NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cementiri de Montjuïc

Der städtische Friedhof Cementiri de Montjuïc liegt am Südrand des Hausbergs Montjuïc der Stadt Barcelona. Er ist nach Plänen des Architekten Leandro Albareda erbaut und am 17. März 1883 von Bürgermeister Francesc de Paula Rius i Taulet eingeweiht worden. Durch das starke Wachstum der Stadt waren die Friedhöfe etwa in den Stadtteilen Poblenou, Horta, Sants, Sant Gervasi, Les Corts und Sant Andreu an ihre Kapazitätsgrenzen gelangt, ein Neubau im Rahmen der ausgedehnten Stadterweiterung Eixample war nötig und wurde möglich durch die Unterstützung der städtischen Bourgeoisie. Der Cementiri de Montjuïc wuchs kontinuierlich, die ursprünglich streng symmetrisch geplante Anlage wurde zunehmend dem teilweise schroffen Gelände angepasst, in den Stützmauern wurden Sockelbauten mit eingelassenen Grabnischen angelegt. 1960 war auch der Cementiri de Montjuïc an seine Grenzen gelangt, seither ist der Cementeri de Collserola der große städtische Friedhof von Barcelona. Er liegt am Nordrand der Serra de Collserola. Im Westen des Friedhofs ist im ehemaligen Steinbruch die Gedenkstätte Fossar de la Pedrera angelegt worden, die an die dort durchgeführten Erschießungen in der Zeit des Franquismus und die Gefallenen im Spanischen Bürgerkrieg erinnert. Gräber bekannter Persönlichkeiten Joan Alavedra (1896–1981), Schriftsteller, Dichter und Journalist Isaac Albéniz (1860–1909), Komponist und Pianist Salvador Puig Antich (1948–1974), Anarchist Francisco Ascaso (1901–1936), Anarchist, Mitglied der CNT Hans Beimler (1895–1936), deutscher Politiker (KPD), Mitglied der Internationalen Brigaden Francesc Cambó (1876–1947), Politiker Lluís Companys (1882–1940), Präsident der Generalitat de Catalunya Ildefons Cerdà (1815–1876), Architekt Buenaventura Durruti (1896–1936), Anarchist und zentrale Figur im spanischen Bürgerkrieg Joan Gamper (1877–1930), Schweizer Fußballspieler und -funktionär, Gründungsmitglied des FC Barcelona Francesc Ferrer i Guàrdia (1859–1909), Anarchist, Pädagoge Àngel Guimerà (1845–1924), Schriftsteller Carme Karr (1865–1943), Feministin, Journalistin, Autorin, Musikologin und Komponistin Anselmo Lorenzo (1841–1914), Mitbegründer der anarchosyndikalistischen CNT Pascual Madoz (1806–1870), Politiker, 1868 kurzzeitig Präsident der provisorischen Regierung Francesc Macià (1859–1933), Präsident der Generalitat de Catalunya Joan Miró (1893–1983), Maler Lluís Millet i Pagès (1867–1941), Komponist Frederic Mompou (1893–1987), Komponist und Pianist. Ángel Pestaña (1886–1937), Syndikalist und Politiker Josep Maria de Porcioles i Colomer (1904–1993), Bürgermeister von Barcelona Enric Prat de la Riba (1870–1917), Präsident der Mancomunitat de Catalunya Montserrat Roig (1946–1991), Schriftstellerin Santiago Rusiñol (1861–1931), Maler, Schriftsteller, Journalist und Theaterautor. Joan Salvat-Papasseit (1894–1924), Dichter Josep Maria de Sagarra (1894–1961), Dichter, Romancier, Dramaturg und Journalist Juan Antonio Samaranch (1920–2010), Präsident des IOC Salvador Seguí (1886–1923), Anarchosyndikalist Jacint Verdaguer (1845–1902), Dichter Weblinks Homepage des Friedhofs (englische Version) Einzelnachweise
Montjuïcs begravningsplats

