NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fossar de la Pedrera

The Fossar de la Pedrera (lit. Cemetery of the Quarry) is located on Montjuïc hill in the Sants-Montjuïc district of Barcelona. Forming part of the Montjuïc Cemetery, it was used as a mass grave for 4,000 victims of Spain's White Terror. There is now a memorial on the site. Since 1985, the area also houses the remains of Lluís Companys, the 123rd President of Catalonia, who was executed nearby at the Montjuïc Castle by the Francoist government on 15 October 1940. His death is commemorated annually by Catalan politicians and civilians, who lay a wreath in memory of the president. History In 1985, a memorial designed by architects Beth Galí, Marius Quintana, and Pere Casajoana was opened, comprising a set of columns with the names of the victims, a large garden with tombstones, and the mausoleum of Lluís Companys. The inscriptions on the entrance were written by Maria Aurelia Capmany: one refers to the victims of repression, another to victims of fortune. The term "victims of fortune" likely refers to those who suffered and died due to the chaotic and unpredictable nature of war and its aftermath, whether they had been buried there as well or not. The memorial was inaugurated on 27 October 1985 by President Jordi Pujol, the mayor of Barcelona Pasqual Maragall, and relatives of Lluís Companys. There are also a number of other memorials on the site, including a tribute to the victims of National Socialism opened on the fiftieth anniversary of the end of World War II, a bronze figure in memory of all those executed by the Francoist government, and a memorial to CNT members who died during the civil war. References
Fossar de la Pedrera

Il Fossar de la Pedrera (in italiano Cimitero della Cava) è un'antica cava di pietra che si trova sul Montjuïc di Barcellona accanto al cimitero. Nel corso dei secoli è stata utilizzata come fossa comune per i poveri e gli stranieri ma, sotto la dittatura di Franco, divenne luogo di fucilazione e di abbandono dei corpi di circa 4.000 repubblicani ed antifascisti vittime del Terrore bianco. Dal 1985 il Fossar ospita anche i resti di Lluís Companys, il presidente della Repubblica Catalana giustiziato nel Castell de Montjuïc dal governo franchista. Ogni anno, nell'anniversario della sua morte, politici e civili catalani depongono una corona in memoria del presidente. Il 27 ottobre 1985 alla presenza del Presidente della Generalitat Jordi Pujol, del sindaco di Barcellona Pasqual Maragall e dei parenti di Lluís Companys, è stato inaugurato un memoriale composto da una serie di colonne con i nomi delle vittime del franchismo. Sul sito si trovano anche un monumento commemorativo alle vittime del nazionalsocialismo inaugurato in occasione del cinquantesimo anniversario della fine della seconda guerra mondiale, una figura in bronzo in memoria di tutti i giustiziati dal governo franchista e un memoriale ai membri della CNT morti durante la guerra civile. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fossar de la Pedrera Collegamenti esterni (CA) Fossar de la Pedrera, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana. Fossar de la Pedrera, su archINFORM.
Fundació Cuixart

