NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santa Llúcia de Vilamitjana

Santa Llúcia de Vilamitjana és una capella romànica de l'antic terme de Vilamitjana, situada quasi 500 metres a llevant de la vila closa del mateix nom. És petita, d'una sola nau i amb absis semicircular a llevant. És obra del segle xii, però dins d'un estil molt senzill i rústec, típic de l'arquitectura rural. Vers 1980 tenia la volta esfondrada, però ha estat reconstruïda i torna a estar oberta al culte. Bibliografia ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa, "Santa Llúcia de Vilamitjana", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Vilamitjana". Dins Pallars Jussà, IV. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 34). ISBN 84-7935-755-X GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9 PLADEVALL, Antoni i CASTILLÓ, Arcadi. "Tremp. Vilamitjana", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
Ermita de Santa Lucía (Vilamitjana)

La ermita de Santa Lucía de Vilamitjana es un templo románico del antiguo término de Vilamitjana, situado casi 500 metros a levante de la villa amurallada del mismo nombre, perteneciente al municipio de Tremp y provincia de Lérida. Es pequeño, de una sola nave y ábside semicircular a levante. Es obra del siglo XII, pero dentro de un estilo muy sencillo y rústico, típico de la arquitectura rural. Hacia 1980 tenía la bóveda hundida, pero ha sido reconstruida y vuelve a estar abierta al culto. Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa: "Santa Llúcia de Vilamitjana", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 BELLMUNT I FIGUERAS, Joan: "Vilamitjana". Dins Pallars Jussà, IV. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 34). ISBN 84-7935-755-X GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9 PLADEVALL, Antoni i CASTILLÓ, Arcadi: "Tremp. Vilamitjana", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. Enlaces externos
Santa Margarida de Peranera

Santa Margarida de Peranera és una ermita romànica del municipi del Pont de Suert. Es troba en un lloc aïllat i solitari del nord del poble de Peranera, de l'antic terme de Malpàs. S'hi arriba pel camí de les mines d'hulla de Peranera, en direcció a Erillcastell, fins que es troba la Borda de Puiol, des d'on un camí mena en uns 20 minuts a Santa Margarida. És un bé protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció Es tracta d'un petit edifici molt modificat. té una sola nau coberta amb volta de canó de perfil apuntat. Un arc presbiteral connecta amb l'absis de planta semicircular allargassada. Aquesta presenta una finestra d'una sola esqueixada. El mur de tramuntana descansa sobre la roca, el de migjorn té una gran alçada a causa del desnivell. A ponent trobem la porta d'entrada d'arc de mig punt amb dovelles de pedra tosca, al damunt hi ha una finestra parabòlica amb una petita campana. La volta de la nau presenta un parament més regular i acurat que la resta de l'edifici. Al mur nord s'hi han trobat restes de sepultures. Aquest edifici per les seves característiques es podria datar al S.XI, però amb importants remodelacions fetes al S. XII i posteriors, les quals afectaren la capçalera, la volta, el reforçament dels murs perimetrals i la modificació de les obertures. No es tenen notícies documentals d'època medieval d'aquesta capella. Apareixen referències a partir dels temps moderns. Referències Bibliografia complementària BOIX, Jordi. "El Pont de Suert". Dins El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 BOIX I POCIELLO, Jordi, FONT I ARBÓ, Miquel-Àngel i MONSÓ, Anna. "Santa Margarida de Peranera", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7 GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7 Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Ermita de Santa Margarita (Peranera)

La ermita de Santa Margarita de Peranera (en catalán: Santa Margarida de Peranera) es una ermita románica del pueblo abandonado de Peranera, del antiguo término de Malpàs, actualmente perteneciente al término de El Pont de Suert. Está situada en un lugar aislado y solitario del norte del pueblo de Peranera, unos 2,5 kilómetros al nor-nor-este del pueblo. Descripción Se llega por el camino de las minas de hulla de Peranera, en dirección a Erillcastell, hasta que se encuentra la Borda de Puiol, desde donde un camino lleva en unos 20 minutos a Santa Margarita. Es un edificio muy pequeño, de una sola nave sin subdivisiones y ábside, con un arduo presbiterial un poco amplio, y puerta hacia el oeste. El muro del medio tiene una altura considerable, dado que está a plomo encima del despeñado. El muro norte es de la misma roca que lo abriga. Hecho de sillares irregulares y muy modificada posteriormente, es una obra de entre el siglo XI y el XII. Bibliografía BOIX, Jordi. "El Pont de Suert". En El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 BOIX I POCIELLO, Jordi, FONT I ARBÓ, Miquel-Àngel i MONSÓ, Anna. "Santa Margarida de Peranera", en Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7 GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ermita de Santa Margarita. Instituto Cartográfico de Cataluña
Mare de Déu del Camp

