NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Sebastià de Vilanova de Segrià

Sant Sebastià de Vilanova de Segrià, abans Santa Maria, és l'església parroquial del poble de Vilanova de Segrià protegida com a bé cultural d'interès local. Història Riudovelles, primitiu nom de l'indret, és esmentat per primer cop l'any 1168, en què es consigna un «turrem cum suo albacar (...) in villa Ilerde in loco que vocatur Riudovellis», moment en què era propietat de Garcia Limiz segurament com a recompensa per la seva participació en la conquesta de Lleida. L'any 1180 ja s'esmenta la vila de Riudovelles. La casa templera de Gardeny promogué la repoblació d'aquest sector i el 1231 fundà al terme de Riudovelles una vila nova (l'actual població), amb la finalitat de reagrupar la població dispersa en diferents «torres» dels voltants. Durant aquest període es degué construir l'església, de la qual no es té notícia fins a l'any 1279 en què consta que el «capellano ecclesie de Rivo Ovium de Segriani» contribuí a la dècima papal. El patró actual de l'església és Sant Sebastià però en la visita pastoral de l'any 1361 s'assenyala que el primitiu titular fou Sant Maria. Arquitectura És un edifici molt alterat per la seva redecoració interior, el sobrealçament de la coberta i la refacció del costat oest i la meitat del costat nord, motivada molt probablement per una ensulsiada de l'obra primitiva de la qual se n'aprofitaren els carreus. Amb tot, es conserva la seva estructura d'una única nau, coberta amb volta de canó de perfil apuntat, capçada a llevant per un absis semicircular precedit d'un arc presbiteral profund. La volta de l'absis de l'arc presbiteral arrenquen d'una imposta bossellada, que podia ser també a l'arrencada de la volta de la nau, on ha estat repicada. A cada cantó de la nau s'obren sengles capelles rectangulars cobertes per volta de canó que formen una mena de transsepte. La porta s'obre a la façana de ponent però al mur de tramuntana trobem les traces de la portalada original amb arc de mig punt de grosses dovelles. La presència d'aquesta porta nord és poc usual en una església parroquial. Es conserven tres finestres de doble esqueixada, una al centre de l'absis i dues al mur de migdia. L'aparell és format per carreus escodats i tallats, entre els quals s'hi observen algunes marques de picapedrer. Les façanes són llises llevat del ràfec absidal i de les capelles que es suportat per un fris de permòdols, alguns d'ells esculpits. El contrafort afegit al mur sud mostra que l'església degué tenir problemes d'estabilitat molt aviat. La datació se situaria a la fi del segle xiii o al principi del segle xiv. Referències Enllaços externs Sant Sebastià de Vilanova de Segrià a Catalunya Medieval Obaga Fitxes Romànic
Santa Maria de l'Espluga Calba

Santa Maria de l'Espluga Calba és una església de l'Espluga Calba (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església de tres naus i capelles laterals; la nau central està coberta amb volta de canó amb arcs torals i llunetes. El paviment està fet amb lloses de pedra i als peus de l'església s'aixeca el cor. També a la zona dels peus, a l'esquerra, hi ha un campanar de base quadrada compost de quatre cossos superiors octogonals decreixents. El seu interior està avui tot decorat amb altars i policromia que cobreix els seus murs. Són tons blavosos, la major part, amb sanefes d'estels a les pilastres, record potser de la Verge, ja que n'és la santa tutelar, així com als intradós, voltes o els absis. A la façana principal hi ha el gran portal format per dues columnes sobre una gran base que suporten un entaulament fingit, al frontó del qual hi ha un nínxol amb la imatge de la Immaculada, tot plegat recobert d'ornamentacions florals i altres al·lusions a la Verge com ara el sol i la lluna. Història L'antiga església en un primer moment depenia del bisbat de Vic, és per això que es troba documentada a finals del segle xi en un llistat de parròquies del bisbat i altre cop a mitjan segle xii. Entre 1148 i 1154 passa a l'arxidiòcesi de Tarragona, a on pertany encara avui dia. El 1154 el papa Anastasi IV institueix la parròquia de la localitat. Al segle xv consta que tenia com a sufragània l'església de Santa Maria del Cogul. L'edifici es va quedar petit i en el mateix lloc van fer u de nou. La primera pedra de la nova església parroquial es col·loca el 1777, inaugurant-la el 4 de setembre de 1787. La seva construcció costà unes 140.000 lliures catalanes. Està dedicada a la Immaculada Concepció. L'altar principal fou pintat Felip Pascual Compte, el 1858. Abans de la guerra civil (1936- 1939) hi havia un retaule dedicat a Sant Cristòfol, tallat i pintat per Lluís Bonifàç el 1761. A finals dels noranta del segle XX es va repintar i restaurar l'església. Referències
Centre d'Interpretació 115 Dies

