NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Baiona (Corbera de Llobregat)

Can Baiona és una masia de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una masia de dues plantes que conserva la part essencial originària de la casa. Té un cos adossat amb arcades i a la part posterior una construcció amb dues plantes, més moderna. Es troba prop del camí antic de Corbera a Sant Andreu de la Barca. La façana ofereix una bella mostra en el seu portal rodó i les finestres de la mateixa època amb pedra vermella de Corbera. Història Ve ja documentada la masia a la concòrdia del 1576, entre mossèn Llorenç Micó i el baró de Corbera, el magnífic Francesc de Corbera. Fa més de 400 anys que el llinatges dels Xancó porta la masia i els conreus. El 1933 obtingué una menció honorífica de l'Institut de Sant Isidre (I. A. C. de S. I.) sobre un concurs de masies centenàries, el tercer premi i diploma fou per a Josep Xancó i Massana, masover de Can Baiona. Feia llavors 350 anys que la família Xancó duia la masoveria. Referències Enllaços externs «Can Baiona». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
Can Balliu

Can Balliu és un edifici de quatre plantes del municipi de Blanes (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada al número 15, de l'edifici original, de principis del segle xvii, es conserven les tres plantes inferiors. Destaca la porta amb arc de mig punt amb grans dovelles al primer pis; un finestral amb balconada, escut i data a la llinda al segon pis; i dues finestres també amb llinda monolítica al tercer pis. La quarta planta i la coberta responen a una reforma moderna. A la planta baixa hi ha comerços. Descripció És un edifici entre mitgeres de tres plantes i golfes. La planta baixa té dues obertures. La del costat esquerre té una llinda horitzontal i les restes d'un relleu escultòric amb un escut. L'altra, més imponent, té una arcada de mig punt amb grans dovelles. El primer pis té una obertura balconada i emmarcada amb llinda i muntants de pedra, sobre la qual hi ha un escut amb motius vegetals i una data. El segon pis té dues obertures amb balconades més petites i no tant prominents, també amb llindes monolítiques. El tercer pis correspon a una reforma recent i té obertures rectangulars amb llinda única de fusta amb la mateixa data de baix gravada. A sobre del tercer pis existeixen dos pisos de golfes i dues terrasses. Història Forma part del conjunt de cases senyorials del carrer Ample, un dels carrers principals del centre de Blanes. Actualment és un carrer cèntric i comercial, per això la planta baixa està actualment adaptada al comerç i hi ha una perfumeria. Referències Enllaços externs Annex de Promoció econòmica de l'Ajuntament de Blanes «Can Balliu». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Can Barretó (Riells del Fai)

Can Barretó és una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental. Pertany al veïnat de masies disperses de Can Quintanes. Està situada a llevant de Riells del Fai, en el vessant meridional dels Cingles de Bertí i del seu contrafort sud-occidental, la Serra de Can Tabola. És al capdamunt de la vall del torrent de Can Pagès. És la masia de més a ponent del veïnat de Can Quintanes, la primera que es troba venint des de Riells del Fai. A llevant seu hi ha la de Can Verdereny. Està situada a 475 metres de la darrera casa de Riells del Fai, 400 pel camí de Can Quintanes, i els darrers 75 pel camí particular que mena a la porta de la masia. Enllaços externs Can Barretó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Can Barriga

Can Barriga, antic Mas Soler, és una masia de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local. Història i descripció Es troba al costat d'una riera (actualment avinguda de Martí Pujol) i al sud del turó de Montigalà. De tipus basilical, consta de planta baixa, pis i golfes. La urbanització de l'entorn (polígon de Montigalà) han aïllat la construcció, part del jardí i la nova casa construïda el 1924. S'hi han trobat les restes d'una vil·la romana amb un paviment i un possible forn, desapareguts. Referències Enllaços externs «Can Barriga». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Can Batlle (Cabanelles)

