NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
La Caseta d'en Grau

La Caseta d'en Grau és una masia de Calldetenes (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Petita masia de planta rectangular, coberta a dos vessants amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. Adossat a la part de ponent hi ha un cos a tramuntana hi ha cossos adossats de construcció moderna. La façana presenta un portal rectangular de pedra, recobert de ciment, a banda i banda s'hi obren portals de maçoneria recent. Al primer pis s'hi obren tres finestres. És construïda amb maçoneria i malgrat conservar l'estructura primitiva ha estat arrebossada al damunt per donar-li una imatge més uniforme. L'estat de conservació, malgrat la reforma, és bo. Història Masia de dimensions reduïdes que la trobem registrada en el Nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860 i és classificada com a "Masia casa de Labranza". Referències
La Casanova de la Roureda

La Casanova de la Roureda és una masia de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana orientada a migdia. Es distingeixen tres etapes constructives, la primitiva és de forma rectangular (10 x 4mts), una altra de més recent que segueix la forma de la primera (10 x 3mts), adossada a la part N i un petit cos d'una sola planta, cobert a una vessant i adossat al mur de llevant. La façana presenta un portal rectangular amb la llinda datada, diverses finestres, una de les quals, al primer pis, conserva una antiga espiera; la majoria tenen petits ampits motllurats. A llevant hi ha finestres de maó que són de construcció recent així com a la part de tramuntana, a la banda de ponent s'hi obre una finestra de pedra. Cabana: Edifici agrícola de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, la qual està situada a ponent. En aquesta part hi ha l'única obertura de l'edificació que és un portal d'arc rebaixat i construït amb maó. A la resta del mur hi ha petites espieres. Interiorment hi ha una part que es divideix en dos pisos. Està construïda amb maçoneria i amb alguns afegitons de maó. Història Masia que pertany a l'antic patrimoni de la Calveria del mateix terme municipal. Les notícies històriques que tenim daten del segle xviii segons una data constructiva de la masia i d'altra banda la trobem registrada en el Nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860 i consta com a "Masia casa de labor". L'any 1922 es va ampliar i en aquell moment es va construir la cabana. Cabana: la seva història va unida a la de la masia. Referències
El Nogué (Calldetenes)

El Nogué és una masia de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Petita masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada cap a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. Es veuen dues etapes constructives ben diferenciades: la dreta més antiga que l'esquerre. La façana presenta un portal rectangular de pedra, una finestra amb reixa, una espiera i un altre portal amb llinda de fusta. Al primer pis hi ha finestres amb l'ampit motllurat. Una part del ràfec del teulat conserva rajoletes. L'edificació presenta diversos cossos annexes que fan difícil veure l'estructura amb claredat. L'interior conserva una gran llar de foc i forn, també una escala amb graons de pedra. També hi ha grossos cavalls de fusta de roure. L'estat de conservació es força bo. Història Masia que la trobem registrada en el Nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860. Consta com a "Masia casa labranza". Referències
La Sauleda (Calldetenes)

La Sauleda és una masia de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, situada a migdia. Presenta diverses etapes constructives, forma un gran rectangle, amb diverses construccions i llinda interior. La façana presenta un portal rectangular i diverses obertures, una de les quals és d'inflexió gòtica. A llevant hi ha un portal i una finestra a la planta, una finestra amb ampit i l'altra amb llinda goticitzant. A la part dreta s'hi adossa un cobert de construcció recent. Al nord petites obertures, dues finestres amb inflexió gòtica i un arc de mig punt. A ponent hi ha petites obertures i contraforts adossats al mur. Al sud hi ha una cabana amb una era enllosada al davant. A l'entrada a la lliça hi ha un portal decorat amb una bola damunt un cos poligonal. L'estat de conservació és regular. Història Masia registrada als fogatges de la parròquia i terme de Sant Martí de Riudeperes de l'any 1553. Aleshores habitava el mas un tal Martí Sauleda. A part dels elements goticitzants que denoten una reforma per aquella època, hi ha una reforma posterior, com consta al portal de la lliça, on hi ha la data de 1800 i una altra incompleta de 18--. Referències
La Rovira (la Cellera de Ter)

