NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Rambla de Catalunya

Rambla de Catalunya (Catalan pronunciation: [ˈramblə ðə kətəˈluɲə]; Spanish: Rambla de Cataluña) is a major street in the Eixample district of central Barcelona, Spain. It is one of the city's trendiest streets, with many international fashion shops, and is lined with lime trees. The street stretches from Plaça de Catalunya to Avinguda Diagonal, a distance of some 1.3 kilometres (0.81 mi). It runs parallel to, and between, the Passeig de Gràcia and Carrer de Balmes. It can be seen as an extension into the Eixample of the famous La Rambla. Sights The street is lined by a number of notable buildings: Casa Pia Batlló, 17 Rambla de Catalunya, by Josep Vilaseca i Casanovas, 1891–96 Casa Fargas, 47 Rambla de Catalunya, by Enric Sagnier i Vilavecchia, 1902-04. An example of the architect's mature Modernista period. Casa Dolors Calm, 54 Rambla de Catalunya, originally by Josep Déu i Busquets, 1879, and remodelled in 1903 by Josep Vilaseca i Casanovas Casa Juncosa, 78 Rambla de Catalunya, by Salvador Viñals i Sabater, 1907-09. Church of La Mare de Déu de Montsió, 115 Rambla de Catalunya. Originally built in about 1400 on a site near what is now the Plaça Catalunya and moved here in 1882 by the architect Joan Martorell. Casa Antoni Costa, 122 Rambla de Catalunya, by Josep Domènech i Estapà, 1904. Casa Serra, 126 Rambla de Catalunya, by Josep Puig i Cadafalch, 1903-8, in a neo-Romanesque style. There are also two notable statues in the street, both created by the sculptor Josep Granyer in 1972: La girafa coqueta, at the streets western end, by Avinguda Diagonal. El toro assegut, on the crossing with the Gran Via de les Corts Catalanes. Culture The Rambla de Catalunya has always been a street noted for its art galleries, theatres and cinemas. Some of which have disappeared or been transformed with the passing of the years, but there are still two cinemas on the street. Unfortunately the Teatre Barcelona, once one of the most iconic theatres in the city, has had to be pulled down. Transport Like the more famous La Rambla, the Rambla de Catalunya has a wide central pedestrianised area. This is flanked by two narrow service roads, which in turn are flanked by narrow pedestrian walkways in front of the buildings. Unlike La Rambla, the central pedestrian walkway is interrupted by cross-streets. The nearest Barcelona Metro stations are: Catalunya, immediately adjacent to Plaça Catalunya, is a major interchange station served by several metro and suburban railway lines. Diagonal, near the intersection with Avinguda Diagonal, is another major interchange, with the platforms on various lines linked by long underground passageways. This is the only station with an access directly to the Rambla de Catalunya. Passeig de Gràcia is one city block east of the midpoint of the street. See also List of streets and squares in Eixample, Barcelona Street names in Barcelona Urban planning of Barcelona References Bibliography External links Media related to Rambla de Catalunya at Wikimedia Commons
Rambla de Cataluña

La rambla de Cataluña​ (en catalán Rambla de Catalunya) es una de las vías más céntricas de Barcelona (España), que discurre por la derecha del Ensanche en dirección mar-montaña entre el paseo de Gracia y la calle de Balmes. Nace en la plaza de Cataluña y acaba en la avenida Diagonal. Es un paseo básicamente comercial donde abundan las tiendas de moda. En la actualidad hay dos salas de cine: el Club Coliseum y el Alexandra, que integra diversas salas y la pequeña sala Alexis. En el pasado en el número 3 se encontraba el desaparecido Teatro Barcelona, y otros cines han ido desapareciendo con el tiempo, como el Alcázar. Es la continuación de las populares Ramblas hacia el Ensanche y exceptuando el primer tramo (plaza de Cataluña - Gran Vía), donde hay un aparcamiento subterráneo, el resto tiene un paseo central bordeado de tilos con una escultura en cada extremo, El toro sentado junto a la intersección con la Gran Vía y La jirafa coqueta junto a la Diagonal. Las dos esculturas son obras de Josep Granyer. En el número 126, junto a la calle de Córcega, se encuentra la casa Serra, edificio modernista del arquitecto Josep Puig i Cadafalch, actual sede de la Diputación de Barcelona. En el n.º 115 se encuentra la iglesia de San Raimundo de Peñafort, con fachada neogótica de Joan Martorell. En el año 1990 fueron ampliadas las aceras laterales y rehabilitado todo el paseo central. Véase también Odonimia de Barcelona Arquitectura de Barcelona Urbanismo de Barcelona Avenida Diagonal Avenida Meridiana Paseo de Gracia Gran Vía de las Cortes Catalanas Referencias
Rambla de Catalogne

