NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Masia de Can Parellada (Terrassa)

Can Parellada és una masia del municipi de Terrassa, protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada a la part sud del polígon industrial de Can Parellada, dalt d'un turó vora la riera de les Arenes, entremig de naus industrials i grans magatzems. Descripció Masia de grans proporcions i de planta rectangular. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes, amb coberta a dos vessants. La façana principal està orientada a migdia, és perpendicular al carener i de composició simètrica. Planta baixa amb portal d'accés en arc rebaixat adovellat. Les plantes superiors presenten, cadascuna, quatre balcons de ferro forjat seguint un ritme vertical en la seva col·locació. El graner té quatre finestres dins de la mateixa composició. A la part central de l'edifici sobresurt una torre lluerna coberta a quatre vessants que dona llum al nucli d'escales. La façana està tractada amb estucat a dos colors, dibuixant cantells i línies de forjat, i s'acaba amb una cornisa de maó rom de secció plana i teules. Junt amb altres dependències forma un clos al voltant d'un pati amb una gran bassa voltada d'arbres. Història Prop de la masia, a l'altre costat de la riera, van aparèixer restes d'un forn iberoromà, de ceràmica, destruït per la urbanització de Can Parellada, que es va començar a construir en terrenys del mas cap al final de la dècada del 1960. Referències Vegeu també Llista de monuments de Terrassa
El Ferrers (Albanyà)

el Ferrers o les Ferreries és una masia al sud-est del municipi d'Albanyà. Casa situada a la falda de la muntanya de la Mare de Déu del Mont, en el vessant que mira a la plana empordanesa. És un gran mas abandonat des de fa una colla d'anys i el seu estat és totalment ruïnós. Disposa de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Units als murs hi ha nombroses pallisses i cabanes, amb teulats a diferents nivells. Té planta, pis i golfes, amb escala interior de pedra. La porta principal era adovellada (avui únicament se'n conserva la meitat) i sobresurten algunes de les obertures per ésser típiques de finals del món medieval (segle XIV). Així mateix, són destacables les grans arcades de mig punt que sostenen una gran sala, situada a tramuntana, que ben segur havia estat utilitzada de corral. Les Ferreres va ésser construïda amb pedra petita, poc treballada, llevat dels carreus utilitzats per fer les obertures i els cantoners. Actualment la casa s'utilitza sovint com a "pedrera" de carreus ben tallats per fer reformes a cases veïnes, però per damunt de tot per gent incontrolada. Referències
Les Llances

Les Llances és un mas a poc més de mig km al sud del nucli de Sant Joan de les Abadesses (el Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La primera notícia que tenim d'aquest mas és de l'any 1689 que surt esmentat en un llibre parroquial d'òbits de l'arxiu del monestir de la vila, amb el nom de les Closes d'en Llancer. Durant la primera meitat del segle xviii, el mas ve citat amb el nom de la Caseta d'en Llancer. La segona meitat del segle xviii el trobem inscrit amb el nom del Coll o Collet de les Llances. A partir del segle xix i fins als nostres dies el mas ja ve citat com les Llances. L'edifici actual destinat a habitacle és posterior als altres dos i es troba unit a l'antiga casa que compartia les corts a la primera planta, on encara s'hi conserven actualment. Aquest té la teulada a dues vessants i una d'elles cobreix una eixida de gran balconada decantada a ponent. Les portes que donen accés a l'habitatge es troben un per sota de l'eixida i a peu pla de l'era en forma de pati, l'altre es troba a la façana de llevant a la part posterior de la casa. Una construcció destinada a pallissa i de teulada a dues vessants, queda totalment separada de la resta del mas. Aquesta disposa d'obertures reformades en forma d'arcades de punt rodó, altes i estretes. Una construcció de planta quadrada i també teulat a dos vessants, destinada activitats ramaderes (galliner), situada al cantó nord del conjunt de la masia, acaba de configurar la masia de les Llances. Referències
El Peirer