La Fundació Cuixart és una entitat privada sense ànim de lucre amb seu a Palafrugell fundada l'any 1998 per voluntat de Modest Cuixart i Tàpies en vida del pintor. Va ser constituïda per tal d'articular una plataforma a partir de la qual divulgar la seva trajectòria artística i protegir la seva obra. Amb el temps ha esdevingut una organització cultural que protegeix aquest patrimoni i que potencia l'art català contemporani a nivell internacional així com dona projecció als nous artistes emergents i organitza activitats vinculades amb l'art, la cultura i la docència per tal de formar a les noves generacions sensibilitzant-los i que tinguin eines intel·lectuals per apreciar l'art modern i el seu patrimoni allà on vagin. A més la Fundació té cura de la casa modernista on va viure Modest Cuixart a partir dels anys 70 i el taller del pintor com a part del patrimoni cultural de l'entitat. L'any 2007 l'entitat va cessar temporalment les seves tasques públiques per respecte a la mort del pintor i el dol de la família per la que va suposar un gran pèrdua. Actualment l'entitat treballa en col·laboració amb el departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i l'Ajuntament de Palafrugell en diferents projectes educatius i culturals. Fundació Cuixart gestiona diferents activitats a la seu física i és possible ara visitar l'estudi-taller del pintor, a més d'organitzar cicles d'activitats culturals com exposicions, certàmens de música, dansa i fotografia, continuant la faceta de dinamitzador de Modest Cuixart. Taller Cuixart La fundació ha conservat el taller del pintor amb cura preservant les eines i l'ambient en el qual Modest Cuixart duia a terme el seu procés de creació. El taller guarda amb la mateixa disposició els utensilis dels quals se servia i dedica un homenatge als seus pinzells, dels que no es desprenia i als qui Cuixart tenia en gran estima i que considerà com els seus amics. Aquest taller anomenat Taller Victòria va ser dissenyat pel seu fill primogeni Marc Cuixart, arquitecte i catedràtic, va ser construït l'any 1984. El procés creatiu de Cuixart era molt intens i passava dies tancat al taller submergit en el seu somni cognitiu i creador, per això es va adaptar un altell amb un llit per descansar. A més d'un tocadiscs amb el qual feia sonar Wagner. Actualment la fundació exposa una selecció obres de l'artista, especialment de l'època informalista que va viure a París i de la darrera etapa. Modest Cuixart, va realitzar un total de 4000 obres des de l'any 1941 fins al 2007. Vinculada a la seva inquietud per la ciència,la medicina, la natura i el progrés Cuixart transmet a la seva obra fonaments filosòfics relacionats amb la ciència i la natura així com un homenatge a la dona la pau, la llibertat, la vida i el patiment dels homes Referències Enllaços externs Fundació Cuixart - Lloc web oficial Turisme Baix Empordà - Museus
The Cuixart Foundation

The Cuixart Foundation is a private non-profit organization located in Palafrugell. It was founded in 1998 by Modest Cuixart i Tàpies. The organization was set up to illustrate Cuixart's artistic career and to protect his work. Over time, it became a cultural organization that protects his heritage and promotes contemporary Catalan art at an international level. It gives new artists a platform and organizes activities related to art, culture and teaching to inspire new generations. It seeks to sensitize participating artists and give them the intellectual tools to appreciate modern art and its heritage. In addition, the Cuixart Foundation takes care of the modernist house and workshop where Modest Cuixart lived from the 1970s as part of its cultural heritage. The Foundation works in collaboration with the Department of Culture of the Generalitat de Catalunya and the Town Hall of Palafrugell in different educational and cultural projects. Studio The foundation has preserved the painter's studio by maintaining the tools and environment in which Modest Cuixart carried out his creative process. The workshop, named Taller Victoria, was designed in 1984 by his son, Marc Cuixart, an architect and professor. Cuixart's creative process was intense and he spent days locked inside the workshop. As a result, the attic was adapted into a living and working quarters with a bed for him to rest. The foundation exhibits a selection of works by the artist, especially from the formalist period, when he lived in Paris, and from the last stages of his career. Modest Cuixart made a total of 4,000 works between 1941 and 2007. References External links Fundació Cuixart - Official web page Turisme Baix Empordà - Museums
Fàbrica Cosme Toda