La Rambla de Catalogne (en catalan : Rambla de Catalunya) est l'une des voies centrales de Barcelone. Elle traverse la partie droite de l'Eixample du nord au sud. Elle est située entre le Passeig de Gràcia et la rue Balmes, qui lui sont parallèles. Cette rambla commence sur la place de Catalogne et rejoint l'avenue Diagonale. C'est un boulevard commercial où on compte de nombreuses boutiques de mode, plusieurs cinéma et le musée d'égyptologie de Barcelone. La rambla de Catalogne prolonge la Rambla dans l'Eixample. Passé une première section (place de Catalogne – Gran Via), la voie se transforme. Une large promenade centrale est flanquée de deux voies carrossables. La promenade est ornée de sculptures de Josep Granyer. À l'intersection avec Gran Via se trouve une fontaine ornée d'une sculpture Nena damunt un peix de Frederic Marès. Traditionnellement on y célèbre la fête du Dimanche des Rameaux. Édifices d'intérêt et lieux de mémoire Comme le Passeig de Gràcia, la Rambla de Catalogne contient un grand nombre d'édifices modernistes. En 1909, l'adresse du 103, Rambla de Catalogne accueille la boutique de Caroline Montagne Roux et de sa sœur Marie-Berthe, amies de Jeanne Lanvin, fréquentée par de grandes personnalités de la bourgeoisie catalane comme Isabel Llorach. L'adresse devient dans les années 1920, l'une des premières représentations de la Maison Lanvin hors de Paris. De 1915 à 1925, la styliste Madame Renaud (Ana Renaud) tient une boutique de mode au n°20 de la rambla. Le cabinet de Dolors Aleu i Riera, première femme à exercer le métier de médecin en Espagne, était situé au n°31 de la Rambla de Catalogne. La Casa Juncadella, au numéro 33, une des premières réalisations (1888-1890) de l'architecte catalan Enric Sagnier. Articles connexes Josep Granyer Bibliographie (ca) Josep Emili Hernàndez-Cros, Catàleg del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic de la Ciutat de Barcelona, Barcelone, Ajuntament de Barcelona, 1987, p. 115-123 Références (ca) « Rambla de Catalogne », Gran Enciclopèdia Catalana, sur enciclopedia.cat, Barcelone, Edicions 62. Liens externes Portail de Barcelone
Rambla de Catalunya

La Rambla de Catalunya è una via di Barcellona che attraversa l'Eixample, da Plaça Catalunya all'Avinguda Diagonal, e da non confondersi con la vicina La Rambla. È una via ricca soprattutto di esercizi commerciali e dove si possono trovare molti negozi di moda. Può considerarsi come una prosecuzione delle Ramblas all'interno dell'Eixample e, tranne la prima parte (Plaça Catalunya - Gran Via), è costituita da un viale pedonale costeggiato da tigli e con una scultura a ciascun estremo: El toro sentado all'angolo con la Gran Via e La jirafa coqueta accanto all'Avinguda Diagonal. Entrambe le sculture, raffiguranti un toro e una giraffa presentati in posture umane, sono opera di Josep Granyer. La Rambla de Catalunya è inoltre ricca di edifici modernisti come la Casa Serra, realizzata da Josep Puig i Cadafalch e sede attuale della deputazione di Barcellona, la Casa Fargas realizzata da Enric Sagnier, la Casa Domènech i Estapà realizzata dall'omonimo architetto e la Casa Juncosa opera dell'architetto Salvador Vinyals i Sabaté. Curiosità A Natale la via viene decorata ed illuminata, tanto da farne una particolare attrazione in città durante questo periodo dell'anno. Al numero 34 della Rambla de Catalunya è stato interamente girato il film Rec. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Rambla de Catalunya
Rambla de Catalunya