La Mare de Déu del Camp, també anomenada Santa Maria d'Aramunt, és una ermita romànica del poble d'Aramunt, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal d'Aramunt. Està situada poc més de 400 metres al nord-est del poble d'Aramunt Vell, al peu de la pista que des de les Eres porta a l'antic poble d'Aramunt Vell. Tot i que inicialment era romànica, cosa que es mostra encara en la construcció actual, ha sofert amb el pas dels segles notables modificacions, que la van desfigurar una mica. És d'una sola nau, capçada a llevant per un únic absis semicircular, de mesures bastant considerables, tot el conjunt. Davant de la porta, situada a la façana occidental, hi ha un porxo que n'aixopluga l'entrada, com no és estrany de trobar a les esglésies pirinenques. Bibliografia CASTILLÓ, Arcadi i LLORET, T. "El Pont de Claverol. Aramunt", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Ermita de Santa María (Aramunt)

Santa María de Aramunt, también llamada la Virgen del Campo, es una ermita románica del pueblo de Aramunt, perteneciente al municipio de Conca de Dalt, en el Pallars Jussá. Hasta 1969 formaba parte del término municipal de Aramunt. Está situada poco más de 400 metros al noreste del pueblo de Aramunt Vell, al pie de la pista que desde las Eras lleva al antiguo pueblo. Aunque inicialmente era románica, lo que se muestra aún en la construcción actual, ha sufrido con el paso de los siglos notables modificaciones, que la desfiguraron un poco. Es de una sola nave, acabada a levante por un único ábside semicircular, de medidas bastante considerables, todo el conjunto. Ante la puerta, situada en la fachada occidental, hay un porche que protege la entrada, como no es extraño encontrar en las iglesias pirenaicas. Bibliografía CASTILLÓ, Arcadi i LLORET, T. "El Pont de Claverol. Aramunt", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ermita de Santa María. Instituto Cartográfico de Cataluña
Mare de Déu de la Plana

La Mare de Déu de la Plana és una ermita romànica del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal d'Hortoneda de la Conca. És uns 450 metres al nord del poble de Pessonada. És una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció L'església de la Mare de Déu de la Plana es troba isolada al peu dels cingles de Pessonada, a un quilòmetre de la població. Es tracta d'una construcció d'una sola nau, coberta amb volta de canó de perfil lleugerament apuntat que arrenca de sengles arcs de descàrrega oberts als murs laterals i és reforçada per dos arcs torals, també de perfil lleugerament apuntat. La nau és capçada a llevant per un absis semicircular que s'obre a la nau mitjançant un estret arc presbiteral. De les tres portes de l'església, només en resta una d'oberta, les altres són paredades. La porta d'accés a l'església, d'arc de mig punt, és al centre de la façana de migdia. Les dues portes paredades també són d'arc de mig punt, una és a un extrem de la façana sud i l'altra a la façana de ponent. Pel que fa a les finestres, en trobem una al centre de l'absis de doble esqueixada. A la façana de llevant, per sobre l'arc presbiteral, n'hi ha una de cruciforme. A la façana de ponent hi ha la tercera finestra, molt alterada, que originàriament també devia ser cruciforme. I, finalment, a la façana de migdia trobem una finestra d'una sola esqueixada. A ponent hi ha una gran espadanya de dos ulls. Els diferents tipus de parament que presenta permet parlar de dues fases constructives consecutives iniciades a la segona meitat del segle xi. Procedents d'aquesta església es conserven tres taules de pintura al tremp que sembla que formaven un baldaquí datat al segle xiii. Dues formen part del fons del Museo de Bellas Artes de Bilbao i la tercera d'una col·lecció particular. L'hivern del 2009 al 2010 una roca despresa de la muntanya es va anar a encastar contra aquesta ermita, malmetent una part del seu mur septentrional. Llegenda del fantasma del capellà Pep Coll, l'escriptor de Pessonada, recull una llegenda situada a la Mare de Déu de la Plana, amb el títol d'El capellà ressuscitat. Conta d'uns misteriosos tocs de campana que cridaven a missa que se sentien en la capella. Al tercer dia de sentir-los, el bover de Casa Toà es decidí a anar a la capella, però la va trobar tancada i barrada. A través d'una espitllera de la façana de ponent va poder besllumar la figura d'un capellà dient missa, ben revestit amb tot el que corresponia per dir missa, i recitant les fórmules litúrgiques que pertocava. No hi havia ningú més en el temple, ni tan sols escolà per ajudar-lo. Cridà i feu soroll, però aquell capellà no contestava els seus crits. De retorn a Pessonada, el bon bover se n'anà a trobar el rector del poble, qui li explicà que era un capellà una mica gandul en vida, que ara, un cop mort, venia a recuperar les misses que no havia dit en vida. Referències
Ermita de la Virgen de la Plana

