NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santa Maria de Santiga

Santa Maria de Santiga és una església romànica situada al nucli de Santiga, al municipi de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental), protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció L'església de Santa Maria o Santiga es troba al costat d'una masia, prop de la carretera que va de Sabadell a Santa Perpètua de Mogoda. L'església té dues naus paral·leles amb dos absis de planta trapezoïdal al nord i semicircular al sud amb volta de quart d'esfera. La nau de la banda nord (segle xi) es cobreix amb volta de canó apuntat, mentre que la del costat sud és més antiga i es cobreix amb volta d'aresta. L'accés al temple és per una porta situada a la banda de ponent de la nau tramuntana. En el parament lateral d'aquesta nau s'obren altres dues portes, una d'arc de mig punt i l'altra d'arc rebaixat. El campanar, de planta quadrada, adossat a la banda tramuntana, conserva les lesenes a la part baixa. Història L'església apareix documentada des de l'any 983, en una escriptura de donació al monestir de Sant Cugat del Vallès. Posteriorment hi ha diverses referències documentals al segle xii, quan apareix esmentada la parròquia. L'any 1193 és documentada una nova acta de consagració. A partir del segle xiii i al llarg dels segles s'hi ha efectuat nombroses obres de reforma i ampliació. El lloc de Santiga era una antiga quadra centrada per una domus, que, el 1389, per disposició de Joan el Caçador, esdevingué castell termenat. L'església és sufragània de la de Santa Perpètua. Les voltes es van refer possiblement entre els segles XIII-XIV; l'any 1574 es va obrir o modificar la porta d'accés. Els segles xvii-xviii es va reconstruir l'absis principal i es va sobrealçar el campanar. Al seu entorn, cada any s'hi celebra l'Aplec de Santiga. L'any 1955 amb motiu del II Aplec, si celebrà la benedicció de l'actual campana -que actualment resta muda per les dites obres- li posaren els noms de Maria, Joana, i Montserrat. Foren padrins d'aquesta benedicció en Joan Vila Puig i la seva esposa Na Maria Codina i Duran. En la mateixa data també s'inaugurà el Pont del Camí del Santuari. El 1983 Santiga va celebrar el seu mil·lenari. Fou aleshores quan Carles Santiago li va dedicar la popular sardana Mil·lenari de Santiga. També és famosa i reconeguda arreu del món sardanista l'anomenada Santiga que va compondre al músic i compositor perpetuenc Genís Sala. El 2010 el terra i les parets de l'església resten aixecats arreu per haver-s'hi trobat restes molt antigues com ara sitges per al gra i altres mostres de la seva antiguitat. S'hi venera la imatge de la Mare de Déu de l'Heura, que fou trobada, segons la tradició, el 1624. Diu la tradició que "Qui va a Montserrat i no passa per Santiga, deixa la Mare per veure la filla". Galeria d'imatges Referències
Iglesia de Santa María (Santiga)

Santa María de Santiga es una iglesia de estilo románico situada en el núcleo de Santiga, municipio de Santa Perpetua de Moguda, provincia de Barcelona. El lugar está documentado en el año 983 y la Iglesia en el 994 como ecclesiola Maria Antiqua. Una nueva Iglesia, parroquial, fue consagrada en el 1193. El lugar de Santiga es una antigua cuadra centrada por una domus romana que, en 1389, por disposición del rey Juan I de Aragón, se convirtió en castillo. La Iglesia es sufragánea de la de Santa Perpetua de Moguda. Fue reformada en 1573 y de la primitiva estructura románica sólo se conserva una parte del muro norte y la base del campanario, de planta cuadrada, acabada en diferente tipo de piedra y con ventanales ojivales. Se venera la imagen la Virgen de la Hiedra, que fue encontrada según la tradición en 1624.​ Nueva reforma (2010) En 2010, el suelo y las paredes de la Iglesia se encontraban abiertos por haberse encontrado restos antiguos, como silos para el grano y otros muestras antiguas. Cada año se celebra la Jornada de Santiga. En 1955, con motivo de la 2.ª jornada, se bendijo la actual campana, que recibe el nombre de María, Juana y Montserrat. Fueron padrinos de esta bendición el pintor Juan Vila Puig y su esposa María Codina Durán. En la misma fecha, también se inauguró el Puente del Camino del Santuario. En 1983, Santiga celebró su milenario. En ese momento, el músico y compositor de sardanas Carlos Santiago y Roig le dedicó la popular sardana Milenario de Santiga. También es famosa y reconocida la sardana Santiga, escrita por el músico y compositor de Santa Perpetua de Moguda, Ginés Sala. Referencias
Camp Nou

