Major, 2-4 d'Anglès (Selva), catalogada com bé cultural d'interès local. Història Va ser reformada entre 1889 i 1891 sobre una edificació anterior per encàrrec de Frederic Homs i Cabanas, espòs de Carme Burés, socis fundadors de les Indústries Burés. Arquitectura Consta de planta baixa, dos pisos i golfes (torre) i coberta a doble vessant cap a façana i en diversos nivells. És al costat dret del principi del carrer Major (antic carrer de Dalt) i respon a la tipologia de casa totalment reformada durant el segle xix. De l'edifici es poden distingir dues façanes, la principal, que dona al carrer Major i la posterior, que dona al carrer del Molí. La planta baixa té un encoixinat rectangular fet d'argamassa, dues finestres amb reixa de ferro forjat i dues portes, una principal i una de secundària i més petita. La porta principal és de fusta amb gravats i emmarcada de pedra amb impostes motllurades i avançades. La llinda d'aquesta és fet de diversos blocs de pedra a manera d'arc pla. El primer pis té tres balcons amb finestres individuals amb reixa de ferro, ampit monolític i emmarcaments de pedra motllurada. El segon pis també té balcons i obertures rectangulars individuals emmarcats de pedra, però amb l'ampit més petit i una decoració de ferro diferent. Tant el primer com el segon pis són pintats de color vermell-ocre i gris-ocre seguint els tres cossos verticals o crugies de l'edifici. L'entaulament està format per una cornisa motllurada, un fris corregut i disset mènsules d'estil classicista decorades ricament. A sobre del teulat s'alça la torre quadrada que fa de golfes mig obertes i de mirador. Té dos nivells, el superior dels quals és una balconada que circumval·la la torre. Corona la torre un entaulament de quatre vessants amb ràfec decorat amb rajoles i retícules pintades. Quant a la façana posterior, que en el sentit de l'estructura i la solució arquitectònica és més interessant que la del carrer Major, hi ha tres nivells de terrassa emmarcats per dos cossos avançats. La terrassa central està sostinguda amb columnes de secció quadrangular Cadascun dels cossos té una finestra geminada per planta de tipus distints: d'arc de mig punt i lluerna a la planta baixa, d'arc trevolat al primer pis i d'arc de mig punt sense columneta al segon. Vegeu també La Torre (Anglès) Fàbrica Burés (Anglès) Can Cuc Referències
Cal Sabater (Anglès)

Cal Sabater (també coneguda com l'Arcada de Can Verdaguer, per la casa veïna) és una casa al municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'una de les dues cases-pont del carrer d'Avall d'Anglès, que abans de la restauració estava en mal estat com ho evidenciaven les males herbes que penjaven dels marcs de les finestres del primer pis, de les cantonades i de la teulada, així com la pols i les teranyines de sota els arcs. Casa de dues plantes i golfes entre mitgeres amb tres arcades i un primer pis superior sobre el carrer d'Avall. Està coberta a un sol vessant i el solar original és del costat esquerre del carrer. Respon a la tipologia de casa medieval del carrer més singular de la població. La planta baixa consta d'un seguit de tres arcades i dos trams, cobertes d'un embigat de fusta que fa de base al primer pis sobre el carrer. La porta d'accés, sota les arcades, té els muntants de pedra i una biga de fusta deteriorada com a llinda. A l'interior hi ha un pati i els accessos superiors de la casa. El primer pis, sobre el carrer, destaca per les seves finestres, una a cada costat del primer pis perpendicular sobre el carrer. Les finestres són geminades, amb els ampits i muntants de pedra, les impostes decorades i una columneta divisòria. La llinda, també doble, està formada per dos blocs amb un petit arc de mig punt. Del centre de l'ampit arrenca la base, el fust prim i el capitell de la columneta. Les finestres tenen una decoració reticular als vidres. El segon pis té dues obertures amb forma d'arc de rajol i una finestra rectangular amb muntants de pedra i rajol. Tant les arcades com les parts exteriors de la casa són de pedra vista, tot i que recentment se n'ha arrebossat la façana exterior. Referències
Cal Sabater