La Virgen de la Plana es una ermita románica del municipio de Conca de Dalt, en el Pallars Jussá. Hasta 1969 formaba parte del término municipal de Hortoneda de la Conca. Es unos 450 metros al norte del pueblo de Pessonada. Es una iglesia de una sola nave, cubierta con una bóveda de cañón muy alta y ábside semicircular a levante. Bibliografía Adell i Gisbert, Joan Albert; Casas i Loscos,Maria Lluïsa (1993). Sant Aleix de Claverol: Pallars. en catalán. Barcelona, Enciclopèdia Catalana (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7. Gavín, Josep M. (1981). «Inventari d'esglésies; 8». Pallars Jussà. en catalán. Barcelona: Arxiu Gavín. ISBN 84-85180-25-9. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ermita de la Virgen de la Plana. Institut Cartogràfic de Catalunya
Mare de Déu del Castell de Rivert

La Mare de Déu del Castell de Rivert és una ermita romànica, antiga capella del castell, del poble de Rivert, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal de Toralla i Serradell. Aquesta església és dalt del turó que domina el poble pel nord. És un edifici petit, molt transformat al llarg de la història. D'una sola nau amb absis a llevant, s'hi conserven restes de construccions que podien haver estat d'un porxo o bé de la mateixa nau, més llarg que no pas es conserva actualment. La nau és coberta amb volta de canó. La porta d'accés s'obre a ponent, i és possiblement més tardana. L'aparell del temple és d'entre el segle xi i el xii, irregular, típic de les construccions de caràcter rural i popular. Bibliografia ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Mare de Déu del Castell de Rivert". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Ermita de la Virgen del Castillo (Rivert)

La Virgen del Castillo de Rivert es una ermita románica, antigua capilla del castillo, del pueblo de Rivert, perteneciente al municipio de Conca de Dalt, en el Pallars Jussá, en la provincia de Lérida. Hasta 1969 formaba parte del término municipal de Toralla y Serradell. Descripción Esta iglesia se encuentra ubicada en lo alto del cerro que domina el pueblo. Es un edificio pequeño, muy transformado a lo largo de la historia. De una sola nave con ábside orientado a levante, se conservan restos de construcciones que podían haber sido de un porche o bien de la misma nave, más larga que no se conserva actualmente. La nave está cubierta con bóveda de cañón. La puerta de acceso se abre a poniente, y es posiblemente más tardía. El aparato del templo es de entre el siglo XI y el XII, irregular, típico de las construcciones de carácter rural y popular. Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Mare de Déu del Castell de Rivert". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 (en catalán) Gavín, Josep M. (1981). «Inventari d'esglésies; 8». Pallars Jussà (en catalán). Barcelona: Arxiu Gavín. ISBN 84-85180-25-9. Enlaces externos Institut Cartogràfic de Catalunya
Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú

L'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú és un centre d'ensenyament universitari dependent de la Universitat Politècnica de Catalunya i situat a Vilanova i la Geltrú. Graus EEES Àmbit de l'Enginyeria Industrial Grau en Enginyeria de Disseny Industrial i Desenvolupament del Producte Grau en Enginyeria Elèctrica i Sistemes Ferroviaris Grau en Enginyeria Electrònica Industrial i Automàtica Grau en Enginyeria Mecànica Àmbit TIC Grau en Enginyeria Informàtica Màsters Universitari en Enginyeria en Sistemes Automàtics i Electrònica Industrial en Estudis Avançats en Disseny-Barcelona (MBDesign) Màster professional Master Sistemas Ferroviarios y Tracción Eléctrica Postgraus Postgrau Android: del programador a l'usuari. Doctorat ERASMUS MUNDUS joint Doctorate in Interactive Cognitive and Environments Referències Bibliografia Fets memorables a l'Escola Vilanova i la Geltrú i al seu entorn: 1945-1995, 50 anys de la recuperació dels ensenyaments tècnics. Barcelona: Servei de publicacions de la UPC, 1995. D.L. B-19.466-95. Tubau, Albert. 100 anys de l'Escola d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú. Vilanova i la Geltrú: El cep i la nansa, octubre 2001. ISBN 84-85960-61-0. Enllaços externs Web oficial de l'Escola Web oficial de la UPC
Estació de Camp-redó

Camp-redó és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al sud del nucli de població de Camp-redó, al municipi de Tortosa, a la comarca catalana del Baix Ebre. L'estació es troba a la línia Tarragona - Tortosa/Ulldecona i hi tenen parada trens de la línia R16 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operats per Renfe Operadora. Aquesta estació de la línia de Tortosa va entrar en servei l'any 1867 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia Ferroviària d'Almansa a València i Tarragona (AVT) entre l'Aldea i Ulldecona obrint l'últim tram d'una línia que ja tenia serveis des de l'Aldea cap al nord i des d'Ulldecona al sud des de 1865. Aquest tram va ser l'últim en posar-se en funcionament per la construcció del pont del riu Ebre. L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.000 passatgers. Serveis ferroviaris Referències Vegeu també Xarxa ferroviària de Catalunya Renfe Operadora
Estación de Campredó

Campredó​ —también llamada Camp-Redó​ o Camp-redó​— es una estación ferroviaria situada en el municipio español de Tortosa, en la provincia de Tarragona, comunidad autónoma de Cataluña. Situación ferroviaria La estación se encuentra situada en el punto kilométrico 199,0 de la línea férrea de ancho ibérico Tortosa-Amposta, a una altitud de 6,6 metros.​ El kilometraje se corresponde al trazado histórico de la línea Valencia-Tarragona. Historia Aunque la estación se encuentra en el tramo Tortosa-Amposta de la línea que pretendía unir Valencia con Tarragona abierto el 8 de mayo de 1867 por parte de la Sociedad de los Ferrocarriles de Almansa a Valencia y Tarragona (AVT),​ en aquel momento no se dispuso de ninguna parada en Campredó. Esto cambió en 1923, cuando la compañía Norte —que años antes había adquirido AVT— puso en funcionamiento la correspondiente estación.​ En 1941, tras la nacionalización del ferrocarril en España la misma pasó a ser gestionada por la recién creada RENFE. Desde el 31 de diciembre de 2004 Renfe Operadora explota la línea mientras que Adif es la titular de las instalaciones ferroviarias. Servicios ferroviarios Media Distancia Los trenes de Media Distancia operadores por Renfe la unen principalmente con Tortosa, Tarragona y Barcelona. Su tráfico se limita a un tren diario en ambos sentidos. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estación de Campredó. Media Distancia Cataluña en la web de Renfe.
Estació de Cerdanyola Universitat

Cerdanyola Universitat és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al municipi de Cerdanyola del Vallès a la comarca del Vallès Occidental, a prop de la Universitat Autònoma de Barcelona. L'estació es troba a la línia Castellbisbal / el Papiol - Mollet per on circulen trens de les línies R7 i R8 de Rodalies de Catalunya, operades per Renfe Operadora, i trens de mercaderies. L'estació s'ubica dins de la tarifa plana de l'àrea metropolitana de Barcelona, qualsevol trajecte entre dos dels municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona es compta com a zona 1. Aquesta estació de la línia de Mollet al Papiol es va construir l'any 1982, com la resta de la línia que es va construir com a ferrocarril orbital per evitar que els trens de mercaderies passessin per Barcelona. No va donar servei a trens de passatgers fins a l'any 1995 amb l'entrada en funcionament d'un ramal de la R4 per unir la Universitat Autònoma de Barcelona amb Barcelona, posteriorment es va anul·lar per entrar en servei el 23 de maig de 2005 un nou servei de Rodalies de Catalunya anomenat R7 que també feia la mateixa funció però connectant a més amb altres estacions de la línia de Mollet al Papiol i de la línia de Martorell. Quan hi arribava la R4, aquest ramal només funcionava els dies lectius per donar servei a la universitat. Posteriorment, el dia 26 de juny de 2011 es posa en servei la nova línia R8 de Rodalies de Catalunya, en substitució de la R7 de Rodalies de Catalunya, que queda escurçada entre l'estació de Sant Andreu Arenal per un costat, que és el seu nou inici; fins a l'estació de Cerdanyola Universitat, que és el seu nou final, amb enllaç amb la línia R8. La línia R8, és la primera línia que no passa per Barcelona. L'any 2016 va registrar l'entrada de 868.000 passatgers. Serveis ferroviaris Referències Vegeu també Estació d'Universitat Autònoma Estació de Cerdanyola del Vallès Llista d'estacions d'Adif a Catalunya Xarxa ferroviària de Catalunya
Estación de Cerdanyola Universitat

