NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cal Traginer (Sora)

Cal Traginer és una masoveria en desús de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casa de petites dimensions, de planta rectangular i teulat a doble vessant. Els murs estan construïts amb pedres i parament de fang, en alguns dels llocs en força mal estat. Sobre de la porta d'entrada hi ha una llinda amb la data de la construcció: 1790 i sobre d'aquesta hi ha una placa de fang on es llegeix reformat 1887. Història Apareix documentada a partir del cens d'habitants enviat a Joan Montserrat Rocafiguera a l'ardiaca de Vic l'any 1626 com una de les casetes de "casa i hort". Referències
Casa pairal de Gaspar de Portolà

La Casa pairal de Gaspar de Portolà és una obra gòtica de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casal fortificat construït en època moderna a l'extrem nord del poble. Consta de dues torres a la façana NW i una ampla portalada gòtica. L'aparell emprat en la construcció és de mida petita i irregular excepte els cantoners, ben escairats i de mida més gran. Té poques obertures que es troben distribuïdes per les façanes de manera irregular. En l'actualitat s'estan fent obres de rehabilitació (2005). Història El casal dels Portolà fou construït en època moderna, potser al mateix lloc on hi havia hagut el castell medieval. Castellnou de Montsec constituí una baronia que passà, al llarg dels segles XVI-XVII, dels Areny (senyors d'Altet i de Lluçà) als Erill (barons de l'Albi), als Cartellà (barons de Falgons) i als Ardena de Sabastida, que la vengueren als Portolà l'any 1681. El 1687 Gaspar de Portolà i Pont era baró de Castellnou de Montsec. Aquest Gaspar de Portolà era avantpassat del que seria explorador de Califòrnia, Gaspar de Portolà i de Rovira. Aleshores la baronia era formada pels llocs de Castellnou, Beniure, Estorm i Sant Esteve de la Sarga. Aquests pobles, que anteriorment havien pertangut a diferents senyors, romandrien vinculats als barons de Castellnou fins a l'extinció de les senyories. Els Portolà foren senyors de Castellnou de Montsec fins al segle xix i la seva baronia fou reconeguda com a títol del regne el 1801. Referències
Ajuntament de Tona

L'Ajuntament de Tona és una casa consistorial de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici d'un sol cos amb porta dovellada i dues finestres amb les llindes aprofitades d'estructures anteriors, a la planta baixa. Una balconada de cinc obertures al primer pis i balcons al segon. Ulls de bou al pis superior, sota teulada. És fruit de la reconstrucció d'una casa de Tona dels segles xvii-xviii que estava en molt mal estat. Història Segons un privilegi de concessió fet el 24 d'agost de 1224 per Guillem II de Montcada, vescomte de Bearn i senyor del Castell de Tona, el senyor de Tona concedia la batllia de Tona a Arnau Font, del mas Font, i al seu fill Ramon. El privilegi es mantindria fins que no fos revocat pel senyor de Tona. D'aquesta manera els Font foren batlles de Tona durant algunes generacions. No se sap quan va morir Antoni Font, batlle de Tona el 1404, però sembla que no va tenir descendència. El 2 de maig de 1401, el rei Martí I concedeix el privilegi pel qual des d'aquell moment el batlle del terme del Castell havia de ser triennal i habitant del terme. La gent de Tona demanà que cada tres anys s'escollissin tres prohoms que han de viure al terme del castell i han de ser presentats al rei o al batlle general de Catalunya, que designarà entre ells qui serà el batlle, que haurà de tenir taula o oficina parada i també saig o agutzil per exercir la jurisdicció civil i criminal del terme. L'elecció del batlle es feia segons la insaculació, i a la plaça pública de Tona, i només si plovia es podia fer a la casa del Comú o Confraria, al carrer de Tona. Amb el Decret de Nova Planta (1707-1716) s'abolí aquest sistema. A partir d'aquest moment el govern estarà format per un alcalde, diferents regidors i un síndic, escollits entre les persones afectes al rei. L'elecció havia de ser pública, entre els que havien demostrat ser bons vassalls del rei. El nombre de regidors varia al llarg del segle xviii, però acostumava a ser de cinc, sis o set com a màxim. Referències
Biblioteca Caterina Figueras