115 dies és un centre d'interpretació de Corbera d'Ebre que forma part del Consorci Memorial dels Espais de la Batalla de l'Ebre i ofereix una visió del que van suposar els combats a l'estiu de 1938, l'enfrontament més important de la Guerra Civil: la batalla de l'Ebre. El Centre d’Interpretació 115 dies va obrir les portes el juliol de 2008, esdevenint l'eix vertebrador del conjunt patrimonial dels Espais de la Batalla de l'Ebre. Descripció Amb materials i documents de l'època, el discurs expositiu fa èmfasi en els aspectes bèl·lics de la batalla (els preparatius, el pas del riu, etc.) i les seves conseqüències polítiques (la derrota del Govern de la República en el seu últim gran esforç militar per defensar la legalitat democràtica davant les forces feixistes). Història El nom correspon als 115 dies que hi va haver entre el 25 de juliol i el 16 de novembre de 1938. Aquestes són les dates en què va començar i va acabar la campanya més cruenta de la Guerra Civil, la batalla de l'Ebre. L'escenari van ser les terres del Matarranya, la Ribera d'Ebre, el Baix Ebre i la Terra Alta. S'hi van enfrontar les millors unitats militars de l'exèrcit popular de la República i de l'exèrcit franquista. La batalla es va desenvolupar bàsicament amb xocs d'infanteria –que van provocar un nombre molt elevat de baixes–, amb suport de l'aviació, i va acabar amb una victòria decisiva de les tropes franquistes, que gaudien d'un nombre més elevat d'efectius humans i d'armament, gràcies al suport de l'alemanya nazi i la Itàlia feixista. Referències Viccionari
Teatre Lliure

The Teatre Lliure ([teˈa.tɾə ˈʎiw.ɾə], "Free Theatre") is a theatre in Barcelona, Spain, considered one of the most prestigious in Catalonia. Overview The theatre was created in 1976 in the neighbourhood of Gràcia by a group of professionals from Barcelona's independent theater scene. It became distinguished for its practice of presenting theatre in Catalan, its revisiting of classics, and its penchant for contemporary theatre. Its first staged play in its original location (La Lleialtat factory in Gràcia) was Camí de nit, by Lluís Pasqual, in 1976. The Teatre Lliure is not only a place of exhibition, but also a cooperative society that makes its own productions, many of which have been exported to other cities across Europe and America. From the beginning, theater productions were performed as well as music and dance. In 1989, it was one of the founding members of the Union of the Theatres of Europe. In 2001, the theatre opened at its new location in the old Palace of Agriculture on the mountain of Montjuïc of Barcelona. The new building contains several halls equipped with the latest technology which permits changing the order of the rooms in mere minutes, changing the positions of props, expanding the available room, and facilitating the manipulation of the scene and staging elements. The theatre has been directed by Fabià Puigserver, Lluís Pasqual, Lluís Homar, Guillem-Jordi Graells, Josep Montanyès, Àlex Rigola and Juan Carlos Martel Bayod. Julio Manrique was appointed new director in 2024. Buildings Sala Fabià Puigserver Espai Lliure Lliure de Gràcia Awards 1985 Creu de Sant Jordi Fundació Lluís Carulla honour award See also List of theatres and concert halls in Barcelona References External links Teatre Lliure website (in Catalan, English, and Spanish)
Teatre Lliure

