NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Embalse de Camarasa

El embalse de Camarasa se halla en el río Noguera Pallaresa. La presa está situada en el municipio de Camarasa. El pantano se extiende por los términos de Camarasa, Les Avellanes y Santa Liña y Ager, en la comarca de la Noguera. La presa fue construida en la década de 1920 por la empresa Barcelona Traction, Light and Power, apodada La Canadiense por su origen en Toronto, con el objetivo de iluminar el área metropolitana de Barcelona, el suministro doméstico y otras aplicaciones como el funcionamiento de los tranvías y la red de Ferrocarriles de Cataluña que unían la ciudad con el Vallés. Con posterioridad, pasó a ser propiedad de FECSA.​ El uso actual es la producción de energía hidroeléctrica y la regulación de caudales. El embalse se extiende a lo largo de 20 km, desde el Montsec hasta la unión del río Noguera con el río Segre, poco después de la presa. En su margen izquierda, a 6 km de la presa, hay un club náutico. La pesca se realiza en consorcio, porque es un coto. Se encuentran carpa común, barbo, black bass y madrilla. Todo el contorno es de interés natural por las rapaces, destacando el quebrantahuesos, el alimoche y el buitre leonado. Es zona de paso de la nutria. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Embalse de Camarasa. https://upcommons.upc.edu/pfc/bitstream/2099.1/6208/8/07.pdf (Historia de la presa de Camarasa en castellano) http://www.caminsdemuntanya.com/CAMARASA/ (Historia de la presa de Camarasa en catalán) http://www.embalses.net/pantano-195-camarasa.html
Pantà de Sallente

El pantà de Sallente és un embassament que pertany al riu Flamisell (conca de la Noguera Pallaresa), format per una presa situada al municipi de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. La seva superfície és de 28 hectàrees i el volum de l'aigua continguda és de 4,24 hectòmetres cúbics. És un embassament que recull l'aigua provinent del pantà dels Llacs de Cabdella i, per tant, de l'estany Gento i dels vint-i-sis llacs glacials interconnectats que hi ha a la capçalera del Flamisell. Està situat en el sector nord del terme municipal de La Torre de Cabdella, del Pallars Jussà, i és fàcilment accessible, ja que des de Cabdella hi mena una pista asfaltada que és la continuació cap al nord de la carretera L-503. Sota l'embassament hi ha la central hidroelèctrica de Sallente-Estany Gento, estrenada l'any 1985. Aquesta central hidroelèctrica situada a La Torre de Cabdella, aprofita les aigües recollides per una gran xarxa de canals subterranis construïda a principis del segle xx. Aquesta xarxa de canals s'expandeix des dels estanys de Cubieso, Nariolo, Tort, Saburó, de Mar i altres més petits. La central de Sallente-Estany Gento, és reversible, és a dir, pot bombar l'aigua des del llac inferior de Sallente, fins al superior de Gento. Es pot seguir la ruta que coincideix amb el traçat de l'antic carrilet utilitzat per al transport de materials i treballadors, començat a construir l'any 1912, el qual unia les obres hidroelèctriques que la societat Energia Elèctrica de Catalunya feia a l'estany Gento (a 2.142 m) amb les de la cambra d'aigües de la central de Sallente-Estany Gento (d'on surten les canonades que fan el salt d'aigua per moure les turbines) i l'estació de dalt del funicular de la central (2.136 m). Dades Aigua embassada (2018): 4 hm³ Vegeu també Embassaments de Catalunya Central de bombament Llista d'instal·lacions de generació d'energia elèctrica de Catalunya Enllaços externs Els embassaments al web de l'ACA Referències
Pantà de Portbou

El pantà de Portbou és un embassament que pertany al riera de Portbou, creat per una presa situada al municipi de Portbou a la comarca de l'Alt Empordà. Fou construït entre el 1973 i el 1975 per tal de solucionar l'abastament d'aigua potable de Portbou. És dels més petits que hi ha a Catalunya. L'altura de la presa és de 27,5 m i la seva capacitat és d'1 hm³. El seu entorn és un lloc ideal que convida ha anar-hi a fer una petita excursió i poder gaudir del seu entorn tot ell rodejat de molta pineda. Vegeu també Embassaments de Catalunya Enllaços externs Els embassaments al web de l'ACA
Pantà de Portbou