Rambla de Catalunya – jedna z głównych ulic Barcelony. Ulica przebiega z zachodniej na wschodnią część miasta przebiegając przez dzielnice Eixample. Na Rambla de Catalunya znajdują się sklepy oraz butiki wielu zagranicznych sklepów z ubraniami a także biżuterią. Wzdłuż ulicy zostały posadzone lipy oraz inne drzewa, które mają na celu poprawić walory estetyczne ulicy. Rambla jest usytuowana blisko najważniejszych punktów miasta jakimi jest m.in. Plaça de Catalunya oraz historyczna dzielnica La Rambla. Znane budynki Rambla de Catalunya nr 17 Casa Pia Batlló, budynek zbudowany przez architekta Josepa Vilasece i Casanovasa w latach 1891–1896. Rambla de Catalunya nr 47 Casa Fargas, budynek zbudowany w stylu modernistycznym przez architekta Enrica Sagniera w latach 1902–1904 Rambla de Catalunya nr 54 Casa Dolors Calm, budynek zbudowany przez Josepa Déu i Busquetsa w 1879, zmodernizowany w 1903 roku przez Josepa Vilasece i Casanovasa Rambla de Catalunya nr 78 Casa Juncosa, budynek zbudowany przez Salvadora Viñalsa i Sabatera w latach 1907–1909. Rambla de Catalunya nr 115 Kościół La Mare de Déu de Montsió, oryginalnie zbudowany około roku 1400 na miejscu obecnego Plaça de Catalunya, przeniesiony na Rambla 115 i zbudowany od nowa w 1882 roku przez architekta Joana Martorella. Rambla de Catalunya nr 122 Casa Antoni Costa, budynek zbudowany w 1904 roku przez architekta Josepa Domènecha i Estape Rambla de Catalunya nr 126 Casa Serra, budynek zbudowany przez architekta Josepa Puiga i Cadafalcha w latach 1903–1908 w stylu neoromańskim Obiekty kulturalne na Rambla de Catalunya Kina Alcázar Alexandra Lauren Alexis Club Coliseum Teatr Na ulicy znajdował się teatr barceloński, jeden z najbardziej charakterystycznych obiektów Barcelony w przeszłości. Obecnie zburzony. Przypisy Linki zewnętrzne Galeria zdjęć
Col·legi Salesians de Rocafort

El Col·legi Salesià de Sant Josep, popularment conegut com a Salesians de Rocafort és un institut de congregació clerical fundat l'any 1890 a Barcelona que pertany a la Societat Salesiana de Sant Joan Bosco (en llatí: Societas Sancti Francisci Salesii). El 2015 l'escola va celebrar el seu 125è aniversari i tenia més de 700 alumnes. Va ser Dorotea de Chopitea qui va facilitar el capital per construir l'escola davant la falta d'escolarització dels nens del barri de Sant Antoni. Va demanar als Salesians la construcció d'una obra social en aquesta zona, llavors amb moltes fàbriques. El successor de Don Bosco, el beat Miquel Rua, va acceptar el repte i va fundar l'Escola de Sant Josep. El primer centre disposava d'un pati, una capella i classes i estava destinat als fills de les famílies que treballaven a les indústries i als camps de conreu. Era una llar, una casa per a tothom i un espai gratuït. La primera capella va ser cremada l'any 1909 durant la Setmana Tràgica i l'any 1914 es va inaugurar el Santuari de Sant Josep, obra de l'arquitecte Enric Sagnier. El 1920 es va fer el teatre. Referències Enllaços externs l'Escola de Sant Josep Arxivat 2016-07-02 a Wayback Machine.
Barcelona Drone Center