Le Teatre Lliure (litt. en français : Théâtre Libre) de Barcelone est un centre d'art dramatique fondé en tant que collectif en 1976, après la mort du dictateur Franco, sous la Transition démocratique. Présentation Le théâtre est fondé par Fabià Puigserver. Depuis le 1er février 2024, il est dirigé par le metteur en scène Julio Manrique i Vicuña. L'organisation, en tant que fondation privée, a le soutien des pouvoirs publics : mairie de Barcelone, députation de Barcelone, gouvernement de la Généralité de Catalogne et du ministère de la Culture du gouvernement espagnol. Organisation Le théâtre a deux sièges : L'un à Montjuïc (ancien palais de l'Agriculture de l'exposition de 1929, œuvre des architectes Josep Maria Ribas i Casas et Manuel Maria Mayol i Ferrer pour l'exposition internationale de 1929 et ancien marché des fleurs de Barcelone), avec la salle Fabià Puigserver, d'une capacité de 720 spectateurs); L'autre dans le district de Gràcia (250 spectateurs). Voir aussi Marché des Fleurs (Barcelone) Lluís Homar Josep Montanyès Notes et références Liens externes Site officiel Ressources relatives au spectacle : European Theatre Architecture Kunstenpunt Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail du théâtre Portail de Barcelone
Teatre Lliure

Il Teatre Lliure è un ente situato nel distretto di Gracia della città di Barcellona, in Catalogna: il nome indica anche l'edificio teatrale che lo ospita. Storia Inaugurato nel 1976, la sua nascita si deve ad un gruppo di artisti impegnati nel circuito dei teatri indipendenti, che sentì la necessità di un luogo dove allestire spettacoli secondo la propria visione artistica. È dotato di tre sale divise in due differenti strutture: la sala Fabià Puigserver, di 736 posti, rettangolare; l'Espai Lliure, arena a croce greca con posti su tutti e quattro i lati per una capienza complessiva di 172 spettatori; il Lliure de Grâcia, concepito come un open space da 320 spettatori. Nel 1990 fu tra i fondatori dell'Unione dei Teatri d'Europa voluta da Giorgio Strehler. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Teatre Lliure Collegamenti esterni (CA) Sito del Teatre Lliure, su teatrelliure.cat.
Museu Memorial de la Batalla de l'Ebre

El Museu Memorial de la Batalla de l'Ebre de Gandesa aborda la història més recent de la Terra Alta i la Ribera d'Ebre, i situa la batalla de l'Ebre com a eix vertebrador del discurs expositiu. Aquest fet històric, que va marcar profundament aquestes terres, serveix per explicar la seva evolució històrica des de diversos punts de vista: social, polític, econòmic i demogràfic. S'estructura en cinc àmbits per desenvolupar tots aquests aspectes: la memòria dels edificis, la del paisatge, la dels objectes, la de les persones i la del Centre d'Estudis de la Batalla de l'Ebre (CEBE). Aquest equipament té l'origen en la col·lecció del CEBE. Aquesta entitat va néixer l'any 1998, impulsada per un grup d'estudiosos i col·leccionistes de Gandesa, veïns interessats en la història i en la recuperació de material documental, bèl·lic i cultural, de la batalla de l'Ebre i la Guerra Civil. Edifici La construcció és del 1925-1926 d'una sola planta elevada sobre el nivell del sòl. Escala d'accés a la porta amb relleus de pilastres i cornisa amb l'escut de la corona. Presenta finestres rectangulars llises als paraments de tota la façana principal, on hi ha un conjunt de tres nivells, el primer de sòcol, el segon amb línies de forjat marcades per motllures de les aules i el tercer d'un petit frontó que als dos cossos sortits presenta una elevació de mida amb formes corbes. L'interior distribuït en aules entorn d'un passadís distribuïdor. La part posterior sense interès. La coberta és de teula a dues aigües a tots els cossos. Context La visita d'aquest museu es pot complementar amb l'àmplia oferta dels Espais de la Batalla de l'Ebre, a les comarques de la Terra Alta i la Ribera d'Ebre. A Corbera d'Ebre es pot visitar el Poble Vell, declarat per la Generalitat de Catalunya l'any 1992 Bé Cultural d'Interès Nacional com a lloc històric. Al terme de la Fatarella hi ha el Memorial de les Camposines, un espai en record de tots els soldats morts durant la batalla. A més, hi podreu visitar cinc centres d'interpretació, repartits en diverses poblacions, i una sèrie d'espais històrics recuperats i senyalitzats, entre els quals hi ha dos refugis que han estat museïtzats, a Flix i a Benissanet. A Gandesa, a més, hi ha altres ofertes culturals i patrimonials, com el jaciment ibèric del coll del Moro, que consta d'una necròpoli, diversos tallers i el mateix recinte fortificat del poblat; la Cooperativa Agrícola de Gandesa, edifici modernista de Cèsar Martinell construït el 1919, o l'església de la Mare de Déu de l'Assumpció, la Casa de la Vila Vella i la presó o casa de la Castellania, declarats tots tres Bé Cultural d'Interès Nacional com a monuments històrics. Un altre lloc que mereix una visita és la Fontcalda, on hi ha el santuari i un balneari en un entorn natural de gran bellesa. Referències
Sant Roc de Bausen

