NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mercat del Carrilet

El Mercat del Carrilet és un edifici municipal de la ciutat de Reus que acull la venda al detall de productes de proximitat, situat a l'anomenat Barri del Carrilet, vora la carretera de Reus a Salou, en una zona de forta expansió urbana. Història Aquest mercat va ser el segon mercat municipal instal·lat a la ciutat i es va inaugurar el 1983. El primer, el Mercat Central, havia estat inaugurat el 1949 i el creixement de la ciutat va portar a construir el nou espai. Està situat en els terrenys on hi havia hagut l'estació de mercaderies del desaparegut carrilet de Reus a Salou, que inicialment va ser l'estació del tren de Reus a Tarragona posada en funcionament el 1856. L'estació la va aprofitar el carrilet quan es va posar en marxa l'any 1887, quan la de Tarragona feia almenys uns 25 anys que no s'utilitzava. Aquesta estació del carrilet també va ser per a passatgers, però quedava lluny del centre urbà i s'instal·là una altra estació al carrer del Palo Santo. El carrilet va desaparèixer cap al 1975, i es van aprofitar els terrenys que havien estat dels March i dels Olives, terratinents reusencs i en part horts del convent de sant Francesc per organitzar un barri que ja s'havia iniciat i construir un mercat públic per donar-hi servei. Segons fonts municipals, el 1983 el barri del Carrilet reunia una població de més de 6.000 habitants, una xifra poc o molt superior a la que corresponia a la vila de Constantí en aquella època i el doble del de la Selva del Camp. La idea de construir dos mercats a la ciutat, un a la part alta i un altre a la part baixa, ja s'havia proposat en un ple municipal l'any 1934, quan es discutia l'emplaçament del Mercat Central. Però el projecte del mercat del Carrilet només va tirar endavant quan es van eliminar les Pescateries Velles per a construir-hi una plaça pública i per oferir als minoristes d'aquell lloc una alternativa de venda. Descripció L'edifici té unes dimensions discretes, uns 2.300 metres quadrats de superfície, i una construcció gairebé austera, buscant l'eficàcia funcional. Construït per una capacitat de 140 parades, actualment (2018) en té 88 i quasi un miler de metres quadrats de cambres frigorífiques. Té com a complement un pàrquing subterrani gratuït amb una capacitat de 130 cotxes. Es va inaugurar l'any 1983 per l'alcalde Anton Borrell. El 2018 l'ajuntament es planteja una remodelació o la construcció d'un nou edifici per aquest mercat. Referències Enllaços externs Ajuntament de Reus. Mercats municipals
Santa Maria del Barri

Santa Maria del Barri és una església romànica que es troba al Barri de Tona a la comarca d'Osona. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història Van ser els seus fundadors Miró Gotmar i la seva muller Eicolina, que van reconstruir-la en l'any 1073, sobre una altra documentada en l'any 1011. Per les destrosses sofertes durant els terratrèmols de 1425, es va haver de restaurar, sent els seus patrons els senyors de Barri o Desbarri, que més tard van cedir els seus drets de propietat al mas Planell, els quals els van conservar fins al segle xviii, quan l'església va passar a ser parroquial en substitució de la de Sant Andreu del Castell de Tona. La seva última restauració va ser el 1992 realitzada per la Generalitat de Catalunya. Edifici Del segle xii, originalment tenia una sola nau, però en les seves reconstruccions es va ampliar a tres naus, sostingudes per pilars i arcs gòtics amb claus de volta esculpides. Té un absis semicircular cobert amb una volta de quart d'esfera. En la part exterior sense ornamentació, es pot observar en un contrafort de l'absis un relleu representant la figura d'un quadrúpede. El campanar és de planta quadrada de quatre pisos, amb finestres dobles separades per una columneta amb capitell en el primer pis i amb finestres d'arc de mig punt en la resta Referències Bibliografia Pladevall, Antoni (1999), Guies Catalunya Romànica, Osona, Barcelona, Pòrtic. ISBN 84 7306 528 X
Iglesia de Santa María del Barri

