Parc de Can Mercader

Can Mercader és un parc de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) que inclou el palau del mateix nom i la masoveria, tots catalogats com a bé cultural d'interès local. Història Prové d'una antiga hisenda agrícola de 48 hectàrees, anomenada Mas Martí de l'Empedrat, de la qual hi ha notícies documentals des del segle xvi. El 1606 passà a mans de la família Oriol, i el 1748 va ser adquirida a la vídua del pagès Antoni Oriol pel comerciant ennoblit Josep de Sadurní i de Nadal. El 26 de febrer del 1764, la seva filla Maria de Sadurní i Cànoves es va casar amb Felip de Mercader i Saleta. El 1814, l'hereu Josep Ignasi de Mercader i de Sadurní (1767-1833) hi va venir a viure per motius de salut, per la qual cosa una part dels conreus van ser substituïts per uns bells jardins. Entre el 1859 i el 1864, el seu net Joaquim de Mercader i de Bell-lloc (1824-1904) va fer enderrocar l'antiga masia i hi va obrir noves vies d'accés. També va impulsar la projecció d'un jardí romàntic i la plantació d'una gran varietat de plantes i arbustos autòctons i exòtics. A principis del 1864, es va casar en segones noces amb Dolores Caballero, filla d'un metge militar. A finals del mateix any, hi emprengué la construcció d'una torre d'estiueig, projectada pel mestre d'obres Josep Domínguez i Valls. També va encarregar a Jeroni Granell el seu nou palau al Passeig de Gràcia cantonada amb el carrer de Provença, enllestit el 1872. El 1899, vidu de nou i amb 75 anys, Joaquim de Mercader va haver de vendre el seu palau i va traslladar la seva residència a Cornellà. Per tal d'adequar la torre i encabir-hi les seves col·leccions, va encarregar-ne la reforma a l'arquitecte Jaume Gustà i Bondia. Entre el 1899 i 1901, quan es va casar amb la cantant d'òpera d'origen italià Paulina Pozzali (1875-1953) a l'església de Sant Andreu del Far, el seu fill i hereu Arnau de Mercader i de Zufia (1852-1932) va renovar la instal·lació del palau de Cornellà, incorporant-hi l'electricitat i la calefacció d'aire calent. Arnau de Mercader tenia una gran afició per la meteorologia, l'astronomia, l'observació dels ocells i la navegació, que el 1900 el portaren a la construcció de la torre-observatori de la Miranda, de planta hexagonal i estil neo-mudèjar, a la part més alta de la finca, un turó que avui és la barriada de Sant Ildefons, en un punt privilegiat com a mirador del Delta. També hi tenia una explotació lletera amb 10 vaques suïsses, i el 1919 es va incorporar al projecte del Dietetic Park, que havia d'oferir moderns tractaments i teràpies en la línia dels balnearis americans i alemants, però que finalment no va reeixir per manca de capital. Mort sense descendència, la finca va passar a mans de la seva muller, que va mantenir el palau fins al 1936, quan el Comitè Revolucionari el va decomissar i va passar a dependre de la Generalitat de Catalunya. Un cop finalitzat el conflicte, va tornar-hi a viure, i seguint les sevs disposicions testamentàries, el 1961 es va constituir la Fundació Bell-lloc-Pozzali, presidida per l'arquebisbe de Barcelona Gregorio Modrego Casaus i amb Albert Bonet i Marrugat, canonge de la Catedral de Barcelona i confessor i marmessor de la comtessa, com a vicepresident, que vivia al mateix palau. La Fundació va promoure la requalificació urbanística de la finca per tal d'urbanitzar-la de forma semiintensiva i crear-hi una residència d'estudiants, però la forta oposició dels veïns del barri d'Almeda, que hi volien una zona verda, va fer fracassar el projecte. A la mort de Bonet el 1974, la fundació s'incorporà al Seminari de Barcelona, i aquell mateix any, l'Ajuntament de Cornellà va fer-se càrrec de la propietat, en un pèssim estat de conservació, iniciant-ne el projecte de recuperació. El nou parc de Can Mercader va obrir les portes l'11 de setembre del 1989. Descripció