Der Pantà de Portbou ist ein Stausee der Riera de Portbou im Gebiet der katalanischen Gemeinde Portbou (Provinz Girona, Alt Empordà). Etymologie Pantà bedeutet auf Katalanisch ‚Sumpf, stehendes Gewässer‘, wird aber auch für sämtliche künstlich geschaffenen Stauseen verwendet. Beschreibung Die Staumauer des Pantà de Portbou, manchmal auch nur El Pantà oder I Pantà genannt, wurde zwischen 1973 und 1975 errichtet. Sie ist vom Typus Gewichtsstaumauer und aus Beton. Ihre Höhe beträgt 27,5 Meter, die Staukapazität ist rund 100.000 Kubikmeter. Die Stauhöhe liegt auf 130 Meter über dem Meer. Die Längsrichtung des Pantà de Portbou folgt der Ostnordost-Richtung. Der geologische Untergrund des Stausees besteht aus relativ schwach metamorphen, paläozoischenSchiefergesteinen des Albères-Massivs. Der Stausee gehört der kleinen Kategorie in Katalonien an. Sein Verwendungszweck ist die Trinkwasserversorgung für die Gemeinde Portbou, das Wasser wird aber auch zur landwirtschaftlichen Bewässerung verwendet. Trotz seiner zweifellos regulierenden Wirkung, kam es im Oktober 1987 zu einer verheerenden Überschwemmung am Unterlauf der Riera de Portbou. Der Stausee wird auf seiner Südseite von Kiefernwäldern in einer ansonst recht kargen und baumlosen Landschaft umringt und stellt daher ein lohnendes Ausflugsziel dar. Siehe auch Pantà de Sau Weblink Die Stauseen auf der Website von ACA
Embalse de Portbou

El embalse de Portbou es una infraestructura hidráulica española construida sobre el arroyo de Portbou, situada en el término municipal de Portbou, en la comarca del Alto Ampurdán, provincia de Gerona, Cataluña.​​ Fue construido entre 1973 y 1975 para solucionar el abastecimiento de agua potable de Portbou. Es de los más pequeños que hay en Cataluña. La altura de la presa es de 27,5 m y su capacidad es de 1 hm³. Véase también Embalses de Cataluña Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Embalse de Portbou.
Pantà de Santa Fe

El pantà de Santa Fe és un embassament que pertany a la riera de Santa Fe a la conca del riu la Tordera, el més gran de la seva conca, creat per una presa situada al municipi de Fogars de Montclús, a la comarca del Vallès Oriental. El propietari de la presa és PICSSA (Polígono Industrial Can Sedó, S.A.). La presa va estar abandonada durant molts anys. Va ser construïda a la dècada de 1920. PICSSA la va comprar a principis del a dècada de 1990 recolzant-se en la Ley de centrales. Des que PICSSA es va fer càrrec de la presa s'han portat a terme tot un seguit d'actuacions de reparació i manteniment: impermeabilització de nombroses filtracions, tractant el parament d'aigua amunt; rehabilitació de la coronació de la presa; rehabilitació de les dues centrals; reparació del desguàs de fons i col·locació d'una segona comporta; instal·lació d'un grup electrogen i il·luminació de la galeria. A principis del segle xx, Ramon de Montaner i Vila, un editor de Barcelona, va comprar la vall de Santa Fe a la família Alfaras de Sant Celoni. Montaner volia construir un hotel de luxe dissenyat per l'arquitecte Pere Domènech i Roura, que es va aixecar entre el 1912 i 1914 al costat de l'antiga ermita de Santa Fe del Montseny. Com que no hi havia electricitat, va fer construir una presa prop del nou edifici que avui es coneix com l'Estanyol. L'Estanyol aviat va ser insuficient i el 1920 es va iniciar la construcció d'un segon pantà dissenyat per Pere Domènech que va ser acabat el 1935, integrat en l'entorn natural. Aquest és l'actual Pantà de Santa Fe. Construït en la riera de Santa Fe, la presa té 24 m d'altura, 14 m de base i 0,9 hm³ de capacitat.Per a la construcció de l'hotel i del pantà es va usar granit extret de la mateixa vall. Referències Vegeu també Embassaments de Catalunya Enllaços externs Reserves Naturals Fluvials (Riera de Santa Fe) al web de l'ACA Arxivat 2020-01-02 a Wayback Machine.
Santa Fe Reservoir

