NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Andreu de l'Espà

Sant Andreu de l'Espà és una església que havia estat Parròquia eclesiàstica del municipi de Saldes (Berguedà) al nucli de l'Espà inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església parroquial del veïnat de l'Espà està envoltada de construccions que desfiguren el conjunt. De l'estructura primitiva de l'església romànica se'n conserva ben poca cosa. Originàriament era un edifici d'una sola nau que, realçada amb posterioritat, estava rematada per un absis de secció semicircular; substituït modernament per altres estructures annexes. Un dels elements originares més ben conservats és la porta d'entrada que, situada a migjorn, es disposà amb dos arcs de mig punt adovellats i en degradació i rematada per una arquivolta de blocs estrets i llargs. El campanar és de secció quadrada i sembla ésser posterior a la romànica, del segle xix. Història Les notícies sobre Sant Andreu de l'Espà són molt pobres. Atenent això, sabem que l'any 1299 Galceran de Pinós confirmà els privilegis que els comtes de Cerdanya havien concedit als habitants de Feners i a la parròquia beati Andrea dex Espa. El topònim «Spadas» surt esmentat, l'any 961, per primera vegada en una donació al monestir de Sant Llorenç, a prop de Bagà. Amb el designi «Espaa», «Espada», «Laspa», «Aspà», etc. s'esmenta, a partir del segle xi, el castell d'aquest lloc. Rectors entre els segles XIII i XIX Alguns dels rectors de Sant Andreu de l'Espà foren: 1327 - P. Dach 1335 - Joan Spunya 1339 - Pere de Brocà 1358 - Bng. Novell 1396 - Bn. Llorenç 1816 - Pere Bonet 1822 - Josep Vilaró Referències
Sant Feliu (Sant Feliu Sasserra)

Sant Feliu és una església del municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció L'actual edifici de l'església de Sant Feliu Sasserra, fet el 1581, fou construït en estil gòtic tardà. Tanmateix, es conserven algunes parts de l'edifici anterior: uns murs del segle xi i la portada romànica. Aquesta és estructurada per dues arquivoltes en degradació que reposen sobre una línia d'impostes, la qual és sostinguda per parelles de columnes amb capitells esculpits del segle xii. El 1881 s'hi afegí la capella del Santíssim, de la qual fa uns anys s'arranjà la façana. Història Aquesta església es trobava dins l'antic terme del castell d'Oristà, al lloc anomenat "ipsa Serra". Inicialment era dedicada a sant Feliu, santa Maria i sant Joan. Molt aviat degué adquirir les funcions de parròquia, que ja no ha deixat més. El terme d'Oristà és documentat des del 908 i l'església apareix citada el 946, mentre que el 952 s'anomena com a "domum" de Sant Feliu, i el 997 com a església. Consta com a parroquial de Sant Feliu de Serra des d'abans del 1154. L'edifici sofrí diverses modificacions conforme augmentava la població. Al segle xi fou reedificat i al segle següent s'hi afegí una portalada romànica. El 1581, quan la població era cap de la sotsvegueria del Lluçanès, fou reedificada en gòtic tardà, tot aprofitant una part de l'edifici anterior (murs i portalada). Encara el 1881 s'hi afegí la capella del Santíssim. L'església ha estat restaurada mitjançant diverses actuacions (1994, 1998) subvencionades pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Referències
Sant Genís de la Vall dels Horts

