Sagrada Família

Sagrada Família (celým katalánským názvem Basílica i Temple Expiatori de la Sagrada Família, španělsky Templo Expiatorio de la Sagrada Familia, česky Chrám smíření, zasvěcený Svaté rodině) je chrám, který se nachází v Barceloně, hlavním městě Katalánska, na východním pobřeží Španělska. Stavební práce na něm začaly v roce 1882 a stále trvají. Jedná se o nejvýznamnější stavbu slavného katalánského architekta Antonia Gaudího. Toto neobyčejné stavební dílo mělo podnítit návrat k učení římskokatolické církve. Chrám byl vysvěcen 7. listopadu 2010 papežem Benediktem XVI., který jí také propůjčil titul basilica minor. Od 30. října 2025 je Sagrada Família nejvyšším kostelem na světě. Na věž Ježíše Krista byla toho dne umístěna dolní část kříže, a tak výška struktury dosáhla 162,9 metru. Předchozí rekord do té doby držel velechrám v německém Ulmu. Dne 10. června 2026 požehnal věži Ježíše Krista papež Lev XIV. Antoni Gaudí Gaudího práce vykazuje vlivy maurské architektury. Zajímal se o Art nouveau, jeho přístup k architektuře je však velmi individuální a nekonvenční, inspiraci nacházel především v přírodě. Místo přesných projektů zhotovoval neostré skici, modely s pomocí řetízků a zrcadel, často chodil na staveniště a pozoroval všechny detaily, aby je mohl případně pozměnit. Ambiciózní architekt Gaudí před návrhem chrámu Sagrada Família realizoval pouze drobné architektonické zakázky, jako vyhlídkovou věžičku, nábytek, kiosek a kandelábry lamp. Zadavateli stavby byli roku 1882 barcelonští členové katolického řádu Sv. Josefa, kteří zamýšleli postavit na tehdejším předměstí Barcelony pouze skromný farní kostel. Gaudí převzal projekt chrámu ve velmi raném stadiu (v roce 1883), věnoval mu hodně energie, na konci svého života na stavbě i bydlel. V roce 1926 však tragicky zahynul (srazila ho tramvaj), a ukázalo se nemožným pokračovat ve stavbě v jeho duchu. Předpokládá se, že by Gaudí nezůstal u zbarvení přírodního kamene, měl rád barvy, a řada jeho prací ukazuje nadměrné používání různých tónů barev. Výzdoba Gaudí zamýšlel ze Sv. rodiny vybudovat „poslední velkou svatyni křesťanství“, a proto je tato katedrála velmi bohatá na křesťanské symboly. Jeden z nejpromyšlenějších znaků je 18 věží, které reprezentují 12 apoštolů, 4 evangelisty, Pannu Marii a ta nejvyšší Ježíše Krista. Věže, reprezentující evangelisty, jsou doplněny sochami, zpodobňujícími tradiční symboly těchto světců: býk (sv. Lukáš), anděl (sv. Matouš), orel (sv. Jan) a lev (sv. Marek). Centrální věž Ježíše Krista bude doplněna obrovským křížem. Ví se, že Gaudí také chtěl vybavit chrám třemi monumentálními fasádami: Narození, Umučení a Zmrtvýchvstání a každá z nich měla mít své 4 věže. Do roku 1935, kdy byla stavba přerušena, byla dostavěna pouze východní fasáda – Narození. Na vrcholech jejích věží jsou různé geometrické tvary – při jejich stavbě byl Gaudí pravděpodobně ovlivněn kubismem. Dekorace zahrnuje také mnoho liturgických textů, jako „Hosanna“, „Gloria“, nebo „Sanctus“; na velkých dveřích fasády Narození můžeme číst různé texty z Bible, v různých jazycích včetně katalánštiny. Dokončení chrámu Znovu byla výstavba chrámu zahájena po válce, v roce 1952. O dokončení kostela probíhala řada diskusí. Někteří říkali, že dokončení by bylo, jako kdybychom Venuši Mélské přidělali ruce, jiní s dostavbou jen souhlasili. V roce 1978 byla dostavěna fasáda představující Kristovo utrpení, autorem sochařské výzdoby je sochař Josep Subirachs. Jeho hranaté postavy nekorespondují zcela s duchem Gaudího díla. V roce 2010 bylo završeno zastřešení a chrám byl vysvěcen papežem Benediktem XVI. Zároveň obdržel titul Basilica minor. Hlavní věž chrámu, symbolizující Ježíše Krista, měří 172,5 m (nejvyššího bodu bylo dosaženo dne 20. února 2026). Celkové dokončení katedrály se původně plánovalo na rok 2026, ke 100. výročí úmrtí Antoni Gaudího, ale vzhledem ke covidové pandemii se termín úplného dokončení zatím odsouvá. Od začátku stavby (1882) do dosažení nejvyššího bodu (2026) uplynulo 144 let, co se chrám Sagrada Família začal budovat. Architekti, kteří se po smrti Gaudího na výstavbě katedrály podíleli, se snažili dodržovat původní Gaudího plány.