NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Tomàs Rajoler

Can Tomàs Rajoler és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Hi ha dues edificacions unides però de diferent tipologia: masia i xalet residencial. La masia té actualment dos cossos (antigament en tenia un altre a tramuntana) amb planta baixa i pis, i teulada a dues vessants, amb frontó lateral. La façana té un portal d'entrada de pedra quadrat i una finestra, i en el lateral tres finestres més i un rellotge de sol. De l'interior destaca l'entrada, amb dos portals de pedra amb llinda de fusta, i el celler, amb un arc de pedra i rajola. El xalet, adossat per la banda de migdia a la masia, és de planta baixa, pis i golfes, i imita l'arquitectura rural. A la façana de tramuntana hi ha una finestra gòtica amb permòdols, que segurament estava al lateral de la masia. Fou construït vers el 1940. Referències
Can Fontanellas (Piera)

Can Fontanelles és una masia del municipi de Piera a la comarca d'Anoia inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La casa originària és del segle xvii però el segle xix va ser restaurada per a fer-ne una masia-residència, i va perdre el típic aspecte de casa pairal en l'operació. La decoració interior actual és la del segle xix i s'hi pot apreciar que aleshores havia de ser molt notòria. Tan sols ha estat modificada la façana principal amb l'estucat blanc i les decoracions de les motllures amb motius geomètrics i arabescos i l'acabament amb frontó trencat per incorporar un medalló amb l'any de construcció. A destacar les copes de terracota que coronen la façana. Història El 1691 la casa era habitada per en Pere Fontanellas, i coneguda amb el nom de Mas Robàs. La hisenda havia pertangut al segle xviii a en Bartomeu de Vallbona i Na Magdalena Busquets i Sunyer. El 30 de gener de 1868 compra la casa en Joan Racionero i Monón a Na Josepa Vilaseca i Sagristà, i és a partir de 1871 que comença la restauració de la masia. Referències Enllaços externs Homs i Palmés, Victòria. «Can Fontanellas (2)» (Foto antiga). Calaix. Generalitat de Catalunya, 01-09-1988. [Consulta: 26 març 2025].
Can Baró (Sant Just Desvern)

Can Baró és una masia de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de tres tramades, d'estructura típica amb cuina i menjador a un cantó del vestíbul i, a l'altra l'estable. A dalt es troben les habitacions. No té golfes. A la façana principal presenta un portal adovellat de punt rodó i el ràfec de la coberta paral·lel a terra. Referències
Mas d'en Rafael (Tarragona)

El Mas d'en Rafael és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici gran, voltat de cledes per al bestiar, era i jardí romàntic. Son notables els acabaments de les cantonades de les tanques dels animals, en forma de templets de teulada de teules esmaltades, que potser feien de colomar. Referències
La Casa Nova del Crous

La Casa Nova del Crous és un conjunt de Vilanova de Sau (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici civil Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Consta de planta baixa i un pis. La façana presenta un portal rectangular amb llinda de fusta a l'extrem dret i dues construccions adossades a la part esquerra, destinades a corrals. A nivell del primer pis s'obren dues finestres. A llevant el mur és gairebé cec, només presenta una finestra a cada pis. A la part de tramuntana s'hi adossen dos cossos, cada un cobert a una única vessant, un dels quals correspon a l'antic forn, al primer pis s'hi obre una finestreta. A ponent s'hi adossa un altre cos i hi ha una finestra tapiada. Materials constructius: granit vermell nit amb fang i morter de calç. Les obertures són de totxo cuit. L'estat de conservació és regular. Cabana Edifici situat davant l'era del mas. És de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Té planta baixa i un pis. La façana presenta un portal rectangular a la part esquerra i la dreta és oberta, igual que els murs del primer pis, que només estan protegits per unes llates de fusta que permeten el pas de l'aire. A la part de llevant el primer pis presenta les mateixes obertures. La resta dels murs són cecs. Els materials constructius són granit vermell unit amb fang i morter de calç. Els portals i els pilars del primer pis són de maó cuit i els escaires són de pedra. L'estat de conservació és mitjà. Història Masia situada dins la demarcació de la parròquia de Vilanova de Sau, prop del modern poblat de Sant Romà. Es troba registrada al nomenclàtor de la província de l'any 1892 i consta com la Casanova del Crous "masia-casa de labranza". Referències
Flughafen Lleida-Alguaire