La Biblioteca Caterina Figueras és un edifici noucentista de Tona (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta les antigues escoles públiques. Són dos edificis independents amb galeries porticades a migdia. El cos més petit estava destinat a les nenes. La coberta de l'edifici és a diferents nivells i forma un atractiu joc de superposicions. A la façana principal hi ha un porxo que en permet l'accés, coronat amb l'escut d'Alfons XIII, tot i que va ser modificat més tard. A totes les façanes i a la part superior de l'edifici hi ha esgrafiats amb temes pedagògics i de jocs amb motius infantils, d'un realisme accentuat. Aquests motius varen ser dissenyats pel gravador i pintor Manuel Puig i Genís. És significativa la restauració duta a terme entre 1990 i 1993 a càrrec de Josep Maria Claparols Pericas i Josep Padrós per convertir les escoles en una biblioteca i sala d'exposicions. És important destacar la importància volumètrica dels cossos a través del joc entre diferents plans de cobertes i la decoració de les façanes. Història L'any 1921, amb la voluntat de construir escoles, es va format el patronat i la Fundació Escolar de Tona. Van aconseguir un petit capital per començar les obres, però l'edifici es va construir gràcies al donatiu de l'indiano Antoni Figueras l'any 1927; és per aquest motiu que porta el nom de la seva filla, Caterina, que va morir molt jove. Volia que el seu nom s'escrigués amb lletres daurades i caràcters romans al frontispici de l'edifici. Referències Enllaços externs Biblioteca Caterina Figueras
Casa de la Vila (Vila-rodona)

La Casa de la Vila és la casa consistorial de Vila-rodona (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici entre mitgeres, que fa cantonada amb el carrer de la Font. Consta de planta baixa, dos pisos i terrat. La distribució d'ambdues façanes és simètrica amb alternança d'obertures rectangulars i d'arc escarser. La façana principal, que dona a la plaça dels arbres, presenta un tractament més acurat que la lateral: balcons, elements decoratius de la barana del terrat... Així mateix, en el conjunt de la façana principal, el cos central, que correspon a la porta d'accés, es troba lleugerament avançat. S'observen modificacions a la planta baixa. Història L'any 1856, en una reunió de l'Ajuntament i els principals propietaris de Vila-Rodona, es decidí d'invertir part del producte de les vendes dels béns de propis i comuns desamortitzats en la construcció d'una nova Casa de la Vila. L'emplaçament elegit pertanyia als propis del comú i permetia la construcció d'un edifici capaç d'encabir no únicament les dependències municipals, sinó també les escoles. Aquesta obra formava part d'un pla més ampli, que incloïa la substitució del cementiri vell i de l'hort del rector per una plaça pública. El 19-2-1862 ja es disposava dels plànols i dels pressupostos. La part més important de la construcció es realitzà entre 1870 (data que figura a la porta) i 1871, tot i que les obres per enllestir-la definitivament van continuar fins al final de la Dècada. Així, els balcons s'hi van posar el 1878, data que apareix al ferro del balcó principal. Referències
Molí d'en Calvet

El Molí d'en Calvet, Hotel El Molí o Molí d'en Romaguera, és una obra de Pont de Molins (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'Hotel el Molí, és un edifici a un quilòmetre del poble, format per diferents cossos. Aquests han estat rehabilitats, per a convertir-los en hotel restaurant. Tot i aquesta rehabilitació, la masia conserva tot el paredat de pedra a l'exterior, com els carreus ben escairats a les cantonades. Aquesta masia, avui hotel, és de planta baixa i dos pisos, i les obertures estan emmarcades amb maons. Tot i això les obertures d'accés a la planta baixa estan carreuades amb carreus ben tallats. La coberta d'aquest hotel és a dues vessants, i cal destacar de l'interior, les estances que encara es conserven amb el paredat de pedra original, com l'embigat de fusta. Alhora també es conserven le voltes de la casa de les diferents estances. Pel que fa al cos annex a l'hotel, l'edifici de l'antic molí, encara conserva l'estructura i el paredat de pedra, tot i que el seu ús hagi canviat. De l'antic molí, però, en resta ben poca cosa, com el carcabà per on passava l'aigua, tot i que el seu estat és força ruïnós. Història Antic molí bastit vers el segle xviii que en els anys 80 fou restaurat i rehabilitat per convertir-lo en hotel-restaurant. Referències
Mercat municipal (Portbou)