La Fàbrica Cosme Toda és un edifici industrial situat al carrer d'Enric Prat de la Riba, 54-62 de l'Hospitalet de Llobregat, catalogat com a bé cultural d'interès local. És de les poques que es conserven actualment, gràcies al fet que ha estat capaç d'adaptar-se a les noves necessitats. Història Una de les industries més importants de l'Hospitalet a finals del segle xix i primeres dècades del xx va ser la fabricació d'elements ceràmics: maons, teules, balustres, terracotes decoratives, rajoles, etc. Tres d'aquestes fàbriques es bastiren a tocar l'una de l'altra al llarg de l'antiga carretera provincial (actual carrer d'Enric Prat de la Riba), en terres que havien estat del baró de Maldà: Batllori, Llopis i Cosme Toda. El primer edifici va ser projectat el 1883 pel mestre d'obres Marià Tomàs i Barba. El 1923, l'arquitecte municipal Antoni Puig i Gairalt se'n va encarregar de l'ampliació, i el 1925 s'hi va afegir un cobert, tres forns i una xemeneia, a càrrec de Lluís Colomer i Ballot. El 1937, junt amb la seva veïna, la Ceràmica Llopis, va ser col·lectivitzada i utilitzada com a fàbrica de material de guerra. L'any següent, una explosió provocà un incendi que destruí pràcticament la Ceràmica Llopis però no la Cosme Toda. Descripció És una gran nau longitudinal, de planta baixa i tres pisos, coberta amb teulada a dues vessants i travessada per tres mòduls als extrems i al mig, perpendiculars, de planta baixa i quatre pisos, i coberts amb teulada a quatre vessants, amb florons en tres punts i òculs a la part superior simulant golfes. Les finestres, totes rectangulars, segueixen un ritme regular. Per les formes són cúbiques, les motllures, cornises i volums, preconitza ja el posterior racionalisme de l'autor. La casa del director (adossada a la veïna de Can Llopis) és un edifici de planta baixa i pis, fet amb maó vist, que combina els de tonalitat rogenca amb altres de més clars amb filades verticals sobresortints i relleus romboidals. Referències Enllaços externs «Casa del director de Cosme Toda». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Fàbrica Trinxet

La fàbrica Trinxet és un conjunt arquitectònic del barri de Santa Eulàlia de l'Hospitalet de Llobregat, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història El complex fabril és el resultat de la unió de dues antigues fàbriques tèxtils: Can Gras, de llençols i panes, era propietat de Miquel Gras i va ser construïda entre 1906 i 1911 per l'arquitecte Modest Feu i Estrada. Can Trinxet, de filats i teixits de cotó, era propietat d'Avel·lí Trinxet i Casas (Vilanova i la Geltrú, 1845-1917), i va ser construïda el 1905 segons el projecte de l'arquitecte Joan Alsina i Arús, si bé el 1907 es va ampliar amb un petit cobert a la cantonada dels carrers Santa Eulàlia i Salvadors, de Modest Feu. El 1916, aquest mateix arquitecte també va fer una altra ampliació de les naus per la façana principal. El 1913, es van incorporar a l'empresa els seus fills Francesc i Antoni Trinxet i Mas, sota la raó social Avel·lí Trinxet i Fills. El 1930, Can Trinxet es va integrar en el trust Unió Industrial Cotonera SA, i el 1933, va llogar les naus de la veïna fàbrica de Can Gras i li va comprar 250 telers, aplegant una plantilla de més de 1.000 treballadors. El 2001, l'Ajuntament de l'Hospitalet va signar un conveni amb les immobiliàries propietàries del recinte pel qual aquestes li cedien la nau de Can Gras a canvi de la construcció de tres blocs de pisos. El 2002, la caseta del guarda de Can Gras, obra de Modest Feu, va ser destruïda en una acció polèmica que va provocar un enfrontament polític. Descripció Can Gras és un edifici industrial amb dos cossos clarament diferenciats, tant per les dimensions com per les tipologies. Un primer sector, més petit, es veu destinat a funcions comercials i, l'altre, constituït per una gran nau, es veu destinat a producció fabril. A la façana principal es combina el parament de carreus de pedra amb els elements decoratius, fets amb maó, que fan pilastres i sanefes fent escalonaments; també s'hi pot llegir la data de 1910. Referències Vegeu també Casa Trinxet Can Trinxet (Sant Feliu de Codines) Avel·lí Trinxet i Pujol Bibliografia Barnés i Martín, Judith «L'univers Trinxet. Producció i treball en una fàbrica tèxtil hospitalenca a partir de les fonts orals». Quaderns d'estudi. Centre d'Estudis de l'Hospitalet, núm. 26, 18-03-2013, p. 11-39.
Garfís