La Rovira és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia que consta de dues plantes i golfes, coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a laterals i amb un ràfec a base de taulers i cairats de fusta en una de les dues aigües. La planta baixa destaca el gran portal adovellat d'accés d'arc de mig punt amb unes dovelles de gran mida i ben escairades. En la clau central de la volta es llegeix una inscripció bastant deteriorada que diu: “IHS MARIA / (...) / 1569” La part esquerre de la casa i les golfes han estat reformades modernament. Tanmateix unes obres d'ampliació que han resultat bastant traumàtiques i que han deixat un rastre i unes seqüeles evidents com així ho acredita el seccionament o mutilació de la part esquerre de les dovelles a causa de la construcció d'una espècie de contrafort com a mesura de reforç i recolzament en la sustentació de la masia, quedant per tant el portal parcialment fragmentat. Pel que fa al primer pis, remarcar les dues obertures de similar tipologia, és a dir, dues finestres rectangulars amb llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra ben escairats i ampit treballat. En segles llindes es poden llegir dues dates diferents: així en la finestra de la dreta trobem la data de 1565 i al centre un motiu triangular de caràcter floral coronat per una creu i a l'esquerra la data de 1587 i amb el mateix motiu floral al centre. En la façana oest remarcar la presència d'una finestra, la qual si nó és tant interessant per la seva tipologia - rectangular, amb llinda i muntants de pedra- sí que ho és per la inscripció que llegim en la llinda: “MAGDALENA. SABNCA 1647”. Al voltant, en part exemptes i en part adossades, s'observa la presència de diverses dependències dedicades al treball del camp. Història Les masies de la Cellera de Ter es poden classificar en tres grups. Per les seves característiques intrínseques la masia de la Rovira (Ruira) l'enquadraríem dins d'un segon grup, el més nombrós. Aquest segon grup correspon als masos que presenten unes reformes i ampliacions que van des de la darreria del 1500 a les acaballes del 1600. És l'època de les grans portalades dovellades, dels finestrals gòtics lobulats i de les finestres senzilles i renaixentistes sense decoració. Altres masies d'aquest segon grup són: can Pixarrelles, can Vinyoles, can Carreras, la Ruira i can Ribes. Becdejú, Rauriques i can Puig són tres exemples de masies amb alguna mena de fortificació. Referències
Can Roca (la Cellera de Ter)

Can Roca és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici de tres plantes aïllat i cobert amb una teulada de doble vessant amb el carener paral·lel als laterals. Està formada per la masia original i les ampliacions que s'han anat fent amb el temps. La planta baixa consta, a la façana, d'un gran portal grans blocs de pedra sorrenca adovellat i amb forma d'arc de mig punt i d'un forn interior que sobresurt a l'exterior amb forma semicircular. El primer pis conté, a més d'altres obertures rectangulars emmarcades de pedra sorrenca, una interessant finestra cantonera. Una de les seves parts, la que dona a llevant, està tapada. Està formada per grans blocs i està suportada per alguns blocs a la base que s'uneixen als cantoners, més grans que la resta de la maçoneria general. Els ampits estan treballats i les dues llindes d'aquesta finestra tenen decoració floral triangular a la base. El segon pis compta amb un gran badiu obert amb un pilar quadrat que deixa entreveure l'embigat interior del sostre, efectuant fins i tot un tall en la cornisa. El ràfec, al marge d'aquesta part, està format per quatre fileres de teula girada i rajoles (dos de cada). A la part posterior destaquen diverses finestres de permòdols emmarcades de pedra sorrenca. Història El lloc de Can Roca era anomenat antigament “La Fontanella”. El Pla d'Amunt està situat al sector nord del poble. Engloba des de les antigues masies de Can Vinyes, Can Vinyoles d'Amunt, Can Vernis, Can Roca, Can Ribes i Can Pixarrelles fins al molí de la Pardina o d'en Sabenc. Les dovelles clau de la porta d'entrada de la casa indiquen la data de 1596 i el nom de Damià Font “me fesit”. Referències
Can Moner (la Cellera de Ter)