El Mercat municipal és una obra de Portbou (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat dins del nucli urbà de la població de Portbou, al bell mig del terme, entre el passeig d'Enric Granados, la plaça de l'Abat de Sant Pere de Besalú i el carrer de l'Escultor Frederic Marés. Descripció Edifici aïllat de planta rectangular amb la coberta de teula de quatre vessants i distribuït en un sol nivell. Presenta un porxo adossat al nord-est, destinat a porxo. Presenta la teulada d'un sol vessant i està cobert per voltes d'aresta emblanquinades. S'obre a l'exterior mitjançant arcs escarsers sostinguts per pilars quadrats bastits amb plaques de pedra. La façana principal, orientada a tramuntana, està formada per un porxo de les mateixes característiques que l'anterior, el qual ha estat tapiat a les façanes de llevant i migdia per guanyar espai interior. La part superior de la construcció, de dimensions més petites que la resta de l'edifici, presenta obertures ovalades emmarcades en pedra. A les façanes de llevant i ponent hi ha contraforts decoratius bastits en maons. La construcció està bastida en maons, amb diversos trams del parament arrebossats i emblanquinats. Referències
Ca n'Olivet

Ca n'Olivet és una casa de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran casal al centre del poble orientat a tramuntana, format per dos cossos bastits a banda i banda de l'antiga muralla. El de dintre el nucli té planta baixa i pis, mentre que l'altre, orientat a migdia, degut al fort desnivell del terreny presenta planta baixa i tres pisos. El nord està lleugerament esbiaixat i marca una part del perfil de la plaça més antiga de Maçanet. De notables dimensions, aquesta façana principal disposa de poques obertures, i les finestres són de petites dimensions. El que sí sobresurt en ell i en certa forma li dona un aire noble, és la gran porta d'entrada, amb pilastres laterals i un marcat encoixinat que ressegueix l'arc. Encara s'observen uns restes molts malmesos de pintures a les teules que conformen el ràfec de la teulada. Tot i la seva destrucció es poden distingir unes composicions a base de figures geomètriques i de motius vegetals. Tota la construcció s'aixeca en el lloc del recinte emmurallat d'època medieval ; malgrat això no observem la presència d'elements de caràcter defensiu. Té coberta a dues aigües suportada per cairats de fusta. Història No tenim notícies d'aquest edificis, l'únic que podem assegurar és que tenim una data (175?) que es llegeix sobre una de les fienstres de la façana principal. encara que es troba aïllada potser resulta indicativa del moment en què s'aixecà el casal. Referències
Can Roger (Maçanet de Cabrenys)

Can Roger és una casa de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici entre mitgeres situat a prop del centre del poble, cantoner. Consta de planta baixa i dos pisos, tot i que a sobre del pis superior se n'ha creat un altre en època contemporània. Aquest edifici ja estat restaurat recentment, fet que ha comportat el tancament de les obertures originals, que encara es poden veure tot i que tapiades, i l'obertura de noves que intenten imitar l'estil de les anteriors. Tot i això mantenim alguns elelements originals, com el paredat de pedra, i sobretot, les portes d'accés, ambdues carreuades. Referències
Can Xacó (Maçanet de Cabrenys)

Can Xacó és una casa de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici situat a prop del nucli antic del poble. És una casa de planta rectangular, amb baixa, pis i golfes que ha estat rehabilitat recentment, però encara conserva la seva estructura original. A la planta baixa encara es conserven la major part de les obertures originals, com dues portes d'accés, una en arc rebaixat i l'altra de mig punt amb grans dovelles de pedra. El pis superior, com la planta golfes, té les obertures carreuades, amb carreus ben tallats. La façana posterior, té terrasses a cadascun dels pisos, així com un porxo a la planta baixa. La coberta de la casa és amb un teulat a dues vessants. Referències
Molí de Baix (Cabanelles)

El Molí de Baix és una obra de Cabanelles (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situat al nord-oest del nucli urbà de la població de Cabanelles, en el veïnat de Solà de Badós, al nord de Sant Martí de Sesserres. Edifici aïllat format per diversos cossos adossats que li proporcionen una planta força irregular. El volum principal presenta la coberta de teula de dos vessants i està distribuït en planta baixa i pis. Presenta obertures rectangulars i d'arc rebaixat, bastides en maons i pedra. La façana principal, orientada a llevant, compta amb un cos rectangular adossat amb teulada de dos aiguavessos, i que consta de planta baixa i pis. Al nivell inferior presenta dos arcs de mig punt que formen un passadís des del que es pot accedir a la part de tramuntana de la construcció. Al pis destaca una galeria d'arcs de mig punt amb barana d'obra del tipus gelosia. La façana de tramuntana del conjunt presenta, a la planta baixa, la prolongació del passadís anterior mitjançant tres arcs de mig punt més bastits en pedra. Al pis, les obertures són rectangulars i tenen els emmarcaments arrebossats. A l'extrem de ponent del parament destaca una torre de planta circular bastida en pedra sense treballar, disposada regularment. Presenta dos cossos superposats de diferent mesura, l'inferior a mode de basament rematat per un voladís de teula àrab i el superior, més esvelt, rematat per un coronament emmerletat bastit en maons i sostingut per petites mènsules de pedra. Les obertures són rectangulars amb els emmarcaments bastits en maons. Adossat a la façana de migdia del conjunt destaca un cos rectangular organitzat en un sol nivell, cobert per una terrassa a la que s'accedeix des del primer pis de l'edifici principal. Presenta un gran portal d'accés d'arc rebaixat orientat a la banda de llevant. La terrassa està delimitada per una barana d'obra amb gelosia. Tots els cossos que integren la construcció presenten ràfecs a mode de revoltons, arrebossats i emblanquinats, en la línia divisòria dels diferents nivells que integren cada volum. La construcció combina els paraments bastits en pedra sense treballar i d'altres arrebossats i pintats. Història Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals aprovat a les Normes Subsidiàries de Cabanelles (setembre 2001), el Molí de Baix és una construcció del 1700 amb reformes integrals l'any 1941 i 1988. Referències
Casa Melino

