Can Santgenís

Can Santgenís és una antiga masia de l'antic municipi de Sant Andreu de Palomar, actualment al barri de Canyelles de Barcelona, catalogada com a bé amb elements d'interès (categoria C). L'estructura original ha quedat desfigurada en haver-se remuntat les dues galeries laterals, originalment més baixes, si bé s'han conservat alguns dels esgrafiats que decoraven la façana. Història i descripció Masia Coneguda antigament com a mas Català, al segle xvi va ser rebatejada com a torre Marlesa, i un segle más tard, va ser adquirida pel mercader Cristòfol Santgenís. La seva filla Maria va heretar la finca i el 1680 es va casar amb Francesc Sala-Alemany i Masdeu (1648-1691), de Can Sala de Dalt (Arenys de Munt). La casa era una una típica pagesia amb les instal·lacions adients, a la planta baixa, per a acollir el bestiar i els estris agrícoles. El 1726, l'hereu Francesc Sala-Alemany i Santgenís n'encarregà una gran reforma, que duraria dos anys, per un import de 234 lliures, 12 sous i 6 diners. L'edifici resultant és de grans proporcions, amb galeries porxades a banda i banda del primer pis. Té planta baixa, dos pisos i golfes. Casat al 1703 amb la seva cosina Maria Teresa de Sala i Vivet, el matrimoni va tenir una única filla, Maria Francesca de Sala-Alemany i de Sala-Vivet (1707-1789), que el 1729 es va casar el 1729 amb Ramon de Sanç i de Montrodon (1699-1754), fill del militar austriacista Francesc Sanç i de Miquel (1667-1757), que participà en el setge de Barcelona, i el 1727 marxà a l'exili a Viena, fent donació dels seus béns a Ramon. El 1747, l'hereu Ramon Sanç i de Sala-Montrodon (1730-1791) es va casar amb Marianna de Barutell i de Càrcer, pubilla de Bonaventura de Barutell i d'Asprer, baró d'Oix, Talaixà, Puig-Barutell i Bestracà, i de Teresa de Càncer i de Bellver. Ja vídua, Maria Francesca va tenir diversos litigis amb Can Masdeu per l'ús de les mines d'aigua. La finca figurava a l'inventari post mortem d'Antoni de Magarola i d'Ardena, comte dels Quadrells, mort el 1835. Per problemes econòmics, els seus descendents contractaren masovers que s'encarreguessin de la casa i finca. El 1866, l'heretat Santgenís era una gran finca de 65 mujades, equivalent a més de 30 hectàrees, al vessant de Collserola, entre el turó de Roquetes, una part en el terme de Montcada, i la Vall d'Hebron. La finca disposava de 4 mines d'aigua que omplien una bassa al costat de l'hort. El 1869, una part de la finca fou exporopidada per a la construcció de la carretera de Cornellà a Fogars de Tordera, que actualment ve a corespondre a la Ronda de Dalt i el passeig de Valldaura. Granja de la Santa Creu El 1889, l'Hospital de la Santa Creu comprà la finca per a utilitzar-la d'alqueria de l'Hospital Mental que estava construint, i per a obtenir l'aigua que li mancava, i 'anomenaren Granja Santgenís. Durant 30 anys la finca va seguir amb l'ús rural, produint hortalisses, fruites, vi, aviram, porcs i d'altres animals de corral, parcel·lada i explotada per pagesos parcers que les tenien per antics censos a rabassa morta i que ara els cobraria l'Hospital. El 1920, l'Hospital de la Santa Creu decidí destinar-lo a sanatori mental d'homes, amb serveis de pagament, i l'anomenaren Granja de la Santa Creu. El 1925 s'hi afegiren les dones, distribuint els homes en una planta i les dones a l'altra. La casa disposava de tres plantes: a la planta baixa hi havia els serveis de la casa, l'administració i sales per a música, de reunió, de jocs com billar o d'altres, gimnàs i instal·lacions d'electroteràpia; a les dues plantes altes hi havia les habitacions amb vistes al mar i la muntanya amb bona ventilació. Casa de la Santa Creu La Granja de la Santa Creu començà a ser deficitària cap el 1931, per mancança de pacients, i l'1 de gener del 1935 decidiren posar-la en venda. La va comprar la Congregació de les Germanes Hospitalàries de la Santa Creu pel preu de 180.000 pessetes, que li canviaren el nom per casa de la Santa Creu. Referències Vegeu també Casa Manuel Oliver Passatge de Magarola Bibliografia Colomer Bartrolí, Mercè «El redreçament dels Sans de Monrodon a Arenys de Munt després de la pau de Viena (1725)». Trobada d'Entitats de Recerca Local i Comarcal del Maresme, núm. 5, 2011, p. 65-83. Fernández, Juanjo «Can Santgenís. Mas, alqueria, casa de salut i residència». El Pou, publicació del Grup d'Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada, núm. 8, desembre 2009, p. 69-73. Rodríguez, Ruth «La Casa de la Santa Creu, antiga Can Sangenís». L’Arxiu: butlletí de l’Arxiu Històric de Roquetes-Nou Barris, núm 66, 2014, p. 21-22. Enllaços externs «CAN SANTGENÍS». Memòria dels barris. Història gràfica dels barris del Districte Horta-Guinardó, 06-08-2012.