El Barcelona Drone Center, o BCN Drone Center, és una base de proves per a drons de tipus civil, instal·lada a Moià, que opera des de l'any 2013. El 2016, havent acollit professionals del sector de més de 60 països, la instal·lació va arribar a un acord amb l'Agència Espacial Europea, amb l'impuls de la Generalitat de Catalunya, que servirà perquè companyies del viver d'empreses ESA-BIC hi puguin provar els seus prototips. Instal·lacions El BCN Drone Center és una de les 10 instal·lacions d'aquest tipus arreu del món. Situades al moianès, ofereixen una molt bona climatologia pel vol de drons: absència de fortes ventades, boires i pluja... A més a més, la proximitat amb Barcelona facilita els desplaçaments pels clients internacionals. Totes aquestes característiques fan que el director del Barcelona Drone Center, Jordi Santacana, ho qualifiqui com a "condicions excepcionals". Per les proves de vol es disposa de 2.500 hectàrees d'espai aeri segregat restringit a l'ús exclusiu de vehicles aeris no tripulats. Per l'enlairament i aterratge dels UAVs hi ha dues pistes transversals principals, de 4 hectàrees, que permeten provar tota mena de drons, que es poden enlairar sempre en la direcció principal del vent. Finalment, vora la pista hi ha un edifici bioclimàtic amb diferents serveis: hangar, taller, oficines, estacions de control terrestres, simuladors... Cooperació amb l'ESA L'Agència Espacial Europea (ESA) disposa d'unes 30 empreses d'arreu d'Europa que treballen amb tecnologia de drons. Aquest viver d'empreses, anomenat ESA Business Incubator o ESA-BIC, sovint tenia dificultats per trobar llocs per fer les proves de vol. Per solucionar-ho el BCN Dron Center i l'ESA-BIC van arribar a un acord l'any 2016 perquè les empreses incubades poguessin fer ús gratuït de les instal·lacions durant cinc dies. L'acord es va acordar entre l'ESA-BIC, el BCN Drone Cener i la Generalitat de Catalunya. El dijous 15 de desembre de 2016 es va presentar públicament el conveni amb la presència de Bruno Naulais, director general de l'ESA-BIC, Jordi Santacana, director del BCN Drone Center i la consellera de presidència Neus Munté. Referències Enllaços externs Barcelona Drone Center - Lloc web oficial La consellera Neus Munté visita el Barcelona Drone Center a XipTV Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine.
Sant Pere del Pujol

L'església de Sant Pere del Pujol és situada dalt d'un turó, prop del mas Pujol, en terrenys de les Cases de la Serra, entitat de població de Torrefeta i Florejacs (Segarra). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història La primera referència del lloc es remunta a l'any 1087; Miró Erimà, ardiaca, en el seu testament llegà a Santa Maria de la Seu l'alou de «Pugoli» que era situat al castell de Florejacs. Sembla que no tingué mai la categoria de parròquia i fou sufragània de l'església de Santa Maria de Ribelles (Noguera) o potser, de Santa Maria de Sanaüja (Segarra). Arquitectura Tancada pel recinte del cementiri, és un edifici format per una nau, coberta amb volta de canó apuntada, capçada a sol ixent per un absis semicircular cobert amb volta de quart d'esfera, també apuntada i obert a la nau per mitjà d'un arc presbiteral amb dos arcosolis. La porta d'entrada, situada a la façana nord, consta d'una obertura d'arc de mig punt adovellat, amb llinda i timpà llis. A la mateixa façana, vora l'absis, s'alça un campanar d'espadanya de dos ulls. L'absis presenta la clàssica decoració de tipus llombard amb un fris d'arcuacions entre lesenes i al centre hi ha una finestra de doble esqueixada i arc de mig punt. Aquesta obertura és emmarcada per una de les arcuacions que defineixen un plafó asimètric molt peculiar. A la façana sud, una petita finestra quadrangular. Al mur de ponent s'observa el carener de la coberta força desplaçat cap al nord respecte a l'eix de l'absis. L'aparell és de carreus ben escairats i irregulars, disposats en filades uniformes, propi del segle xii. L'aparell de carreuó més irregular prop de la coberta seria probablement fruit de reformes als segles XII o XIII. Esteles funeràries Dins del clos del cementiri hi ha quatre esteles funeràries de pedra del país, discoidals i únicament decorades en l'anvers amb una creu inscrita en un cercle. La datació n'és difícil. Ossari Adossat al mur nord de l'església. Rectangular de pedra del país amb tapa prismàtica recolzat sobre dos peus monolítics. Presenta una decoració simple de relleus de cercles amb flors de 12 pètals. La datació es pot remuntar a la segona meitat del segle xii o inici del segle xiii. Referències Enllaços externs Arxiu de fotografies d'art i esglésies romàniques
National Archaeological Museum of Tarragona

