NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Miquel de Llavorre

Sant Miquel de Llavorre és l'església parroquial del poble de Llavorre, en el terme municipal de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertany al territori de l'antic terme d'Unarre. Està situada en el sector meridional del petit nucli del poble de Llavorre. Descripció Senzilla església d'una sola nau flanquejada per capelles, amb capçalera rectangular al nord i porta amb arc de mig punt a la façana meridional, sobre la qual s'obre un petit nínxol a la clau de l'arc. Per damunt apareix un òcul. La façana està situada a la paret mestre perpendicular al cavall que suporta la coberta de llicorella a dues aigües. A la dreta de la façana s'aixeca una massissa torre campanar rematada per un xapitell de llicorella. Referències Bibliografia Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enllaços externs Sant Miquel de Llavorre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Sant Miquel de Margalef

Sant Miquel de Margalef és una església barroca del municipi de Margalef (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Edifici de tres naus sense creuer, cobert amb volta de canó la central, amb llunetes, i d'aresta les laterals. Murs i coberta són separats per un ampli fris. L'interior del temple és enguixat i conserva, d'abans de la guerra civil, unes restes de pintures decoratives als murs de molt escàs valor. El temple és cobert per una teulada a dues aigües en dos trams. La façana, com la resta del temple, és de pedra i reforçada per carreus als angles. Presenta l'única part decorada exterior, la portalada a la qual hom accedeix per unes escales. Aquella presenta un arc escarser amb un petit motiu ornamental al centre i és envoltada per un guardapols. A sobre hi ha una fornícula, avui ocupada per una creu de ferro. Al centre de la façana hi ha un petit rosetó. El campanar, de planta quadrada, és adossat al costat esquerre. Història El temple de Margalef de Montsant degué ser aixecat a la segona meitat del segle xviii, com la majoria dels altres pobles del Priorat. La façana és mancada de data, però a la finestra de la sagristia, a la part posterior del temple, hi consta, de cap per avall, la data de 1767, probable any de l'acabament de la construcció. El campanar sembla aixecat amb posterioritat. Durant la Guerra Civil l'edifici fou incendiat i perdé els altars. Referències Enllaços externs «Església de Sant Miquel». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Sant Miquel del Montmell

Sant Miquel del Montmell és una antiga església parroquial del municipi homònim (Baix Penedès), catalogada com a bé cultural d'interès local. Es troba a uns 640 m sobre el nivell del mar. Història Fou consagrada el 1598 en substitució de l'antiga, quan a molts ja el resultava incòmode d'enfilar-se tan amunt. Fou abandonada en temps de la Guerra Civil, i actualment es troba gairebé totalment derruïda. Descripció La façana té una portalada d'arc de mig punt fet amb dovelles de pedra que es conserva encara força bé, a la part de dalt hi ha una petita rosassa i a la dreta es veu una torre amb finestres de mig punt que dona un cert caire defensiu a la construcció. L'interior és molt enderrocat, però s'hi veu encara una nau central separada de les dues laterals per arcs de mig punt. Al peu de l'església hi ha un arc escarser sobre el qual s'observen restes del cor i la inscripció 1598. A la capçalera, darrere el destruït altar, hi ha una espitllera que deixa entrar la llum. Sembla que hi havia un retaule gòtic, avui desaparegut. Referències
Sant Miquel de Pineda

Sant Miquel de Pineda és l'església parroquial del municipi de Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església situada a l'esquerra del riu Brugent, vora la riera de Sant Iscle, aigua amunt del cap del municipi. És una església romànica d'una sola nau amb capelles afegides posteriorment. L'absis és sobrealçat i eixalbat. El campanar és de torre i a ponent hi ha la porta, d'època més moderna. A la part posterior hi ha un petit cementiri. Història L'església formava part del terme del castell d'Hostoles. Al segle xvii era de la batllia reial d'Hostoles. Fou restaurada l'any 1812 i s'hi afegiren les capelles laterals. Referències
Église Sant Miquel de Pineda

