Torre Salbana

La Torre Salbana o Salvana és un edifici de Santa Coloma de Cervelló (Baix Llobregat), catalogat com a bé cultural d'interès nacional. Es troba a tocar de la Colònia Güell, sobre el turó del Samuntà, la qual cosa la fa visible des de l'A-2. Actualment està en abandonament i en estat ruinós. Història El 992 era documentada com a torre d'Eles a la venda del Castell de Cervelló que van fer els comtes Ramon Borrell i Ermengol a Ènnec Bonfill: in termine de Erapruniano vel in termine de ipso Lauro et pergit iusta ipsa turre de Eles et pervenit usque in flumine Lubrigado. El 1156 ja tenia terme propi, anomenat de Cort o Sacort, per Pere Cort, feudatari dels Cervelló. A principis del segle xiv, la quadra de Sacort (que segons el fogatge de 1368 tenia 16 focs) va passar a mans dels Castellbell, després a Pere Bosc, escrivà reial, i els seus descendents, el 1389 o 1390, a Pere Sacalm, doctor en drets i vicecanceller del rei, i a Joan Jordà, doctor en drets, que n'era propietari el 1504. Unes cinc dècades més tard, Elisabet-Joana de Montmany, senyora de la torre de Sacort, es va casar amb Pere de Salbà i Escarit, senyor del castell de l'Albà; la seva descendent Maria d'Alentorn i de Salbà, baronessa de Rialp, es casà amb Miquel de Rocabertí-Tagamanent-Descoll i d'Icard, i la seva filla Maria es va casar amb Josep Galceran de Pinós i Perapertusa, senyor de Santa Maria de Barberà, i la senyoria de la torre passà a la seva descendència. El 1813 morí Josep Esteve Galceran de Pinós i Sureda de Sant Martí, marquès de Santa Maria de Barberà i senyor de la torre Salvana, casat amb Maria Josepa de Copons, marquesa de la Manresana i baronessa de Cervelló, Sant Vicenç i Bellera. Després de la mort dels seus fills mascles sense descendència, els succeí la seva filla Maria Josepa, casada amb Josep Maria de Sarriera, comte de Solterra, i el títol i la torre continuaren en mans d'aquesta família. El 1896, l'Ajuntament de Santa Coloma va concedir permís a Ramon de Sarriera i de Vilallonga, marquès de Barberà i de la Manresana i per a fer-hi un mur de tanca i construir-hi un portal. En aquesta època, el conjunt va ser reformat per a donar-li un aire de castell medieval. El 1973, Sixte Pers, Josep Segura i Josep Maria Ballesteros, aparellador municipal de Santa Coloma, van comprar la finca al marquès amb la intenció d'urbanitzar-la, esperant que l'Ajuntament requalificaria els terrenys, cosa que no va permetre la Comissió Provincial d'Urbanisme. Des dels anys 1980, l'edifici ha sofert un deteriorament progressiu, que l'ha deixat en un estat gairebé ruïnós. A la dècada del 1990, va ser adquirit per un aristòcrata italià, que va aconseguir una subvenció europea per a rehabilitar-lo, però finalment no ho va fer i, poc després, va ser adquirit per un grup inversor de Sant Boi de Llobregat. Descripció Es tracta d'un edifici construït a partir de la part baixa d'una torre altmedieval, i d'una masia a dues vessants que pot datar del segle xvii. La façana és a un dels costats majors de l'antiga masia i fou refeta totalment en estil neogòtic. La pedra antiga s'arrebossà i s'imitaren carreus ben escairats. Les finestres i les portes es van remarcar amb decoracions goticitzants i es construí una nova torre amb merlets al costat oposat de l'antiga. La porta al recinte és ferrada, d'arc ogival i està flanquejada per dues torretes amb espitlleres. La torre original, romànica, té un diàmetre exterior de 7,80 metres, amb murs de 1,90 metres a la base i se'n conserva una alçada de 15 metres (baixos i tres pisos). La porta original és a l'alçada del segon pis i es creu que va ser refeta en temps del gòtic. Sobre la part conservada, en la reforma historicista s'hi va fer una volta i un coronament amb una barbacana i merlets, tot de maó. Galeria Referències Vegeu també Casa Descoll Casa Mai-Pinós Mas Falcó Palau Solterra-Barberà Torre del Baró (Barcelona) Castell de Vilassar Palau Solterra (Torroella de Montgrí) Enllaços externs «Joan Vendrell i Campmany (3): EL LAMENTABLE ESTADO DE RUÍNA TOTAL DE LA TORRE SALVANA O SALBANA, DE SANTA COLOMA DE CERVELLÓ». Joan Vendrell i Campmany, 10-10-2016.