Cal Sabater es una casa en el municipio de Anglés (provincia de Gerona, Cataluña, España) incluido en el Inventario del Patrimonio Arquitectónico de Cataluña. Se trata de una de las dos casas-puente de la calle de Avall de Anglés, el estado de conservación es malo como evidencian las malas hierbas que cuelgan de los marcos de las ventanas del primer piso, de las esquinas y del tejado, así como el polvo y las telarañas de bajo los arcos.​ Casa de dos plantas y buhardilla entre medianeras con tres arcadas y un primer piso superior sobre la calle de Avall. Está cubierta a una sola vertiente y el solar original es del lado izquierdo de la calle. Responde a la tipología de casa medieval de la calle más singular de la población.​ La planta baja consta de una serie de tres arcadas y dos tramos, cubiertas de un envigado de madera que hace de base al primer piso sobre la calle. La puerta de acceso, bajo las arcadas, tiene los montantes de piedra y una viga de madera deteriorada como dintel. En el interior hay un patio y los accesos superiores de la casa.​ El primer piso, sobre la calle, destaca por sus ventanas, una a cada lado del primer piso perpendicular a la calle. Las ventanas son geminadas, con los antepechos y montantes de piedra, las impostas decoradas y una columna divisoria. El dintel, también doble, está formado por dos bloques con un pequeño arco de medio punto. Del centro del alféizar arranca la base, el fuste delgado y el capitel de la columnita. Las ventanas están decoradas reticular los cristales.​ El segundo piso tiene dos aberturas con forma de arco de ladrillo y una ventana rectangular con montantes de piedra y ladrillo.​ Tanto las arcadas como las partes exteriores de la casa son de piedra vista.​ Actualmente, y sobre todo desde 1998-2001, el Restaurante la Alianza es reconocido ampliamente y ha sido dotado de varios premios, recomendaciones y condecoraciones.​ Véase también Iglesia de Sant Miquel, de estilo renacentista. Iglesia de Sant Pere Sestroques. Ermita de Santa Bárbara. Complejo industrial y Vapor Burés. Café de l'Aliança Edificio de Can Cendra. Casa Doctor Vinyes o Can Peix. La Torre o Villa Eulalia. Can Cuc Ca l'Esparter Cal Rellotger Cal Noi Referencias Enlaces externos
Cal Sastre (Manlleu)

Cal Sastre és una casa plurifamiliar a Dalt Vila, nucli antic de Manlleu (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Cal Sastre va ser reformat per Ignasi Mas (conegut popularment com a "Nasi Paleta"), autor de moltes construccions de l'època a Manlleu. La reforma respectà part de l'antiga construcció del segle xviii, com les finestres que apareixen datades. A la llinda de la porta hi figura la data 1735, segurament de la casa anterior, que fou substituïda per l'actual. Consta de planta baixa, dos pisos i unes galeries a la part superior. La planta baixa està destinada actualment al comerç. Els murs exteriors dels pisos presenten relleus d'estuc amb formes més o menys geomètriques. Al primer pis hi ha un balcó, i al segon dos de més petites dimensions. Al costat d'aquests, hi ha finestres procedents d'una construcció anterior, datades al segle xviii. A les golfes s'hi obre una porxada en arcs rebaixats partits per un pilar: ambdós elements estan revestits exteriorment de mosaics ceràmics de colors i són resseguits a la part baixa per una barbacana també ornamentada. Referències
Cal Soldat (Anglès)