Camp Nou (katalánsky: „nové hřiště“, někdy psaný i jako Nou Camp) je fotbalový stadion ve španělské Barceloně, domácí hřiště klubu FC Barcelona. Byl dokončen v roce 1957 a kapacita 99 500 diváků ho činí největším fotbalovým stadionem Evropy a 5. největším na světě. Podle regulí UEFA je stadion zařazen do kategorie 4. Až do roku 2000 bylo jeho jméno Estadi del FC Barcelona (v překladu Stadion FC Barcelona), hlasováním členů oficiálního klubu fanoušků byl však přejmenován na často užívaný název Camp Nou. historický stadion Camp Nou by měl mít po rekonstrukci která začala v roce 2023/srpen kapacitu 104 600. Významné zápasy na Camp Nou 2× finále Ligy mistrů – (1989, 1999) 5 zápasů včetně semifinále Mistrovství světa ve fotbale 1982 1× finále rugbyové ligy Top 14 (2016) Zajímavosti Na celosezónní vstupenky se nečekají žádné fronty, jediný způsob, jak je získat, je zdědit je, či jinak získat od jiného majitele. Jsou totiž vždy vyprodané. Galerie Reference Související články Seznam největších evropských stadionů podle kapacity Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Camp Nou na Wikimedia Commons
Camp Nou

Spotify Camp Nou (catalansk for "Spotify ny fodboldbane", på dansk ofte benævnt Nou Camp) er Barcelonas fodboldstadion i Catalonien, Spanien. Der er plads til 99.354 siddende tilskuere. Stadion er hjemmebane for FC Barcelona. Det er det største stadion i Europa. Dets originale navn "Estadi del Futbol Club Barcelona" er ordret oversat FC Barcelonas Stadion, selvom det populært bliver kaldt Camp Nou eller Nou Camp. Modsat Camp Nou er Palau Blaugrana et stadion til indendørssport, og lige ved siden af det ligger Ice Rink, som er et stadion til isbaserede sportsgrene. Bagved stadion ligger et mindre stadion, som kaldes "Mini Estadi", hvor Barcelonas B-hold (andetholdet) spiller. Historie Camp Nou er bygget mellem 1954 og 1957 er designet af arkitekterne Francesc Mitjans-Miró, Lorenzo García Barbon og Josep Soteras Mauri. Det kostede 288 millioner spanske pesetas at bygge. FC Barcelona vandt den første kamp på Camp Nou med 4-2, hvor Eulogio Martínez scorede det første mål på Camp Nou. Over 90.000 var til stede til denne åbningskamp. Stadionet består af faciliteter som en memorabilia butik, mini baner til træningskampe og et særligt lille kapel, hvor spillerne kan bede inden en kamp. På stadionet ligger det mest besøgte museum i Catalonien, El Museu del Barça, som har omkring 1.200.000 besøgende hvert år. Museet blev indviet i 1984 af den daværende præsident for FC Barcelona Josep Lluís Nuñez. På museet kan der ses 1.420 ting om FC Barcelona's historie, hvoraf de 420 er trofæer. Camp Nou har været vært for en del vigtige begivenheder udenfor fodboldområdet. Forskellige musikere har optrådt på stadionet. Nogle af disse er: Michael Jackson U2 Pink Floyd Bruce Springsteen Artois Julio Iglesias Sting, Bruce Springsteen og the E Street Band, Youssou N'Dour, Tracy Chapman, Peter Gabriel og "El Último de la Fila" ved Amnesty Internationals koncert for menneskerettigheder De tre tenorer: Josep Carreras, Placido Domingo og Luciano Pavarotti Josep Carreras Lluís Llach Paven Johannes Paul II prædikede for en folkemængde på over 120.000 på Camp Nou den 17. november 1982. Indvielsesceremonien ved VM i fodbold 1982 blev holdt den 13. juni foran en menneskemængde på over 100.000. Ved denne lejlighed vandt Belgien over Argentina med cifrene 1-0. Renovering og udbygning For at fejre Camp Nous 50-års jubilæum, har klubben bedt om tilbud fra internationale arkitekter, på et projekt til omdannelse af stadionet. Målet med denne omdannelse, er at få lavet stadionet til en integreret og meget tydelig del af bybilledet. FC Barcelonas ledelse har sat det mål at Nou Camp efter ombygningen skal kunne huse mellem 115.000-120.000. Stadionet kan nu huse 99.354 mennesker. Klubben vil endvidere gerne have at Camp Nou skal ligne Allianz Arena i Bayern, hvor Bayern München og 1860 München spiller deres hjemmekampe. I 2016 blev planerne for udbygningen fremlagt. Planerne inkluderede tilbygning af 47.000 kvm tag, samt et forøgelse af tilskuerepladserne til 105.000. Referencer Eksterne henvisninger
Camp Nou