[zdroj?] Od počátku stavby se chrám staví pouze z darů a příspěvků. Fotogalerie Odkazy Reference Literatura ZERBST, Rainer. Antoni Gaudí. Překlad Miroslav Veselý. [s.l.]: Benedikt Taschen / Vydavateľstvo Slovart, 1985. ISBN 3-8228-9715-9. NONELL, Juan Bassegoda. Antonio Gaudi: Master Architect. New York: Abbeville Press, 2004. Dostupné online. ISBN 0-7892-0220-4. CRIPPA, Maria Antonietta. Antoni Gaudi, 1852–1926: From Nature to Architecture. Redakce Peter Gossel; Trans. Jeremy Carden. Hamburg, Germany: Taschen, 2003. ISBN 3-8228-2518-2. SCHNEIDER, Rolf. 100 most beautiful cathedrals of the world: A journey through five continents. Redakce Manfred Leier; Trans. from German by Susan Ghyearuni and Rae Walter. Edison, New Jersey: Chartwell Books, 2004. ISBN 978-0-7858-1888-5. S. 33. AA.VV. Modernisme i Modernistes. Redakce Lunwerg, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 2001. ISBN 84-7782-776-1. BARRAL I ALTET, Javier. Art de Catalunya. Arquitectura religiosa moderna i contemporània. Redakce L'isard, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 2001.. ISBN 84-89931-14-3. BASSEGODA I NONELL, Joan. El gran Gaudí. Redakce Ed. Ausa, Sabadell. [s.l.]: [s.n.], 1989. ISBN 84-86329-44-2. BASSEGODA I NONELL, Joan. Gaudí o espacio, luz y equilibrio. Redakce Criterio, Madrid. [s.l.]: [s.n.], 2002. ISBN 84-95437-10-4. BERGÓS I MASSÓ, Joan. Gaudí, l'home i l'obra. Redakce Ed. Lunwerg, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 1999. ISBN 84-7782-617-X. BONET I ARMENGOL, Jordi. L'últim Gaudí. Redakce Ed. Pòrtic, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 2001. ISBN 84-7306-727-4. CRIPPA, Maria Antonietta. Gaudí. Redakce Taschen, Köln. [s.l.]: [s.n.], 2007. ISBN 978-3-8228-2519-8. FLORES, Carlos. Les lliçons de Gaudí. Redakce Ed. Empúries, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 2002. ISBN 84-7596-949-6. FONTBONA, FRANCESC Y MIRALLES, FRANCESC. Història de l’Art Català. Del modernisme al noucentisme (1888-1917). Redakce Ed. 62, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 1985. ISBN 84-297-2282-3. GIRALT-MIRACLE, Daniel. Gaudí, la busqueda de la forma. Redakce Lunwerg. [s.l.]: [s.n.], 2002. ISBN 84-7782-724-9. GÓMEZ GIMENO, María José. La Sagrada Familia. Redakce Mundo Flip Ediciones. [s.l.]: [s.n.], 2006. ISBN 84-933983-4-9. LACUESTA, Raquele. Modernisme a l’entorn de Barcelona. Redakce Diputació de Barcelona, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 2006. ISBN 84-9803-158-3. NAVASCUÉS PALÁCIO, Pedro. Summa Artis. Arquitectura española (1808-1914). Redakce Espasa Calpe, Madrid. [s.l.]: [s.n.], 2000. ISBN 84-239-5477-3. PERMANYER, Lluis. Barcelona modernista. Redakce Ed. Polígrafa, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 1993. ISBN 84-343-0723-5. PUIG I BOADA, Isidre. El temple de la Sagrada Família. Redakce Ed. Nou Art Thor, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 1986. ISBN 84-7327-135-1. TARRAGONA, Josep Maria. Gaudí, biografia de l’artista. Redakce Ed. Proa, Barcelona. [s.l.]: [s.n.], 1999. ISBN 84-8256-726-8. VAN ZANDT, Eleyearr. La vida y obras de Gaudí. Redakce Asppan. [s.l.]: [s.n.], 1997. ISBN 0-7525-1106-8. ZERBST, Rainer. Gaudí. Redakce Taschen. [s.l.]: [s.n.], 1989. ISBN 3-8228-0216-6. Související články Křesťanská sakrální architektura Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sagrada Família na Wikimedia Commons Antoni Gaudí (anglicky / německy) Galerie Sagrada Família na Wikimedia Commons Téma Sagrada Familia ve Wikicitátech