Can Moner és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a façana. El conjunt arquitectònic està format per la masia original, les ampliacions del sector sud i sud-oest, el paller i l'antiga era de batre. Pel que fa a la masia original, la façana comença amb una gran portada de mig punt adovellada de grans blocs de pedra sorrenca. Al primer pis tenim dues finestres rectangular de pedra sorrenca amb motllures, ampit treballat i blocs inferiors sustentants de suport. El ràfec és fet a base de cairats i taulers de fusta i emergeix gariebé mig metre. Destaquen, d'una de les ampliacions de l'antiga masia, uns interessants badius. Hi ha dos finestres rectangulars i dues amb arcada rebaixada. Història El mas de Can Moner tenia una propietat bastant reduïda i es pot qualificar de mas modest, en comparació amb els masos de què estava envoltat, com Can Clos, Can Vinyes i Can Vinyoles d'Amunt i d'Avall, que foren els vertaders protagonistes i actius socials de la Cellera en l'època de més prosperitat, durant el segle xviii. Un dels elements remarcables del mas és la façana, conservada en la seva forma original. La façana conserva restes de pintura, sobretot al rellotge de sol, datat de 1751. Les restes de pintura són de colors vermell i blanc i, segons una visió preliminar ajudada de l'opinió del propietari, sembla el cromatisme original. A la dovella clau de la portada d'accés hi ha la data de 1589. Les llindes de les finestres de la masia original estan datades de 1601 i 1587. Segons el propietari actual, i per record familiar, durant la retirada (1939) van passar pel mas protagonistes de l'època de la Repúlbica i de la Guerra Civil com Negrín, La Pasionaria i Líster, junt a tres-cents homes que van allotjar-se uns dies aquí. Referències
Can Vinyes (la Cellera de Ter)

Can Vinyes és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici aïllat de tres plantes format per dos habitatges diferenciats. L'un, original, és de coberta de doble vessant a laterals i l'altre, construït al segle xix sobre una de les crugies de l'antic mas, és de coberta de doble vessant a façana. A més, hi ha un seguit d'adossats, pallers i magatzems de treball agrícola, així com l'antiga era de batre. La planta baixa està composta d'una gran porta adovellada amb forma d'arc de mig punt de grans blocs de pedra sorrenca i una de petita, també adovellada amb arc de mig punt, però de còdols mitjans. El primer pis conté dues finestres emmarcades de pedra i el segon pis, dos badius en forma d'arc carpanell irregular. Pel que fa a la part més nova del conjunt, que està separada de l'altra per una paret baixa perpendicular a la façana, consta de dues crugies i té les obertures rectangulars. Al costat de llevant, una galeria d'arcades de rajol i pilars amb impostes emergents des d'on es domina tota la població de la Cellera. El ràfec de la part de la masia original està format per dues fileres de rajola i teula. El de la part ampliada és de dues fileres de rajoles. La teulada de la masia original està culminada per una veleta de ferro forjat. Pel que fa al pallers, n'hi ha dos al voltant de l'antiga era de batre. Un té coberta de doble vessant a laterals i una gran pilastra rectangular a la part central. Està dividit en dos plantes i, actualment, té una part del sostre foradada. L'altre paller té la coberta d'un sol vessant i està recolzat en una construcció longitudinal que el separa de la masia. Història Es tracta d'una de les masies més antigues del poble. A Can Vinyes es conserva un fons documental i patrimonial que es remunta al segle xiii. Dins la propietat de Can Vinyes, abans d'arribar a la masia, hi ha un oratori dedicat a Sant Pelegrí. Aquesta construcció, reformada durant el segle XX però originària del segle xviii, és una mena de capelleta elevada amb un accés aterrassat (veure la fitxa referent a l'Oratori de Sant Pelegrí). Aquest sant, d'origen italià, està relacionat amb la curació de llagues i ferides similars, per la qual cosa s'ha relacionat la seva fundació amb la prometença d'algun dels familiars cap de família a construir un oratori al sant a canvi dels seus favors mèdics i màgics. De mode similar, a la masia de Vinyoles d'Avall hi ha també un oratori dedicat també a un sant d'origen italià, Sant Benet de Palerm (veure la fitxa referent a l'Oratori de Sant Benet de Palerm), encara que construït el 1854, amb una estructura similar al del mas de Can Vinyes. L'Oratori de Sant Benet esdevingué, però, molt més concorregut i popular que el de Sant Pelegrí. De tota manera, tots dos oratoris estaven situats a la part baixa de dues grans propietats i al pas de camins molt concorreguts, el que menava a Plantadís en el cas de l'Oratori de Sant Pelegrí i el que anava cap al Pasteral i cap a Amer en el cas de l'Oratori de Sant Benet. Referències
Can Pla (la Cellera de Ter)