L'église Sant Miquel de Pineda (en français Saint-Michel de Pineda) est un édifice religieux situé dans la commune de Sant Feliu de Pallerols, en Catalogne (Espagne). Elle est classée dans l'Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne. Description L'église est située au nord du village de Sant Feliu de Pallerols, et à l'ouest du Brugent del Ter, affluent du Ter. Initialement composée d'une seule nef d'époque romane, plusieurs chapelles ont été rajoutées postérieurement. L'abside a également été surélevée. Le clocher est une tour carrée et le portail, situé à l'ouest, est d'époque plus récente. Derrière l'église se trouve un petit cimetière. Juste au sud de l'église se situe un bâtiment, la Rectoria, transformé en gîte. Histoire L'église faisait partie du territoire du château d'Hostoles. Au XVIIe siècle, elle est dépendante du bailliage royal d'Hostoles. Restaurée en 1812, on y ajoute alors des chapelles latérales. Voir aussi Articles connexes Sant Feliu de Pallerols Liens externes Fiche sur l'Inventaire du patrimoine architectural de Catalogne Notes et références Portail de la Catalogne Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Sant Miquel de Sansor

Sant Miquel de Sansor és una església de Prats i Sansor (Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església totalment abandonada, amb la teulada ensorrada. Té una sola nau amb dues capelles laterals de mig punt. La volta era de canó. La portalada, de mig punt, la formen uns blocs de considerable mida. Damunt de la porta s'aixeca el petit campanar en espadanya. L'absis és semicircular. La sagristia, al costat dret de l'altar, es troba igualment en molt mal estat. Tot el conjunt és deplorable. Història Abans annexa d'Isòvol, des de 1904 ho era de Sant Sadurní de Prats. Tanmateix, estava dedicada a Santa Maria, avui a Sant Miquel. A Santa Maria de Sampsor li honraven molt llegats, entre els que es pot citar el de Bartomeva, muller de Pere Bernat d'Isòvol, en el seu testament del 18 de setembre de 1302, en què llega a l'obra de Santa Maria de Puigcerdà i a la de Sampsor una mesura de sègol a cada una; i el de Guillem Pere, fill de Bernat de Corts de Sanavastre, en el mateix any. Referències
Sant Miquel de Segur

Sant Miquel de Segur és una ermita del municipi de Calafell (Baix Penedès). Està situada a l'entrada de la urbanització de Segur de Calafell, a dalt d'un petit turó i a uns 150 metres de la carretera general del Vendrell a Vilanova. És visible des de la mateixa carretera. Està protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció L'església té una sola nau, coberta amb volta de creueria de dos trams i amb dos arcs torals apuntats. A la capçalera té dos absis semicirculars, un central i l'altre a la paret de migdia, decorats exteriorment mitjançant bandes verticals. La portalada, avui tapiada parcialment, és a la banda sud. Presenta uns arcs de mig punt amb tres arquivoltes que descansen sobre la línea d'impostes. Damunt la porta hi ha una finestra de mig punt espitllerada. Al costat esquerre es troba un potent contrafort. Les cobertes són de dues vessants i presenten restes d'un campanar de cadireta d'un sol ull. Història Es construí com a capella de la Casa Vella de Segur, la qual està totalment enderrocada, a causa d'un acte vandàlic. És, doncs, el darrer vestigi de la quadra de Segur. A judici de Palomeque, la capella fou edificada ben entrat en el segle xiii. En el 1238 (primer document que es refereix a l'ermita), Guillem de Crebeny atorgà a Sant Cugat del Vallès el dret de patronat de l'església de Santa Maria de Segur i pertinences. Sorprèn el canvi d'advocació -de sant Miquel a la Verge-, no obstant l'existència de dos altars ens afirma que existia l'adoració a sant Miquel i santa Maria. En una visita pastoral del 1415 s'esmenta la doble advocació de l'església i, gràcies a una altra visita del 1777, se sap que l'altar major era dedicat a sant Miquel. Era sufragània de Sant Cristòfol de Cunit i, posteriorment, de Santa Maria de Cubelles. L'any 1936 l'església va ser cremada i als anys 50 es va reformar i netejar. L'any 1991, l'Ajuntament de Calafell la va restaurar. Referències Enllaços externs «Sant Miquel de Segur». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Sant Miquel de Solans (la Jonquera)

Sant Miquel de Solans també conegut com l'ermita de Santa Llúcia és una obra del municipi de la Jonquera inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'una ermita romànica situada a uns quatre quilòmetres del poble. És un temple de grans dimensions que consta d'una sola nau i absis semicircular amb coberta a dues aigües. L'accés al temple es fa pel mur meridional on hi ha la portalada formada per tres arcs de mig punt en degradació, llinda i timpà. La façana occidental és llisa i està rematada per un campanar d'espadanya d'arc apuntat. Davant d'ella hi ha una construcció més recent (segle xvii-xviii) adossada que devia ser l'hostatgeria o casa de l'ermità. En els murs laterals i a l'absis s'han practicat finestres de doble esqueixada i arcs de mig punt resseguits, a l'exterior, per un fris de dents de serra i un guardapols. En el mur de la capçalera de la nau trobem dos ulls de bou. A l'interior la volta de la nau és apuntada mentre que la volta de l'absis és ametllada. Tot l'edifici ha estat realitzat amb carreus de granit perfectament escairats i disposats en fileres. Es pot afirmar que es tracta d'una església romànica de caràcter retardatari realitzada entre els segles xii i xiii. Història Antigament el temple estava sota l'advocació de Sant Miquel de Solans. Tenim notícies que esmenten l'«Ecclesia Sancti Michaelis» com a temple pertanyent a l'alou de Solans, que en 947 era propietat del Monestir de Sant Pere de Rodes. Al segle xiii diversos documents l'anomenen St. Miquel de Solans. Als nomenclàtors del segle xiv figura com a parròquia independent però més tard va perdre el títol de parroquial i va passar a dependre de Santa Maria de la Jonquera. Se suposa que els segles xvii i xviii va ser quan l'antiga parròquia dedicada a Sant Miquel esdevingué un santuari a Santa Llúcia. Referències
Sant Miquel de Tartareu

Sant Miquel de Tartareu és una església a Tartareu, al municipi de les Avellanes i Santa Linya (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Sant Miquel, antiga església parroquial del poble de Tartareu, està situada enlairada prop de les ruïnes del castell i de les restes d'una altra església, també romànica. És una església d'una sola nau amb planta de creu llatina. Té un sol absis, de planta semicircular, i una capella a cada banda. L'absis presenta una finestra de doble esqueixada i arc de mig punt monolític. El presbiteri és situat en un nivell superior. La nau i la capella lateral nord són cobertes amb volta de canó apuntada, mentre que la capella sud, que sembla correspondre als segles XVI-XVII, no conserva aquest tipus de coberta. S'accedeix a l'interior mitjançant una porta adovellada situada al mur sud. Al mur oest tan sols hi destaca una petita finestra amb forma de creu grega. L'edifici és fet tot de pedra, amb carreus de mida irregular, ben escairats i polits i disposats en filades regulars. Història Sant Miquel està situada damunt d'un turó, a l'antic fossar de Tartareu. És obra dels segles XI-XIII. La primera referència documental de l'església és de l'any 1083, en què el comte d'Urgell Ermengol IV i la seva esposa Adelaida fèien donació a la canònica de Santa Maria de Solsona de l'església del castell de Tartareu. L'edifici primitiu degué abandonar-se a la segona meitat del segle xii, durant la qual es construí la nova església de Sant Miquel, l'actual, aprofitant com a material de construcció els carreus de l'antiga. Aquest temple tingué funcions parroquials fins al segle xviii, en què es traslladaren a una nova església bastida al peu del turó del castell. En l'actualitat cada any se celebra un aplec de renom coincidint amb el dia del sant patró (29 de setembre). Durant els anys 1980-1983 es va condicionar una mica per a poder tornar a celebrar missa el dia del sant. Pel maig de 1991 es va dur a terme una campanya d'excavacions arqueològiques que van deixar al descobert la construcció del segle xii o primera meitat del xiii. Arrel d'aquesta campanya d'excavacions l'església fou restaurada amb l'ajut, per subvenció, del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Durant els treballs de restauració de l'interior del temple (1991-1992), que comportaren l'eliminació de la banqueta correguda adossada als murs de la nau i la supressió dels tres graons inicials d'accés al presbiteri, tot obra dels segles XVI-XVII, es va trobar a la zona antiga de l'altar una arqueta de fusta que contenia set monedes encunyades a nom de Teresa d'Entença (1314-1327). Malauradament l'arqueta es va destruir, però cal relacionar aquest element amb una possible consagració tardana de l'edifici o algun fet similar. Referències
Sant Miquel de Tivenys

Sant Miquel de Tivenys és l'església parroquial de Tivenys (Baix Ebre), protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Té planta de creu amb cúpula octogonal i torre campanar a un lateral de la façana principal. A la façana, la porta d'entrada està emmarcada per dos pilastres massisses de pedra, cornisa i fris, sobre el que s'obre una fornícula. Hi ha una obertura rectangular entre les falses columnes i ornaments de l'època. El capcer acaba en motllures curvilínies. L'interior presenta tres naus, amb cúpula sobre tambor octogonal amb buits rectangulars, sobre el creuer de la creu grega, donant llum zenital. Cor elevat sobre la porta d'accés, que ocupa tota la primera nau, sobre arc carpanell. S'observen diversos tipus de voltes. Presenta decoracions barroques policromades. L'edifici presenta molt pocs buits laterals. Les cobertes són de teula àrab. Els paraments són arrebossats. La torre, de considerable alçada, és de forma octogonal, rematada per teulada. Història Es començaren els plànols el 1759. El 6 d'abril de 1760 es començaren les obres i es van aturar el 9 de novembre. El 1768 es van reprendre les obres i es decideix ampliar amb tres naus el temple nou. El 1774 s'acaba el campanar i el 29 de setembre del mateix any es trasllada el Santíssim. En el 1794 s'acaba l'església. Tivenys té capella des del 1574. Referències Enllaços externs «Sant Miquel de Tivenys». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Sant Miquel de Vallmanya (Pinós)

Sant Miquel de Vallmanya és una església romànica al municipi de Pinós, a la comarca del Solsonès inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situació Està aïllada enfront de l'església de Sant Pere del petit nucli de Vallmanya, a l'altra banda del barranc. S'hi pot anar per la pista que surt de la part més alta, al nord, del poble(41° 49′ 53″ N, 1° 35′ 14″ E) enfront de l'església i d'un camp d'esports. Es pren la direcció ben senyalitzada a Matamargó. La pista envolta el barranc i als 550 metres s'agafa el trencall a la dreta que aviat arriba a Sant Miquel. Descripció És un edifici d'una sola nau capçada per un absis semicircular al costat de llevant i coberta amb una volta de canó. L'absis presenta un fris decoració d'arcs cecs disposats en sèries de dos entre lesenes, amb la particularitat que aquestes arrenquen d'un sòcol disposat a mitjana alçada. Al centre hi ha una finestra de doble esqueixada. Al costat de migdia s'obre la porta original romànica adovellada i en aquest mateix mur hi ha una finestra de doble esqueixada. El campanar d'espadanya d'una sola obertura s'alça sobre l'arc presbiteral, entre la nau i l'absis. Història L'església de Sant Miquel de Vallmanya o de Cal Prat és avui una capella particular de la casa de Cal Prat. Malgrat que semblen desconegudes notícies concretes, el lloc, el terme i el castell de Vallmanya són documentats des del segle xi. Cal pensar que l'església de Sant Miquel deuria ser una sufragània de la parròquia de Sant Pere de Vallmanya Referències
Sant Miquel de Vila-sana

Sant Miquel de Vila-sana és un monument del municipi de Vila-sana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici religiós de construcció senzilla sense cap ornamentació. La façana principal és asimètrica, compartida per l'església i la rectoria en un mateix pla, i està cobert a dues aigües. La porta de l'església és d'arc rebaixat i a sobre hi ha un petit òcul. El campanar està situat a un lateral de la nau, és de planta quadrangular amb una obertura d'arc de mig punt en la part superior de cada cara i la coberta és a quatre vessants. Història Cap al 1130 sembla que existia una capella a Utxafava documentada el 1159 dins el bisbat de Vic on consta la consagració de l'església de Sant Miquel d'Utxafava. Probablement deuria tractar-se d'una petita capella romànica. El 1598, quan es va crear el bisbat de Solsona, Vila-sana passà a dependre d'ell. A començaments del segle xviii l'església parroquial devia estar enderrocada o força malmesa, ja que a partir del 1702 en què fou beneïda la capella de la Verge de la Cabeça, aquesta actuà de parròquia fins a la consagració del nou temple. Els tràmits de construcció d'aquest s'iniciaren el 28 de novembre del 1781, sota la direcció de Joan Ponsich, procurador del duc de Sessa i el senyor Mariano Ramon de Gomar i de Ferrer en terrenys del duc. L'obra començà el 6 de juny del 1784 i la part principal de l'església fou acabada l'any 1970, essent beneïda el 14 de juny. Tres anys després el bisbe de Solsona en donà la llicència i es convertí en la parròquia de Sant Miquel Arcàngel. El 1794 es va col·locar la campana pagada pel duc de Sessa; fou posada entre dos pilars, ja que el campanar encara no estava fet. Al llarg del segle xix s'anaren acabant els altars i s'hi col·locaren ornaments: la Verge del Roser i els altars del Roser i de Sant Antoni. Al costat de l'església hi ha la rectoria. L'any 1895 els seus baixos eren ocupats per l'escola de nens. Amb la Guerra Civil l'església fou saquejada i totes les imatges foren cremades. L'església es va convertir en un magatzem, el campanar fou enderrocat i les campanes venudes. El 1941 es va adquirir una nova campana i es va construir el campanar; l'any 42 es va acabar la reparació de l'església iniciada l'any abans. El 1955 es va col·locar el rellotge del campanar que fou comprat a la casa Tribó de Barcelona. Aquell mateix any l'església va acollir les relíquies de Sant Pere Claret i s'inaugurà la plaça de l'Església. El 1962 es van inaugurar les pintures de l'església i la imatge del nou Sant Miquel. Referències
Sant Miquel de Vilamòs