El Garfís, o Montjoia, és una masia situada en el terme municipal de Moià (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada al nord del terme de Moià, a prop del límit amb l'Estany i Muntanyola. És a prop i a migdia de la Monjoia, al nord-oest de la masia de La Guantera i a l'esquerra del torrent de Garfís. És un gran casal molt reformat, amb nucli original possiblement del segle xvi. Hi ha una finestra conopial que dona indicis d'una data força antiga. La coberta és a dues aigües. L'estructura està articulada en dos cossos perpendiculars i té el parament de pedres irregulars i fang. Hi ha molts afegits del segle xviii. Un antic estable ha estat convertit en capella de l'edifici. Actualment s'utilitza com a residència d'estiu per a nens, transformant-se l'interior per les actuals funcions. Referències Enllaços externs Ajuntament de Moià. Pla Especial del catàleg de les masies i cases rurals de Moià. Ajuntament de Moià.
Golorons

Golorons és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. La primera referència històrica a aquest Mas es remunta a l'estiu de 1196, quan els germans Arnau i Bernat de Joval entreguen el mas de Guanelons a l'església de Santa Maria de Solsona. Al costat d'aquesta masia es troba l'església de Sant Salvador de Golorons, de factura pre-romànica, actualment en estat ruïnós. Referències
Gorg de Saladic

El Gorg de Saladic és un gorg del terme municipal de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès. Està situat a prop i a llevant del poble de Monistrol de Calders, a sota i també a llevant de la masia de Saladic. El forma la riera de Sant Joan en una zona on travessa unes grans lloses de pedra. És un dels llocs emblemàtics del poble, molt concorregut per propis i forasters a l'època estival. Bibliografia ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006 PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
Hospital San Juan de Dios (Esplugas de Llobregat)

El Hospital Sant Joan de Déu es un hospital universitario español, especializado en pediatría, ginecología y obstetricia. Aunque generalmente es referido como un hospital barcelonés, al ser fundado en la capital catalana en 1867, desde 1973 sus instalaciones se encuentran en el vecino municipio de Esplugas de Llobregat. Es un centro de titularidad privada concertado por el CatSalut, integrado en la Red Hospitalaria de Utilización Pública (XHUP), que pertenece a la Orden Hospitalaria de San Juan de Dios. Historia En 1867 Benito Menni, sacerdote italiano de la Orden Hospitalaria de San Juan de Dios, fundó en el municipio de Gracia el Asilo Hospital de San Juan de Dios, inicialmente ubicado en la confluencia de las calles Muntaner y Rosellón, donde hoy se ubica el Colegio San Miguel. Fue el primer hospital infantil de España, y originalmente trataba a enfermos de raquitismo y escrófula. En 1881 el centro inició su traslado al municipio de Las Cortes de Sarriá, en el espacio que hoy ocupa el centro comercial L'illa Diagonal, aprovechando algunas de las fincas de la antingua masía Can Barceló, junto a las que se construyeron nuevas instalaciones. Este traslado se completó en 1907, aunque en los años 1920 se realizaron nuevas reformas para construir una entrada principal de cara a la recién abierta avenida Diagonal. Al quedarse pequeñas estas instalaciones, en 1973 el centro se trasladó a su actual recinto en Finestrellas, Esplugas de Llobregat, junto al término municipal de Barcelona. Al mismo tiempo, se convirtió en hospital general infantil, pasando a ser centro concertado con la administración. En 1993 suscribió un acuerdo de colaboración con el Hospital Clínico de Barcelona para convertirse en hospital universitario. En 2009 las instalaciones se ampliaron con la inauguración del nuevo hospital psiquiátrico infantil.​ En 2010 se iniciaron las obras de remodelación y ampliación de todo el recinto, todavía en curso. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hospital San Juan de Dios. Web oficial
Hôpital Saint Jean de Dieu (Esplugues de Llobregat)