Sant Genís de la Vall dels Horts és una església del municipi de Sant Fruitós de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Actualment l'estat d'aquesta església és de ruïna total. No és pas possible amb les restes que queden reconstruir, ni tan sols, la planta. El segle passat l'arquitecte Coll i Vilaclara en dibuixà una, però s'ha perdut. Segons els testimonis de les persones que l'havien vist quan encara estava dempeus, el temple era de planta rectangular, sense absis, i al seu interior hi havia quatre capelles. No poden precisar, però, com era la coberta, on parava la porta, ni la disposició de les finestres. Història La trobem ja esmentada el 1046 i la seva funció parroquial el 1063, així com el 1077 i el 1079 encara que, a cap de les llistes parroquials, ni a les anteriors a 1154, 1361 o 1438, es fa referència a Sant Genís. En canvi, el 1280 es feu un capbreu de fidels a aquesta parròquia. Aquesta funció la perdé abans del 1685, quan ja era sufragània de Sant Jaume d'Olzinelles. Aquesta església depengué del Monestir de Santa Maria de Ripoll i no del de Sant Benet, la qual cosa quedà palesa quan el 1228 s'afirmà que les sagreres de Sant Genís estaven a l'alou de Santa Maria de Ripoll. L'església tenia un cementiri documentat el 1080. Referències
Sant Genís de Masadella

Sant Genís de Masadella és una construcció romànica força modificada, al terme municipal de Navars (Bages), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història L'església de Sant Genís de Masadella és una construcció romànica del s. XII, l'antiga església de Navars. Era sufragània de l'església veïna de Santa Creu del Mujal. En el fogatjament de 1365-70 s'indica que les "Parròquies de sancta Creu dez mujal e de Sent Genís de Malassadella" sumen 13 focs "de ciutadans". Aquesta església consta en un privilegi del 8 de març de l'any 1363 datat a Montsó. Descripció A migdia encara es conserva la primitiva porta de la qual solament en resta l'arquivolta, perquè ha estat tapiada. Aquesta arquivolta és ornada amb antes, l'un senzill i l'altre refet al s. XVIII. L'església, d'una sola nau, té la façana que mira a ponent i sobre l'actual porta s'obre un òcul molt restaurat. Notes
Sant Ponç de Molers

Sant Ponç de Molers és una església del llogaret de Molers, al municipi de Saldes (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un petit temple romànic d'una sola nau, rematada a llevant per un absis de secció semicircular. La porta primitiva del migjorn està tapiada. Pel que fa a la porta actual moderna s'obre al ponent. La nau, coberta amb volta de canó, està esfondrada. L'absis està cobert amb volta de quart d'esfera. L'església forma part d'un petit agrupament edificat al cap d'una costa, presidint els conreus junt amb una petita breda. Estat de l'edificació: ruïnós. Història Edificació del segle xi aproximadament. Entre els anys 1311 i 1312 hi ha notícies històriques del Vilar de Molers. Aquest era de Ramon de Vila i de la seva esposa Berenguera de Lillet. Referències
Santa Creu del Mujal

Santa Creu del Mujal és una església del municipi de Navars (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una església d'una sola nau amb la façana principal orientada a ponent. La porta d'arc de mig punt i amb arquivoltes en degradació és a la façana de ponent. L'església fou ampliada a mitjan segle xix amb l'engrandiment de la nau i la construcció del campanar a ponent. La primera església del Mujal era segurament d'origen romànic, malgrat que les restes no permetin confirmar-ho. El campanar és una construcció de l'any 1854. Història El lloc del Mujal és esmentat en la documentació medieval, lligant-lo amb Sant Cugat del Racó i amb el Castell de Castelladral. "Muial" apareix sovint als s.XI i XII. L'any 1358 el Mujal figura com a quadra. El Mujalt, juntament amb altres llocs d'aquestes contrades passà al domini de la ciutat de Manresa. Així, al llibre "D'Inventaris" figura que l'any 1370 "la ciutat ha venuda la jurisdicció de Santa Creu de Mujalt i de St. Genís de Macadella a Ramon de Peguera, pel preu de 500 lliures barcelonines, les quals s'empraran per les obrers dels murs". L'any 1632, "Muial" apareix ésser de "Baró". Referències
Santa Maria de les Esglésies

Santa Maria de les Esglésies és una església del municipi de Navars (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una construcció Romànica d'una sola nau. De l'estil primitiu solament es conserva el mur de l'epístola gairebé totalment cobert per esbarzers. La porta actual està orientada a ponent. Història Considerada del s. XI en la seva base primera i pertanyent al cenobi de Sant Cugat del Recó, el s.XIIII-XIV apareix esmentada com un propietat del Monestir de St.Llorenç prop Bagà; aquest monestir hi va organitzar una comunitat de monges. Alguns autors creuen que fou advocada a Sant Maties. Al segle x l'església "Ecclesias Clavatas", apareix dins els béns de Ripoll, lligada a Sant Cugat del Racó. L'any 1326 l'abat del Monestir de Sant Llorenç prop Bagà, Guillem Savila, vengué la batllia i el mas de les Esglésies, per 2000 sous. Referències
Can Castellar (Sant Iscle de Vallalta)

Can Castellar és un edifici del municipi de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció A passat a ser una masia abandonada des de fa trenta o quaranta anys, que es trobava mig enrunada, amb algun sostre ensorrat i voltada de vegetació. Una masia d'estructura clàssica, del tipus II, amb coberta de teula amb vessant cap als laterals i façana principal amb forma de frontó. A l'esquerra amb un segon cos adossat, de construcció més recent, amb coberta d'un sol vessant cap al mur lateral. La façana té un portal amb arc de mig punt rebaixat, dues finestres, al primer pis rectangulars, amb llinda recta i tota rodejada de motllura -pròpies del de finals del segle xvi i primers XVII-, i una altra finestra, a la planta baixa, amb reixa. Els murs de tàpia i pedra amorterada i arrebossats. Al primer pis, entre les dues finestres, hi ha un senzill rellotge de sol pintat. Davant la casa encara es conserven rajoles de l'era, i a un extrem, un cos aïllat de quatre parets enrunades, que correspon a la pallissa. Restauració Actualment a passat a ser una masia totalment reformada i restaurada fa uns deu anys. Al seu interior hi ha set habitacions, cinc banys, dues cuines, dues sales d'estar, un menjador i un rebost. La masia disposa d'un gran bosc al seu voltant. Equipada amb comoditats necessàries per a l'estada de persones, ja que és una casa privada. Algunes parts de l'edifici encara conserven l'estil i el caliu de l'antiguitat. Referències
Can Vallmajor

Can Vallmajor és un edifici del municipi de Dosrius (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Està situat sobre Dosrius, dominant la vall de la riera d'Argentona, la masia consta de dos edificis. El primer, el dels propietaris, té cinc cossos, tres dels quals són de la primitiva construcció i la resta ampliació (35 m de llarg el conjunt). Pertanyent al I grup, la façana està dominada pel portal rodó, les finestres i les construccions de pedra granítica. L'altre edifici, el dels masovers, té tres cossos perpendiculars a la façana principal, amb la teulada de frontó per la mateixa façana. Història La família Vallmajor conserva la documentació i l'arbre genealògic, en el qual hi ha noms i dades dels qui la posseïren des de l'any 1016. Consta, també, el contracte d'un retaule de l'església quan eren síndics Jaume Vallmajor i altres pagesos, amb el pintor Joan Baptiste, de Lisboa, l'any 1565. Referències Bibliografia Bonet i Garí, Lluís; Les masies del Maresme: estudi de les masies, elements defensius, ermites i molins, 1983
Castell de Sant Mateu

El Castell de Sant Mateu o de les Planes és un castell del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) declarada bé cultural d'interès nacional. Arquitectura Del castell es conserven restes de murs al puig proper a la capella de Sant Miquel de les Planes, al nord-est respecte al nucli urbà. La muralla tenia forma el·líptica i s'adaptava a la topografia del terreny; a l'interior hi havia una sèrie d'estances, de les quals queden els basaments i alguna paret, i una cisterna. El tros de mur més gran que es conserva fa uns 20 metres de llargada i en el punt més alt arriba als 5,5 metres d'alçada. La cisterna és una rectangle amb un angle arrodonit que fa 2,70 metres de llarg i 1,40 d'ample amb una fondària d'1,50 metres. Història El castell apareix documentat per primera vegada l'any 983 i el domini era dels comtes de Barcelona. A principis del segle xi el comte Guifré de Cerdanya jurà fidelitat a la comtessa Ermessenda per diversos castells, entre ells el se Sant Mateu. Al segle xiv la família Boixador adquiriren la jurisdicció del castell. Al segle xv el domini passà als Gàver i, per matrimoni, als Peguera. Quan van desaparèixer els senyorius jurisdiccionals el castell pertanyia al baró de Finestracs. L'incendi que va patir la zona del Bages l'any 1994 va provocar la desaparició de la vegetació que fins aleshores cobria les restes del castell, empitjorant el seu estat de conservació. Durant els anys següents es van portar a terme obres de consolidació i excavacions arqueològiques que van permetre documentar la totalitat de la planta del castell. També es van poder documentar tres fases constructives: segle x-xi, moment fundacional al qual pertany el fonament d'una torre; segle xiii, quan es produeix una reforma total de l'edifici adoptant la planta ovalada, re-aprofitant els materials de l'edificació anterior; i segle xiii-xiv, quan es modifica la distribució interna de l'edifici especialment al costat NE. Referències Bibliografia Caballé, G. Memòria de l'excavació arqueològica realitzada al castell de Sant Mateu. Núm. mem. 4953. Palau Moja: Arxiu DGPC, 2003. Arbués, C.; Sánchez, E. Memòria de l'excavació arq. al castell de les Planes de Sant Mateu de Bages. Núm. 2510. Palau Moja: Arxiu DGPC, 1995-1997. Enllaços externs «Castell de Sant Mateu de Bages». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
Centre l'Amistat

L'Associació Cultural Centre l'Amistat és una entitat del municipi de Premià de Mar (Maresme). Descripció L'edifici fou construït el 1902 i la major part de l'espai l'ocupà el bar i una sala d'actes. La decoració de la façana és modernista de caràcter popular i reprodueix els temes florals en relleu en els guardapols de finestres i portes, molt emprats en l'arquitectura modernista catalana. Actualment, la façana està protegida com a bé cultural d'interès local. Història Segona entitat cultural i recreativa després del Patronat. Ambdues entitats tenen les seves arrels fundacionals en la classe obrera i la seva creació és a cavall entre finals del segle xix i principis del xx. L'entitat va ser fundada l'any 1892 com a societat recreativa i de mutu auxili. L'edifici va ser construït el 1902 (la sala-cafè) i el 1906 (teatre). Es va ampliar el 1966. Acaba de ser restaurat (gener 2012) Referències
Sant Antoni de Puigdellívol

Sant Antoni de Pàdua és una església del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici religiós. Capella construïda prop de la masia Puigdellívol en el fondal del vessant meridional de Castelltallat. És una construcció recent realitzada tota ella en pedra i intentant reviure l'esperit popular. Presenta una nau amb absis semicircular llis. Està construïda en un pendent del terreny que és aprofitada per fer una cripta (petita) a l'interior. Té finestres en la part superior i un ócul amb vidriera en la façana. L'interior està molt arreglat i té l'altar alçat sobre la cripta. Referències
Església de Sant Salvador de Torroella

Sant Salvador de Torroella és una església del municipi de Navars (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església de Sant Salvador de Torroella és una construcció de planta i d'estructura força irregular degut a les diferents etapes constructives i per l'especial annexió amb la veïna casa. La façana orientada a ponent amb una porta de mig punt amb grans carreus i un òcul, està endinsada dins la veïna edificació. El campanar de planta rectangular i massisses proporcions s'aixecà a llevant, coronat per una balustrada. L'església s'eixamplà amb una gran capella a migdia, a manera de transsepte, amb una coberta de doble vessant, igual que la resta de coberta de l'església, però perpendicular a aquesta. Història L'església de Sant Salvador de Torroella és l'església parroquial de l'indret d'aquest nom i de Palà (topònim esmentat ja l'any 996) Aquest territori estava sota la jurisdicció dels Ducs de Cardona. L'actual església és una construcció del s.XVII (1628 i 1643 són dates d'algunes de les llindes) dins un estil poc definit de transició entre el Renaixement i el Barroc Rural. Torroella Vell L'anterior església romànica estava situada al cim del turó, a uns 140 metres al sud-est del Castell de Torroella. Només se'n coneixen algunes referències tardanes que evidencien que a Torroella seguí havent-hi culte i una certa autoritat en mans del capellà. Torroella Vell és el nom que els parroquians donen a l'indret on s'erigí la primitiva església romànica de Torroella. Al segle XVII es construí l'església nova, l'actual, que va adoptar l'advocació de Sant Salvador. El motiu és que l'antiga havia quedat en desús perquè es trobava en un emplaçament molt desavinent, a dalt del turó, mentre que la nova era més accessible per als habitants de les masies. Referències
Les Feixes de Coaner

Les Feixes de Coaner és una masia del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al costat hi ha un pou de glaç inventariat de manera singular. Història El primer amo de les Feixes fou Guillem Feixes nascut aproximadament l'any 1180. L'any 1873 la família Feixes abandonava aquesta masia per traslladar-se a una possessió seva de Camps. Els Feixes, comerciaven el gel obtingut en el pou, i anaven a vendre'l a Barcelona. Se sap per un document de l'any 1649, en el que es narra la mort de Jacint Freixes quan tornava de Barcelona i que va ser assaltat, assassinat i robat per uns bandits. Masia Es tracta d'una gran masia orientada cap al Sud. Presenta un conjunt de 5 nivells diferenciats, tres d'ells soterranis i dos visibles a l'exterior. La part dels soterranis (antics cellers, graners, estable i planta baixa) està coberta amb volada de punt rodó feta amb calç i sorra, reforçada en el nivell més alt per arcs gòtics de pedra picada. La coberta de les dues plantes superiors d'habitació està feta amb bigues. La planta baixa està dividida en una part pels senyors i l'altra pels masovers (avui en dia no n'hi ha). L'estructura externa de la casa mostra molt bé les diferents etapes d'edificació. Totes les finestres de la casa tenen festejadors. Pel que fa al balcó, actualment situat en un lateral, havia estat situat, originàriament, damunt la porta principal. Presenta uns petits capitells romànics, un d'ells representa una figura humana i l'altre un animal semblant a un drac. Són capitells totalment decoratius que figuren com a final d'una orla que emmarca la llinda. Tota la vasa del balcó també destaca pel treball fet en la pedra que s'atura a un pam de la terra d'ambdós costats. La llinda també presenta una decoració bastant esquematitzada. Pou de gel El pou de glaç és un element inventariat de manera singular. És una concavitat circular, eventualment excavada, i que aquí té les parets recobertes de carreus amb un arc toral per aguantar la volta. S'hi penetra per un passadís en forma de "L" d'uns 7 o 8 metres de llarg i 1,30 metres d'alçada, el qual desemboca en la cavitat circular d'uns 3 metres de diàmetre per 7 o 8 d'alçada. Estava destinat a ser magatzem de neu o gel natural extret de les geleres. Presenta un bon estat de conservació. La coberta és de pedra, i de forma cupular amb una obertura central, òcul. Referències
Sant Cristòfol de Figuera

Sant Cristòfol de Figuera és una església romànica del mas Figuera de Castelltallat, al municipi de Sant Mateu de Bages (Bages), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici religiós situat al fondal del vessant meridional de la serra de Castelltallat junt a la masia Figuera. Temple petitó que presenta una nau rectangular amb absis semicircular adossat a la masia Figuera. És una església fortificada amb un cos superior per damunt la nau que conserva els merlets i espitlleres pròpies de l'època de construcció. El campanar de torre és posterior. Accés, pels peus de la nau, molt sorprenent, ja que és una escala encaixada. Les actuals campanes que té, són les originals de l'església de Sant Pere de Vilalta. Va ser restaurada a principis del segle XXI. Interiorment està molt arreglada. La capella té uns Goigs dedicats que canten en una de les estrofes: "De tota la comarca venen, a vostra santa Capella, i a Figuera la tenen, per consol de tota aquella; per curar de tots dolors, vos prenen per advocat". Referències
Sant Jaume Salerm

Sant Jaume Salerm és una església del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una ermita situada dalt d'un turó completament amagada per la vegetació. Edifici d'una sola nau, sense absis, (possiblement fos ensorrat). Coberta amb volta ogival. La façana principal està totalment arrebossada en l'exterior. Presenta campanar d'espadanya simple culminant una façana llisa. Entrada lateral amb portal en arc i una porta falsa sobre ell i la inscripció on consta l'autor i la data de la restauració (Miquel Camps, 23 del 6 de 1939). L'interior, també arrebossat, mostra un estat mitjanament conservat. S'aprecia la separació de la nau i el presbiteri. La paret del fons està amagada i avançada per un retaule de fusta. Referències
Sant Joan dels Caus

Sant Joan dels Caus és una església del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'església de Sant Joan de Cans està situada a uns 500 m de la casa del mateix nom, enmig de camps de conreu. És un edifici de reduïdes dimensions que presenta una sola nau (8'25 x 4'20 m) amb absis semicircular llis i sense cap mena d'obertura, ja que la finestra de doble esqueixada ha estat cegada. La nau és coberta amb volta de canó lleugerament apuntada i l'absis amb volta de quart d'esfera. En època moderna va ser ampliada amb una capella lateral al mur de migdia que sobresurt poc a l'exterior. La portalada d'arc de mig punt que s'obre en aquest mateix mur porta la data de 1600. Té un campanar d'espadanya simple que s'alça al mur de ponent. Referències
Sant Martí de Claret

Sant Martí és una església del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici religiós, una ermita situada a uns 200 metres de la masia Claret de la Serra, dalt d'un turó. És un edifici de pedra de construcció antiga datada, a la llinda de la porta, el 1886. Té una nau de 16,15 m x 3,05 m i un absis llis de 3,30 m de fons per 2,5 d'ample. La façana és llisa, amb una porta amb arc deprimit còncau i un òcul a sobre del qual hi ha un arc de descàrrega; acaba amb un campanar d'espadanya simple. Coberta de teula sobre volta de pedra. Bon estat de conservació, està arrebossada en algunes parts de l'exterior, i enguixada en l'interior. Utilització de carreus molt regulars. La carretera que hi mena surt del km 6,2 de la BV-3002 de Valls de Torroella a Salo. Referències
Sant Miquel de Castelltallat

Sant Miquel de Castelltallat és una església del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici religiós, una església alçada dalt d'un turó en el centre de Castelltallat. Construïda amb les pedres del castell que hi havia al cim. Presenta una nau central i una lateral esquerra. L'exterior està com emmurallat i voltada tota ella d'un petit jardí i cementiri. Està alçada i s'hi accedeix per una escalinata. L'interior està en mal estat. La nau està diferenciada del presbiteri (alçat). A la mateixa alçada i dintre la nau lateral hi ha una sagristia. Pintada. Problemes de goteres. Conserva retaules barrocs i neoclàssics i algunes peces d'orfebreria. Història "Castelltallat omple a vessos l'església per inaugurar-ne els treballs de reforma interior." Regio7 28-8-2002. Referències