Can Batlle és una masia del municipi de Cabanelles (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situada al sud del petit nucli de Vilademires, a l'oest del municipi de Cabanelles al qual pertany. Masia de grans dimensions formada per diversos cossos adossats, que li confereixen una planta més o menys rectangular. L'edifici principal, format per tres crugies, presenta la coberta de dues aigües de teula i està distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada a migdia, presenta un portal d'accés d'arc de mig punt adovellat a la planta baixa i obertures rectangulars al pis, en concret, un balcó exempt de recent obertura i una finestra emmarcada amb carreus de pedra ben desbastats. Les finestres del segon nivell tenen els emmarcaments arrebossats. Adossat a la cantonada sud-est del parament hi ha un cos de planta quadrada cobert amb terrassa al primer pis, que presenta una porta d'accés rectangular emmarcada amb carreus de pedra. Conserva un dels permòdols que en origen sostenien la llinda. De la façana de llevant de la casa destaca una finestra rectangular emmarcada amb carreus, amb l'ampit motllurat i la llinda gravada amb la data 1757. Al costat hi ha una finestra balconera fruit d'una ampliació, amb la data 1775 gravada a la llinda. La façana de ponent de l'edifici presenta un cos adossat rectangular, cobert amb terrassa al pis i tres grans voltes de mig punt a la planta baixa. Dues són bastides amb pedruscall i l'altra amb maons disposats a pla, totes tres recolzades damunt de murs de pedra. La part posterior de la casa presenta tres petits cossos adossats amb les cobertes de dues aigües i distribuïts en dos pisos, dels que destaca una estreta finestra rectangular emmarcada amb carreus de pedra, amb la llinda gravada amb la inscripció " ISIDRO BALLA 1641". La construcció presenta els paraments arrebossats i pintats. Història Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'ajuntament de Cabanelles Can Batlle és una edificació del segle xviii, de l'any 1777; així i tot hom pot pensar que és anterior, donat que es troba una llinda commemorativa amb el nom ISIDRO BALLA 1647 en una de les finestres, i en una altra la data 1757. Referències
Can Berga (Riells del Fai)

Can Berga és una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental. Pertany al veïnat de masies disperses de Can Quintanes. Està situada a llevant de Riells del Fai, en el vessant meridional dels Cingles de Bertí i del seu contrafort sud-occidental, la Serra de Can Tabola. És al capdamunt de la vall del torrent de Can Pagès. A ponent seu hi ha la masia de Can Verdereny, i a llevant, la de Can Quintanes. La masia està catalogada com a Element d'interès municipal per l'ajuntament de Bigues i Riells. Està, igualment, inclosa en el seu «Catàleg de masies i cases rurals». Referències Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Can Busquets (Vallcanera)

Can Busquets és una masia de Vallcanera, municipi de Sils, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment en estat ruïnós la masia és coneguda també per un seguit d'investigacions parapsicològiques que s'hi han dut a terme. Busquets és una gran propietat ja esmentada el 1497. És un complex d'edificis de diferents èpoques que s'origina amb el mas del segle xv, reformat a finals del XIX i principi del XX quan es fa la casa i la capella neogòtica. Busquets és un complex de diverses edificacions. El més antic és un edifici de dues plantes i golfes, estructura basilical i vessants als laterals, de porta adovellada de mig punt i finestra central gòtica d'arc conopial amb tres arquets. La façana va ser remodelada i el coronament de les dues crugies laterals és de merlets de rajol. A l'interior, molt enrunat, també hi ha portes adovellades. Però el mal peu estat de l'edifici i l'abundant vegetació fa gairebé impossible la descripció. Al costat dret hi ha un altre edifici de factura moderna sense cap interès i, a la banda esquerra, hi ha el gran casal de finals del segle xix. És un edifici d'estil eclèctic de planta rectangular, amb soterrani i tres plantes, i amb glorieta semicircular de tres nivells a la part central de la façana. Les obertures són d'arc rebaixat, emmarcades, i el parament del mur arrebossat i pintat d'un to vermellós. La coberta és a quatre aigües de teula àrab, amb barbacana de bigues de fusta. Tot l'interior està en estat ruïnós, amb els sostres caiguts i les parets en molt mal estat, però s'aprecien les decoracions de les parets, pintades i empaperades. Adossada a la banda esquerra de la casa hi ha la capella neogòtica. És de planta rectangular i tres absis carrats amb finestres apuntades i un rosetó central. La façana presenta una porta d'arc apuntat flanquejada per dues finestres que tenen l'aparença de ser de pedra però són de guix i el parament és esgrafiat de carreus. La nau està formada per quatre trams de volta de creueria simulats amb arcs, nervis i pilastres de guix. L'estat ruïnós en què està tot l'edifici deixa al descobert l'estructura portant de revoltons de rajol i bigues de ferro recoberta per plaques i motllures. Al costat dret de la casa hi ha un altre edifici de rajol vist d'estil modernista, que degut a la vegetació i a la runa és inaccessible. Referències
Can Cabanyes