La Casa Melino és una obra de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situada dins l'antic nucli històric de la població, al barri del Mercadal i davant de la basílica menor de Santa Maria. Casa entre mitgeres de planta rectangular que consta de planta baixa i planta pis, amb pati a la part posterior. La coberta és a dues vessants de teula àrab, amb el carener paral·lel a la façana. L'element destacable de la construcció és el gran portal d'arc de mig punt adovellat que dona accés a l'interior, el qual està bastit amb grans dovelles i amb els brancals amb carreus ben escairats. La finestra ubicada a la primera planta, oberta amb posterioritat, trenca les dovelles del portal per la part superior. La resta de la façana es troba arrebossada i pintada de color verd. Referències
Rectoria de Castelló d'Empúries

La Rectoria de Castelló d'Empúries és una casa de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situada a l'antic nucli emmurallat de la població, al barri del puig Salner, a la mateixa plaça que la basílica de Santa Maria. Casa entre mitgeres amb jardí posterior, de planta rectangular i formada per tres crugies paral·leles a la façana principal, amb la teulada de teula àrab i doble ràfec de dents de serra. Consta de planta baixa, planta pis i altell. La façana es troba arrebossada i pintada, amb diverses tipologies d'obertures. A la planta baixa hi ha la porta d'accés d'arc de mig punt, amb emmarcament de pedra i la dovella clau destacada. Als costats hi ha tres finestres d'obertura rectangular amb els angles arrodonits i ampit de maons a sardinell units entre ells. A la primera planta hi ha quatre finestrals rectangulars amb permòdols. Els dos centrals tenen sortida a un balcó corregut amb barana de ferro decorada. A l'altell, separat de la primera planta per una cornissa de plaques ceràmiques decorades amb motius vegetals, les obertures són d'arc de mig punt amb l'ampit decorat amb rajoles ceràmiques. Referències
Convent de la Mercè (Castelló d'Empúries)

El Convent de la Mercè és una obra de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Situat dins del nucli urbà de la població de Castelló d'Empúries, a l'extrem nord-oest del nucli antic, formant cantonada entre els carrers Comalac, del Cònsul i del Portal de la Mercè. Edifici cantoner de grans dimensions acompanyat d'un gran pati, i delimitat per una tanca bastida amb pedra i maons, i amb diversos trams del parament arrebossats. Està format per dos cossos rectangulars amb les cobertes de teula de dos vessants i distribuïts en planta baixa i pis. La façana principal està orientada al carrer del Portal de la Mercè. Presenta tres grans portals d'arc rebaixat bastits en maons i amb els emmarcaments arrebossats. Al pis hi ha tres senzilles finestres rectangulars bastides en maons també. La cantonada de migdia del parament està atalussada i bastida amb carreus de pedra calcària blanca ben tallats. A la part superior de la cantonada hi ha una fornícula de mig punt arrebossada. Al costat hi ha dues estretes obertures allargades. La façana de migdia també presenta al pis finestres rectangulars amb els emmarcaments arrebossats. A l'extrem sud-est de la finca, integrat dins la tanca delimitadora, destaca un gran portal d'arc rebaixat bastit amb carreus de pedra desbastats. Està coronat per un frontó triangular arrebossat i decorat amb motllures rectilínies bastides amb maons. També hi ha un petit accés a l'interior del recinte des del carrer del Cònsul. A l'extrem sud-oest, adossada a la tanca delimitadora del recinte, hi ha una font. La construcció està bastida en pedra sense treballar, carreus desbastats i maons tot lligat amb abundant morter de calç, que alhora revesteix les estructures. Història L'any 1238 va ser fundat per Sant Pere Nolasc el convent de Sant Bartomeu de frares mercedaris a extramurs de la població, prop del “pont de la Mercè” del rec del Molí, en temps del comte Ponç Hug III. Posteriorment, vers el segle xviii, es va traslladar a intramurs, vora del portal de la Verge Maria. Cal esmentar que al pati de la casa Nouvilas hi resten dues galeries del claustre d'influència renaixentista, amb arcs rebaixats i columnes toscanes. Referències
Can Calet