La capella de Sant Roc —o Sant Ròc— és una ermita del segle xviii, situada al poble Bausen, dins el municipi del mateix nom, al terçó de Quate Lòcs de la Vall d'Aran. És un monument inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La capella o ermita és una petita edificació eclesiàstica dedicara al culte que es troba al carrer Major de la localitat, als afores, en direcció a llevant. Està formada per una única nau de planta rectangular i capçalera plana amb contraforts; els murs són de pedra, amb una capa d'arrebossat i pintada de blanc. Presenta un campanar d'espadanya d'estil francès —de fusta i amb coberta— amb una campana a l'interior, del segle xix o inicis del xx. Referències Bibliografia Sànchez-Cid, Enric. Del Cap de Creus a la Franja: temples i ermites de muntanya. Valls: Cossetània Edicions, 2003. ISBN 849603593X.
Estació d'esquí Port Ainé

L'Estació d'esquí Port Ainé, sovint denominada simplement Port Ainé, és una estació d'esquí alpí situada en el terme municipal de Rialp, a la comarca del Pallars Sobirà. Els darrers anys es fusionà amb Espot Esquí i Tavascan Pleta del Prat i crearen el domini esquiable Skipallars (Gran Pallars), que aglutina les tres estacions obertes de la comarca. Des de l'any 2011, forma part del grup FGC (Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya), juntament amb Espot, La Molina (estació d'esquí), Vall de Núria (estació d'esquí) i Vallter 2000. Comparteixen un forfet de temporada conjunt. Referències Enllaços externs Lloc web oficial
Port Ainé

Port Ainé is a ski resort located in Rialp, in the Catalan Pyrenees, inaugurated in 1986. The ski area extends from 1,650 to 2,440 meters. Cycling In March 2013, Port Aîné hosted the fourth stage of the Volta a Catalunya . Daniel Martin won at the top ahead of Joaquim Rodríguez and at the same time became the leader of the race. In 2016, the resort received the final of a new stage of the Tour de Catalogne during the 4th stage. Thomas De Gendt won after a breakaway while Nairo Quintana managed to grab the leader's jersey he took from Dan Martin by releasing the other favorites Richie Porte and Alberto Contador in the last kilometer. Esteban Chaves won the stage finishing at Port Ainé in the 2021 edition and Tadej Pogačar in 2024. External links Port Ainé website References
Port Ainé