Montjuïcs begravningsplats (katalanska: Cementiri del Sud-oest eller Cementiri de Montjuïc) är en begravningsplats eller kyrkogård belägen på en av Montjuïcs klippiga sluttningar i Barcelona. Historia Begravningsplatsen öppnades den 17 mars 1883 som Barcelonas primära begravningsplats och ersatte den äldre begravningsplatsen i Poblenou, som då redan var överfull. Den invigdes av borgmästaren Francesc de Paula Rius i Taulet. Till skillnad från tidigare kyrkogårdar i staden reserverades här utrymmen även för icke-katolska begravningar, bland annat för protestanter och judar. Den första som begravdes var José Fonrodona Riva, som tidigare varit borgmästare i Matanzas på Kuba, vilket fortfarande framgår av hans gravsten. Bakgrunden till kyrkogårdens anläggande var Barcelonas snabba industrialiserings- och befolkningstillväxt under 1800-talet. Staden hade blivit Kataloniens ekonomiska centrum och behovet av nya gravplatser var stort. Man valde därför en av Montjuïcs sluttningar, som då låg bortom bostadsutvecklingen. Anläggningen ritades av stadsarkitekten Leandre Albareda, som hade studerat flera utländska begravningsplatser innan han utformade planen. Kyrkogården organiserades efter en symmetriaxel från norr till söder, där bergets nivåskillnader löstes genom en kombination av korta branta trappor och längre slingrande vägar, vilket skapade varierade perspektiv över gravfälten. De branta sluttningarna gav Montjuïc dess speciella karaktär, med terrasserade nischer och gravar som vetter mot havet och Barcelonas hamn. Kyrkogården är till viss del utformad som en engelsk trädgårdskyrkogård, med rik vegetation och medelhavscypresser. År 1890 fanns redan omkring 6 000 hypogeer och 70 familjers mausoleer; i dag omfattar anläggningen omkring 152 000 gravar. Totalt har över en miljon människor gravsatts här. Se även Begravningsplatsen i Poblenou Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Montjuïcs begravningsplats.
Монжуїцький цвинтар

Монжуїцький цвинтар (кат. Cementiri de Montjuïc) — некрополь у Барселоні на горі Монжуїк. Цвинтар займає частину гори Монжуїк (перекладається як «єврейська гора») з боку моря та побудований у вигляді терас. Монжуцький цвинтар спроектовано архітектором Леандром Альбареда. Цвинтар відкритий 17 березня 1883 року після розростання Барселони і збільшення чисельності її мешканців. 19 березня 1883 року на цвинтарі відбулось перше поховання. Нині на цвинтарі поховано багато відомих людей Каталонії. На цвинтарі більшість поховань зроблено у бетонні ніші, які складають цілі багатоповерхові споруди. Практично всі будівлі на цвинтарі, склепи, скульптури, пам'ятники і монументи виконані в готичному стилі. На Монжуїцькому цвинтарі проводяться екскурсії, але фотографувати офіційно заборонено. Відомі поховання на Монжуїцькому цвинтарі Кармен Амая — іспанська танцюристка, співачка, акторка кіно, легендарна виконавиця танцю фламенко. Ісаак Альбеніс — композитор та піаніст. Франческа Бонемасьон — каталонська педагогиня і пропагандистка жіночої освіти в Каталонії. Жасін Бардаге — один з найвизначніших каталаномовних поетів періоду романтизму та «Ранашє́нси». Франсеск Камбо-і-Батле — каталонський політик-консерватор, засновник і лідер автонамістської партії «Lliga Regionalista». Жоан Гампер — засновник футбольного клубу «Барселона», її гравець, капітан і президент (1908—1909, 1910—1913, 1917—1919, 1921—1923 і 1924—1925). Буенавентура Дурруті — громадсько-політичний діяч Іспанії, ключова фігура анархістського руху до і в період громадянської війни. Вікторія де лос Анхелес — іспанська співачка (ліричне сопрано). Рамон Касас — художник і графік. Енрік Казановас — каталонський скульптор. Жузеп Клара — каталонський скульптор. Тереза Кларамунт — каталонська анархо-синдікалістка. Люїс Кумпаньш і Ховер — каталонський політичний та державний діяч. Жуан Курумінас — каталонський лінгвіст, який зробив значний внесок у вивчення каталанської, іспанської та інших романських мов. Шандор Кочиш — угорський футболіст на прізвисько «Золотоголовий», нападник збірної Угорщини першої половини 1950-х років. Хуан Антоніо Самаранч — спортивний функціонер, політичний та громадський діяч, підприємець. 7-й Президент МОК (1980—2001 рр.) Франсеск Масія — 122-й президент Каталонії, іспанський військовий діяч. Франсеск Хав'єр Бульто Маркес — каталонський бізнесмен, засновник Montesa Honda. Жуан Міро — каталонський художник, скульптор та графік. Один з найвідоміших митців-сюрреалістів. Анрік Прат-да-ла-Ріба — каталонський політичний і культурний діяч, один із засновників руху каталонських націоналістів наприкінці XIX століття, публіцист і теоретик каталанізму. Рікардо Самора — футболіст і тренер. Воротар, грав за «Еспаньйол», «Барселону», «Реал» (Мадрид) і французьку «Ніццу». Ільдефонс Серда — прогресивний каталонський містобудівник, який проектував розширення Барселони. Франсеск Ферер — іспанський анархіст. Світлини Посилання Про цвинтарі Барселони [Архівовано 10 липня 2019 у Wayback Machine.] Цвинтарі Барселони [Архівовано 11 квітня 2015 у Wayback Machine.]
Plaça de la Vila (Cambrils)