Can Cabanyes és una masia situada a la Rambla de Sant Joan, 59-77 del barri de Nova Lloreda de Badalona, catalogada com a bé cultural d'interès local. Història El 1575, Eleonor Rovira, vídua de l'anterior propietari Pere Soley, es va casar amb Salvador Cabanyes d'Argentona, en un matrimoni doble en què també es casava la seva filla i pubilla (Jerònima Soley) amb Jaume Cabanyes, segons condicions estipulades al testament per a poder heretar la casa i propietats. El 1636, el propietari Francesc Cabanyes va encarregar unes reformes al mestre de cases Joan Clot. La masia va ser reformada al segle xviii i novament al segle xix, que li donà l'aspecte actual. Actualment és propietat de l'Ajuntament, i s'utilitza com a centre cívic i seu del Districte 2. A més, cada any anualment s'hi celebra la Festa Indiana, on s'acostuma a servir tripes i a fer activitats culturals amb diverses entitats dels barris del districte. Descripció De façana neoclàssica, l'edifici compta amb planta baixa, un pis i golfes. A cada costat hi ha sengles galeries amb columnes toscanes sobre base de carreus, amb balustrades i acabament en frontó. A la teulada presenta una torre central. El jardí, desfigurat per la construcció de l'autopista C-31, compta amb palmeres i també un curiós safareig circular. Tot el conjunt de la finca ofereix un aspecte colonial. Capella del Sant Crist A l'entrada de la finca hi ha una capella dedicada al Sant Crist, que ja existia en el darrer quart del segle xviii, segons els plànols conservats de l'antiga masia de can Peixau. La llegenda diu que la imatge arribà en aquest punt per una rierada des del monestir de Sant Jeroni de la Murtra. Referències Vegeu també Masia d'en Cabanyes de Vilanova i la Geltrú Cal Cabanyes de La Granada Enllaços externs
Can Canal (Cabrera de Mar)

Can Canal, o Can Miralles, és una masia del municipi de Cabrera de Mar (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Descripció És una masia amb teulada a dues vessants, de planta baixa, pis i golfes. Té un portal rodó, dovellat, amb un banc de pedra a la dreta. La façana, originàriament esgrafiada, està emblanquinada i té un rellotge de sol amb les dates de la construcció i posteriors restauracions de la casa gravades (segle xiii, 1903, 1942). Al fons de l'entrada hi ha l'escala que puja al pis principal. A més del celler i altres dependències per als serveis agrícoles, la casa té una gruta subterrània. Història Segons una escriptura conservada, aquesta casa pertanyia a Arnau Valromanes l'any 1289. El 1862, Cristóbal Vendrell la va vendre a la família Bassegoda. Cap al 1941 la casa va ser comprada per la família Maluquer. A més de les escriptures, es conserva l'arbre genealògic de la família Canal que dona nom a la casa. Referències
Can Canals-Miralles

Can Canals-Miralles, també anomenat Can Sangrà, és un edifici situat al carrer Major de Sarrià cantonada amb el de Canet al barri de Sarrià de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història L'edifici primitiu, de planta baixa i un pis, va ser construït en algun moment entre mitjans del segle xviii i el 1786 per la família Canals, fabricants d'indianes. A finals del segle xix, es posà en subhasta i fou adjudicat a Ramon Miralles, constructor i alcalde de Sarrià, que li va afegir un pis. Actualment, és propietat del seu besnet Josep Sangrà i Bosch. Descripció És una casa senyorial de planta baixa i dos pisos, amb terrat. Les façanes estan decorades amb esgrafiats geomètrics i a l'extrem de llevant hi ha una tribuna semicircular de factura més moderna. La façana principal del carrer Major de Sarrià s'obre a un jardí que s'estén al llarg del carrer de Canet, clos per una reixa amb una porta de ferro forjat. A principis del segle xx, el jardí era molt més gran i anava des del carrer de l'Hort de la Vila fins al carrer de Canet. Referències Vegeu també Casa-fàbrica Canals Vil·la Joana Can Llevallol Bibliografia Alier, Roger «La fàbrica d'indianes de la família Canals». Recerques: història, economia, cultura, núm. 4, 1974, p. 59-91. de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 112. ISBN 978-84-09-55644-1.
Can Carbassot

