NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Miquel de Colera

Sant Miquel de Colera ist eine ehemalige, aus dem 11. Jahrhundert stammende romanische Pfarrkirche der Gemeinde Colera im Norden Kataloniens (Provinz Girona, Alt Empordà). Die Kirche bildet Teil des Kulturerbes Kataloniens und ist in die Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català aufgenommen. Lage Die nach Sankt Michael benannte Kirche einer einstigen Einsiedelei befindet sich 4 Kilometer westsüdwestlich (Luftlinie) vom Ortskern von Colera auf 497 Meter Höhe über dem Meer. Sie kann über einen 7 Kilometer langen Forstweg, der durch den verfallenen Weiler Molinàs führt, erreicht werden. Sant Miquel de Colera liegt am Ostabhang der Serra de la Balmeta 700 Meter nördlich des Puig d'Esquers. Geschichte Sant Miquel de Colera wird geschichtlich erstmals in einem Dokument aus dem letzten Viertel des 11. Jahrhunderts erwähnt. Darin heißt es, dass Ein noch früheres Dokument der Abtei Sant Quirze aus dem Jahr 844, in dem die Kirche Sant Miquel erwähnt ist, wird von vielen Historikern mittlerweile als Fälschung des 13. Jahrhunderts angesehen. Eine Notiz aus dem Jahr 1219 führte Sant Miquel de Colera, die so genannte l'església vella als Besitz der Abtei Sant Quirze. Dies wurde auch von den Rationes decimarum der Jahre 1279 und 1280 und den Diözösenaufzeichnungen des 14. Jahrhunderts erneut bestätigt. Im Jahr 1983 war die Kirche stark beschädigt und verlangte nach einem Einschreiten des Departement de Cultura (Kulturbehörde der Generalitat de Catalunya), der Diputació de Girona, des Ajuntament de Colera und des Bistums von Girona. Zusammen mit den Amics de Sant Miquel de Colera wurde die Kirche in zwei Etappen wiederhergestellt, eine erste im Jahr 1983 und eine zweite im Jahr 1991. Hierbei wurden die Fassade erneuert, die Glockenwand ausgebessert und die verschwundenen Portalsteine ersetzt. Beschreibung Die nur wenig aus der Ost-West-Richtung nach Norden verdrehte Saalkirche besteht aus einem einzigen Schiff, das an der Ostseite von einer halbkreisförmigen Apsis abgeschlossen wird. Der Eingang befindet sich auf der Südseite. Die Decke im Innern ist ein Spitztonnengewölbe. Die Decke der Apsis hingegen ist viertelsphärisch. Die Kirche besitzt nur zwei Fenster, eines an der Stirnseite und eines in der Mitte des Presbyteriums. Die Fenster werden durch zwei abgestufte Rundbögen abgeschlossen. In der Nordwand war einst ein großer nischenförmiger Rundbogen eingelassen, der von einer quadratischen Öffnung begleitet wurde – beide sind jetzt zugemauert. Eine Bank umläuft mit Ausnahme der Apsis das gesamte Innere der Kirche. Der Fußboden im Innern ist mit großen Platten des anstehenden Schiefergesteins des Albères-Massivs ausgelegt. Die Eingangstür auf der Südseite wird von vier über dem Türsturz und dem Tympanonfeld sitzenden, abgestuften Rundbögen abgeschlossen. Der über der Westfassade thronende Glockengiebel besteht aus drei Pfeilern, bei denen jedoch wie in Sant Quirze die abschließenden Bögen fehlen. Die Kirche ist im anstehenden Naturstein gemauert, die Steine wurden behauen und dann hintereinander verbaut. Das Dach ist mit Schieferplatten gedeckt. Einzelnachweise Weblinks
Sant Miquel de Fontanet

Sant Miquel de Fontanet és l'església parroquial de Fontanet, antiga entitat de població del municipi de Torà, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català Situació L'església es troba a 2,5 kilòmetres al NE de la vila de Torà. S'aixeca dalt d'un turó, a la confluència del barranc de Figuerola amb la riera de Llanera. A prop seu hi ha la masia de Can Garriga. S'hi accedeix des de Torà per la carretera de Solsona, seguint el curs de la riera de Llanera. Descripció És una construcció d'una sola nau de planta rectangular d'estil romànic, amb volta de canó i un absis decorat exteriorment amb un fris d'arcuacions cegues i lesenes. El parament és de carreus que segueixen filada, treballats a cops de maceta. El seu tipus arquitectònic respon a les formes llombardes de finals del segle xi i principis del XII. El mur de ponent és coronat per un campanar d'espadanya, no romànic, de doble finestral. L'accés es troba a l'oest i ve donat per una entrada amb arc rebaixat i porta de fusta de doble batent precedida per un cobert amb teulada a doble vessant. A l'interior, entre altres tombes de rectors, hi ha la de Jeroni Giribets (1678-1744), autor de diversos panegírics i escrits. Referències Bibliografia Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 174-176. ISBN 84-607-0408-4.
Sant Miquel de Fontfreda