Der Flughafen Lleida-Alguaire (katalanisch Aeroport de Lleida-Alguaire, spanisch Aeropuerto de Lérida-Alguaire, IATA-Code: ILD, ICAO-Code: LEDA) ist ein Flughafen in der katalanischen Gemeinde Alguaire nahe der Stadt Lleida in Spanien. Der Flughafen wurde am 17. Januar 2010 eingeweiht und verfügt über ein Terminal und einen Tower mit einer Höhe von 61 Metern. Der ausschließlich für die zivile Nutzung gebaute und verwendete Flughafen wird derzeit nur noch von der spanischen Regionalfluggesellschaft Air Nostrum mit der Verbindung Palma angeflogen. Wie einige andere zu Beginn des 21. Jahrhunderts entstandene Flughäfen, wie zum Beispiel Ciudad Real oder Castelló, wird der Flughafen infolge der Bankenkrise jedoch kaum genutzt. Betreiber des Flughafens ist Aeroports de Catalunya. Geschichte Der Standort in Alguaire wurde erst zu Beginn des 21. Jahrhunderts als Alternative zum Flugplatz Alfés 10 km südlich Lleidas Stadtzentrum nahe der heutigen AP-2 ausgewählt. Der Flugbetrieb auf dem Aeródromo de Alfés am nördlichen Rand des Territoriums der Gemeinde Alfés begann 1929, der Flugplatz wurde seither, mit einer Unterbrechung zwischen 1936 und 1948, hauptsächlich für den Luftsport genutzt. Ein weiterer kleinerer Flugplatz existierte bereits vor 1929 bei Magraners im Osten Lleidas. Mit Ausbruch des Spanischen Bürgerkrieges wurde der Standort 1936 ein wichtiger Militärflugplatz der Luftstreitkräfte der Spanischen Republik, unter anderem während der Schlacht von Belchite. Im Verlauf der Aragonoffensive im April 1938 endete die Nutzung des jetzt sehr frontnah gelegenen Aeródromo de Alfés fast gänzlich. In der Schlussphase des Krieges in Katalonien nutzten dann noch sowohl die deutsche Legion Condor als auch die italienische Aviazione Legionaria um die Jahreswende 1938/1939 den Flugplatz. Anfang des Jahrtausends erwarb die Generalitat de Catalunya den Flugplatz Alfés vom spanischen Verteidigungsministerium mit dem Ziel des Ausbaus zu einem zivilen Verkehrsflughafen. Aufgrund von Naturschutzgesichtspunkten, hier wächst auf 100 ha Fläche eine einzigartige in Katalonien wilde Thymian-Aue und bis mindestens 2006/2007 gab es ein Vorkommen der Dupontlerche, wurde der Plan jedoch nach den Regionalwahlen 2003 verworfen und der neue Flughafen schließlich ab 2007 in Alguaire errichtet. Heute dient das Aeròdrom d'Alfés lediglich als Heimatplatz des königlichen Luftsportvereins "Reial Aeri Club Lleida". Die ersten Linienflüge von Alguaire erfolgten am 5. Februar 2010 durch die Vueling nach Palma und Paris. Weblinks Offizielle Webpräsenz des Flughafens Lleida-Alguaire (englisch, katalanisch, spanisch) Geschichtliches zu Alfés bei Memorial Democràtic Einzelnachweise
Lleida–Alguaire Airport