Cal Soldat és una casa del municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una casa de dues plantes i golfes del costat dret del carrer d'Avall que fa angle amb la travessera d'Avall i està coberta a dues aigües a façana. Respon a la tipologia de casa medieval. Descripció La planta baixa destaca per les dues petites obertures enreixades, una d'elles emmarcada de pedra i, sobretot, per la porta principal d'entrada, adovellada i de mig punt. Entre la porta d'accés i l'arc hi ha una petita entrada d'uns 40 cm. El primer pis té dues finestres emmarcades de pedra, una de les quals té un arc conopial lobulat amb traceries gòtiques com a llinda. Les impostes tenen baixos relleus i els carcanyols, decoració geomètrica. El guardapols està motllurat i el bloc de pedra de la imposta esquerra conté un baix relleu figurat amb un lleó rampant. L'altra finestra té l'ampit motllurat i el dintell monolític i horitzontal. Sota l'ampit resten dos blocs de suport de la finestra entre els quals hi ha una obertura que recorda una espitllera. Les golfes presenten una galeria o badiu de tres finestres senzilles de mig punt i separades per petits pilars amb impostes de rajol. La façana està totalment arrebossada a excepció dels marcs de pedra de la majoria d'obertures i de les pedres cantoneres des de tres metres del sòl. Pel que fa a la façana de la travessera d'Avall, també té tres cossos o plantes amb una porta i dues finestres, dues finestres amb balcó i petites finestres per a les golfes. Referències Enllaços externs «Cal Soldat». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Camporat

Camporat és un mas al municipi de Manlleu (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Bernat de Camporat va ser prior de la canònica agustiniana de Santa Maria de Manlleu el 1258. El 1350, Jaume Camporat, hereu del mas, va fundar un benefici de l'altar de Sant Gil del qual, ell mateix i els seus hereus van ser-ne patrons. El mas fou registrat al fogatge de la parròquia i terme de Manlleu de l'any 1553, quan era habitat per Andreu Camporat. Florenci Riera, casat amb Teresa Basols, va fer testament l'any 1862 especificant que si la seva descendència moria sense fills el mas i el patrimoni familiar passessin a mans de la Casa de la Caritat de Vic. Això es va produir l'any 1963. La casa ha sofert diverses transformacions i reformes, sobretot als segles XVI, XVII i xviii. Hi ha dates constructives en diferents llocs de la casa: 1588 en una pedra de l'angle, 1603 al portal, 1712 a una finestra del porxo i 1744 a les galeries. Masia de planta rectangular coberta a dos vessants amb el carener paral·lel a la façana, encarada a llevant. El portal és adovellat i emmarcat dins un rectangle format per carreus rectangulars. A nivell del primer pis sobretot té finestres conopials. A les golfes les finestres són apaïsades de forma rectangular. Adossat al cos de la casa i formant angle recte amb la mateixa hi ha un cos de galeries d'arcs rebaixats sostinguts per pilars; aquest cos és cobert a un vessant, que és la prolongació del teulat de la casa. Referències
Can Biel (Anglès)