Sant Miquel de Fontfreda és una església d'una sola nau amb absis semicircular del municipi de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici està situat a uns quatre quilòmetres al sud del nucli de la població. Descripció La volta de la nau és de canó, feta de rocall i calç. A l'interior trobem una pica baptismal de granit, semioval i romànica. L'absis és cobert amb una volta de quart d'esfera. L'accés es fa a través d'una porta al mur de migdia, de mig punt adovellada i amb lloind ai timpà. Sobre la porta hi ha un marc recobert de pedra, amb una creu en relleu. Damunt la façana de ponent es dreça el campanar de cadireta amb dues arcades de mig punt. Donen llum al temple, una finestra al centre de l'absis i una altra al centre del frontis, de doble esqueixada i arc de mig punt. A la façana sud hi ha una sagetera i dos ulls de bou. A la part superior de l'absis hi ha un fris de dents de serra i el mur de migdia és decorat amb una cornisa incurvada. Al costat nord hi ha restes d'una construcció, que corresponen al celler i porxo. Referències Enllaços externs Sant Miquel de Fontfreda Arxivat 2011-09-02 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Sant Miquel de Forès

Sant Miquel de Forès és una església romànica de Forès (Conca de Barberà) situada al cim del turó on s'assenta el poble. Es troba a un nivell més baix del carrer pel costat de migdia, cosa que fa que per accedir per la porta original calgui baixar unes escales. Arquitectura L'edifici originàriament era d'una sola nau amb absis semicircular a la capçalera, avui desaparegut. Al llarg del segle xiv van construir-se dues capelles de planta quadrada, a banda i banda de la nau, en el tram immediatament anterior al presbiteri, que han configurat una mena de creuer. L'absis primitiu va ser aterrat el segle xix. La volta és de canó apuntat i arrenca d'una imposta que recorre tot el perímetre de la nau. Pel que fa al material constructiu emprat es tracta de carreus de pedra, tallats acuradament i col·locats en el mur a la manera "isodoma". L'església té dues portes d'accés que es coneixen com la del "homes" i la de les "dones". Tot i que aquest fet ha estat explicat per hipòtesis molt suggestives cal remarcar que no són contemporànies. Ambdues portes s'obren en el mur sud. La més propera al presbiteri és del segle xiv, l'altra correspon al primer moment d'obra. Aquesta darrera mostra ornamentació amb arquivoltes en gradació que arrenquen de tres capitells a cada banda. amb imposta decorada amb doble ziga-zaga. El timpà presenta decoració incisa molt erosionada. L'altra és molt senzilla, d'arc de mig punt i adovellada amb un bordó extern a manera de guardapols que és l'únic motiu decorat amb elements geomètrics. El campanar és del segle xiv, d'una reforma tardana Història El Castell de Fores va ser colonitzat a partir dels anys 1053-1058. Possiblement en el lloc va haver-hi una església anterior a l'actual o bé es va bastir aquesta perquè l'altra era castellera. El cert és que apareix documentada per primer cop l'any 1154, data que no es creu que correspongui a aquest edifici. Per les característiques morfològiques més aviat es tracta d'una obra de finals del segle xii. A inicis del segle xiv es va bastir la capella oberta en el mur nord i poc temps després, el 1330, els jurats contractaven l'obra de l'altra. En el contracte va determinar-se que aquesta última fos idèntica a l'anterior. La construcció del campanar que s'aixeca sobre la volta d'aquesta capella del 1330 no és gaire posterior. Van signar-se les capitulacions l'any 1356. A mitjans del segle xix, va enderrocar-se l'absis primitiu de l'església. Referències Enllaços externs «Sant Miquel de Forès». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Iglesia de San Miguel (Forés)