Lleida–Alguaire Airport (IATA: ILD, ICAO: LEDA) (Catalan: Aeroport de Lleida-Alguaire, Spanish: Aeropuerto de Lérida-Alguaire) is an airport located in Alguaire, Catalonia, Spain; about 15 km (9.3 mi) from the centre of Lleida and about 150 km (93 mi) from the centre of Barcelona. History Lleida–Alguaire was designed as a regional airport to provide both passenger and cargo transport to Western Catalonia (the Ponent region and Catalan Pyrenees), Andorra and some counties (comarques) in La Franja. The airport construction project had a budget of 130 million euro and it was the first airport built and owned by the Generalitat of Catalonia, via its public-capital company Aeroports de Catalunya. It is also one of the few Spanish airports not owned by Aena. The original plan intended for the full redevelopment of the already existing Alfés aerodrome located south of Lleida but due to pressure from ecologist groups this plan never materialised. It was later decided to locate the airport north of the city next to the future A-14 highway because of its convenience. Together the airport and the highway, which ends abruptly a few kilometres north of the airport, have caused endless amounts of controversy over the years as locals consider both projects as fake promises and embezzlement of public funds. The airport was inaugurated on 17 January 2010 with the arrival of an Airbus A320 from Barcelona operated by Vueling with members of the Catalan authorities and the press on-board. Since then, following the success from other Spanish airports like Teruel Airport, Lleida-Alguaire has been working to position itself as an aircraft maintenance and aircraft storage facility, as well as cooperating with both public and private research projects. In recent years, the airport has also gained popularity as a flight training location. Airlines and destinations Statistics The following table shows total passenger numbers at Lleida–Alguaire Airport from 2010 to date. Ground transportation Two new highways, the Autovías A-14 and A-22, provide road access to the airport. References External links Media related to Lleida Alguaire Airport at Wikimedia Commons Official website "Current weather for LEDA". NOAA/NWS. Lleida–Alguaire Airport at Architecture News Plus
Aéroport de Lleida-Alguaire

L'aéroport de Lérida-Alguaire (code IATA : ILD • code OACI : LEDA) est un aéroport espagnol situé à Alguaire, en Catalogne. Il dessert également la ville de Lérida dont il est distant d'une quinzaine de kilomètres. Histoire L'aéroport de Lérida est conçu au début des années 2000 comme un aéroport régional desservant l'ouest de la Catalogne. Les travaux commencent en 2007 et s'achèvent fin 2009. Un vol inaugural, effectué par un avion de la compagnie espagnole Vueling Airlines, se pose le 17 janvier 2010 devant un parterre d'officiels et de journalistes. Le premier vol commercial a lieu le mois suivant, le 5 février 2011, quand un A320 de Vueling décolle de l'aéroport à destination de Paris-Orly avec 165 passagers à son bord. Situation Voir les Îles Canaries Compagnies aériennes et destinations Édité le 06/10/2018 Actualisé le 16/04/2023 Notes et références Voir aussi Portail des transports Portail de l’aéronautique Portail de la Catalogne
Lleida–Alguaire repülőtér

Lleida–Alguaire repülőtér (IATA: ILD, ICAO: LEDA) egy nemzetközi repülőtér Alguaire közelében (Spanyolország). A légikikötő 2010-ben nyílt meg, utasforgalma 2016-ban 33 ezer fő volt. Üzemeltetője az Aeroports de Catalunya. Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Lleida–Alguaire repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-08-16): Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (katalán) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Lleida-Alguaire

L'aeroporto di Lleida-Alguaire (IATA: ILD, ICAO: LEDA) (in catalano: Aeroport de Lleida-Alguaire, in spagnolo: Aeropuerto de Lérida-Alguaire) è un aeroporto situato ad nel comune di Alguaire, nella comunità catalana, in Spagna; a circa 15 km dal centro di Lleida e circa 150 km dal centro di Barcellona. Storia Lleida-Alguaire è stato progettato come aeroporto regionale per fornire trasporto passeggeri e merci alla Catalogna occidentale (regione di Ponent e Pirenei catalani), Andorra e alcune contee (comarques) nel territorio di La Franja. Il progetto di costruzione dell'aeroporto aveva un budget di 130 milioni di euro ed è stato il primo aeroporto costruito e di proprietà della Generalitat della Catalogna, tramite la sua società a capitale pubblico Aeroports de Catalunya. È anche uno dei pochi aeroporti spagnoli non di proprietà di Aena. L'aeroporto è stato inaugurato il 17 gennaio 2010. Collegamento via terra Due nuove autostrade, le autostrade A-14 e A-22, forniscono l'accesso stradale all'aeroporto. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Lleida-Alguaire Collegamenti esterni (CA) Sito ufficiale, su aeroportlleida.cat. (CA) Aeroporto di Lleida-Alguaire, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Aeroport de Lleida-Alguaire

Luchthaven Lleida-Alguaire (Catalaans: Aeroport de Lleida-Alguaire, Spaans: Aeropuerto de Lleida-Alguaire) is een luchthaven in de Catalaanse Spaanse gemeente Alguaire op zo'n 15 kilometer van Lleida. De luchthaven werd gebouwd in opdracht van Generalitat de Catalunya. De bouw van de luchthaven heeft 130 miljoen euro gekost. Op 17 januari 2010 werd de luchthaven geopend. Externe links Officiële website Overzicht van bestemmingen vanuit Lleida
Aeroportul Lleida–Alguaire