La plaça de la Vila és una plaça emblemàtica del centre del barri Antic de Cambrils. En ella se solen celebrar algunes de les festivitats de la vila, entre elles, pregons, festes o vermuts populars i el Mercat de Nadal. Un dels principals edificis de l'entorn de la plaça és la Casa de la Vila del poble. En ser la plaça principal de la localitat ha patit múltiples canvis de nom segons el moment polític del moment. Al llarg de la història, s'han repetit tres noms oficiosos: plaça Major, plaça de la Vila, o simplement, la Plaça. Durant el segle XIX l'espai rebé el nom oficial de plaça de la Constitució, encara que hi ha documentació que acredita que puntualment se l'anomenà plaça Reial. Durant la segona república espanyola i fins a la caiguda de Cambrils en mans del règim franquista, la plaça es denominà plaça de la República. En la sessió plenària del 26 de gener de 1939, pocs dies després de l'entrada dels feixistes a la vila, la comissió gestora aprovà la designació de plaça d'Espanya. Aquest nom oficial es mantindria fins i tot després de la reinstauració de la democràcia, i no seria fins a l'any 2014, seguint el mandat de la Llei de la Memòria Històrica i després de successives peticions veïnals, que prendria oficialment el fins llavors popular plaça de la Vila. Està documentat que fins al 1939, i per decisió del govern municipal, hi havia un quiosc al bell-mig d'aquesta. Referències
Cases Jacint Esteva Fontanet

Les cases Jacint Esteva Fontanet són un edifici situat al passeig de Gràcia, 104-108 i al carrer del Rosselló, 263 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C) i inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història i descripció Van ser projectades el 1935 com a reforma i ampliació de tres edificis existents, total en un d'ells i remuntant dos pisos als altres dos. Consta de planta baixa, sis pisos, àtic (aquest darrer enretirat excepte al xamfrà, on hi ha tres finestres d'arc de mig punt i dues fornícules buides entre elles) i sobreàtic, i als pisos hi ha amb austeres finestres quadrangulars que alternen amb tribunes en voladís. El parament està revestit de marbre rosa de Portugal a la planta baixa i de pedra artificial de color beix a la resta. En aquesta obra es plasma la voluntat de l'arquitecte de superar els esquemes noucentistes mitjançant la simplificació de línies i volums. Fins al 1989, als baixos del xamfrà hi hagué el restaurant La Punyalada, lloc de reunió d'artistes. Actualment, forma part de l'Hotel OMM, situat al carrer del Rosselló, 265-269. Referències Vegeu també Can Raspall (Barcelona) Castell de Picalquers Can Ràfols dels Caus
Llavorsí

Llavorsí ist eine katalanische Gemeinde (Municipio) mit 342 Einwohnern (Stand: 2025) in der Provinz Lleida im Nordosten Spaniens. Sie ist Teil der Comarca Pallars Sobirà. Die Gemeinde besteht neben dem namensgebenden Hauptort Llavorsí aus den Ortschaften Aidi, Arestuy, Baiasca, Montenartró, Romadriu und Sant Romá de Tabernoles. Lage Llavorsí liegt in den Pyrenäen etwa 105 Kilometer nordnordöstlich von Lleida in einer Höhe von ca. 810 m. Die Gemeinde wird vom Noguera Pallaresa durchflossen. Einwohnerentwicklung Sehenswürdigkeiten Burgruine Serniuskirche in Baiasca Annenkirche in Llavorsí Martinskirche von Arestui Marienkapelle in Biuse Stephanuskapelle von Montenartró Persönlichkeiten José Cano López (1956–2000), Fußballspieler (genannt Canito) Weblinks Einzelnachweise
Llavorsí