Can Pla és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'un immoble de tres plantes, cobert amb una teulada a una sola aigua de vessant a lateral i amb un ràfec format per una filera de rajola ondulada imitant la teula. La planta baixa destaca el portal d'accés d'arc de mig punt de rajola. El primer pis conté dues obertures a destacar especialment la gran, que conté una gran llinda monolítica de pedra sorrenca. Es tracta d'un primer pis que simultàniament és projectat com a terrassa o balcó, per al qual s'hi accedeix per mitjà d'una escala que parteix i arrenca de la planta baixa. El segon pis s'ha projectat en la façana en uns baduis en forma de dues obertures d'arc de mig punt de rajola. Història En origen can Xula i can Pla eren un sol immoble, però en un moment històric determinat es va optar per partir la masia primigènia en dos parts confeccionant així dos habitatges independents com són can Xula i can Pla. El fet que es partís l'immoble va provocar que la parcel·la, corresponent al que avui en dia és can Pla fos molt petita i, per tant, es va optar per la seva ampliació. Aquesta intervenció s'ha traduït en dos plans específics: per una banda, amb l'aixecament del teulat el qual es denota perfectament en la façana, en la “cicatriu” que talla en diagonal i que delata l'alçada original que tenia la casa. Mentre que per l'altra, amb un cos adossat perpendicularment, que consta de dues plantes i cobert amb una teulada d'una sola aigua de vessant a lateral i un ràfec format per dues fileres, com són una de rajola i una altra de teula. Referències
Can Vinyoles (la Cellera de Ter)

Can Vinyoles és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'una masia de planta rectangular que consta de dues plantes i golfes, coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. El coronament ha estat resolt amb un ràfec sustentat per cairats de fusta, aplicat als extrems, ja que al centre no experimenta una aplicació física. Un ràfec que es troba en una situació preocupant, en un estat avançat de deteriorament i corrosió. A la planta baixa destaca el portal quadrangular d'accés, amb les impostes retallades en forma de quart de cercle i coronat amb una llinda de fusta bastant erosionada. Al primer pis trobem dues obertures de tipologia similar, és a dir: dues finestres amb permòdols i amb una creu gravada a la llinda. Es diferencien únicament en la mida. Pel que fa al segon pis, segurament faria la funció de golfes i s'ha projectat en la façana en una sèrie d'obertures irrellevants que no han rebut cap treball singular, sinó que simplement han estat resoltes amb rajola. Unes golfes que respondrien de ben segur a unes reformes més tardanes, com també les dues construccions que flanquegen, a banda i banda, la masia primigènia. Així, a la dreta trobem un habitatge de factura relativament moderna i a l'esquerra una construcció que temps anterior estava relacionada amb les tasques agrícoles però sobretot ramaderes, funcionant com a corral. Pel que fa als materials utilitzats, hi predomina la pedra, concretament els còdols de riu sense desbastar i treballar. Tanmateix, trobem una altra variant de pedra, la pedra sorrenca localitzada específicament en els brancals o muntants tant del portal d'accés com de les dues finestres del primer pis. Davant de la masia es poden contemplar les restes vivents de l'era i un paller, que es troba en bastant mal estat, ja que la teulada està parcialment esfondrada. Història Les masies de la Cellera de Ter es poden classificar en tres grups. Per les seves característiques intrínseques, la masia de Can Vinyoles s'enquadraria dins d'un segon grup, el més nombrós. Aquest segon grup correspon als masos que presenten unes reformes i ampliacions que van des de la darreria del 1500 a les acaballes del 1600. És l'època de les grans portalades dovellades, dels finestrals gòtics lobulats i de les finestres senzilles i renaixentistes sense decoració. Altres masies d'aquest segon grup són: can Pixarrelles, can Vinyoles, can Carreres, la Ruira i can Ribes. Becdejú, Rauriques i can Puig són tres exemples de masies amb alguna mena de fortificació. Referències
Can Pixerrelles