La estación de esquí de Port Ainé está situada en el municipio de Rialp, comarca del Pallars Sobirá (Lérida, Pirineo Catalán). Descripción Esta estación situada en Pallars Sobirá (Lérida) junto al Parque nacional de Aigüestortes es bastante joven pero es un centro deportivo de los más grandes de toda Europa. Resulta interesante de esta estación, el hecho de que sus pistas sean convergentes en una zona central, en la que se encuentra la cafetería, lo que la hace muy recomendable para esquiar en familia, pues es realmente difícil perderse en esta estación. Está orientado hacia el norte ideal para que se mantenga una nieve en perfectas condiciones durante toda la temporada de esquí. La temporada 2006-2007 fue la última en cerrar en toda España, alargando la temporada hasta mitad de mayo, por eso es muy querida entre los esquiadores y snowboarders. Servicios Hoteles, apartamentos y albergues, escuela de esquí, alquiler de material, diferentes cafeterías y restaurantes, guardería y parque infantil, sala de juegos con billares, futbolines, máquinas recreativas, ping-pong, mini-bolera. Enlaces externos Página de Port Ainé Port Ainé 1980 m - de Rialp
Port Ainé

Port Ainé est une station de sports d'hiver des Pyrénées espagnoles située dans la province de Lleida en Catalogne. Géographie Port Ainé, jeune station de la comarque de Pallars Sobirà (Catalogne), à côté du parc national d'Aiguestortes, est un important site sportif espagnol. Elle se situe juste au-dessous du pic de l’Orri, à 2 440 m d’altitude. Les pistes convergent vers une zone centrale où l'on retrouve une cafétéria, ce qui en fait une station adéquate pour le ski en famille car on ne s'y perd que difficilement. Son emplacement sur le versant nord est propice à un bon enneigement pendant tout l'hiver. Histoire Cyclisme La station a accueilli à plusieurs reprises des arrivées du Tour de Catalogne cycliste, une course par étapes de début de saison. Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Port_Ainé » (voir la liste des auteurs). Annexes Articles connexes Liste des stations de sports d'hiver des Pyrénées Liens externes Site officiel de la station Portail des sports d’hiver Portail des Pyrénées Portail de la Catalogne
Vallter 2000

Vallter 2000 és una estació d'esquí situada dins el terme municipal de Setcases a l'extrem nord del Ripollès, a les Comarques Gironines i envoltada pel Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser. Està gestionada per la Unitat de Turisme i Muntanya de FGC. Com el seu nom indica, està situada en el curs del riu Ter, concretament la seva zona axial (el seu naixement). Emmarcada pels pics de Bastiments, Gra de Fajol i de la Dona, l'estació ocupa doncs la part nord del circ d'Ulldeter i l'occidental del de Morens. Les cotes de l'estació abracen des dels 2000 fins als 2500 metres, si bé la base de serveis i l'aparcament principal no estan situats a la cota més baixa sinó pels volts dels 2100 metres, des d'on surten tots els remuntadors excepte dos (el telecadira que prové de baix de tot i un telesquí que s'endinsa en el clot de les Xemeneies, i que fou escurçat per culpa del perill d'allaus). La seva presència ha suposat un factor econòmicament important per la vall de Camprodon, i probablement ha contribuït a augmentar l'atractiu turístic de pobles de la zona. D'altra banda, el trànsit que genera desborda l'estructura urbana de certs pobles i colònies que cal travessar per arribar-hi, com per exemple, Setcases. Innivació Situada a l'extrem oriental de la serralada pirinenca, la innivació de Vallter és molt irregular. La raó és que els fronts atlàntics (que segueixen la circulació zonal) hi arriben molt afeblits. Per contra, les llevantades, que es donen amb molta menys freqüència que els atlàntics, l'ataquen amb tota la seva força, tot deixant-hi grans quantitats de neu. Així, hi ha hagut anys en què l'abundor de llevantades li ha permès de ser una de les estacions d'Europa amb més neu, i romandre oberta fins a dates inusuals als Pirineus (fins a finals de maig durant la temporada 1995/1996). L'altura de l'estació permet que les nevades siguin, ja per definició, més abundoses que a altres estacions, a més d'una conservació de la neu caiguda força bona, malgrat que l'orientació no sigui nord sinó més aviat est, i en algun punt, sud. Tot i això, i d'acord amb la irregularitat nivològica esmentada, l'estació s'ha equipat amb un sistema de neu artificial que (tot complementant la neu natural) li permet de tenir obert durant tota la temporada la major part de l'estació, fins i tot si no hi ha cap llevantada notable. Referències Enllaços externs Pàgina oficial de l'estació
Vallter 2000