La iglesia de Santa Maria del Barri se encuentra en la población de Tona en la comarca catalana de Osona. Historia Fueron sus fundadores Miró Gotmar y su esposa Eicolina, que mandaron reconstruirla en el año 1073, sobre otra documentada en el año 1011. Por los destrozos sufridos durante los terremotos de 1425, fue restaurado, por los señores de Barri o Desbarri, que más tarde cedieron sus derechos de propiedad al Mas Planell, los cuales los conservaron hasta el siglo XVIII, cuando la iglesia pasó a ser parroquial en substitución de la de Sant Andreu del Castell de Tona. Su última restauración fue en 1992 realizada por la Generalidad de Cataluña. El edificio Del siglo XII, originalmente tenía una sola nave, pero en sus reconstrucciones se amplió a tres naves, sostenidas por pilares y arcos góticos con claves de bóveda esculpidas. Tiene un ábside semicircular cubierto con una bóveda de cuarto de esfera. En la parte exterior sin ornamentación, se puede observar en un contrafuerte del ábside un relieve representando la figura de un cuadrúpedo. El campanario es de planta cuadrada de cuatro pisos, con ventanas dobles separadas por una columnilla con capitel en el primer piso y con ventanas de arco de medio punto en el resto. Bibliografía Pladevall, Antoni (1999). Guies Catalunya Romànica, Osona (en catalán). Barcelona, Pòrtic. ISBN 84-7306-528-X. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Santa María del Barri.
Barcelona Lufthavn

Josep Tarradellas Barcelona-El Prat Lufthavn (catalansk: Aeroport Josep Tarradellas Barcelona-El Prat, spansk: Aeropuerto Josep Tarradellas Barcelona-El Prat, også kaldet El Prat) (IATA: BCN, ICAO: LEBL) er en international lufthavn placeret ved Barcelona, El Prat de Llobregat kommune i Catalonien, Spanien. I 2009 ekspederede den 27.311.765 passagerer, 278.965 flybevægelser, hvilket gør den til landets anden travleste, efter Madrid-Barajas Lufthavn og foran Palma de Mallorca Lufthavn. Referencer Eksterne henvisninger Barcelona Lufthavns officielle hjemmeside (engelsk)
Zračna luka Barcelona

Zračna luka Barcelona (IATA: BCN, ICAO: LEBL), poznatija kao Zračna luka El Prat, smještena je 10 km jugozapadno od Barcelone u španjolskoj autonomnoj zajednici Kataloniji. Druga je španjolska zračna luka po veličini, iza Zračne luke Madrid-Barajas. Glavni je prometni centar za Spanair i Vueling te grad fokus za Air Europu i Iberiju. Preko zračne luke odvija se uglavnom domaći promet te letovi za europske i sjevernoafričke destinacije. Zračna luka također je povezana i s Jugoistočnom Azijom, Latinskom Amerikom i Sjevernom Amerikom. Zračni most Barcelona-Madrid (Špa.: "Puente aéreo" ili Kat.: "Pont Aeri") bio je najprometniji na svijetu do 2008. s najvećim brojem letova (971 tjedno) u 2007. godini Letovi su reducirani od veljače 2008., kada je otvorena brza željeznička linja Madrid-Barcelona koja udaljenost između dva grada prelazi za 2 sata i 40 minuta. Izvori
Josep Tarradellas Barcelona-El Prat repülőtér