Aeroportul Lleida-Alguaire (IATA: ILD, ICAO: LEDA) este un aeroport din Alguaire, Segrià, Ponent⁠(d), Provincia Lleida, Catalonia, Spania ce deservește zona Lleida. A fost deschis în 2010 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 351 m, aeroportul dispune de 1 pistă și ocupă o suprafață de 3.670.000 m². Este operat de Aeroports de Catalunya⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 31/13 are suprafața de asfalt și dimensiunile 8.202 picioare × 200 picioare. Terminale Note Vezi și
Aeroport Lleida-Alguaire

Aeroport Lleida-Alguaire är en flygplats i Spanien. Den ligger i provinsen Lleida och regionen Katalonien, i den nordöstra delen av landet 400 km öster om huvudstaden Madrid. Flygplatsen ligger 349 meter över havet. Terrängen runt flygplatsen är huvudsakligen platt, men åt sydost är den kuperad. Den ligger uppe på en höjd. Runt Aeroport Lleida-Alguaire är det tätbefolkat, med 442 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Lleida, 14,3 km sydost om flygplatsen. Trakten runt flygplatsen består till största delen av jordbruksmark. Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är 15 °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är 27 °C, och den kallaste är januari, med 6 °C. Genomsnittlig årsnederbörd är 714 millimeter. Den regnigaste månaden är november, med i genomsnitt 111 mm nederbörd, och den torraste är augusti, med 36 mm nederbörd. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lleida-Alguaire Airport.
Льєйда (аеропорт)

Аеропо́рт Льє́йда — Алґуа́йра (IATA: ILD, ICAO: LEDA) (кат. Aeroport de Lleida-Alguaire, ісп. Aeropuerto de Lérida-Alguaire) — аеропорт, розташований у муніципалітеті Алґуайра за 15 км від центру міста Льєйда, Автономна область Каталонія, Іспанія та за 150 km від центру Барселони. Опис Аеропорт Льєйда — Алґуайра є регіональним пасажирським та вантажним аеропортом для західних районів Каталонії (Західна Баґарія) та прилеглих районів Західної смуги. Вартість будівництва аеропорту склала 130 млн євро. Він став першим аеропортом, побудованим Жанаралітатом (урядом) Каталонії, який зараз є його єдиним акціонером. До аеропорту було збудовано два нові шосе — А-14 та А-22. Відкриття летовища відбулося 17 січня 2010 р. Авіалінії та напрямки Посилання Сайт аеропорту (кат.) Примітки
Quermançó Castle

The Quermançó Castle is located about 2 km north of Vilajuïga, Spain, situated on top of a remote hill and directly accessible only on foot from a small road that turns off the N-260. The history of the castle dates back to 1078. It was owned by Counts in the Empúries region. In 1472, during the Catalan Civil War, the castle was occupied by forces loyal to John II. In 1808, the castle was captured by Napoleonic troops, occupied for several years, and was even fortified as a keep for armaments. Despite the additional fortifications, an explosion ordered by Marshal Suchet during the French withdrawal in 1814 left the castle in ruins, which have degraded further into what is now the current state of the castle. The surrealist painter, Salvador Dalí, had a deep affection for the castle and was very familiar with it as it is positioned on the road nearly halfway between his home town of Figueres and his coastal home in Cadaqués. He had several ideas for the castle including creating a natural pipe organ in the castle which would have been "played" by the tramuntana wind that constantly blows in the area. Another was to house a rhinoceros in the basement purely for tourists to come and view, and the other was to acquire the ruins of the castle and make them in the residence of his wife, Gala. Moderate work has been performed on the castle to maintain its current state, but visitors will note that it is on privately owned land. Also of note is that the interior has been closed to the public in order to thwart vandals, so only the exterior is visible to visitors. References External links Official site for ownership group
Castillo de Quermançó