Camp Nou (službeni naziv je Spotify Camp Nou), nogometni je stadion u Barceloni, pokrajini Kataloniji u Španjolskoj. Na njemu domaće utakmice igra FC Barcelona. Camp Nou na katalonskom znači novo igralište. Stadion ima kapacitet od 99.354 gledatelja. Službeno ime do 2000. godine je bilo Estadi del FC Barcelona ili Stadion FC Barcelone, a do 2023. samo Camp Nou, dok se od tada koristi naziv Spotify Camp Nou po glavnom sponzoru kluba. Izvori
Камп ноу

Камп ноу (кат. Camp Nou) је фудбалски стадион у Каталонији, Шпанија и смештен је у Барселони. Домаћин стадиона је шпански и европски познати фудбалски клуб ФК Барселона. Најпопуларнији европски стадион, може да прими 99.354 гледалаца. Камп Ноу је највећи стадион у Европи. Историја Стадион је отворен 24. септембра 1957. утакмицом у којој су играли, домаћин ФК Барселона и један ол-стар тим из Варшаве. Спонзори стадиона су били исто навијачи ФК Барселоне. 1982. реновиран је Камп ноу за 120.000 гледалаца за светско првенство, али је због питања безбедности УЕФА смањила капацитет стадиона на 98.600 гледалаца. Камп ноу је један од 29 стадиона у Европи који има дозволу са 5 звездица. Види још ФК Барселона Списак стадиона УЕФА Референце Спољашње везе
Камп-Ноу

«Камп Но́у» (кат. Camp Nou — укр. Нове поле), може також вимовлятися «Кам Но́у», через спонсорські причини відомий як «Spotify Камп Но́у» (кат. Spotify Camp Nou) — домашній стадіон іспанського футбольного клубу «Барселона» починаючи від моменту його відкриття 1957 року. Вміщає 99 354 глядачів, отже, є найбільшим стадіоном в Іспанії та Європі і третім за місткістю у світі. «Камп Ноу» приймав 2 фінали Кубка європейських чемпіонів/Ліги чемпіонів УЄФА у 1989 та 1999 роках, 2 фінали Кубка володарів кубків УЄФА, 4 фінали Кубка ярмарків, 5 ігор Суперкубка УЄФА, 4 фінали Кубка Іспанії, 2 фінали Кубка іспанської ліги і 21 фінал Суперкубка Іспанії. Тут також відбулися 5 матчів чемпіонату світу з футболу 1982 року (включно з першою грою), два з чотирьох матчів чемпіонату Європи з футболу 1964 року та фінал футбольного турніру Літніх Олімпійських ігор 1992 року. 15 березня 2022 року було оголошено, що стримінговий сервіс потокового аудіо Spotify уклав угоду з «Барселоною» про придбання прав на назву стадіону вартістю 310 000 000 $. 3 квітня 2022 року, після схвалення спонсорської угоди зі Spotify Надзвичайною асамблеєю делегатів «Барселони», стадіон було офіційно перейменовано на «Spotify Камп Ноу» починаючи від 1 липня 2022 року. У квітні 2022 року було оголошено, що реконструкція стадіону розпочнеться у червні 2023 року після завершення футбольного сезону. Очікується, що реконструкція завершиться протягом сезону 2025–26. Див. також Музей ФК «Барселона» Примітки Посилання
Biblioteca Montbau-Albert Pérez Baró