A Barcelona-El Prat repülőtér (IATA: BCN, ICAO: LEBL) Spanyolország egyik legnagyobb nemzetközi repülőtere. A Barcelonával délnyugat felől határos El Prat de Llobregat nevű település mellett található (innen kapta a nevét is), a Földközi-tenger partján. A repülőtér forgalma dinamikusan növekszik, 2019-ben már 59,6 millió utas fordult meg itt, mely 5%-os növekedést jelent az előző évhez képest. Megközelítése A repülőteret Barcelonából autóval, taxival, városi autóbuszvonalakon (46, L77, L99, PR1, N16, N17), mikrobusz-járatokkal és elővárosi vonattal lehet megközelíteni. Frekventált kapcsolat az Aeorobus, melynek A1, illetve A2 vonala a T1, illetve T2 terminált köti össze a Plaça de Catalunya központi térrel, metróállomással. A tömegközlekedés gyors eszköze az R2-es elővárosi vonat, mely a belvárosi Passeig de Gràcia metró-csomóponttal, illetve az Estació de Sants) és a Estació de França vasúti pályaudvarokkal teremt kapcsolatot. A metró elővárosokat érintő L9-es vonala 2016-ban érte el a repülőteret, a belvároson áthaladó L2-es vonalnak a repülőtérig történő meghosszabbítását bizonytalan időre elhalasztották. Futópályák 06L/24R (3352 m, aszfaltbeton, 60 m) 02/20 (2528 m, aszfaltbeton, 45 m) 06R/24L (2660 m, aszfaltbeton, 60 m) Statisztika Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Josep Tarradellas Barcelona-El Prat repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-08-16): Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Érdekességek A Barcelona-Madrid viszonylat volt 2007-ig a világ legforgalmasabb légi útvonala, hetente 971 gépmozgással (le- vagy felszállás). De mára a forgalom jelentős részét a Spanyol Államvasutak nagysebességű AVE 103 vonatai szállítják a Madrid–Barcelona nagysebességű vasútvonalon. Irodalom Zunino, Eric (November 2004) "Barcelona Airport", Airline World, pp. 40–43. Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (spanyol) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroportul Barcelona–El Prat

Aeroportul Barcelona–El Prat (în catalană Aeroport Josep Tarradellas Barcelona – el Prat) (IATA: BCN, ICAO: LEBL) este un aeroport din El Prat de Llobregat, Baix Llobregat, Àmbit metropolità de Barcelona⁠(d), Provincia Barcelona, Catalonia, Spania ce deservește zona Barcelona. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 57.483.036 de pasageri. A fost deschis în 1916 și numit după El Prat de Llobregat. Situat la o altitudine de 4 m, aeroportul dispune de 3 piste și ocupă o suprafață de 13.000.000 m². Este operat de Aena⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 3 piste: pista 06L/24R din asfalt[*], cu dimensiunile 3.352 m × 60 m pista 02/20 din asfalt[*], cu dimensiunile 2.528 m × 45 m pista 06R/24L din asfalt[*], cu dimensiunile 2.660 m × 60 m Terminale Aerogara are în componență 2 terminale, Terminal 1⁠(d) și Terminal 2⁠(d). Destinații La momentul actual (sept 2024) următoarele aeroporturi din România au legătruri directe cu acest aeroport: Bacău, Brașov, București, Cluj-Napoca, Iași, Timișoara. Galerie foto Note Vezi și
Барселона — Эль-Прат