L'Hôpital Saint Jean de Dieu (Sant Joan de Deu en catalan) est un hôpital universitaire espagnol, spécialisé en pédiatrie, gynécologie et obstétrique. Fondé originellement en 1867 à Barcelone, il est considéré comme un hôpital de la capitale catalane, bien que ses installations soient situées depuis 1973 sur la commune voisine d'Esplugues de Llobregat. Liens externes Ressource relative à la santé : Catálogo Nacional de Hospitales Portail de la médecine Portail de la Catalogne
Hostal de la Costa

L'Hostal de la Costa és un antic hostal del terme municipal de Cabanelles, a l'Alt Empordà, en territori del poble de Queixàs. Està situat al peu de l'actual carretera A-26 (antiga N-260, en el punt quilomètric 52,7, a llevant de Queixàs. És a la carena entre el Rec de Can Gommar (nord-est) i el Rec de Can Torbany, queda al sud-est de la masia de la Costa, al sud-oest de Can Gommar, al nord-oest de Can Flor, al nord de la Casa Nova del Mas Riera i a ponent dels Boscos de Can Vilar. Etimologia Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: es tracta d'un antic hostal de carretera situat al capdamunt de la costa -pujada- que fa la carretera a llevant de Queixàs. Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Hostal del Pont del Clop

L'Hostal del Pont del Clop és una masia, actualment enrunada, situada al poble de Timoneda pertanyent al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès. És al costat del pont del Clop sobre la Ribera Salada. Enllaços externs Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta masia Referències
Hostal del Vent (Lladurs)

Hostal del Vent és una masia (antic hostal) dels Torrents, a l'extrem nord-est del municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès. Està edificada sobre un collet, a 1.280 m., on acaba la carena que baixa del Prat d'Estaques, al sud-oest, i comença la de la Ventolada, que agafa direcció est. A les fondalades de la banda sud s'inicia la frondosa rasa de Torrenteller, i al nord-est s'estén el profund i espectacular esvoranc del Clot de Vilamala (pujant al turonet que hi ha al nord-est de la masia se'n pot gaudir d'una impactant visió). Cap a ponent unes pendents més suaus baixen vers la masia d'Encies i la Riera de Canalda. A pocs metres de la masia hi passa la carretera de Solsona a Coll de Jou. De davant seu surt la pista forestal que, amb uns 3,5 km, porta a l'enrunada masia de Capdevila, resseguint les capçaleres de les rases de Torrenteller i de Capdevila. Cap al sud, per la rasa de Torrenteller, es despenja un interessant sender, bastant emboscat i no gaire senyalitzat, però poc perdedor. A la cota 1.100 m. aproximadament es bifurca: per la dreta porta a la masia de Torrenteller i per l'esquerra, després de travessar la rasa, es pot resseguir la Rua de Corrua, que passa per sota del Morro de Truja, les obrades balmes de la Corrúa i la Quesis, la Trona, el Tossal de l'Àliga, la balma de la Cabrota i arriba a la Rasa de Capdevila, des d'on es pot pujar a la masia de Capdevila o baixar a la del Cavall. Referències Bibliografia Mapa Vall de Lord, Esc. 1:25.000., Editorial Alpina.
Auguets