Cerdanyola Universidad​ (en catalán y oficialmente Cerdanyola Universitat y anteriormente llamada Cerdanyola-Bellaterra) es una estación de las líneas R7 y R8 de Rodalies Renfe de Barcelona situada en el municipio de Sardañola del Vallés junto a la Universidad Autónoma de Barcelona. Se abrió al público en 1995 al crearse un ramal de la línea 4 desde la estación de Estación de Cerdanyola del Vallès. Se encuentra en el ramal El Papiol-Mollet que circunvala Barcelona comunicando las líneas ferroviarias del sur con las del norte de la ciudad. Tarifa plana Esta estación está dentro de la tarifa plana del área metropolitana de Barcelona, cualquier trayecto entre dos de los municipios de la área metropolitana de Barcelona se contará como zona 1. Servicios ferroviarios Referencias
Estació de Manlleu

Manlleu és una estació de ferrocarril propietat d'ADIF situada a la població de Manlleu a la comarca d'Osona. L'estació es troba a la línia Barcelona-Ripoll per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora. Aquesta estació de l'antiga línia de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses (actualment el tram Ripoll - Sant Joan és una via verda) va entrar en servei l'any 1879 quan es va obrir el tram entre Vic i Torelló. L'any 2016 va registrar l'entrada de 55.000 passatgers. Serveis ferroviaris L'edifici L'edifici forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'estació de Manlleu segueix la tipologia de les estacions que es construïen en aquell moment. Es tracta d'un edifici de planta baixa i pis amb dues ales laterals a la planta baixa. El cos central disposa de tres obertures amb arc de mig punt a la planta baixa, mentre que a la planta pis hi ha tres finestres d'arc rebaixat. El mateix esquema es repeteix en la façana que dona a les vies, en aquest cas però, les obertures de la planta baixa són d'arc rebaixat. Totes les obertures estan emmarcades amb maó, la resta de l'edifici està arrebossat. Les cobertes són de teula ceràmica a dues vessants. La teulada del cos central té el carener perpendicular a la façana mentre que els cossos d'ambdós costats tenen el carener paral·lel. En el seu origen no disposava de marquesina. Per la seva instal·lació es van haver d'aixecar els dos mòduls laterals. L'actuació va tenir lloc vers 1928 coincidint amb la electrificació de la línia. Cal dir que les estacions de Torelló, Manlleu i Sant Quirze de Besora son idèntiques. Referències Vegeu també Llista d'estacions d'Adif a Catalunya Xarxa ferroviària de Catalunya
Estació de Parets del Vallès

Parets del Vallès és una estació de ferrocarril propietat d'Adif situada a la població de Parets del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental. L'estació es troba a la línia Barcelona-Ripoll, per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operats per Renfe Operadora. Aquesta estació de l'antiga línia de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses (actualment el tram Ripoll - Sant Joan és una via verda) va entrar en servei l'any 1886, quan es va obrir un nou ramal per evitar pagar un cànon a MZA per utilitzar la línia de Girona, des de Granollers Centre, per arribar a Barcelona. Aquest nou ramal de Sant Martí de Provençals a Llerona finalment només es va construir fins a Montcada, on enllaça amb la línia de Manresa. L'any 2019 va registrar l'entrada de 387.000 passatgers. Serveis ferroviaris ¹ En aquesta estació paren els regionals cadenciats direcció Ripoll / Ribes de Freser / Puigcerdà / La Tor de Querol. Referències Vegeu també Viaducte de Parets del Vallès Llista d'estacions d'Adif a Catalunya Xarxa ferroviària de Catalunya