Can Biel és una masia d'Anglès inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici aïllat de tres plantes cobert amb una teulada de cornisa catalana i de doble vessant a laterals al qual hi ha adossades una torre quadrada de quatre plantes, també coberta a dues aigües a laterals, i altres dependències a la part posterior i un paller a uns metres a ponent. Pel que fa a l'edifici, la planta baixa té una porta adovellada de mig punt amb grans carreus escairats i diverses finestres, algunes de petites, emmarcades de pedra i reixades i d'altres de nova obertura i fetes d'obra. Al lateral de ponent, a més de les petites finestres reixades, hi ha un contrafort de suport. Al primer pis hi ha tres finestres. Dues d'elles són emmarcades, excepte els ampits, de pedra sorrenca i la central és feta de rajols i motllures que imiten la pedra. El segon pis té dues finestres tapades de diferent mida. El mas té la façana principal arrebossada, encara que les altres parts són de pedra vista. La maçoneria emprada, al marge de les pedres cantoneres i els marcs d'algunes obertures, són còdols de riu i pedres arrodonides. A la part posterior del mas cal destacar la presència d'un petit forn adossat a la planta baixa i d'una finestra, a l'altura del primer pis, emmarcada de pedra de Girona amb decoració de floró central a la llinda, ampit emergent i motllurat, sustentada, com moltes de les grans finestres dels masos de la zona, amb tres grans blocs escairats en forma triangular. La torre, està reforçada als angles amb grans carreus escairats que reforcen la seva aparença de fort. La torre té les façanes de pedra vista. La planta baixa no té obertures exteriors i hi ha la roca mare on s'assenta l'estructura. El primer pis té una finestra de grans pedres reixada de manera externa i decorada a la llinda amb un floró triangular a la part inferior central, una data i una creu. El segon pis té una finestra emmarcada de pedra sorrenca amb una llinda monolítica, els muntants motllurats i l'ampit emergent. La llinda està decorada amb el típic floró triangular. Al costat esquerre de la finestra hi ha un gran rellotge de sol. El tercer pis està ocupat per dues finestres de rajols amb forma d'arc de mig punt simètriques a la façana i una finestra petita al lateral de llevant. Història Can Biel és una masia fortificada caracteritzada per la seva magnífica torre quadrada del segle xvii. Podria tractar-se de l'antic mas Masó, documentat de principis del segle xiii. Dues de les finestres del primer pis, a la façana principal, duen la data de 1610 i 1637. A la planta baixa, al lateral de ponent, hi ha una llinda datada de 1639. Al segon pis de la torre, una llinda està datada de 1602 i, l'últim pis hi ha la data de 1637. L'existència de la torre d'aparença defensiva s'ha relacionat amb l'augment del trànsit de bandolers per aquesta vall als segles XVI-XVIII. Actualment li passa per davant la via verda de Girona a Olot. Referències Enllaços externs «Can Biel». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Can Bohigues

Can Bohigues, Ca n'Esteva o Can Carbonell, és un edifici al municipi d'Anglès (Selva) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici de tres plantes entre mitgeres i amb coberta de doble vessant a façana al costat esquerre del carrer d'Avall. Respon a la tipologia de casa medieval. Després d'una acurada restauració a la fi del segle xx, la façana actual és de pedra vista. La planta baixa té una porta principal de pedra amb un arc de mig punt de dovelles de mida mitjana. El primer pis té una finestra amb ampit, muntants i llinda de pedra amb una inscripció. A la base de l'ampit de la finestra hi ha tres blocs rectangulars de suport. Aquesta solució és bastant comú a l'època de la construcció i en la resta del carrer d'Avall. El segon pis té una finestra amb llinda de fusta i muntants de pedra de maçoneria, similar a la resta de la façana. El ràfec del teulat sobresurt mig metre de la façana i deixa entreveure vuit caps de biga de fusta i els taulons que suporten les teules. La llinda monolítica de la finestra del primer pis té la inscripció següent: 16 + 81 ESTEVA IHS CARBONELL Referències
Can Buxó (Manlleu)

Can Buxó, fàbrica de l'altra banda o del Fugurull, és un edifici industrial de Manlleu (Osona), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Està format per una nau amb coberta a doble vessant, de planta i dos pisos. Les finestres s'obren de manera regular al llarg dels tres nivells de l'immoble. Aquestes presenten dovelles i arcs rebaixats de maó. Sobre cada finestra del segon pis s'hi troba un òcul oval. La teulada acaba amb un ràfec inclinat molt reduït aguantat per unes bigues de fusta. Els murs estan construïts amb còdols irregulars lligats amb morter de calç. Les cantoneres de reforç són de pedra picada. A la façana principal hi ha un cos una mica avançat situat al centre de la nau que configura l'entrada. En aquest cos les obertures són diferents de la resta, al centre hi ha porta d'accés i als pisos un balcó. Unes pilastres de maó remarquen la zona d'accés. Referències
Can Canals (Anglès)