La iglesia de San Miguel de Forés es un edificio religioso de la población de Forés perteneciente a la comarca catalana de la Cuenca de Barberá en la provincia de Tarragona. Es una iglesia de arquitectura románica incluida en el Inventario del Patrimonio Arquitectónico de Cataluña y protegida como Bien Cultural de Interés Local.​ Historia El Castillo de Forés fue colonizado a partir de los años 1053 hasta 1058. Posiblemente en el lugar hubo una iglesia anterior a la actual o bien se construyó esta porque la otra era parte del castillo. Lo cierto es que aparece documentada por primera vez en el año 1154, fecha que no se cree que corresponda a este edificio. Por las características morfológicas más bien se trata de una obra de finales del siglo XII. A inicios del siglo XIV se construyó la capilla abierta en el muro norte y poco tiempo después, en 1330, los jurados contrataban la obra de la otra. En el contrato se determinó que esta última fuera idéntica a la anterior. La construcción del campanario que se levanta sobre la bóveda de esta capilla del 1330 no es muy posterior. Firmaron las capitulaciones en 1356.​ Está situada en la cima de la colina donde se asienta el pueblo. Se encuentra a un nivel más bajo de la calle por el lado sur, lo que hace que para acceder por la puerta original haya que bajar unas escaleras.​ Arquitectura El edificio originariamente era de una sola nave con ábside semicircular en la cabecera, hoy desaparecido. A lo largo del siglo XIV se construyeron dos capillas de planta cuadrada, a ambos lados de la nave, en el tramo inmediatamente anterior al presbiterio, que han configurado un tipo de crucero. El ábside primitivo fue derribado en el siglo XIX. La bóveda es de cañón apuntado y arranca de una imposta que recorre todo el perímetro de la nave. En cuanto al material constructivo empleado se trata de sillares de piedra, cortados cuidadosamente y colocados en el muro al modo isódomo. La iglesia tiene dos puertas de acceso que se conocen como la de los «hombres» y la de las «mujeres». Aunque este hecho ha sido explicado por hipótesis muy sugestivas, hay que remarcar que no son contemporáneas; ambas puertas se abren en el muro sur. La más cercana al presbiterio es del siglo XIV, la otra corresponde al primer momento de la obra. Esta última muestra ornamentación con arquivoltas en gradación que arrancan de tres capiteles a cada lado. con imposta decorada con doble zigzag. El tímpano presenta decoración incisa muy erosionada. La otra puerta es muy sencilla, de arco de medio punto y adintelada con un bordón externo a modo de guardapolvo que es el único motivo decorado con elementos geométricos. El campanario es del siglo XIV, de una reforma tardía.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Miguel. Diputació de Tarragona (ed.). «Sant Miquel de Forès». Mapa de recursos culturals (en catalán). Consultado el 15 de setembre de 2014.
Sant Miquel de Garrigàs

Sant Miquel de Garrigàs és l'església parroquial de Garrigàs (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església de Sant Miquel es troba en una zona a mig quilòmetre al nucli de Garrigàs al veïnat de l'església. És un temple d'una sola nau, amb absis semicircular. La porta d'accés d'arc de mig punt, és situada al mur de migdia de la nau. En aquest mateix parament es troben dues finestres, també d'arc de mig punt. Una obertura de la mateixa tipologia apareix al centre de l'absis. A la capçalera de la nau hi ha un ull de bou. Sobre el mur frontal s'alça el campanar de cadireta romànic, de tres pilars, que fou transformat en torre els segles xvii-xviii. La volta de la nau és apuntada, i la coberta del presbiteri és ametllada. El conjunt de la construcció és fet de carreus regulars de pedra, amb la utilització de paredat i maó en el campanar. Història El temple és d'època romànica, segurament dels segles XII-XIII. Els anys 1279 i 1280 apareix esmentat documentalment per primera vegada" l'ecclesia de Garriganis". En etapes posteriors van efectuar-s'hi algunes modificacions, així el campanar de cadireta va ser transformat en torre durant els segles XVI o XVII. Fa pocs anys es va aixecar un pis en l'edifici annex de la rectoria vella, que amaga bona part del frontis. En l'actualitat l'església no s'utilitza per al culte i, a causa de la seva distància del poble, s'ha habilitat dintre del nucli un oratori a la planta baixa de la casa rectoral. Referències
Sant Miquel de Grevalosa