Parc Limita pel nord amb el Reial Canal de la Infanta, pel sud amb la carretera de l'Hospitalet, per l'est amb la ronda de Dalt i per l'oest a l'avinguda de Can Mercader. S'hi celebren la Jordiada (a l'abril), la Festa galega (al juny), la Festa del trenet (a l'octubre), diverses Nits d'estiu els divendres de juliol, visites guiades al Museu Palau Mercader i diverses activitats per a escolars. L'avinguda dels plàtans és l'eix principal del parc, i el travessa de sud a nord. A la part més baixa hi ha la gran esplanada de jocs amb el trenet. Més amunt, el llac, els jardins amb glorietes i miradors, els camins, les zones d'estada i la piscina. A la part central trobem una antiga estructura de terrasses i jardins que inclou les dues peces emblemàtiques del parc: el palau i la plataneda. Es tracta d'un tipus de jardí anglès, és a dir, la creació d'un paisatge real curosament estudiat; si bé amb la variant que la frondositat de la interessant col·lecció d'arbres i arbusts d'espècies d'arreu del món està dividida en glacis per a facilitar el passeig, si bé són tant estudiadament irregulars que la sensació òptica és en tot moment natural. Conserva importants elements constructius (font brollador, llac artificial, colomar, etc.) i és d'una gran riquesa en espècies vegetals. Al seu interior hi ha el palau de Can Mercader i la casa dels masovers o del guàrdia, típicament modernista. També hi ha la Casa dels Colons, un edifici de maó vist, característic dels edificis industrials modernistes, que va tenir diferents usos. Palau Actualment està ocupat pel Museu Palau Mercader, amb una important col·lecció de mobiliari dels segles xviii i xix. L'edifici és de planta rectangular, amb pati i quatre torres als angles. La coberta és de terrat, tant al cos com a les torres, amb barana de maó arrebossat que imita merlets. La voluntat d'assemblar-se a un castell és palesa en l'estructura i en les formes ornamentals, com els esgrafiats que imiten grotescs clàssics acompanyant les cornises horitzontals que divideixen els tres pisos de l'edifici (imitació de palauet renaixentista). Els arquets cecs de la cornisa superior, els arcs ogivals dels batents de les portes, l'escut d'armes dels merlets centrals de sobre la porta, són neomedievals. Les cornises ondulants de sobre les finestres són neobarroques. L'arrebossat imita carreus petits de pedra. Masoveria Construïda al mateix temps que l'edifici principal, era destinada a habitatges del guàrdia, jardiners i tot el personal de servei i manteniment del parc i del palau, i actualment és la seu de l'Escola d'Art de Cornellà. Es tracta d'un edifici de planta baixa i dos pisos organitzat a l'entorn de tres cossos verticals coberts cadascun amb una teulada a dues vessants i units per dos cossos més horitzontals coberts amb terrat. El conjunt dona una perfecta simetria ressaltada per una línia de cornisa en zig-zag. Aquesta, feta amb maó vist i pintat, imita formes medievals (faixes dentades) i d'altres més clàssiques (gotes i impostes). Aquesta combinació es dona a tota la façana, combinant l'horitzontalitat en tres pisos dels palauets renaixentistes, amb finestres d'arcs rebaixats remarcats per muntants que imiten alternança de pedres que sobresurten (barroquisme), amb finestres neoromàniques a la part superior dels tres cossos coberts amb teulada. El conjunt és d'un historicisme eclèctic força notable. Referències Vegeu també Palau Mercader Can Desclapers Can Bosc del Far Castell de Bell-lloc (la Roca del Vallès) Bibliografia Plans Berenguer, Anna «Els comtes de Bell-Lloc a Villa Lina». DUOS RIOS: Publicació de l'Arxiu Municipal de Dosrius, núm. 4, 2019, p. 50-62. Enllaços externs «Palau de Can Mercader». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català. «Masoveria de Can Mercader». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.