Llavorsí es un municipio de España perteneciente a la provincia de Lérida, en la comunidad autónoma de Cataluña. Está situada en la comarca del Pallars Sobirá, en la bifurcación entre los valles de Aneu y el valle de Cardós. Hasta mediados el siglo XIX se denominaba Llaborsí.​ Incluye, además de la localidad homónima, los núcleos de Aidí, Arestuy, Baiasca y Montenartró. Se caracteriza por su paisaje montañoso y abrupto, y por el río Noguera Pallaresa donde se practican de deportes de aventura. Demografía Llavorsí cuenta con una población de 342 habitantes (INE 2025). Fiestas Hay algunas fiestas populares en el pueblo, entre las que podríamos destacar la popular fiesta mayor del pueblo, la peregrinación de Biuse, o el prestigioso concurso de perros pastores, en el que se reúnen los mejores perros en esta modalidad de Cataluña, y que sirve para promocionar esta popular tradición. Patrimonio Iglesia románica de Sant Serni de Baiasca. Personas notables José Cano López, "Canito", jugador del RCD Español. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Llavorsí. Sitio web del Ayuntamiento de Llavorsí Información de la Generalidad de Cataluña (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Información del Instituto de Estadística de Cataluña Oficina Comarcal de Turismo del Pallars Sobirá Archivado el 27 de julio de 2009 en Wayback Machine.
Llavorsí

Llavorsí est une commune de la comarque de Pallars Sobirà dans la province de Lérida en Catalogne (Espagne). Géographie Commune située dans les Pyrénées sur le Noguera Pallaresa. Grâce à sa situation géographique, à la confluence de plusieurs vallées, Llavorsí est devenue un point de rencontre naturel et une porte d’entrée entre les terres basses du sud du Pallars Sobirà et les hautes vallées escarpées. Histoire Origines et Antiquité Llavorsí était connue à l’époque romaine sous le nom de "Laurusse". Le village a été un témoin privilégié de divers événements historiques, laissant une empreinte unique sur son patrimoine culturel. Moyen Âge Pendant le Moyen Âge, Llavorsí a joué un rôle crucial dans la défense de la frontière avec le Comté d'Urgell, devenant un lieu stratégique dans la région. Le village a conservé des vestiges de cette époque dans ses rues pavées et ses bâtiments historiques. Jusqu’au milieu du XIXe siècle, Llavorsí était appelée "Llaborsí". Le village est situé à une altitude de 811 mètres, à la confluence des rivières Noguera Pallaresa et Noguera de Cardós (es), un emplacement stratégique qui a favorisé son développement. Époque moderne et contemporaine En 1985, un site archéologique a été découvert près de Llavorsí, contenant 148 objets en bronze, dont des parures, des haches, des armes et des éléments de harnais pour chevaux. Ce trésor, daté de l’âge du bronze, est aujourd’hui conservé et exposé au Musée d’Histoire de Catalogne, témoignant de l’importance historique et culturelle de la région. Le village est également connu pour son patrimoine religieux, comme l’ermitage de Mare de Déu de Biuse, un sanctuaire baroque qui domine l’ancien village médiéval du même nom. À proximité se trouvent les ruines du château de Gilareny, un autre vestige du passé médiéval de la région. La rivière Noguera Pallaresa a toujours été un élément central de l’économie locale, servant d’abord pour le droit de péage, puis comme force motrice pour les moulins, les forges et le transport du bois. Aujourd’hui, elle est utilisée pour la production d’électricité et le tourisme. Culture et traditions - Llavorsí est également le siège du parc naturel de l'Alt Pirineu, qui s’étend sur plus de 69 000 hectares et couvre 15 communes. Ce parc est un atout majeur pour le tourisme et la préservation de la nature dans la région. Lieux et monuments L'église romane de Sant Serni de Baiasca avec une abside à deux niveaux contient des peintures murales médiévalles attribuées au Maître de Pedret, découvertes en 1977 derrière des éléments baroques. Sport La 9e étape du Tour de France 2016 traverse la commune. Notes et références Voir aussi Articles connexes Comarque : Pallars Sobirà Liens externes Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Llavorsí sur le site de l'association Xarxa de Pobles amb Encant de la província de Lleida Portail de la Catalogne Portail des Pyrénées
Llavorsí