The National Archaeological Museum of Tarragona (Catalan: Museu Nacional Arqueològic de Tarragona, MNAT) is a public museum located in the city of Tarragona (Catalonia, Spain) focusing on its rich historical heritage and ancient remains. It includes archaeological findings of Tarraco's Roman and Early Christian past, as well as a library. The museum's origins lay in the 19th century, making it the oldest of its kind in Catalonia, with some collections assembling objects found from the 16th century onwards, but with most discoveries having taken place in the last 150 years. It is part of the Roman Europe network of museums. Gallery See also Archaeology Museum of Catalonia References External links MNAT official website Museu Nacional Arqueològic de Tarragona (MNAT) at Google Cultural Institute
Museo Arqueológico Nacional de Tarragona

El Museo Arqueológico Nacional de Tarragona (en catalán: Museu Nacional Arqueològic de Tarragona, MNAT) es un museo arqueológico público ubicado en la ciudad de Tarragona (Cataluña, España), que alberga elementos y restos de su rico pasado. En 1962, el museo fue declarado monumento histórico-artístico,​ por lo que es Bien de Interés Cultural con categoría de Monumento.​​ Descripción Creado a mediados del siglo XIX como museo Provincial —siendo el museo más antiguo de su tipo en Cataluña—, promueve la recuperación, conservación, investigación y difusión del patrimonio procedente de la ciudad romana de Tarraco y de su área de influencia. Además del Museo Arqueológico, el MNAT gestiona el Museo y Necrópolis Paleocristianas, la villa romana de Els Munts (Altafulla) y la villa romana de Centcelles (Constantí), así como los monumentos del Arco de Bará y la Torre de los Escipiones, el Teatro romano y el Tinglado 4. Para llevar a cabo sus objetivos organiza actividades y ofrece servicios diversos como exposiciones temporales, ciclos de conferencias, seminarios, talleres y actividades de reconstrucción histórica, edición de publicaciones y realización de programas audiovisual El museo aloja piezas arqueológicas del pasado romano de Tarraco y de comienzos del cristianismo, y también una biblioteca. Sus colecciones comprenden piezas del siglo XVI y posteriores. La mayoría de las piezas expuestas fueron descubiertas en excavaciones realizadas durante los últimos 150 años.​ Forma parte de la red europea de museos romanos.​ En 1960 se trasladó al edificio que ocupa actualmente, construido de nueva planta como museo, sobre un lienzo de la muralla romana. En el año 1982 el MNAT pasó a depender, en cuanto a su gestión, del Departamento de Cultura de la Generalidad de Cataluña, a partir de la aprobación del Estatuto de Autonomía y del traspaso de competencias. Desde el año 2003 el MNAT forma parte, junto con el Museo de Arqueología de Cataluña, de la Entidad Autónoma Museos de Arqueología, creada con el objetivo de impulsar y coordinar al máximo nivel las iniciativas vinculadas con la investigación, la conservación y la difusión del patrimonio arqueológico de Cataluña. Galería de imágenes Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Museo Arqueológico Nacional de Tarragona. Sitio web oficial Museu Nacional Arqueològic de Tarragona (MNAT) at Google Cultural Institute
Museo nazionale archeologico di Tarragona