Sant Miquel de Grevalosa és una església del municipi de Castellfollit del Boix (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església de Sant Miquel és avui un edifici ruïnós, que ha perdut totalment les cobertes i la part superior dels murs. Malgrat l'estat lamentable de conservació és interessant per la seva antiguitat car es tracta d'una obra preromànica del s.IX format per una sola nau quadrada, coberta inicialment amb bigues i capçalera amb un absis molt allargassat. Aquest edifici va modificar-se i ampliar-se a finals del segle x o començaments del s.XI, amb l'aprofitament de forces elements (arcs de ferradura per ex.) amb la construcció d'una església de tes naus, amb dues capelles incorporades, amb la porta a migdia, etc. Història L'església de Sant Miquel es trobava dins el terme casteller de Grevalosa i malgrat no passa mai de capella rural depenia del monestir de la Portella pel fet que estava vinculada al priorat de Sant Pere del Mont, també dins els límits castellers de Grevalosa. L'església apareix documentada al s.X, al s. XII i al XIII, ja únicament " el pla de Sant Miquel ", cosa que sembla indicar que es deuria abandonar el culte i, per tant, ensorrar-se l'edifici. El monestir de la Portella en va tenir la propietat fins a l'any 1685, en què el priorat de Sant Pere de Mont va passa a dependre de la veïna església de Santa Cecília de Grevalosa. Referències
Iglesia de San Miguel (Espluga de Francolí)

La iglesia de San Miguel es un inmueble de la localidad española de la Espluga de Francolí, en la provincia de Tarragona. Cuenta con el estatus de bien cultural de interés nacional. Descripción El inicio de la construcción del edificio, que se encuentra bajo la advocación de San Miguel Arcángel,​ se remontaría a finales del siglo XIII, en concreto a 1297.​ El templo aparece mencionado en el séptimo volumen del Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar de Pascual Madoz, en la entrada correspondiente a la Espluga de Francolí, de la siguiente manera: La iglesia fue declarada monumento arquitectónico-artístico mediante una real orden fechada el 2 de julio de 1923 y publicada el día 4 de ese mismo mes en la Gaceta de Madrid.​ Referencias Bibliografía Felip Sànchez, Jaume (1989). «La inscripció fundacional de l'església de Sant Miquel de l'Espluga de Francolí». Butlletí de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi (3): 41-44. ISSN 2340-3802. Madoz, Pascual (1847). «Espluga de Francoli». Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar VII. Madrid. Wikidata Q115624375.
Sant Miquel de la Cortada

Sant Miquel de la Cortada és un monument del municipi de Puig-reig (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Documentada des del segle x, és un edifici romànic modificat posteriorment. Descripció Església d'estructura romànica (segle XII-XIII) modificada per les remodelacions posteriors dels segles xvii i XVIII. Església d'una sola nau i coberta amb volta de mig punt. Fou bastida sobre la roca i en un lloc elevat. El campanar originari fou substituït per un altre d'època imprecisa. La façana a ponent té una porta d'arc de mig punt i una finestra amb una senzilla motllura sobre l'entrada. Història Aquesta església no va ser considerada com un edifici romànic fins que la Gran Enciclopèdia Catalana la qualificà com a tal. És un edifici d'estructura romànica modificada. La documentació del segle x ja fa referència a l'Església de Sant Miquel. Les tombes antropomorfes que s'hi havien trobat, actualment ja perdudes o tapades, mostren la seva antiguitat. Fou església parroquial fins a principis del segle passat. L'església conserva la tomba d'Antoni Lluc i Cortada, emparentat amb els Comtes de Merlès, de l'any 1697. Aquesta propietat pertanyia a la Família Oriola-Cortada, fins que a principis de segle XX fou adquirida, després de passar per a família Monell, per l'actual família, Roset, que té cura de la conservació de l'Església de Sant Miquel. Referències Enllaços externs «Sant Miquel de la Cortada». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
Sant Miquel de la Infermeria

Sant Miquel de la Infermeria és una capella romànica de la qual queden restes a Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Era una església d'una sola nau de planta rectangular amb absis semicircular una mica més estret que la nau. Del que fou l'església actualment només se'n conserva una part de la paret del cantó nord-occidental, la qual ha estat aprofitada per la construcció d'una casa. S'hi endevina l'arrencada d'una volta de canó. A la mateixa banda i en la part de l'absis s'hi endevina també una finestreta de doble esqueixada. De la resta de murs només se'n conserva una alçada de 60 cm de la paret. Història Tal com el seu nom indica aquesta església formava part d'un conjunt major on s'acollien vells i malalts, annex al monestir. Va ser construïda per encàrrec dea l'abat Ponç de Monells i fou consagrada el 2 de novembre de 1164 amb la dotació de dos masos, un de Prats i l'altre de Malatosca. La façana fou renovada l'any 1357 degut a la construcció d'un campanar d'espadanya. El 1428 fou força afectada pels terratrèmols, a conseqüència del qual fou objecte de diverses restauracions. El 1498 fou tancada la porta que donava directament a la infermeria i oberta, al mateix temps, una altra que comunicava amb el carrer. L'església fou enrunada durant la Guerra Civil. Fa pocs anys se'n van consolidar els fonaments. Referències
Sant Miquel de la Miana