Международный аэропорт Барсело́на — Эль-Прат имени Жозепа Таррадельяса (кат. Aeroport Josep Tarradellas Barcelona – el Prat, исп. Aeropuerto Josep Tarradellas Barcelona-El Prat) — международный аэропорт, крупнейший в Каталонии и второй по пассажирообороту в Испании. Описание Аэропорт расположен приблизительно в десяти километрах юго-западнее центра Барселоны в муниципалитете Эль-Прат-де-Льобрегат. В 2012 году услугами аэропорта воспользовался 35 131 771 пассажир. Маршрут в аэропорт Мадрид-Барахас является крупнейшим в мире по количеству пассажиров. Однако с февраля 2008 года была введена высокоскоростная железнодорожная магистраль между городами, и количество рейсов самолётов стало уменьшаться. 16 июня 2009 года открылся новый терминал аэропорта площадью в 545 000 м² (занимает 22-ю строчку в списке крупнейших зданий и сооружений мира (по площади помещений)), получивший название Т1 и построенный по проекту архитектора Рикардо Бофиля. Сегодня международный аэропорт Барселоны имеет три взлётно-посадочных полосы длиной от 2540 метров до 3352 метров, две — асфальтовые и одну бетонную. Для авиакомпании Vueling Airlines аэропорт Барселоны является центральным, для Air Europa и Iberia Airlines — одним из важнейших узлов. Кроме пассажирских рейсов аэропорт принимает и отправляет также грузовые. В настоящий момент в аэропорту действуют два терминала Т1 и Т2, последний был построен намного раньше и включает в себя три сектора ("зоны") А, В и С. Между терминалами курсирует бесплатный автобус-шаттл, а от железнодорожной станции вблизи терминала Т2 организован шаттл до нового терминала Т1. Транспорт в аэропорт Аэропорт с Барселоной связывают скоростная автомагистраль, железная дорога, линия метро и автобусное сообщение. В феврале 2016 года открылся новый участок метрополитена (L9 Sud), который связал два терминала аэропорта с городом. Примечания Галерея Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Аэропорт Барселоны Barcelona Airport International El Prat
Аеродром Барселона

Аеродром Барселона-Ел Прат, пуним називом Аеродром Јосеп Тараделас Барселона-Ел Прат (кат. L'aeroport de Barcelona o aeroport del Prat, шп. Aeropuerto Josep Tarradellas Barcelona-El Prat) је међународни аеродром шпанског града Барселоне, смештен 12 km југозападно од града. Аеродром је колоквијално познат као Ел Прат, по насељу и предграђу Барселоне уз које је смештен - Ел Прат де Љобрегат. То је друга по величини промета ваздушна лука у Шпанији, после мадридског Барахаса - 2018. године ту је превезено преко 50 милиона путника. По томе је то седма ваздушна лука Европе. На аеродрому је седиште авио-компанија „Левел” и „Вуелинг”, а сам аеродром је авио-чвориште за још неколико авио-компанија: „Ер Европа”, „Рајанер”, „Норвиџан Ер Шатл” и „Рајанер”. Терминали Терминал 1 Нови Терминал 1 је отворен 16. јуна 2009. Аеродромски терминал има површину од 548.000 м2, рампу за авионе од 600.000 м2, 13000 нових паркинг места и 45 нових гејтова које се могу проширити на 60. Овај терминал је такође способан да прима велике авионе попут Ербаса А380-800 или Боинга 747-8I. Терминал опслужује и шенгенске и ваншенгенске летове. Подељен је на 5 модула, где Модул А опслужује летове за Мадрид, Модул B опслужује шенгенске летове, Модул C опслужује летове компаније Ер Нострум, Модул D опслужује европске летове ваншенгенског простора и Модул E опслужује остале међународне летове. Терминал 2 Терминал 2 је подељен на три повезана дела, позната као Терминал 2А, 2B и 2C. Терминал 2B је најстарији део комплекса који је још увек у употреби, а датира још из 1968. године. Терминали 2А и 2C су додати како би се проширио капацитет аеродрома пре доласка Летњих олимпијских игара 1992. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Sant Pere de la Portella