La Biblioteca Montbau - Albert Pérez Baró és una biblioteca pública fundada el 1980 al barri de Montbau de Barcelona com a 'Biblioteca Popular de Montbau' i que el 1991 es va integrar a la Xarxa de Biblioteques Municipals amb el nom actual, en honor a Albert Pérez Baró, veí del barri, que va col·laborar amb l'associació de veïns i en la creació de la biblioteca. Història El 1980 es va inaugurar la Biblioteca Popular de Montbau en un antic barracó de l'antiga escola nacional al Pla de Montbau, gràcies a les gestions de la comissió pro-biblioteca constituida per l'Associació de Veïns de Montbau i la secció de Montbau de l'Associació Excursionista d'Etnografia i Folklore. El mobiliari i els primers llibres es van comprar amb donacions de la Caixa de Catalunya (500.000 pessetes), la Caixa de Pensions (50.000 pessetes) i la Diputació de Barcelona (50.000 pessetes), així com donacions d'editorials i entitats del barri, com l'Associació de Veïns de Montbau que va cedir 300 llibres. El mateix Albert Pérez Baró va donar el seu fons de llibres sobre cooperatives i cooperativisme. A més de la funció com a biblioteca, s'hi organitzaven conferències, cursets, cursos de català, etc. Davant de la manifesta insuficiència del local de la biblioteca, el 1990 es va adequar l'edifici del carrer Àngel Marquès, antigues 'Escoles Nacionals', on el 16 de març de 1991 l'alcalde Pasqual Maragall hi va inaugurar la nova biblioteca, que va rebre el nom en honor d'Albert Pérez i Baró. L'any 1987 la biblioteca va rebre el premi Horta-Guinardó a la difusió cultural i el 1999 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona. Des del 2001 forma part del Consorci de Biblioteques de Barcelona. L'any 2014 es va tancar la biblioteca per tal de ser rehabilitada i ampliada aprofitant un mòdul que antigament ocupava la Creu Roja. El juliol de l'any següent es van finalitzar les obres i es va poder tornar a obrir la biblioteca. Entre els nous equipaments, la biblioteca va poder comptar amb un espai multimèdia per tal d'impartir cursos. Novel·la negra La biblioteca disposa d'un fons especialitzat en gènere negre i policíac. A més del fons, difon els autors, les novetats bibliogràfiques i els esdeveniments culturals més importants relacionats amb aquest àmbit. També organitza xerrades sobre el gènere i té un club de lectura de novel·la negra. Referències Enllaços externs Lloc institucional de la Diputació de Barcelona Lloc institucional de l'Ajuntament de Barcelona
Monument à Galceran Marquet

A Galceran Marquet est une colonne-fontaine monumentale située sur la Place du Duc de Medinaceli à Barcelone, dans le district de Ciutat Vella. Créée en 1851, elle est l'œuvre de l'architecte Francisco Daniel Molina et du sculpteur Damià Campeny. Cette œuvre est inscrite comme Bien Culturel d'Intérêt Local (BCIL) dans le Recensement du Patrimoine Culturel catalan. Histoire et description Le monument a été conçu comme une fontaine ornementale devant décorer la récemment urbanisée Place du Duc de Medinaceli, mitoyenne au Paseo de Colón dans le port de Barcelone. Sur la fontaine a été érigée une colonne de fer de 18 mètres de hauteur, supposée comme étant le premier usage de ce matériau à des fins ornementales dans la ville. Pour parachever la colonne il a été souhaité une statue consacrée à un personnage éminent de l'histoire maritime de la ville, comme Christophe Colomb ou Blasco de Garay. C'est finalement Galceran Marquet (1366-1410) qui a été choisi, qui avait été selon l'historien Antoni de Bofarull le vice-amiral de la flotte catalane qui avait lutté contre la république de Gênes en 1331. La fontaine a été inaugurée le 29 juin 1851. L'œuvre a été restaurée en 1929 et en 2007. Références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « A Galceran Marquet » (voir la liste des auteurs). Bibliographie Pere Cesàreo, Barcelona, art i aigua, Barcelona, Aldina, 1986 (ISBN 84-86627-001) Jaume Fabre, Josep M. Huertas et Pere Bohigas, Monuments de Barcelona, Barcelona, L'Avenç, 1984 (ISBN 84-85905-21-0) Ignasi de Lecea, Jaume Fabre, Carme Grandas, Josep M. Huertas, Remesar et Sobrequés, Art públic de Barcelona, Barcelona, Ayuntamiento de Barcelona y Àmbit Serveis Editorials, 2009 (ISBN 978-84-96645-08-0) Liens externes Ressource relative à l'architecture : Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne Portail de Barcelone Portail des bassins et des fontaines Portail du néo-classicisme Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Casa Castellarnau