Vallter 2000 ist ein Skiareal in den katalanischen Pyrenäen. Es befindet sich im Vall de Camprodrón bei Ripollés und hat 14 km Skipisten. Die Meereshöhe ist 2010 bis 2500 Meter. Es existieren ein Ski- und ein Sessellift. Bei der Katalonien-Rundfahrt diente die Skistation mehrmals als Etappenort. Fußnoten Weblinks Homepage des Skiarealsa Vallter 2000
Vallter 2000

Vallter 2000 is a ski resort located in the eastern Pyrenees close to Setcases, Girona, Catalonia (Spain). It is located near the river source of the Ter River, surrounded by Bastiments, Gra de Fajol and Pic de la Dona. The ski area ranges between 2000 metres and 2535 metres in altitude, although the main buildings are located at an elevation of 2200 meters. Besides alpine skiing, the area is also popular for a range of off-mountain activities, including backcountry skiing, snowshoeing, ice climbing, and hiking. Cycling Vallter 2000 is the highest road climb in Catalonia and has hosted several road bicycle racing stage finishes in the Volta a Catalunya due to its 12.2km climb at an average gradient of 7.8% from Setcases. References See also Bastiments Gra de Fajol Gra de Fajol Petit Pic de la Dona External links Official website History of Vallter 2000
Vallter 2000

Vallter 2000 es una estación de esquí situada en el Pirineo Catalán en la provincia de Gerona (España). Servicios Vallter 2000 dispone de parque infantil, escuela de esquí, cafeterías, restaurantes, servicio médico, trineos, esquí de montaña, raquetas, parapente, tirolina, tiro con arco e hípica, etc Enlaces externos Página de la estación de esquí
Vallter 2000

Vallter 2000 é uma estação de esqui situada nos Pirenéus catalães, na província de Girona, com a base a 2000 metros de altitude. Descrição Esta pequena estação de esqui está no Vale de Camprodon (Vall de Camprodon), comarca de Ripollés (Ripollès), muito acolhedora e com umas espessuras de neve durante toda a temporada que permitem desfrutar de 14 quilómetros de pistas sem nenhum problema. Serviços Dispõe desde parque infantil, escola de esqui, cafetarias, restaurantes, serviço médico, trenós, esqui de montanha, raquetas, parapente, tirolina, tiro com arco e hípica, etc Referências Ligações externas Página da estação de esqui
Espot Esquí

L'estació d'Espot Esquí està situada en el municipi d'Espot, en una de les vies d'entrada del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i prop d'una zona amb molts llacs d'origen glacial; les pistes orientades al nord-est tenen l'encant d'estar envoltades de bosc. Espot Esquí té una extensa longitud de pistes amb un disseny molt cuidat; en una nova etapa s'han creat àrees temàtiques perquè cada esquiador trobi un espai propi per practicar múltiples activitats: esquí alpí, esquí nòrdic, snowboard, esquí de fons, esquí de muntanya i freeride, raquetes de neu, excursions amb motos de neu, circuits de trineus amb gossos, etc. Aquesta ampliació no va estar exempta d'una certa controvèrsia mediambiental donat que es troba prop d'una zona catalogada dins de la xarxa Natura. Història A la dècada de 1950 l'indret ja era utilitzat per a fer cursos del Centre Excursionista de Catalunya per a divulgar la pràctica de l'esquí a la comarca. És un domini esquiable dins de la comarca del Pallars Sobirà, continuador de l'estació Super Espot, que fou inaugurada la temporada 1967-68 i mantingué aquest nom fins a la temporada 1998-99. El nucli de Super Espot, que disposa d'establiments comercials relacionats amb la pràctica de l'esquí, establiments d'hostaleria i apartaments, ha quedat integrat a l'actual estació d'esquí. Referències Enllaços externs Plana web de l'estació d'esquí Medi Ambient paraliza la ampliación de Espot Esquí (2004)