The Santa Fe Reservoir (Catalan: Pantà de Santa Fe) is a reservoir on the Riera de Gualba, a tributary of the Tordera River. It is located within the Fogars de Montclús municipal term, Catalonia, Spain. The area is a popular destination for excursions and picnics and is easily accessible on foot from the nearest road. History At the beginning of the 20th century Ramón de Montaner, a publisher from Barcelona who had the project of building a luxury hotel in the area, bought the Santa Fe valley in the Montseny Range from the Alfaras family of Sant Celoni. Work on the hotel began in 1912 and a little dam was built in order to ensure electricity supply for it. Since the small dam —now known as l'Estanyol— soon revealed itself insufficient, construction work of a second dam began in 1920. Initially the architect was going to be Lluís Domènech i Montaner, Ramón de Montaner's nephew, but in the end the dam was designed by Pere Domènech i Roura. The Santa Fe dam was built of local granite and ended up being completed in 1935, at the time of the Spanish Republic, shortly before the Civil War. The dam created a reservoir with a storage capacity of 899,000 m³ and also provided electricity for the nearby town of Gualba. See also List of dams and reservoirs in Catalonia Montseny Massif Santa Fe Dam, California References External links Media related to Pantà de Santa Fe at Wikimedia Commons El caso del avión abandonado en el Montseny (in Spanish)
Embalse de Santa Fe

El embalse de Santa Fe es una infraestructura hidráulica española construida en el arroyo de Santa Fe, afluente del río Tordera, en el municipio de Fogás de Monclús, en la montaña del Montseny, entorno de Santa Fe, donde se encuentra la ermita del mismo nombre, del siglo XIII, y el Hotel Santa Fe, de 1914, a unos mil metros de altitud, en la comarca del Vallés Oriental, en la provincia de Barcelona, Cataluña. El embalse se alimenta de varias rieras, entre las que destaca la de Santa Fe, que nace poco antes de la riera de Passavets, que procede del Turó de l'Home. Tras el embalse, la riera de Santa Fe desciende rápidamente hasta la Central de Dalt y después del Gorg Negre se convierte en el arroyo de Gualba, que tras atravesar la población de Gualba desemboca en el río Tordera. Historia A principios del siglo XX, Ramón de Montaner, editor de Barcelona, compró el valle de Santa Fe a la familia Alfaras, de San Celoni. Su objetivo era construir un hotel de lujo que se inició en 1910. Para obtener electricidad hizo construir una presa en la riera de Santa Fe, unos centenares de metros aguas abajo del Hotel Santa Fe, en un lugar conocido como Estanyol. Enseguida se dieron cuenta de que no sería suficiente y en 1920 acometieron la construcción del actual pantano, que se terminó en 1935.​ La presa actual tiene una altura de 24 metros y 14 metros de base, con una capacidad de 899.000 m³. El arquitecto fue Pere Domènech i Roura. El hotel se construyó en 1914 al lado de la ermita románica, documentada en 1231. Para la obra se usó granito obtenido del mismo valle. A principios de la década de 1990, la empresa PICSSA (Polígono Industrial Can Sedó, S.A.), compra la presa, que llevaba años abandonada, apoyándose en la Ley de centrales. Esto comportó una serie de reparaciones, impermeabilización, rehabilitación de la coronación de la presa y de las dos centrales, el desagüe y la galería. Referencias Bibliografía Sònia Sànchez Mateo, Anàlisi socioecològica a la vall de Santa Fe (massís del Montseny). La transformació del paisatge a través de la història ambiental, Tesis doctoral, UAB, junio de 2010, páginas 82-89 (http://ddd.uab.cat/pub/tesis/2011/hdl_10803_3717/ssm1de4.pdf) Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Embalse de Santa Fe.
Parador Nacional de la Seu d'Urgell