El castillo de Quermançó está situado a unos 2 km al norte de Vilajuiga (provincia de Gerona, Cataluña, España), sobre un monte alto de un risco, inaccesible por poniente y mediodía. Las demás vertientes tienen pendientes acentuadas. Es bien de interés cultural desde 1988.​ Historia El castillo fue posesión de los condes de Ampurias. Ponce I, que había instalado el archivo diplomático del condado en aquel castillo, por su testamento de 1078 dejó el castillo de Quermançó a sus hijos Hugo y Berenguer. De Dalmau Berenguer de Quermançó, documentado desde el 1099, que posiblemente era nieto de Ponce I de Ampurias, arranca el linaje de los vizcondes llamados después de Rocabertí. El 1288 fue fugazmente ocupado por un ejército francés al servicio de Jaime II de Mallorca que invadió el Ampurdán. Véase también Bienes de interés cultural de la comarca del Alto Ampurdán Bienes de interés cultural de la provincia de Gerona Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Quermançó.
Castell de Quermançó

Castell de Quermançó är ett slott i Spanien. Det ligger i provinsen Província de Girona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 600 km öster om huvudstaden Madrid. Castell de Quermançó ligger 81 meter över havet. Terrängen runt Castell de Quermançó är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den platt. Närmaste större samhälle är Figueres, 13,4 km sydväst om Castell de Quermançó. Trakten runt Castell de Quermançó består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Castell de Quermançó.
Sant Joan de Foixà

L'església de Sant Joan és un edifici religiós del municipi de Foixà (Baix Empordà). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església d'una nau, capçalera semicircular i capelles laterals. la nau coberta amb volta apuntada-sense creuria- amb arcs torals de la mateixa forma; el presbiteri presenta creueria amb escultura a ma clau i impostes de les nerviacions. La decoració esculpida es repeteix a les impostes dels arcs torals i a la creueria del cor, amb temes de sants, animals i fullatge. Al frontis hi ha la portada, amb arquivoltes apuntades en degradació, llinda i timpà; frisos esculpit amb fullatge i amb personatges i animals fabulosos. Sobre la façana es dreça un cloquer d'espadanya i tota la part alta de l'edifici és sobre pujada per un terrabastall, antiga obra de fortificació. L'edifici és construït amb grans pedres desbastades i carreus escairats a les cantonades; els murs són coberts d'arrebossat. Història Ja era citada el 1058 quan la comtessa Ermessenda de Barcelona la restitueix a Berenguer, bisbe de Girona. En aquest document és anomenat Sancti Johannis de Fusxano. En documents dels segles xiii i xiv és citada com a parroquial. El temple actual data majoritàriament del segle xvi, però s'hi conserva algun vestigi del temple que ja existia a mitjan segle xii. D'estil tardo-gòtic, és d'una nau, un absis semicircular (les seves dimensions en criden l'atenció) i capelles laterals. Probablement en la guerra dels remences el temple serví de fortificació doncs en la part alta del mur de migdia hi ha dues cartel·les que podien haver recolzat un matacà. Galeria Referències
Sant Joan, Foixà

Sant Joan de Foixà is a twelfth-century Romanesque church located in the municipality of Foixà, Spain. History The church of Sant Joan de Foixà (Catalan for Saint John) was restored in 1058 by the countess Ermesinde of Barcelona to Berengar, bishop of Girona. This is the first document in which the church is mentioned by the name of Sancti Johannis Fusxano. The current church dates mostly from the 16th century, however some vestiges of the church that existed in the mid 12th century still remain. Most likely during the War of the Remences the church served as a fortress because in the upper left wall were two corbels which could have supported a machicolation. Curiously, a car garage at the north end, constructed in 1958 for the priest, has recently been demolished. Architecture The late Gothic church is complete with nave, semicircular apse and lateral chapels. The entrance features a pointed frontispiece with four sloping archivolts supported by fluted columns with original capitals, a lintel and a pediment. The capital on the left features a floral pattern while the right, two devouring monsters, a type of winged lion that swallow a person whole. The lintel at the center features a small rhomboid emblem in bas-relief depicting tools of the trade of the master of the house. In the leaf of the door the lock is in the shape of a snake, found in many churches in the country. The shape, rooted in the Romanesque period, lasted well until into the Baroque period. The interior boasts adorned archways depicting fantastic animals, the comic and caricaturesque faces of people and floral ornaments, a remarkably popular decoration. At the center of the façade is a simple rose window. The flooring is tiled throughout. In 1624 priest Andrew Madiona was interred inside the church. In the 18th century two members of two important families were also laid to rest there: Joan Perich and Tomas Torres. References