el Peirer, també escrit Pairer o Pairé, és una gran casa pairal ubicada a la falda de la muntanya de Bestracà a l'oest del terme municipal de Camprodon (Ripollès). Arquitectura És de planta rectangular i ampli teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes laterals. L'actual fàbrica correspon a les obres portades a terme durant el segle xviii i part de la centúria següent. Disposa de baixos per a guardar el bestiar amb sis grans arcades de mig punt, planta noble amb escala exterior de pedra i els interiors estructurats a partir del menjador o sala de convits i golfes. Davant l'era de batre al costat de llevant del casal, hi ha una cabana bastida amb carreus poc treballats, llevat dels cantoners. Tal com consta a la llinda, la va manar fer Martí Pujulà l'any 1775. Disposa de baixos, amb una àmplia arcada de mig punt, i pis superior amb accés interior. El teulat és a dues aigües i les teules estan col·locades a salt de garsa. A la llinda de la façana principal de la masia hi ha la inscripció següent: I a la llinda de la cabana: Història El Pairer és una pagesia d'origen molt antic. Consta documentalment que en el decurs de l'any 1175, durant el regnat del rei franc Lluís el jove, l'abat Bernat del monestir de Sant Pere de Camprodon fa donació a Pere Pujolar d'unes terres situades al Bestracanell: "donació atorgada per Bernat, abat de Camprodon, salvat el dret del monestir i rebent el donant dotze diners". El Pairer va disposar d'una grandiosa biblioteca, així com d'una capella particular, ambdues destruïdes l'any 1936. Referències
El Vilar (Sant Joan de les Abadesses)

El Vilar és un mas a mig camí dels nuclis de Sant Joan de les Abadesses i Ripoll inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Arquitectura La masia està formada per tres edificis principals, tots enllaçats. Dos són destinats a habitatge i corrals a la planta baixa i consten de tres pisos amb els graners a l'últim pis. Els tres edificis són de planta rectangular on a l'extrem d'un s'obre una obertura en forma d'eixida. L'altre cos de dues plantes és destinat a estable i pallissa. Els teulats són tots a dues vessants. Les parts inferiors dels dos edificis més antics estan formades per unes voltes molt consistents. Dos dels edificis principals estan disposats perpendicularment al tercer, formant així una era de batre en forma de pati. Història La masia és documentada ja al segle xiv, concretament a un capbreu de l'arxiu del monestir de Sant Joan de les Abadesses de l'any 1397. En aquest document la masia ve citada com a mas Vilario de la parròquia de Sant Joan i Pau. Al llarg de tots els segles posteriors al XIV i fins al XX, el mas Vilar es troba inscrit a quantitat de capbreus, fogatges, censos, etc., sempre amb el mateix nom. Al segle xviii, segons indica un gravat a la paret del mas, la casa fou engrandida o reformada. La data exacta és 1720. A principis de segle xx s'hi construí una cabana de dues plantes. Referències
La Costa (Cabanelles)

la Costa és un mas al nord i a escassa distància del petit nucli de Queixàs, veïnat que forma part del municipi de Cabanelles (l'Alt Empordà) Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'ajuntament de Cabanelles La Costa és una edificació del segle xvi amb reformes i ampliacions posteriors. A la llinda de la porta d'accés es pot apreciar la data de 1572, testimoni de l'any de construcció. Conjunt rehabilitat format per dues edificacions aïllades. L'edifici principal és de planta rectangular i està format per dos cossos adossats, amb les cobertes de teula de dues vessants i distribuïts en planta baixa i pis, o bé dos pisos. Presenta dos cossos adossats a les façanes de ponent i migdia, probablement de nova construcció, coberts amb terrasses al nivell del pis i amb porxos formats per arcs rebaixats a la planta baixa. La façana principal, orientada a migdia, presenta el portal d'accés situat a l'extrem de llevant del parament. És d'arc de mig punt adovellat, amb la clau decorada. Damunt seu hi ha una finestra rectangular emmarcada amb carreus de pedra, amb l'ampit motllurat i la llinda gravada amb la data 1588. Les obertures de la segona planta han estat reformades recentment. La construcció annexa està situada al sud-est de l'habitatge i actualment està destinada a garatge. És de planta rectangular, amb la teulada de dues vessants i una sola planta. La construcció està bastida amb pedra desbastada disposada regularment i lligada amb morter. Referències
La Roureda Nova