Can Carbassot és una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental. Les seves ruïnes són a l'extrem nord-oriental del terme del poble de Riells del Fai, al nord del terme municipal de Bigues i Riells. És a la part alta de la vall del torrent del Pollancre, a prop i al nord-est de les ruïnes de Can Berga Vell, també al nord-est de les de Can Coll. És a ponent del Collet de Can Tripeta i al nord-oest del Puiggraciós. Són molt a prop dels Cingles de Bertí, a migdia del lloc on es troben les Balmes del Traver i el Grau Mercader. Malgrat la seva pertinença al terme municipal de Bigues i Riells, no pertanyia a cap de les dues parròquies d'aquest terme, sinó a la veïna parròquia de Sant Pau de Montmany, pertanyent al Figueró i Montmany. Era una construcció popular del segle xix, que, ja abandonada, rebé directament les conseqüències del gran incendi forestal del 1994; es cremà l'embigat i s'ensorrà la teulada. Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells. Referències
Can Cerdà (Palau-solità i Plegamans)

Can Cerdà és una masia de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El seu origen es remunta al segle xv, ja que està documentada des de l'any 1400 com una propietat rural dedicada a activitats agrícoles i ramaderes, pròpies de l'economia rural catalana de l'època. Descripció Can Cerdà té l'estructura típica de les masies catalanes, amb planta rectangular, teulada a dues aigües i un pati davanter. Destaquen els seus murs de pedra, les bigues de fusta i alguns elements decoratius originals. La casa, malgrat haver estat restaurada, conserva mostres evidents de la seva importància com a masia, una de les principals de Plegamans. Presenta planta rectangular, teulada a dos vessants amb incipient ràfec de dues filades de teules decoratives. Té planta baixa i primer pis. A la planta baixa té la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat. Davant la façana principal s'obre un pati envoltat de cossos annexos dedicats a les necessitats agrícoles i ramaderes. Aquest pati té un accés de portalada rectangular d'arc rebaixat i amb un teuladet a dos vessants de teules àrabs. La seva fàbrica és de còdols, maó i alguna pedra cantonera. A la façana té un rellotge de sol de l'any 1959. A l'interior de Can Cerdà, hi ha una escala muntada sobre mig arc de pedra que porta al pis de dalt. La planta baixa té una sala gran, que comunica a mà dreta amb l'antiga cuina, on es pot apreciar on estava situada la campana de la seva llar de foc. Es troba envoltada de camps que històricament han estat conreats. Tot i que el paisatge rural ha canviat molt, la masia continua sent un símbol de les arrels agrícoles de la regió. Història La masia sempre ha estat en mans de la mateixa família sense haver perdut el nom. L'ascendència Cerdà neix cap a l'any 1258 dins del manso l'Olzines. De la casa es tenen notícies documentals l'any 1401, quan apareix com l'establiment fet pel prepòsit de Sant Cugat a Sant Genís de Plegamans, per la pensió anual de dues quarterades d'oli i un parell de capons, pagant d'entrada dotze sous. Diferents membres de la família Cerdà apareixen en els fogatges dels anys 1427, 1497, 1515 i 1552. Al llarg dels segles, Can Cerdà ha experimentat modificacions i ampliacions. Tot i que conserva l'estructura tradicional d'una masia catalana, la seva arquitectura mostra elements propis del Renaixement i del Barroc, característics de les reformes realitzades entre els segles XVI i XVII. Al segle xxi, la masia encara està en mans de la família Cerdà, que li va donar el nom. Com era habitual, el cognom dels propietaris es va associar directament a la finca, un fet comú en la toponímia rural catalana. La masia formava part del nucli rural de Plegamans, una de les dues localitats que, l'any 1840, es van unir per formar el municipi de Palau-solità i Plegamans. Tot i que les activitats agrícoles han anat desapareixent progressivament a la zona, Can Cerdà s'ha conservat com a patrimoni històric local. El seu valor rau en la representació de la vida rural tradicional catalana i en la seva importància cultural dins del municipi. Referències
Can Coll (Cerdanyola del Vallès)