Can Canals és una masia del municipi d'Anglès (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'una masia de dues plantes i coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. Una masia que pels seus trets constitutius quadraria dins d'una segona tipologia o família de masies. Les masies que es corresponen amb aquesta segona tipologia comparteixen tota una sèrie de trets comuns, com ara el fet de tenir la coberta inclinada cap a les dues façanes laterals de l'edifici. En general corresponen a les masies més abundants, construïdes en una sola etapa amb data corresponent als segles XVI, XVII i xviii. Compositivament solen estar formades per tres crugies d'una clara racionalitat arquitectònica. Moltes vegades l'ampliació de la masia, ha portat a la construcció de petits cossos laterals destinats a l'ampliació de corts, porxos, etc., fent variar ostensiblement la fesomia de l'edifici. En la planta baixa hi ha dues obertures, com són el portal d'accés d'arc de mig punt i una minúscula obertura rectangular. Ambdues són bastant irrellevants, ja que no han experimentat cap tractament destacat ni tan sols el portal d'accés, el qual està fet d'obra de maçoneria arrebossada. Pel que fa al primer pis, hi ha dues obertures rectangulars de major grandària. Ara bé, en aquest sector succeeix un cas semblant al de la planta baixa, ja que igual que aquí, en el primer pis les finestres tampoc han rebut cap treball singular. L'únic element a destacar és la construcció afegida a la part esquerra de l'immoble, que faria les funcions de paller i que està realitzada amb pedra, embigat de fusta i coberta a dues aigües de vessants a laterals. En el sector dret, adossat també a la masia, trobem una construcció minúscula que executaria de ben segur les tasques d'estable per tal de guardar-hi bestiar. Referències
Can Casalet

Can Casalet és un edifici situat al municipi d'Anglès, a la comarca catalana de la Selva, Catalunya. Aquesta obra està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici aïllat de tres plantes i coberta de doble vessant a façana format per diversos cossos adossats i una petita granja en desús a la part posterior. La planta baixa conté dues portes. Una, principal i amb esglaons de pedra al nivell del sòl, està emmarcada de rajol i té una arcada rebaixada de doble filera de rajols com a llinda. L'altra, a la part dreta, té part dels muntants de pedra i part de rajols. La llinda també és feta de rajols en forma d'arc rebaixat. El primer pis de l'edificació central i original té una finestra amb els muntants de pedra de Girona i llinda monolítica amb inscripció. L'ampit està format per rajols. Al lateral meridional hi ha una finestra de permòdols emmarcada de pedra sorrenca. El segon pis té una terrassa coberta formada per tres obertures emmarcades de rajols en forma d'arcades rebaixades amb pilars quadrangulars també de rajol. Sota aquestes finestres hi ha una senzilla estructura de barana no emergent feta toscament amb rajols. Els angles del mas original són reforçats amb rocs més escairats. A la vora de la façana encara es conserva, amb sòl de rajols quadrats i de mida petita, l'antiga era de batre. Història A la llinda de la finestra del primer pis hi ha la inscripció següent: SALVATOR PLANES ME FEC(I)T 1636 Aquest mas, pròxim al mas de Can Planes, també d'Anglès, sembla que fou una masoveria d'aquest durant el segle xvii, encara que el nom de Casalet apareix en els fogatges de 1497 i 1553. Referències
Can Codina (Sant Joan Despí)

Can Codina és una masia de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una casa pairal formada per diverses unitats. La casa-habitatge té les parets de tàpia i coberta a dues vessants. L'interior és conservat d'acord amb la tradició popular catalana. Presenta porta dovellada. Hom la suposa edificada l'any 1090 per la família Codina segons tradició oral. En una finestra de la casa hi figura la data de 1736. A mà esquerra s'hi troba el graner, de dos pisos. La casa és precedida d'un pati al qual dona pas un portal amb llinda, amb la inscripció: "Jesús, Maria, Pere Codina, 1585". Història Totes les notícies històriques del mas estan estretament lligades amb la tradició de creences populars. S'hi conserva una cambra destinada al culte de sant Francesc d'Assís que, per tradició oral i narrada per la revista "Perfil" (1957-65), s'assegura que hi aparegué l'any 1226 i hi operà miracles, entre ells que mentre la família visqués al mas sempre tindria descendència masculina, a fi de poder continuar el llinatge. Referències