Can Pixerrelles és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia formada per diverses ampliacions i modificacions parcials. L'edifici principal és de dues plantes i vessants a laterals. Té les obertures rectangulars i emmarcades de pedra que, a la façana són de permòdols. Algunes finestres són de pedra sorrenca i altres, renovades, de rajols i ciment. Es conserven restes de l'antiga era i d'un paller, modificats i adaptats a les modernes necessitats. Història A l'entorn de finals del segle xviii i principis del XIX, el mas de Can Pixarrelles fou propietat, per herència i donació, de l'Hospici de Girona. Potser per aquesta raó encara es conserven a les golfes dibuixos i gravats infantils senzills fets en negre i vermell. Modernament, el mas rep el nom de Can Reig, que és el nom de la família que hi viu. A l'interior hi ha uns emmarcaments de pedra amb el nom REIG i la data 1980. A una llinda de finestra del lateral meridional, a sobre del pati, hi ha inscrita la data de 1596. Referències
Mas Rauriques

El Mas Rauriques és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici aïllat, orientat a nord-est, de dues plantes i golfes amb coberta de dues aigües amb vessants a façana. Consta de dos cossos, un més alt, antic i estret (tres i dos crugies) que l'altre, i un paller antic. Les obertures són de còdols i sorrenca i destaca sobretot la del primer pis del sector culminat amb una torreta. Aquesta gran finestra rectangular té una llinda monolítica de pedra sorrenca i l'ampit treballat amb motllures. El ràfec del cos de l'esquerra és d'una filera de teula girada i el del cos de la dreta és de cairats i taulers de fusta. Els elements més interessants de la masia són la torre de guaita, els contraforts de la part posterior i lateral i les finestres emmarcades de pedra. A la façana principal hi ha restes d'esgrafiats senzills de color blanc en forma d'emmarcaments d'algunes de les finestres del primer i segon pis del cos més alt, on hi ha la torreta. Aquesta torreta defensiva, més ornamental que funcional, és de planta irregular, tendent a circular i té una teulada cònica limitada amb una filera de rajols i culminada amb una veleta i una creu de ferro forjat. Pel que fa als contraforts, n'hi ha quatre a la part posterior del cos de l'esquerra. Un dels contraforts es va aprofitar per a adherir-hi una barraqueta, la porta de la qual és un forat del contrafort. Història Es tracta de la casa fortificada dels marquesos de Castelldosrius. Aquest aristòcrata va heretar el patrimoni dels Cabrera transmés als Olmera i la va usar com a segona residència. Fou una masoveria que s'abandonà a mitjans de la dècada dels 70 del segle xx. A la llinda del finestral del primer pis hi ha la llegenda següent: EXM 16 + 07 SR / MARQUES ^ DOS ^ RIUS". A la llinda de la finestra de la planta baixa també hi ha la data de 1607, entre l'abreviatura escrita de Jesús Crist i una creu. Referències