Can Coll és una antiga masia a la serra de Collserola, dins el terme municipal de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història Anteriorment al 1495 era coneguda com a Mas Portell, però el fogatge d'aquest any parla d'un Coll com a propietari. Al llarg dels segles posteriors, va ser ampliada diverses vegades amb l'afegit d'un seguit de cossos i dependències agrícoles al voltant d'un gran pati, fins a la construcció de la capella adossada a la casa el 1845. Tot i el pes de les activitats forestals, el conreu de la vinya i la producció de vi van ser les activitats més importants que s'hi desenvolupaven. La família Coll va ser molt influent a Cerdanyola i hom diu que el comú de Sant Martí es va reunir en alguna ocasió a la masia. El 1928 va ser adquirida, gairebé en estat de ruïna, per Joan Serra Sian, que hi va fer grans obres i la va convertir en una explotació agrícola moderna. El 1987, la finca fou adquirida per la Corporació Metropolitana de Barcelona, i, un any després, es rehabilità una part de la masia i s'hi inaugurà el Centre d'Educació Ambiental Can Coll del Parc Natural de la Serra de Collserola. Ha estat reformada en diverses ocasions, la darrera el 1992, i actualment, acull escolars d'educació infantil, primària i grups d'ESO i Batxillerat, funcionant també com a centre d'informació i acollida del Parc els diumenges. Descripció És formada per un conjunt d'edificis de diverses èpoques i estils. L'edifici principal té planta baixa, un pis i golfes, amb coberta de teula a quatre vessants. La façana principal, a migdia, és formada per dos cossos unificats d'estructura simètrica i dues construccions laterals afegides. El cos esquerre presenta una gran porta d'accés adovellada d'arc de mig punt; la resta d'obertures són rectangulars i estan emmarcades en pedra a la planta i al pis, i d'arc escarser a les golfes. El cos dret té la porta d'arc escarser, i la resta d'obertures són de la mateixa tipologia que les de la banda esquerra. A la part davantera hi ha un altre edifici de maó, unit a la construcció principal per una tanca que delimita un gran pati. Aquest segon edifici s'obre al paisatge de Collserola mitjançant una gran terrassa amb columnes salomòniques de maó. Són remarcables els jardins. Referències Enllaços externs Can Coll - Lloc web oficial (català)
Can Coll (Riells del Fai)

Can Coll era una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental. Les seves restes es troben a l'extrem nord-est del terme municipal, en el vessant de ponent del Puiggraciós, a l'esquerra del torrent del Pollancre i a prop i a ponent del Collet de Can Tripeta. Queda també al sud de Can Berga Vell i al sud-oest de Can Carbassot. Malgrat la seva pertinença al terme municipal de Bigues i Riells, no pertanyia a cap de les dues parròquies d'aquest terme, sinó a la veïna parròquia de Sant Pau de Montmany, pertanyent al Figueró i Montmany. Es tractava d'una construcció popular del segle xviii. Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells. Referències . Enllaços externs Can Coll en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Can Colom (l'Hospitalet de Llobregat)

Can Colom és una masia del barri de Santa Eulàlia de l'Hospitalet de Llobregat, catalogada com a bé cultural d'interès local. Història Va ser construïda com a segona residència de la família Colom, que residia habitualment a Barcelona i que ja en tenia altres en diversos indrets de Catalunya. Es creu que durant un breu temps, cap als anys 1930-1940, va servir com a casa de colònies, fins que va ser arrendada per la família que l'habitava fins fa poc. El 2004, Mercè Albiach, de 96 anys, es va traslladar a un pis d'enfront mentre la masia era rehabilitada. Descripció És de planta quadrada amb teulada a doble vessant. Té un celler i pati cobert per un terrat sostingut amb pilastres de fosa i il·luminació zenital en la meitat de l'edifici. Posteriorment, s'afegiren dos cossos, una capella i un porxo porticat, tots dos d'estil neogòtic. Del parc que l'envoltava i que arribava fins al carrer de Buenos Aires, només n'ha quedat el testimoni de les palmera que hi ha a frec, i algun altre arbre. La planta baixa s'ha convertit en taller i la capella neogòtica en magatzem. Referències
Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local. Història Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home. Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que al segle xx, Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades, la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960. Descripció Originària del segle xvi, consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra. Els seus interiors són de caràcter sumptuós. En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals. Referències