la Roureda Nova és una masia al terme d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Els actuals propietaris hi resideixen tan sols en dies festius i vacances. Ells daten la construcció vers 1920. Masia orientada a migdia d'estructura força clàssica, estructurada en planta baixa i tres pisos superiors. El parament és fet a base de carreus de pedra de grans dimensions, sense desbastar i units amb morter. A les cantonades i a altres llocs destacats, en canvi, en trobem de perfectament escairats. La coberta és a dues aigües feta de teula àrab. Destaca una motllura esglaonada de pedra vista a la coberta, com a remat de la façana principal. Hi ha un gran nombre d'obertures a la façana principal; trobem arcs escarsers, finestres allindanades, i el més destacat són els tres arcs de mig punt suportats per pilars cruciformes a la zona central dels pisos. Les finestres de la resta de les façanes són de menors dimensions, allindanades i disposades de forma aleatòria. Referències
Masia Puigdetiula

La masia Puigdetiula és un edifici de Cunit (Baix Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció És situada dalt d'un turó dins la Urbanització Costa Cunit-Cubelles. L'edifici presenta una disposició en forma d'ela. A la part antiga de la casa se li adossaren dues naus, una horitzontal i l'altra vertical que talla l'antic habitatge. El nucli antic (1879) presenta dues plantes. Els baixos tenen una porta de llinda i una finestra quadrada. La primera planta consta de dues finestres quadrades amb base. La nau vertical té també dues plantes, amb porta d'arc rebaixat (baixos) i una finestra rectangular (primera planta). La nau horitzontal, on viuen els amos, consta d'una sola planta amb porta i dues finestres d'arc rebaixat. Hi destaca una decorada xemeneia. L'habitatge és tancat per un mur i té una sèrie de dependències pròpies d'aquest tipus d'edifici. Història L'antic habitatge data del 1879, segons una inscripció que hi ha a l'entrada. La masia és guardada per un masover. Referències Enllaços externs «Masia Puigdetiula». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Masoveria de Can Cendra

La masoveria de Can Cendra és un edifici d'Anglès inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La casa del costat esquerre del carrer d'Avall formada per dos habitatges, el número 27 i el 29, unificats en la façana pel ràfec. Està situada entre mitgeres té dues plantes i golfes i teulada de dues aigües amb vessant a façana. Respon a la tipologia de casa medieval. La planta baixa està formada per dos portals i una finestra. El portal de la casa del número 27 és un arc de mig punt adovellat de pedres mitjanes de granit i muntants de pedra sorrenca. Al costat hi ha una finestra de pedra amb la llinda monolítca. El portal de la casa del número 29 és de llinda horitzontal i monolítica amb motllures i impostes corbades. El primer pis té tres finestres. De les de la crugia del número 27 s'ha retirat la més gran, ja que s'estan fent obres a l'interior. Aquesta és, per documentació fotogràfica, d'ampit motllurat, muntants i llinda de pedra, la més gran de l'edifici. Per llinda té tres arquets de mig punt sense suports columnats i decoració geomètrica a sobre, formada per tres rosetons. La finestra petita és emmarcada de pedra i de llinda monolítica. La finestra de la crugia del número 29 té una finestra amb ampit, muntants, impostes i llinda horitzontal monolítcs. Les impostes estan avançades i tenen un dels angles interiors tallat en forma de quart de cercle. El segon pis té també dues finestres rectangulars. La de la crugia del número 29 és una finestra de pedra amb llinda en forma d'arc de mig punt amb decoració central trinagular. El ràfec, un pèl avançat, deixa entreveure un seguit de sis bigues de fusta i rajoles pintades amb motius reticulars marrons i blancs. Història La Masoveria de Can Cendra, altrament dita Can Ciscot, formava part de l'antiga propietat de Can Cendra, la casa del costat molt reformada durant la primera meitat del segle xx. Referències Enllaços externs «Masoveria de Can Cendra». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
Granja de Can Cendra (Anglés)