El Parador de Turisme de la Seu d'Urgell és un allotjament turístic de prestigi amb quatre estrelles situat al centre històric de la Seu d'Urgell. Disposa de 79 habitacions i es va obrir l'any 1979 en l'emplaçament de l'antic convent de Sant Domènec. Del parador en destaca el claustre renaixentista de gran valor. El 1973 el Ministeri d'Informació i Turisme d'Espanya va realitzar un concurs per licitar les obres del parador però va quedar desert en presentar-s'hi només una empresa. Finalment les obres van començar al bienni 1974-1975 amb un pressupost de 75 milions de pessetes i 150 places hoteleres. Descripció Edifici construït durant els anys setanta i que aprofità part dels terrenys de l'antic convent de Sant Domingo, del qual va incloure dintre del recinte del parador el claustre, com a part de les seves dependències. És un edifici de línies rectes, cobert amb una teulada a dues vessants, sense gaire valor artístic. Referències Enllaços externs Pàgina web oficial Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
Parc Científic de Barcelona

El Parc Científic de Barcelona és un parc científic concebut com un espai de trobada entre universitat, empresa i societat que té com a finalitat potenciar la innovació, principalment en ciències de la vida. Establert per la Universitat de Barcelona el 1997, va ser el primer parc científic de l'Estat espanyol i avui és un referent internacional en el foment de la innovació que acull més de 3.400 professionals. El Parc Científic de Barcelona té com a objectius: potenciar la recerca d'excel·lència amb el suport d'una àmplia oferta tecnològica; dinamitzar la relació entre la universitat i l'empresa; impulsar la creació de noves empreses i instituts, i promoure el diàleg ciència–societat i les vocacions científiques. S'hi ubiquen 4 instituts de recerca, més de 50 empreses, una incubadora d'empreses biotecnològiques, més de 70 grups de recerca i una àmplia oferta tecnològica de suport a la recerca. Així mateix, organitza més de 120 activitats de promoció de la cultura científica i de foment de noves vocacions científiques en què participen prop de 6.000 persones anualment. El Parc Científic Barcelona compta amb una superfície de 58.000 m² repartits en els edificis Clúster, Hèlix i Torres R + D + I. Referències Vegeu també Llista de Parcs Científics i Tecnològics de Catalunya Enllaços externs Pàgina del Parc Científic de Barcelona
Barcelona Science Park

The Barcelona Science Park ("Parc Científic de Barcelona", abbreviated as PCB) is a scientific park located in the city of Barcelona, Spain. History The facility began operations in 1997. In 2019, PCB incorporated a private investor and planned to open 10 new laboratories. Some of the facilities are not expected to open until 2025. Tenants of the PBC include the Institute of Molecular Biology of Barcelona, the Institute for Research in Biomedicine, the National Center for Genomic Analysis (CNAG-CRG), Qiagen, Evonik Industries and Pharmacelera. References
Parque Científico de Barcelona