Sant Pere de la Portella és una església del municipi de la Portella (Segrià) del segle xviii, declarada Bé Cultural d'Interès Local. Edifici Es tracta d'una església de planta de creu llatina, d'una sola nau amb capelles laterals, amb el transsepte abans de la capçalera de forma quadrangular que acull l'altar major. La coberta és de volta de creueria amb llunetes. La volta arrenca d'una imposta estriada que recorre les parets de l'església. S'hi accedeix per un cancell que dona pas a la porta d'arc de mig punt. A ambdós costats de la nau hi ha dues capelles de petites dimensions. Les del cantó dret estan cobertes parcialment amb volta de creueria. A dreta i esquerra hi ha dues estances que s'usen com a sagristia. L'edifici des de l'exterior presenta tres cossos. El primer està format per la façana rematada per un gran campanar de cadireta de dos pisos, cinc ulls i quatre campanes. El segon cos és allargassat i més baix és el que conforma la nau. Aquesta és coberta a dues vessants. El tercer cos està format pel transsepte i l'absis. La façana és bastida amb carreus de pedra local i és molt sòbria, ja que no presenta ornamentació de cap tipus. Als laterals podem veure a la part baixa l'aparell original, fet de carreus de pedra en filades més o menys uniformes, que continua amb maons. La portada de l'església és d'estil classicitzant, amb arc de mig punt i emmarcada amb dues columnes que sustenten un entaulament rematat amb una fornícula decorada amb fronton triangular. Al damunt hi ha un ocul amb decoració vegetal de pedra calada. L'església ha estat molt transformada, queda ben palès tant a l'interior com a l'exterior, i presenta un estat de conservació deficient. Història Fou construïda mitjançant l'ajut de tot el poble i aportacions voluntàries. No es coneixen gaires referències històriques d'aquesta església. A més, el fet que existeixi una església anomenada Sant Pere de la Portella al municipi de la Quar (Berguedà), complica una mica més les coses. A la Gran Geografia Comarcal de Catalunya de Josep Lladonosa, publicada l'any 1983 trobem el següent: «El poble de la Portella és una antiga vila closa que s'agrupa a l'entorn de l'església parroquial de Sant Pere, molt transformada al segle xvi. A la façana hi ha un òcul gòtic i un portal plateresc». D'altra banda, a la referència cadastral de l'església hi consta el 1717 com a data de construcció de l'edifici. Al llibre de visites pastorals núm. 112, de 1758, conservat a l'Arxiu Diocesà d'Urgell recull una breu descripció dels elements que integren l'església de la Sant Pere de la Portella. Malgrat no sabem del cert quan fou construïda aquesta església, pel seu estil clarament barroc podem datar-la a inicis del segle xviii. Actualment aquesta església desenvolupa les funcions pròpies d'una església parroquial. Referències Bibliografia Santamaria Rovira, Joan. Memories del monestir de Sant Pere de la Portella i de tot el seu abadiat i baronia. Solsona: Josep Figueras, 1935. OCLC 865293087.
Castellet de Banyoles

The Castellet de Banyoles is an ancient Iberian city and archaeological site dating from the 3rd century BC, located in the modern town of Tivissa, near the River Ebro in the Ribera d'Ebre region of Catalonia. The site is mainly known for its pentagonal towers flanking the entrance, unique among the protohistoric fortifications of the Iberian Peninsula and the treasure that was found in 1927, composed of a set of silver and gold decorated vessels. Built around the first half of the 4th century BC, its life came quickly to an end in a generalised destruction, produced by a Roman siege, possibly during the Revolts of Indibil and Mandonius (206-205 BC) or, most likely, during the Campaign of Cato the Elder (195 BC). Evidences of the Roman camp have been identified outside the walled enclosure. Another Spanish Property of Cultural Interest with the same name is located in the site, composed by the ruins of a medieval castle facing the left margin of the river. Etymology The name "Castellet de Banyoles" ("Banyoles' Little Castle") comes from the 12th century castle built in the south-western corner of the site. A document from 1153 cites the place as "caput de Bannoles" (head/bulge of Banyoles). Banyoles is thought to derive from a Latin term meaning "baths"; in this case, referring to the surrounding wetlands, although it could as well derive from an anthroponym. Geography The site is located about 7 km (4.3 mi) from the modern town of Tivissa, in a plain headland facing the left side of the Ebro river, in an altitude of 172 m (564 ft) above sea level. The shape of the headland is that of an isosceles triangle, with the shortest side facing the river and the closest angle being the entrance of the city. The site is surrounded by steep cliffs that make it impossible to access from anywhere but the narrow funnel entrance. Facing the walled city, stood around 7,000 ha (17,000 acres) of arable land. References
Castellet de Banyoles