La Casa Castellarnau és un edifici situat al carrer dels Cavallers, 14 de Tarragona, com a bé cultural d'interès local. Actualment, és actualment la seu central del Museu d'Història de Tarragona. Història Els seus orígens es remunten a inicis del segle xv, quan era propietat d'Iu Ferré, membre actiu del consistori de la ciutat. D'aquesta època es conserven una sèrie d'arcs apuntats a la planta baixa i pati interior. Malgrat tot, durant les excavacions es van documentar una sèrie d'estructures precedents d'època tardoantiga i dels segles xii al xiv. L'any 1527, la casa era propietat de Francesc de Soldevila. L'any 1542, l'edifici va patir una sèrie de transformacions per adequar-se, juntament amb les cases Ixart i Montoliu, per servir de residència reial en l'estada que el rei Carles I va realitzar a Tarragona. L'any 1764, Carles de Castellarnau va comprar la casa per establir-hi la seva residència. Així mateix, la família Castellarnau va adquirir dues cases annexes més per tal de poder-la ampliar i guanyar en dimensions i espai interior. El disseny de la nova construcció fou encarregat a l'arquitecte barceloní Josep Prat i Delorta. Des de l'any 1954, l'edifici és de propietat municipal. A partir d'aquest moment, va ser remodelat amb nombroses modificacions. Excavacions realitzades l'any 1993 al pati van posar al descobert tota una sèrie d'estructures d'època romana corresponents al podi del porticat de la gran plaça de representació de la província. A la planta baixa hi estan exposades moltes peces del llegat de Joan Molas. Descripció Casa senyorívola amb pati interior. La façana principal té esgrafiats i pintures al voltant dels buits. La porta d'accés és de fusta tallada i té un escut representatiu, de pedra, al centre de la llinda. L'interior destaca en el seu conjunt, especialment l'escala de tradició gòtica catalana que tenia la seva entrada per la porta de l'extrem dret. A la planta noble cal remarcar les diverses estances, com la sala blava, la groga, la vermella i la verda, barrocament ornats amb pintures al sostre i l'abundància d'elements clàssics com són les cornises sustentades per columnes fictícies, columnes -de veritat-, capitells i llindes de les portes, arcs ornamentats a les finestres, etc. Ara bé, l'espai més emblemàtic de la casa és sense cap dubte el saló. Aquest presenta el sostre decorat amb motius mitològics atribuïts al pintor provençal Josep Bernat Flaugier, de finals del segle xviii. A la façana posterior, que està sense arrebossar, s'aprecia l'obra feta amb carreus. Referències Enllaços externs «Casa Castellarnau». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català. «Casa Castellarnau». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Casino Menestral Figuerenc