Llavorsí település Spanyolországban, Lleida tartományban. Llavorsí La Guingueta d’Àneu, Vall de Cardós, Tírvia, Farrera, Montferrer i Castellbò, Soriguera és Sort községekkel határos. Lakosainak száma 342 fő (2025). Népesség A település népessége az utóbbi években az alábbiak szerint változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Llavorsí

Llavorsí è un comune spagnolo di 283 abitanti situato nella comunità autonoma della Catalogna. Qua nacque i calciatore José Cano López. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Llavorsí Collegamenti esterni Sito ufficiale, su llavorsi.cat. (CA) Llavorsí, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Льяворси

Льяворси (исп. Llavorsí, баск. Llavorsi) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Льейда в составе автономного сообщества Каталония. Муниципалитет находится в составе района (комарки) Пальярс-Собира. Занимает площадь 69 км². Население — 380 человек (на 2010 год). Расстояние до административного центра провинции — 143 км. Население Примечания Ссылки Página web del Ayuntamiento Información de la Generalitat de Catalunya Información del Institut d'Estadística de Catalunya
Llavorsí

Llavorsí är en kommun och ort i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Lleida och regionen Katalonien, i den nordöstra delen av landet, 500 km nordost om huvudstaden Madrid. Llavorsí ligger 1 551 meter över havet och antalet invånare är 366. Terrängen runt Llavorsí är bergig åt nordväst, men åt sydost är den kuperad. Llavorsí ligger nere i en dal. Runt Llavorsí är det mycket glesbefolkat, med 3 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Sort, 11,2 km sydväst om Llavorsí. I omgivningarna runt Llavorsí växer i huvudsak barrskog. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Llavorsí.
Observatori Astronòmic del Montsec

Das Observatori Astronòmic del Montsec (OAdM) und der Parc Astronòmic Montsec (PAM) sind catalanische Sternwarten in der Serra del Montsec, letztere, um einem breiten Publikum die Astronomie näherzubringen. Das größte Teleskop „Joan Oró“ ist ein Ritchey-Chrétien-Teleskop mit 80 cm Apertur. Im Jahr 2010 erfolgte die Inbetriebnahme einer für CCD-Sensoren modifizierten Baker-Nunn-Kamera. Weblinks Parc Astronòmic Montsec Astronòmic del Montsec (en) Quellen
Jardí dels Arabescos