Auguets o Huguets és una masia de Pinell de Solsonès (Solsonès). Es tenen referències en les diferent denominacions: Huguets (segle xvi), Huguets (1803), Euguets (1810). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada a 660 m d'altitud S'hi accedeix a través d'una asfaltada en bon estat. Descripció És una masia de grans dimensions que consta de diferents cossos. Consta de planta baixa, un pis i golfes i la teulada és a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana principal. La planta baixa està coberta amb volta d'aresta i el primer pis amb volta de canó rebaixada amb llunetes. L'habitació és una sala dividida en alcoves i la porta d'aquestes està decorada amb una volta polilobulada de guix. A la façana principal s'obre la porta d'entrada, de grans dimensions i forma rectangular, i una finestra al primer pis amb l'ampit de pedra motllurat. A la façana sud, a la primera planta, hi ha una galeria, tapiada, formada per quatre arcs de mig punt. Al costat de la masia es troba la capella. La connexió des de l'edifici al cor de l'església es realitza per mitjà d'una galeria porticada de dos pisos. La capella és d'una nau coberta amb volta de canó amb llunetes que comença des d'una cornisa de guix molt decorada. L'absis és pla, està cobert amb una gran petxina i la transició a la part inferior que és quadrangular es fa mitjançant dues petites petxines. Als peus de l'església es troba el cor sobre una volta de canó rebaixada. A la façana principal es troba la porta d'entrada d'arc rebaixat amb una motllura que la ressegueix; per sobre hi ha un òcul i un petit campanar d'espadanya d'un ull. Referències Enllaços externs Auguets, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Institut Baix Empordà

L'INS Baix Empordà és una institució d'educació secundària ubicada a Palafrugell, a la comarca del Baix Empordà. El centre imparteix les titulacions d'Educació Secundària Obligatòria i postobligatòria, ja siguin d'orientació acadèmica (batxillerat) com de formació professional, de grau mitjà i superior. A més, el centre també ofereix altres modalitats formatives que s'adeqüen a la demanda de la comarca. Actualment el centre participa a diversos projectes com Comenius (Youth go job hunting), Escoles Verdes (entrega dels Premis de Medi Ambient), Qualitat i Millora Continua, Educat 2.0 o competicions de robòtica, entre d'altres. Història L'Escola de Formació Professional va ser inaugurat el 4 d'octubre de 1974 a l'edifici de l'antiga Escola d'Arts i Oficis al carrer de la Tarongeta, on es troba en l'actualitat el Museu del Suro. La seva creació es considera un «important pas per a la vila», que va comptar amb un important suport de l'alcalde Joan Rutllant i Pibernat i el seu equip. Els primers alumnes inscrits en aquell curs van ser 28, dels quals vint-i-set estaven especialitzats en l'automoció i un en l'especialitat de metall, sota la direcció del professor Martí Bofill i Pareras. El local anava quedant petit així que l'Ajuntament de Palafrugell va haver d'habilitar altres dependències municipals per donar acolliment a la gran demanda de places escolars. Després de nombroses protestes i mobilitzacions pel mal estat de les instal·lacions, l'1 d'octubre de l'any 1984 es va decidir traslladar l'institut a l'avinguda de les Corts Catalanes, la seva actual ubicació. El nou edifici es posava en funcionament amb el nom d'Institut de Formació Professional Baix Empordà. El 2007 l'institut es va remodelar i ampliar. El curs 1989 – 1890, després de diverses reivindicacions del centre, de les institucions i d'entitats del sector hoteler, es va aconseguir el cicle de turisme i el curs 2001 – 2002 es va obrir l'Escola d'Hoteleria i Turisme. El 2007, amb la remodelació de l'institut, s'hi va habilitar un espai de cuines i la zona de restaurant. El curs 2011 – 2012 es va reobrir l'escola restaurant duta a terme pels estudiants d'hoteleria i turisme del centre. Referències Bibliografia De la Tarongeta al Pla de l'Aubi. 25 anys de la història de l'IES Baix Empordà. Palafrugell: IES Baix Empordà de Palafrugell, 2001. Busquets i Biarnes, Joan; Molero i Parals, Josep. L'ensenyament a Palafrugell. Ajuntament de Palafrugell/Diputació de Girona, 1993, p. 151 pàgines (Quaderns de Palafrugell). ISBN 84-86812-36-4. Enllaços externs Institut Baix Empordà - Lloc web oficial