El Poblado Ibérico del Castellet de Banyoles, localizado en la población de Tivisa, Ribera de Ebro (Tarragona), es el poblado íbero más extenso de la Cataluña meridional. Su nombre probable sería Kum.​​ Dentro del poblado también se encuentran las ruinas de una antiguo castillo medieval (Castellet de Banyoles). Descripción Del yacimiento destacan fuertemente sus dos torres de defensa pentagonales de la entrada, su estratégica situación a unos 115 metros sobre el curso del río Ebro, los tesoros que se recuperaron y sus dimensiones (superficie máxima potencial cercana a los 42 000 m²). De los estudios realizados hasta ahora, parece desprenderse la idea de una ocupación periférica y de un gran espacio central público. Muchas de las piezas arqueológicas más espectaculares, localizadas en el asentamiento, se encuentran actualmente en el Museo de Arqueología de Cataluña en Barcelona. El llamado tesoro de Tivisa fue descubierto en 1927 y está formado por cuatro páteras de plata dorada, varios vasos de plata y dos collares. Anteriormente, en 1912, aparecieron un conjunto de pendientes, pulseras, anillos y monedas y en 1925 un par de bueyes de bronce. De momento, las excavaciones han puesto de manifiesto un único nivel de destrucción correspondiente a finales del siglo III a. C., aunque parece existir una cierta reocupación a finales del siglo II a. C. y durante el siglo I antes de Cristo. Las últimas excavaciones también demuestran la presencia de un campamento militar romano cerca del asentamiento ibérico ilercavón. Parece suficientemente documentada su destrucción repentina y violenta, probablemente durante los últimos años de la segunda guerra púnica y en relación con las revueltas de los poblados indígenas mencionadas por las fuentes históricas. El conjunto del yacimiento ibérico del Castellet de Banyoles fue declarado monumento histórico-artístico y arqueológico nacional en 1978 (Real Decreto 2947 de 27 de octubre y BOE del 15 de diciembre).​ Galería de imágenes Véase también Lámina de plomo 32 de El Castellet de Banyoles Ilercavones Anexo:Bienes de interés cultural de la provincia de Tarragona Anexo:Bienes de interés cultural de la comarca de Ribera de Ebro (provincia de Tarragona) Referencias Bibliografía Noguera, J. (2002). Ibers a l'Ebre (Primera edició). Flix: Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre (Obra guanyadora del X Premi d'Assaig Artur Bladé Desumvila, 2001). ISBN 84-922946-2-0. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castellet de Banyoles. El Castellet de Banyoles en la Ruta de los Íberos Ruta dels Ibers (Museo de Arqueología de Cataluña)
Кастельет-де-Баньолес

Кастельет-де-Баньолес (кат. Castellet de Banyoles) — древнее иберийское поселение, расположенное в населённом пункте Тивиса на северо-востоке Испании. С 1978 года территория бывшего поселения объявлена испанскими властями археологическим памятником. Исследования В результате раскопок местности, где находился Кастельет-де-Баньолес, археологи нашли подтверждение того, что именно на его месте был позднее возведён город Баньолес. Также учёным стало известно о том, что в период с IV по III века до н.э. в этом поселении проживали илеркаоны, а сам Кастельет-де-Баньолес имел большое геостратегическое значение во время Второй Пунической войны за счёт протяжённости своих границ (около 4,5 гектаров). Итогом раскопок начала XX века стало нахождение на территории поселения части стены с воротами и нескольких партий иберийских золотых изделий и древнегреческих драхм. Возобновлённые в 1998 раскопки позволили дополнить уже имеющиеся данные об объекте и установить дату постройки нескольких домов в поселении (III век до нашей эры). В 2010 году раскопки подтвердили данные о городском характере поселения, определив границы двух разрушенных домов площадью от 30 до 250 квадратных метров, разделённых большой улицей длиной двенадцать метров. Статус Комплекс иберийского поселения Кастельет де Баньолес был объявлен историко-художественным и национальным археологическим памятником в 1978 году (Королевский Декрет 2947 от 27 октября и BOE от 15 декабря). Примечания