El jardí dels Arabescos és un espai enjardinat situat just a sota del viaducte i a tocar de l'estació del metro de Vallcarca. Història i descripció Ocupa el terreny d'una antiga finca popularment coneguda com la Casa dels Arabescos, una construcció d'estil neo-mossàrab-modernista entre l'avinguda de Vallcarca i el carrer de Gomis. La finca era propietat de Joan Batllori, que el 1903 va afegir-hi reminiscències àrabs. Es trobava en un estat degradat i en comptes de restaurar-la va ser enderrocada, conservant-ne només els arcs i una torre quadrada, que s'han integrat en el nou jardí. Referències
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya ist eine Gemeinde von 1.347 Einwohnern (Stand: 2025), nach Angaben des INE in der Garrotxa in der katalanischen Provinz Girona in Spanien. Das Gebiet der Gemeinde erstreckt sich seit der Eingemeindung des Ortes Sant Salvador de Bianya im Jahr 1969 über das gesamte Tal von Bianya und im Norden anschließend über das Gebiet von Vall de Bac. Die Gemeinde ist insbesondere wegen der zahlreichen kleinen romanischen Kirchen und Kapellen wie Sant Andreu de Socarrats, Santa Margarida de Bianya, Sant Pere Despuig, Sant Martí de Solamal oder Sant Martí del Clot in ihren Teilorten und Weilern bekannt, die früher Klöstern der Umgebung zugeordnet waren. Durch das Tal von Bianya fließen die beiden Bäche Sant Ponç d'Aulina und Santa Llúcia de Puigmal, die an ihrem Zusammenfluss den Riera de Bianya, den kleinen Fluss Bianya, bilden. Das Tal und der Ort sind abgegrenzt durch Gebirgsketten. Im Süden beispielsweise durch das Massiv Sant Miquel del Mont, im Nordosten durch die Gebirgskette Serra del Malforat, die Vall de Bianya vom Vall de Bac trennt und im Norden durch den Berg El puig Sou, der die Garrotxa gegen den Landkreis Ripollès abgrenzt. Auf diesen Gebirgsketten finden sich Mischwälder aus Steineichen (Quercus ilex), Flaumeichen (Quercus pubescens) und Kiefern. Die Gemeinde hat ca. 7000 Hektar Weidefläche und 900 Hektar Getreide und Kartoffelanbaufläche. Wegen der Wasserarmut dieses Tales wird sehr wenig Gemüse angebaut. Dagegen gibt eine bedeutende Milch- und Fleischviehwirtschaft (Rinder- und Schweinezucht) im Tal von Bianya. In Richtung Olot und Sant Joan les Fonts gibt es Industriegebiete, in denen Textil-, Wurst und Chemieindustrie, sowie lokale Handwerksbetriebe angesiedelt sind. Literatur Enciclopèdia Catalana, 2. Auflage, Bd. 23, Artikel „Vall de Bianya, la“, Seite 394, Barcelona 1992 (2. Nachdruck), ISBN 84-7739-099-1 Weblinks Tourismus Webseite von La Vall de Bianya Einzelnachweise
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya est une commune espagnole de la province de Gérone, en Catalogne, en Espagne dans la comarque de Garrotxa. Géographie commune des Pyrénées située dans le parc naturel de la Zone volcanique de la Garrotxa Histoire Notes et références Annexes Articles connexes Liste des comarques de Catalogne Liens externes Site officiel Portail de la Catalogne Portail des Pyrénées
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya település Spanyolországban, Girona tartományban. La Vall de Bianya Camprodon, Montagut i Oix, Sant Joan les Fonts, Olot, Riudaura, Sant Joan de les Abadesses és Sant Pau de Segúries községekkel határos. Lakosainak száma 1347 fő (2025). Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya è un comune spagnolo di 1 135 abitanti situato nella comunità autonoma della Catalogna. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su La Vall de Bianya Collegamenti esterni Sito ufficiale, su valldebianya.cat. (CA) La Vall de Bianya, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya is een gemeente in de Spaanse provincie Girona in de regio Catalonië met een oppervlakte van 94 km². La Vall de Bianya telt 1.266 inwoners (1 januari 2016). Demografische ontwikkeling Bron: INE, 1857-2011: volkstellingen Opm.: In 1857 werden de gemeenten Castellar de la Montaña, San Martín del Clot en Vall del Bach aangehecht; in 1969 werd de gemeente San Salvador de Vianya aangehecht
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya (em catalão e oficialmente), Vall de Vianya (em castelhano) ou simplesmente Bianya é um município da Espanha na comarca da Garrotxa, província de Girona, comunidade autónoma da Catalunha. Tem 93,68 km² de área e em 2021 tinha 1 315 habitantes (densidade: 14 hab./km²). Demografia Referências
Ла-Валь-де-Бианья

Ла-Валь-де-Бианья (исп. Vall de Bianya, баск. La Vall de Bianya, кат. La Vall de Bianya) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Жирона в составе автономного сообщества Каталония. Муниципалитет находится в составе района (комарки) Ла Гарроча. Занимает площадь 93,68 км². Население — 1 320 человек (на 2010 год). Население Примечания Ссылки Официальная страница
La Vall de Bianya

La Vall de Bianya (katalanskt uttal: [lə ˈβaʎ ðə βiˈaɲə]) är en kommun i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Girona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Antalet invånare är 1 275. Arean är 94 kvadratkilometer. La Vall de Bianya gränsar till Camprodon, Montagut i Oix, Sant Joan les Fonts, Olot, Riudaura, Sant Joan de les Abadesses och Sant Pau de Segúries. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör La Vall de Bianya.