El Casino Menestral Figuerenc és una entitat cultural i recreativa creada el 1856 al municipi de Figueres (Alt Empordà) i l'edifici que l'acull, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció de l'edifici És un edifici cívic social. Dos cossos formant un conjunt: Edifici longitudinal per Sala de Ball, de dos pisos. L'altre cos, edifici rectangular que dona a tres carrers: façana principal, lateral i posterior, seguint una mateixa ordenació compositiva de dues plantes: baixos amb grans finestrals -casino-; primera planta: balconada amb balustrada i està dedicada a diverses activitats: filatèlia, majorettes, activitats culturals ... Materials emprats: pedra, arrebossat, elements ceràmics, etc. Història de l'entitat Fundada el 24 de gener del 1856; el 1881 era la societat recreativa cultural amb més associats de Figueres (503). Els actuals locals es feren el 1904 sota la presidència d'en Claudi Díaz Marquez. Alguns dels seus presidents foren destacats polítics federals i laics: Joan Matas Hortal, Suñer, Capdevila, Carreras, Bofill, Massanet, Vives, etc. Fruit de la seva rica trajectòria social i cultural, l'entitat conserva el ritual, estrenat pel Premi Nobel de Literatura Frederic Mistral, de signatura en el Llibre d'Or del Casino Menestral. Dintre d'aquestes dedicatòries destaquen les de Francesc Macià, Lluís Companys, Josep Tarradellas, Jordi Pujol o Pasqual Maragall quan era alcalde de Barcelona i també d'altres com José Luis López Aranguren, Albert Boadella, Víctor Català, Pompeu Fabra, Francesc Layret, Alejandro Lerroux, Francesc Pi i Margall o Josep Maria de Sagarra entre d'altres. El 2004 va rebre la Creu de Sant Jordi, en reconeixement de la seva llarga trajectòria en la promoció de l'art, la cultura i la vida social de Figueres. Referències Enllaços externs Web del Casino Menestral Figuerenc
Llotja de Mar (Castelló d'Empúries)

Llotja de Mar és un edifici del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situat dins l'antic nucli emmurallat de la població, a l'antic barri del Mercadal, al bell mig de la Plaça dels Homes, autèntic nucli de la població. Edifici format per tres crugies, amb el carener paral·lel a la façana principal. Consta de planta baixa i un pis principal. A la planta baixa hi ha el vestíbul d'accés, que manté encara elements de l'estructura gòtica original. És una gran sala coberta amb volta de creueria que té un escut de la vila a la clau. La volta es sustenta damunt lleugers pilars adossats a les cantonades. Aquests arcs estan bastits amb dovelles de pedra fins a mitjana alçada. Des d'aquest punt, i fins a arribar a la clau de volta, estan bastits amb maons disposats a sardinell. Al mur de llevant hi ha les restes d'una galeria gòtica, amb obertures ogivals sustentades per lleugers pilars circulars amb capitells amb decoració vegetal. La façana principal, de carreus ben tallats, té un gran portal d'arc apuntat fet amb grans dovelles, i a cada costat una finestra de la mateixa tipologia. Al pis hi ha dues finestres rectangulars emmarcades en pedra i un escut central a la part superior, emmarcat per una motllura i amb decoració gòtico-renaixentista. La resta de la façana es troba arrebossada i pintada. L'edifici conserva també alguns elements del període final del romànic (arcs adovellats de mig punt situats al soterrani). Història Durant l'època medieval aquest edifici fou seu de la Llotja de Mar (pel privilegi del Consolat de Mar atorgat a la vila per Pere III el 5 de maig del 1386 i que perdurà fins als decrets de Nova Planta, a principis del segle xviii). El 28 de setembre de 1393 es van signar els capítols per a la construcció de la façana de migdia. Se sap que les obres duraren un any i mig i que hi van treballar manobres jueus. Anteriorment, l'edifici havia estat "Casa del Consell"; probablement a aquella època corresponen els elements trobats en el soterrani, datables vers el segle xiii. Fins a l'any 1987 el casal hostatjava l'ajuntament, que posteriorment va passar al palau dels Comtes. En l'actualitat, la casa, convenientment restaurada, és dedicada a altres serveis públics (Correus i Telègrafs, Ràdio Castelló, Policia Local, ...). Les dues finestres de la façana, situades a la primera planta, tenen inscripció a la llinda. A la de la dreta es llegeix la data del 23 de novembre de 1723. Referències
Lonja de Castellón de Ampurias

La Lonja (en catalán Llotja) es un edificio situado en el municipio de Castellón de Ampurias (Gerona, España). Fue Casa del Concejo municipal de Castellón y Lonja del Mar, y posteriormente pasó a servir como sede del ayuntamiento. Conserva la estructura de finales del siglo XIV (sobre el año 1393 aproximadamente), aunque con algunas reformas del siglo XVIII. En su fachada destaca un gran escudo en relieve. Igualmente, en el interior existe una bóveda de crucería gótica con el emblema de la villa en la clave y las aperturas laterales con columnas y capiteles.​ En la actualidad sus dependencias se utilizan como centro social y cultural. Referencias