Can Calet és una casa de Castelló d'Empúries a la comarca de l'Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És al nucli històric de la vila de Castelló d'Empúries. Forma cantonada entre la plaça dels Homes, el carrer d'Alfons XIII i el del Punyalet. Descripció Edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta plana utilitzada com a terrat i distribuït en planta baixa, dos pisos i unes golfes a l'extrem de llevant d'aquesta coberta. La façana principal, orientada a la plaça dels Homes, presenta la planta baixa enretirada de la línia de façana que marquen els pisos superiors, deixant un espai de passadís que enllaça amb el porticat que caracteritza la plaça. Actualment està molt transformada amb aparadors comercials. Té un portal d'accés rectangular emmarcat en pedra desbastada i amb la llinda plana. L'espai porticat està cobert per un sostre de biguetes i revoltons, sostingut per dos pilars quadrats bastits amb carreus escairats de pedra. Al primer pis s'obren quatre finestrals rectangulars decorats amb guardapols emblanquinats, coronats per una rajola de ceràmica vidrada disposada de forma romboidal. Els finestrals tenen sortida a un balcó corregut amb la llosana motllurada i barana de ferro treballat. A la segona planta hi ha quatre finestres balconeres més amb la mateixa decoració que les del primer pis, i petites llosanes de pedra motllurades. La façana està rematada per una cornisa motllurada damunt la qual s'asseu el coronament esglaonat original de l'edifici. Pel que fa a l'entresolat, corresponent a una de les ampliacions més recents que es va construir al coronament esglaonat, presenta dues senzilles finestres balconeres rectangulars. La façana orientada al carrer d'Alfons XIII és força més senzilla i presenta les obertures del primer pis tapiades. La construcció presenta els paraments arrebossats i pintats de color marró. Referències
Can Massot (Darnius)

Can Massot és una casa de Darnius (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran casal situat als afores del poble. És un casal de planta rectangular amb planta baixa i dos pisos. Consta de cinc cossos orientats a llevant. Els dos primers, de migdia, són més llargs i contenen l'escala d'accés al primer pis. Darrere els altres tres cossos n'hi ha dos de perpendiculars. Tots estan coberts per voltes de pedruscall i suportats per parets de pedra. Les plantes superiors, a les façanes de llevant, de tramuntana i de migdia, es retiren donant lloc a una terrassa que envolta la casa. A la banda de migdia hi ha un cos afegit a la façana que cobreix un tros de terrassa amb una volta de llunetes de maó. Les obertures estan emmarcades amb pedres ben tallades. Cal destacar alguns elements arquitectònics, com per exemple el gran arc de mig punt que dona a la terrassa des de la planta pis. Història L'estiu del 2021, el mas es va convertir en l'allotjament principal del rodatge de la pel·lícula Suro (2022) de Mikel Gurrea on es van establir també les sales de maquillatge i vestuari. Referències
Torre de Carmanxel

La Torre de Carmanxel és una obra de la Jonquera (Alt Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Torre bastida en època de la Guerra dels Trenta Anys al segle xix per protegir l'accés a la vila de la Jonquera, també es va utilitzar com a element final de la línia de telegrafia òptica de Catalunya. En l'actualitat s'utilitza com a refugi del GR11 i del camí de Sant Jaume, i està gestionat pel Centre Excursionista Jonquerenc. Situada dalt d'un turó, aprofitant com a basament la roca. Torre de planta irregular amb tres cossos semicirculars adossats. Murs posteriors amb dues rengleres d'espitlleres i troneres amb marcs de totxos. Vegeu també Telegrafia òptica Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya Referències
Centre Recreatiu de Can Rossell

El Centre Recreatiu de Can Rossell és un edifici de Subirats (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Local aïllat de planta rectangular cobert a dues aigües amb bigues de fusta vistes des de l'interior. Té una sola alçada. La façana és senzilla, té tres obertures, la major és la porta d'arc escarser molt rebaixat, flanquejat per dues finestres rectangulars. Està rematada amb un coronament. A l'interior hi ha un cafè i una sala de ball amb escenari. Referències