Sant Miquel de la Miana és una església del poble de la Miana, al municipi de Sant Ferriol (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església romànica en estat ruïnós que, a partir del segle xv, va esdevenir parròquia del poble de Miana. És d'una sola nau, amb afegitons laterals destinats a capelles. La porta d'entrada romànica, cega, és al costat del mur i al cos de l'edifici també annexionat en el qual hi havia l'escala interior que feia possible l'accés al cor de l'església. La porta actual és a ponent i està formada per arcs en gradació. Al seu damunt, un ull de bou bastit damunt d'una finestra romànica. Hi ha una finestra al centre de l'absis, orientat a sol ixent. És ornada amb unes estretes columnes en relleu, estriades i acabades amb petits capitells en els quals hi ha representats, respectivament, una testa humana amb una creu encerclada damunt i uns elements florals. Hi ha també una arquivolta estriada i la decoració de la finestra es completa amb uns dibuixos geomètrics i vegetals que s'estenen per tot l'espai existent entre les esmentades columnes i arquivolta i l'exterior del mur. El campanar és una torre de planta rectangular i unida als murs de l'església pel costat de tramuntana. Aquest tipus de cloquer és poc freqüent en aquestes contrades. Els baixos tenen porta d'accés des de l'exterior, realitzada amb carreus ben tallats i allindanada, amb la data 1683 gravada. El primer pis presenta obertures petites que en el segon estan cegades. El tercer pis presenta grans obertures de punt rodó. La coberta és de teula a quatre vessants. Història Sant Miquel de la Miana és una església d'origen romànic, malgrat les nombroses remodelacions que va sofrir en el decurs del segle xiii i XVIII. Actualment el seu estat és ruïnós i no té culte. Als documents apareix de les següents dues maneres: " Sancti Michaelis de Miniana" (1362) i "Sancti Michaelis de la Minyana" (1691). A partir del segle xv esdevingué parròquia del poble de la Miana, nucli de població situat als vessants orientals de la serra de Sant Julià del Mont. Referències
Iglesia de San Miguel (La Miana)

La iglesia de San Miguel es un edificio situado en la entidad de población española de La Miana, en la provincia de Gerona. Descripción El edificio se encuentra en la entidad de población de La Miana del municipio español de San Ferreol, perteneciente a la provincia de Gerona, en la comunidad autónoma de Cataluña.​ Se menciona como iglesia parroquial del lugar en el undécimo volumen del Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar de Pascual Madoz, en la entrada correspondiente a La Miana, donde aparece descrita con las siguientes palabras:​ Referencias Bibliografía Madoz, Pascual (1848). «Miana (la)». Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar XI. Madrid. p. 402. Wikidata Q115624375.
Sant Miquel de les Masies de Nargó

Sant Miquel de les Masies de Nargó és una capella romànica del municipi de Coll de Nargó (Alt Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Es tracta d'una capella de construcció simple i senzilla, composta per una única nau, llarga i estreta, capçada a llevant per un absis semicircular. La nau és coberta per volta de canó de pedra en el primer tram i la resta té un embigat de fusta. L'absis és cobert amb volta de quart d'esfera. La nau és recorreguda per una banqueta encastada als murs. Al mur meridional hi ha una finestra de doble esqueixada asimètrica, rematada per una llosa horitzontal. A l'absis hi ha dues finestres més de característiques similars. Per accedir a l'església hi ha dos portals d'arc de mig punt amb dovelles de pedra tosca. Cap dels dos sembla original. Els murs de la nau no tenen ornamentació, l'absis, en canvi, té un fris d'arcuacions cegues a sota d'una cornisa amb lesenes. L'aparell és molt rústec i irregular. La restauració que va finalitzar el 1983 ha estat excessiva pel que fa al parament de l'edifici. Història La capella de Sant Miquel, annexa a Sant Climent de Coll de Nargó segons el llibre de visites pastorals del Bisbat d'Urgell de l'any 1758, no tenia cementiri ni ornamentació pròpia, que es duia de la parròquia quan s'hi celebrava, cada 8 de maig, l'ofici posterior a la processó. Referències «Capella de Sant Miquel de les Masies de Nargó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 maig 2012]. Enllaços externs «Sant Miquel de les Masies de Nargó». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 4 maig 2012].