Il Museo nazionale archeologico di Tarragona (in spagnolo: Museo Nacional Arqueológico de Tarragona; in catalano: Museu Nacional Arqueològic de Tarragona; MNAT) è un museo archeologico di Tarragona che conserva numerosi reperti di epoca Romana provenienti in larga parte dal sito archeologico di Tarraco. Il museo, che è gestito dal Dipartimento della cultura del Consiglio esecutivo della Catalogna, include anche la Villa romana di Centcelles, la Necropoli paleocristiana, la Villa dels Munts, il Teatro romano, l'Arco di Berà, la Torre degli Scipioni e lo spazio espositivo Tinglado 4. L'edificio principale del museo è tutelato come Monumento storico. Storia Le origini del museo vanno ricercate nella costituzione del Museo delle antichità, annesso all'Accademia di disegno di Tarragona, operata tra il 1834 e il 1836 su iniziativa di Vicenç Roig i Besora, direttore della stessa accademia che si adoperò insieme ad altri nel recupero di numerosi reperti di epoca romana, emersi prevalentemente in occasione delle trasformazioni urbanistiche che interessarono Tarragona e modificarono l'assetto dei resti dell'antica città di Tarraco; alla costituzione e gestione del museo partecipò anche il governo locale della città. Il museo ottenne lo status di istituzione pubblica intorno al 1845 su iniziativa della Commissione provinciale dei monumenti, istituita per salvaguardare il patrimonio secolarizzato in seguito alla desamortización operata dal governo di Juan Álvarez Mendizábal nel 1836. Nel 1849 il museo fu trasferito presso la sede della Società archeologica tarraconense dove rimase fino al 1853, quando l'ispettore delle antichità Buenaventura Hernández Sanahuja ne decretò lo spostamento presso il convento di San Domenico, dove rimase per i successivi 100 anni (fatta eccezione per una parentesi durante la Guerra civile spagnola, nell'ambito della quale il governo catalano ordinò lo spostamento delle collezioni presso il Palazzo arcivescovile). Nel 1960 il museo si trasferì presso una nuova sede, appositamente progettata da Francisco Monravá Soler su un pre-esistente muro romano e realizzata tra il 1940 e il 1943. A partire dal 2018 l'edificio principale del museo è chiuso per lavori di ristrutturazione e parte della collezione è stata trasferita presso lo spazio espositivo Tinglado 4, ricavato presso un edificio del porto di Tarragona, dove è stata allestita la mostra TARRACO/MNAT. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo nazionale archeologico di Tarragona Collegamenti esterni Sito ufficiale, su mnat.cat. (CA) Museo nazionale archeologico di Tarragona, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Nationaal archeologisch museum van Tarragona

Het Nationaal archeologisch museum van Tarragona (Catalaans: Museu Nacional Arqueològic de Tarragona, MNAT) is een museum in de stad Tarragona (Catalonië, Spanje). Het stelt archeologische vondsten uit het rijke Romeinse verleden van Tarraco tentoon. Het archeologisch museum van Tarragona is het oudste van zijn soort in Catalonië. Het is ontstaan uit verschillende collecties die in de negentiende eeuw werden opgericht. In 1849 worden de museumstukken in één gebouw samengebracht, waarna in 1852 de eerste catalogus gereed komt. Ruim een eeuw is het museum gehuisvest in het huidige gemeentehuis, totdat in 1960 een verhuizing plaatsvindt naar het huidige onderkomen, dat speciaal voor het museum gebouwd is bovenop resten van de Romeinse ommuring.De collectie van het museum bestaat voor het grootste deel uit Romeinse vondsten uit Tarragona en de directe omgeving. Zo is er de grootste collectie Romeinse mozaïeken in Catalonië te zien, waaronder een verfijnd Medusamozaïek. Het museum beheert daarnaast de volgende opgravingen: Vroegchristelijke necropolis van Tarraco Mausoleum van Centcelles bij Constantí (5 km noordelijk) Villa rustica van Els Munts bij Altafulla (10 km oostelijk) Het museum maakt deel uit van Roman Europe, een netwerk van Romeinse musea in Europa. Galerij Externe link website van het MNAT
Banc de Sang i Teixits

El Banc de Sang i Teixits és una empresa pública del Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya adreçada a abastir i garantir el bon ús de les donacions de sang i teixits a Catalunya. El centre s'encarrega de recollir donacions de sang, cordó umbilical, llet materna i medul·la òssia, i distribuir-les en diversos centres hospitalaris arreu del territori català. El Banc de Sang i Teixits també impulsa estudis de diagnòstic biològic, com ara el projecte GCAT Genomes per a la Vida, destinat a facilitar la predicció i el tractament de malalties neurodegeneratives, malalties cardiovasculars o el càncer, entre altres patologies. Paral·lelament, la institució consta d'una divisió dedicada al desenvolupament de teràpies avançades, XCELIA, on es treballa en l'elaboració de fàrmacs basats en teràpies cel·lulars o enginyeria de teixits dirigits a la cura de malalties traumatològiques, hematològiques i immunitàries. Referències