El Parque Científico de Barcelona (Parc Científic de Barcelona (PCB), en catalán) es un parque científíco situado en la ciudad de Barcelona (España), el cual aloja institutos de investigación, empresas, y otras entidades contribuyentes al ecosistema de la innovación, ciencias de la vida y tecnología.​ Historia Fundado en 1997 por la Universidad de Barcelona, el PCB fue el primer parque científico creado en España. Su principal objetivo inicial era potenciar la investigación, la transferencia de conocimiento científico y tecnológico y la innovación del sector público y privado, a fin de contribuir en una mejor calidad de vida para la sociedad.​​ En 2002, se creó el primer bioincubador en España como parte del PCB. Este bioincubador fue diseñado como un espacio donde el PCB ofrece sus infraestructuras a start-ups y spin-offs para servicios de guía y trabajo en equipo.​ Durante los siguientes años diferentes institutos de investigación fueron integrados en el PCB, tales como el Instituto de Biología Molecular de Barcelona (IBMB-CSIC), el Instituto de Investigación Biomédica (IRB Barcelona), el Centro Nacional de Análisis Genómico (CNAG) y el Instituto de Bioingeniería de Cataluña (IBEC), así como empresas privadas como Qiagen, Infinitec Evonik y Pharmacelera.​​​ En 2019, el PCB adoptó nuevas medidas para expandir el parque y acoger nuevos centros de investigación. Ese año abrió 10 nuevos laboratorios y expandió su superficie en más de 600 m², asumiendo su máximo de ocupación.​ Actualmente, se encuentra en continua expansión hasta alcanzar la plena ocupación previsiblemente en 2025.​​​ Servicios de apoyo tecnológico El PCB incluye servicios de apoyo tecnológico centrados en la biomedicina, biotecnología, ingeniería biomédica y la química farmacéutica para los científicos del parque, así como a otras instituciones y empresas.​ Véase también Industria farmacéutica Instituto de Bioingeniería de Cataluña (IBEC) Instituto de Investigación Biomédica (IRB Barcelona) Centro Nacional de Análisis Genómico (CNAG-CRG) Instituto de Investigación Biomédica de Bellvitge (IDIBELL) Referencias Enlaces externos Parque Científico de Barcelona (PCB) Universidad de Barcelona
Parc agricole du Bas-Llobregat

Le parc agricole du Bas-Llobregat est un espace naturel protégé situé dans la comarque de Baix Llobregat (province de Barcelone), en Catalogne. Description Le parc du Bas-Llobregat se trouve à l'embouchure du fleuve Llobregat et fait partie de la région métropolitaine de Barcelone. Ce parc agricole, constitué des plaines alluviales du delta, est un espace ouvert et délimité dont le but est de faciliter et de garantir la continuité de l'usage agricole, en le préservant de son intégration dans le processus urbain, tout en promouvant des programmes spécifiques permettant d'améliorer et de développer son potentiel économique, environnemental et socioculturel, protégeant le patrimoine naturel de ses environs. La quasi-totalité de la superficie agricole irriguée correspond à la superficie du parc agricole, d'une superficie de 2 938 ha, dont 67 % (1 969 ha) sont considérés comme surface agricole utilisée (SAU). Voir aussi Notes et références Articles connexes Réseau des parcs de la Députation provinciale de Barcelone Parcs naturels et régionaux en Espagne Espaces naturels du delta du Llobregat Liens externes (ca)Parc del Baix Llobregat - Site parcagri.cat Portail de l’Espagne Portail de l’environnement Portail de la conservation de la nature
Parc Esportiu Llobregat

El Parc Esportiu Llobregat és una instal·lació lúdicoesportiva que es va posar en marxa el 9 de gener de 2006. Les instal·lacions, que ocupen uns 40.000 metres quadrats, van ser fets per l'arquitecte portuguès Álvaro Siza, guardonat el 1992 amb el Premi Pritzker de la Fundació Hyatt de Chicago. Es tracta d'un equipament intel·ligent, versàtil i que barreja el disseny amb la funcionalitat. El projecte va costar més de 2.000 milions de pessetes, dels quals 280 milions van ser de la Diputació de Barcelona. El 2011 es va ampliar amb una Ludoteca i un Centre Cívic. Des del 2014 els usuaris disposen d'una aplicació mòbil per tenir informació actualitzada d'horaris, serveis, tarifes i notícies tant del Parc Esportiu Llobregat com de Can Mercader. El 2016 les instal·lacions comptaven amb 3.000 abonats, i eren gestionades per l'empresa Procornellà, juntament amb el Complex Can Mercader. El 2016 van celebrar el desè aniversari amb una exposició, entre altres activitats. Referències
Montgrí, Medes Islands and Lower Ter Natural Park