Sant Miquel de Vilamòs és una ermita romànica del municipi de Vilamòs (Vall d'Aran) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici d'una sola nau amb volta de canó de mig punt, i amb un absis a llevant de perímetre el·líptic i de radi ultrapassat; exteriorment l'absis és decorat amb arcuacions llombardes amb un fris superior de serra dentada i té una finestra en espitllera al centre i una altra a l'angle SE. D'estructura molt simple, presenta la porta d'accés en arc de mig punt situada al mur de migdia. A l'interior de l'església hi ha dos arcs torals. A l'extrem SO hi ha un contrafort i al mur Oest hi ha adossada una construcció que deuria ser una mena de porxo amb porta d'accés a l'interior de l'església. Tant el contrafort com la construcció porxada podrien tenir la seva raó de ser en la voluntat d'aturar l'obertura general de la volta, on es troben esquerdes que així ho indiquen. Història Segons la tradició, aquesta ermita estava situada on abans hi havia instal·lada l'antiga població de Vilamòs que segons sembla fou arrasada per un esbarrancament. Referències
Sant Miquel de Vilandeny

Sant Miquel de Vilandeny és una església romànica al centre del petit nucli rural de Vilandeny al municipi de Navès, a la comarca del Solsonès. Està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici modificat, d'una sola nau i absis semicircular. Les mides de l'actual construcció són de 6,90 × 16 m, ja que la nau va ser ampliada pel cantó de migjorn, la qual cosa ha fet que l'absis quedés descentrat. La nau té coberta de canó no romànica i arc presbiteral de mig punt. L'absis presenta finestra de dues esqueixades i arc de mig punt monolític. Conserva, de l'època romànica, l'absis i part del mur nord. La porta del frontis, de llinda decorada i amb frontó, és barroca. Al capdamunt s'alça un campanar d'espadanya de dues obertures. El parament és de carreus treballats a punta, de mides diferents, en fileres. Ha sigut restaurada a la fi del segle xx. Història Església no esmentada a l'Acta de Consagració i Dotació de la Catedral d'Urgell de l'any 839. Pertany a l'antiga sufragània de Pegueroles. Referències
Sant Miquel del Corb

Sant Miquel del Corb és una església del municipi de les Preses inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Antiga església romànica ubicada als vessants nord de la serra del Corb, a mig faldar d'un dels contraforts de l'encinglerat Puigrodó. El temple és d'una sola nau coberta amb volta de canó. Durant el segle xviii es va sobrealçar la teulada. La porta d'accés, dovellada, està ubicada a la façana de ponent, protegida per una porxada. El campanar és de torre, amb teulada a quatre vessants i està recolzat sobre la façana oest. Antigament el campanar era d'espadanya de dos ulls. El costat de migjorn està reforçat amb dos contraforts. Dedicada a l'arcàngel sant Miquel té uns goigs dedicats que canten: "De l'Església protector / Zelós, fervorós i fiel: / Del Lloc del Corp defensor / Siau Arcàngel Sant Miquel". Història La primera citació de "villares que vocant Corbos", és a dir, el Corb i les Preses, data de l'any 957, quan el 31 de maig la noble dama Ricarda va donar una extensa aloetat tot incorporant-la a les possessions del monestir de Sant Benet del Bages. El seu origen possiblement és preromànic però l'actual fàbrica és d'època romànica amb remodelacions del segle xviii. Una pedra cantonera amb la inscripció: "Joseph Camps paborere de Sant Miquel, 1806", mostra reformes posteriors. Recentment ha estat molt restaurada. Referències