La granja de Can Cendra es un edificio en el municipio de Anglés (provincia de Gerona, Cataluña, España) catalogado en el Inventario del Patrimonio Arquitectónico de Cataluña. Descripción La casa del lado izquierdo de la calle de Avall está formada por dos viviendas, la del número 27 y el 29, unificadas en la fachada por el alero. Está situada entre medianeras, tiene dos plantas y desván y tejado de dos aguas con vertiente a fachada. Responde a la tipología de casa medieval.​ Sería en este lugar, al final de la calle de Avall, conocido como "la subida de Grau", donde probablemente se situaría el portal de Santa Magdalena, es decir el segundo portal que permitiría acceder al castillo.​ La planta baja está formada por dos portales y una ventana. El portal de la casa del número 27 es un arco de medio punto adintelado de piedras medianas de granito y montantes de piedra arenisca. Al lado hay una ventana de piedra con dintel monolítico. El portal de la casa del número 29 es de dintel horizontal y monolítico con molduras e impostas curvadas.​ El primer piso tiene tres ventanas. De las de la crujía del número 27 se ha retirado la mayor, ya que se están haciendo obras en el interior. Esta es, por documentación fotográfica, de antepecho moldurado, montantes y dintel de piedra, la más grande del edificio. Por dintel tiene tres arcos de medio punto sin apoyos columnata y decoración geométrica encima, formada por tres rosetones. La ventana pequeña es enmarcada de piedra y de dintel monolítico. La ventana de la crujía del número 29 tiene una ventana con antepecho, montantes, impostas y dintel horizontal monolíticos. Las impostas están avanzadas y tienen uno de los ángulos interiores cortado en forma de cuarto de círculo.​ El segundo piso tiene también dos ventanas rectangulares. La de la crujía del número 29 es una ventana de piedra con dintel en forma de arco de medio punto con decoración central triangular.​ El alero, algo adelantado, deja entrever una serie de seis vigas de madera y baldosas pintadas con motivos reticulares marrones y blancos.​ Historia La Granja de Can Cendra, también llamada Can Ciscot, formaba parte de la antigua propiedad de Can Cendra, la casa de al lado, muy reformada durante la primera mitad del siglo XX.​ Véase también Calle de Avall. Calle del Empedrat. Iglesia de Sant Miquel, de estilo renacentista. Iglesia de Sant Pere Sestroques. Ermita de Santa Bárbara. Complejo industrial y Vapor Burés. Café de l'Aliança Edificio de Can Cendra. Casa Doctor Vinyes o Can Peix. La Torre o Villa Eulalia. Can Cuc Ca l'Esparter Cal Rellotger Cal Noi Cal Sabater Can Vilaró Can Camps Pisos de Can Verdaguer Referencias Enlaces externos
Parc de la Mediterrània

El Parc de la Mediterrània, conegut popularment també com Parc de l'Abocador, és un parc situat al barri de Les Guixeres de Badalona. Es troba a 200 m. per sobre del mar, convertint-lo en un espléndid mirador i a més té una superfície total de 35 ha, sent així el més gran de tota la ciutat. Està delimitat pel cementiri de Sant Pere, el terme municipal de Montgat, el polígon industrial de Les Guixeres i el carrer Masnou. No té transport immediat encara que compta, una mica més lluny, amb la línia d'autobús B4 al barri de Pomar, operada per TUSGSAL. Els principals turons de la serralada on es troba són el Turó d'en Seriol (170m), el Turó d'en Joan de les Dents (122m) i el Turó de l'Orella (102m). Història L'espai del parc havia estat durant la dècada dels setanta i part dels vuitanta un abocador on s'acumulaven les deixalles domèstiques procedents de tots els municipis del Barcelonès Nord, que va tenir duració fins al 1999 i que fou clausurat l'any 2000. Els treballs de condicionament de l'espai inclogueren el segellament dels antics abocaments amb aportacions de terra i una massiva revegetació de caràcter forestal: pins, alzines, ginesta i cirerer d'arboç, a més d'obtenir una coberta herbàcia en tota la superfície a través de l'hidrosembrat. També s'hi feren millores dels drenatges pluvials per minimitzar l'erosió. També s'actuà sobre les xemeneies que hi havia distribuïdes per tot el parc que s'ocupaven del filtratge de gasos generats pels residus enterrats, tot i que moltes quedaren inactives després del gran període des de la clausura de l'abocador. El conjunt de les obres culminaren el 2010 (tot i que es considera inaugurat el 2004) després de molts anys d'actuacions. Amb tot, avui dia continua sent el parc més desconegut per la ciutadania badalonina, a excepció dels veïns de Pomar, que són els que més ús li donen. S'accedeix a peu pel carrer Masnou i amb vehicle pel camí dels Xiprers, encara que el trànsit rodat està prohibit dins del parc per evitar-hi abocaments incontrolats, tampoc és accessible per a discapacitats. Té dues àrees de descans amb bancs, amb vistes panoràmiques sobre la mar que arriben des de Barcelona fins a Montgat i altres poblacions del Maresme. A més a més també compta amb diverses fonts d'aigua potable. Referències Enllaços externs Seminari ambiental AMB 06-07-2012: restauració i ús posterior del D.C. de Pomar (Badalona) (Àrea Metropolitana de Barcelona)
Mercat d'Arenys de Mar

El Mercat d'Arenys de Mar és una obra del municipi d'Arenys de Mar inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran construcció de maó vist i pedra, amb escalinata i porxo d'entrada que forma tres arcades presidit per un finrestral d'arc ogival al centre de la façana. La coberta és de cavalls de ferro vist. Interior d'una sola nau dividida en tres carrers -tants com portes d'entrada- per a facilitar la compartimentació de les parades. Al centre, on el carrer de les Margarides travessaria el local, es disposen, en una rotonda, les parades del peix. Finestrals, d'il·luminació, laterals. Gran finestral central a la façana a nivell del pis, sobre el porxo. Ornamentació amb rajoletes i motllures als elements de pedra situats al sòcol, a l'arrencada dels arcs d'entrada i als pinacles. Obra postmodernista Història La construcció de l'edifici es va dur a terme entre 1925 i 1929. L'autor del projecte és l'arquitecte Ignasi Mas i Morell. Està situat en un lloc cèntric de la Riera, a prop de la plaça de l'església, destaca del conjunt per la seva magnitud i pel buit del porxo, tot i seguir la mateixa alineació de façana de les cases veïnes. Aquest darrers anys s'hi instal·là l'emissora municipal sobre el buit del porxo, al primer pis. Referències
Mercat de Sants

El Mercat de Sants és un edifici situat entre els carrers de Sant Jordi, Càceres, Daoiz i Veladre i Sant Medir del barri del mateix nom de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història El mercat va aparèixer a mitjans a segle xix com a lloc de venda a l'aire lliure i va patir diversos trasllats: primer, des del carrer del Sant Crist a l'actual plaça d'Osca, i finalment, a l'«hort nou», els terrenys que ocupa actualment. En instal·lar-s'hi, va pendre el nom popular de «Mercat Nou», denominació que va fer-se extensiva a la propera estació de metro. Els terrenys va ser adquirits el 1897 per l'Ajuntament de Sants per Antoni i Montserrat Ribas i de Casanovas i Beatriu Fuster, i l'any següent, l'arquitecte municipal Pere Falqués, autor també del mercat del Clot, el va projectar, essent inaugurat el 1913. Falqués optà per seguir un llenguatge arquitectònic allunyat del modernisme, molt proper a l'emprat per Arnau Calvet en el contemporani mercat de Sarrià, que en certa manera retorna a les construccions realitzades per a l'Exposició Universal de 1888, època de la seva formació acadèmica. El 2014 va acabar la remodelació del mercat segons el projecte de l'estudi d'arquitectura PB2, dirigit per Josep Llobet i Bach. S'hi van construir nous magatzems, un espai per a la recollida de brossa, una àrea de càrrega i descàrrega i un aparcament soterrat. També se'n van rehabilitar les façanes i restaurar els elements ornamentals modernistes. Descripció Amb una superfície de 4.118 m², té una planta rectangular que ocupa tota l'illa, amb una estructura metàl·lica recoberta exteriorment amb un tancament d'obra vista amb aplacats ceràmics. L'espai s'estructura en funció de tres naus de les mateixes dimensions, amb cobertes de teulada inclinades a dues aigües. Pel que fa a la decoració, en destaca una façana amb tres finestres en forma d'arc sobre les quals hi ha un mosaic amb l'antic escut de la ciutat. També hi ha un conjunt de finestres estretes amb peces ceràmiques de color verd. Referències Enllaços externs Mercat de Sants - Lloc web oficial «Mercat de Sants». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Mercado de Sants

El mercado de Sants es un mercado del barrio de Sants, en Barcelona (España). Fue proyectado por el arquitecto Pedro Falqués (que ya había construido en 1889 el mercado del Clot) y su construcción empezó en 1898, siendo inaugurado en 1913. El edificio está catalogado como bien cultural de interés local.​ Descripción Con sus 4.118 m² se construyó sobre la Huerta Nueva de Sants. El edificio tiene una planta rectangular que sigue la alineación de la calle de San Jorge y que ocupa toda la manzana, con una estructura metálica que Falqués optó por recubrir exteriormente con un cierre de obra vista. El espacio se estructura en función de tres naves con las mismas dimensiones, con cubiertas de tejado inclinadas a dos aguas. El arquitecto optó por seguir un lenguaje arquitectónico alejado del modernismo, muy cercano al utilizado por Arnau Calvet en el contemporáneo mercado de Sarrià.​ En cuanto a la decoración, destaca una fachada con tres ventanas en forma de arco sobre las que hay un mosaico con el escudo histórico de la ciudad de Barcelona, aparecido en época medieval y vigente hasta 1996. También hay un conjunto de ventanas estrechas con piezas de cerámica de color verde.​ Reforma Entre 2009 y 2014 permaneció cerrado al público para ser reformado, con un coste de casi 10 millones de euros. Durante ese tiempo, los paradistas se ubicaron provisionalmente en una carpa de la rambla de Badal. La reforma incluyó la mejora de la eficiencia energética del sistema de climatización (implantando un sistema de agua geotérmica), la peatonalización del entorno mediante rampas exteriores, la redistribución de las paradas de los comerciantes y la incorporación de un área de autoservicio.​​ Horario Lunes: De 08.30 a 15.00 De martes a viernes: De 08.30 a 20.00 Sábados: De 08.30 a 15.00 Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mercado de Sants.
Marché de Sants

Le marché de Sants (espagnol : mercado de Sants ; catalan : mercat de Sants) est un marché du quartier de Sants, à Barcelone. Il a été projeté par l'architecte Pere Falqués (qui avait déjà bâti en 1889 le Marché du Clot) et sa construction a commencé en 1898, étant inauguré en 1913. Le bâtiment est catalogué bien d'intérêt culturel local. Description Il couvre une surface de 4 118 m2. L'architecte a opté pour une architecture éloignée du modernisme catalan, très proche de celle utilisée par Arnau Calvet dans le contemporain Marché de Sarrià. Entre 2009 et 2014 il est resté fermé au public pour être restauré et réaménagé, pour un coût de presque 10 millions d'euros. Références Source de traduction (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Mercado de Sants » (voir la liste des auteurs). Portail de Barcelone Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du commerce