Montgrí, Medes Islands and Lower Ter Natural Park (Catalan: Parc Natural del Montgrí, les illes Medes i el Baix Ter) is a natural park located in the province of Girona, Catalonia, Spain. The park was established in 2010 and encompasses the Medes Islands, the Montgrí Massif and the mouth of the Ter river, covering a land area of 6,155.20 hectares (15,209.8 acres) and a marine protected area of 2,036.99 hectares (5,033.5 acres). It stretches over the municipalities of L'Escala, Torroella de Montgrí, Pals, Bellcaire d'Empordà, Palau-sator, Ullà, Fontanilles and Gualta. References External links Official website (in Catalan and Spanish) Map of the natural park Camping Lodge Neus is the only campsite situated in the heart of the Natural Park
Parc naturel du Montgrí, des Îles Medes et du Baix Ter

Le parc naturel du Montgrí, des Îles Medes et du Baix Ter est un parc naturel créé dans la province de Gérone en 2010. Cette aire protégée est une zone spéciale de conservation (ZSC) et une zone de protection spéciale (ZPS) du réseau Natura 2000 définie par la convention de Ramsar visant la conservation des types d'habitats et des espèces animales et végétales. Description Le parc a été créé en le 13 mai 2010 et comprend les Îles Medes, le Macizo del Montgrí (es) et l'embouchure du Ter, couvrant une superficie de 6 155 ha et une zone marine protégée de 2 037 ha. Il s'étend sur les communes de L'Escala, Torroella de Montgrí, Pals, Bellcaire d'Empordà, Palau-sator, Ullà, Fontanilles et Gualta. Le parc naturel comprend deux réserves naturelles partielles, une réserve marine dans les Îles Medes et une terrestre dans l'embouchure du Ter ; une réserve naturelle intégrale dans la zone émergée des îles Medes pour sa grande valeur ; une zone périphérique de la réserve naturelle marine partielle, et une zone de protection des zones agricoles. Faune et flore Voir aussi Notes et références Articles connexes Îles Medes Zones marines protégées en Espagne Parcs naturels et régionaux en Espagne Liens externes Site officiel Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas European Nature Information System Natura 2000 World Database on Protected Areas Portail de l’Espagne Portail de l’environnement Portail de la conservation de la nature
Natuurpark El Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter

Het Natuurpark El Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter (Catalaans: Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter/Spaans: Parque natural del Montgrí, las Islas Medas y el Bajo Ter) is een natuurpark in Catalonië in Spanje. Het natuurpark werd opgericht in 2010 en is 8192 hectare groot. Het natuurpark omvat het Montgri-gebergte, de Medes-eilanden, de Beneden-Ter. Externe link Officiële website
Parc de Can Mercader

Parc de Can Mercader är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Parc de Can Mercader ligger 20 meter över havet. Terrängen runt Parc de Can Mercader är platt åt sydost, men åt nordväst är den kuperad. Runt Parc de Can Mercader är det mycket tätbefolkat, med 10 000 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Barcelona, 7,0 km nordost om Parc de Can Mercader. Runt Parc de Can Mercader är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Parc de Joan Reventós

El parc de Joan Reventós es troba al barri de Sarrià de Barcelona, entre els carrers de Ràfols, la riera de les Monges i la Ronda de Dalt. Connecta el centre històric del barri amb la Ronda de Dalt, Can Sentmenat i el parc natural de Collserola. Història i descripció Es troba a l'antic torrent de les Monges, que deu el seu nom al convent de les Monges del Sagrat Cor de Sarrià que el travessa. El Consell Plenari del Districte decidí per unanimitat donar-li el nom de Joan Reventós, polític sarrianenc que fou un dels fundadors del Partit dels Socialistes de Catalunya i també president del Parlament de Catalunya, mort el 2004. Inaugurat el 17 de maig del 2009, disposa de dos accessos i compta amb 20.091 m² (2 hectàrees) de vegetació autòctona, passejos i una àrea de joc infantil. En una segona fase es va rehabilitar un antic pont històric per a l'ús ciutadà i es construïren escales i rampes de connexió amb el carrers Major de Sarrià i del General Vives. El subsòl compta amb un important sistema de drenatge i depuració de l'aigua pluvial per a conduir-la a la xarxa de clavegueram. Referències Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona