Castell de Cornellà

El Castell de Cornellà, conegut popularment com del Borni, és un edifici situat a l'actual barri Centre de Cornellà de Llobregat, declarat bé cultural d'interès nacional. Està situat estratègicament a dalt d'un petit turó des del qual s'albira el delta del Llobregat i el tram final d'aquest riu, de Sant Boi a l'altra ribera. Història Les excavacions arqueològiques indiquen que entre l'època romana i l'edat mitjana va existir un nucli de població continuat a la zona entre l'església de Santa Maria i el castell. La primera referència documental és del 1067, quan hi consta una torre defensiva in locum Cornelianus, sense especificar-ne la ubicació precisa. Els segles xi-xii, pertanyia a la família Cornellà, també coneguda com a Castellvell. El 1162, Pere de Cornellà va fer de testimoni en una donació feta per Gausfred, comte del Rosselló, i el 1173, Berenguer de Cornellà va retre homenatge a Alfons II. El 1192, el senyor del castell era Bernat de Granera, que va vendre per 21.000 sous una cavalleria a la parròquia de Cornellà al mateix rei. El castell, centre d'un ampli domini o quadra, va ser reconstruït a finals del segle xiii o principis del xiv, i el 1308 pertanyia a Berenguer Mallol. A mitjans d'aquest segle, els Mallol reorganitzaren l'explotació agrícola de les terres i les repoblaren, donant origen a molts dels masos de la parròquia. Segons l'historiador Bonaventura Pedemonte, el 1467, durant la Guerra Civil Catalana fou confiscat al clergue Joan Maurici de Ribes (†1488) i cedit a Manaud del Guerri, partidari de Renat d'Anjou i capità seu al Llobregat. Sembla que el castell patí desperfectes a causa del conflicte i tornà als Ribes. Adriana de Ribes (†1570) el va fer restaurar com a residència senyorial i en no tenir descendència, el 1560 el va donar al seu cosí Joan de Rajadell i de Vega (†1603) en els capítols matrimonials d'aquest amb Elionor de Ciurana. Fou succeït per Francesc de Rajadell i de Cruïlles, fill del seu segon matrimoni amb Violant de Cruïlles, òlim de Vilarig i de Quadres, baronessa de Cruïlles, i casat amb Marianna de Xammar. El 1666, el seu fill Josep de Cruïlles-Rajadell i de Xammar va vendre el castell i la quadra de Cornellà a Baltasar d'Oriol i Marcer, que el convertí en centre d'una explotació agrícola. El seu fill Melcior d'Oriol i de Tord va morir sense descendència, i fou succeït pel seu germà Josep, abat del monestir de Santa Maria de Ripoll entre 1756 i la seva mort el 1784, que a mitjans de segle va haver de pledejar amb Josep de Carreras-Cruïlles-Rajadell i de Vallgornera i Francesca de Vallgornera per la possessió del castell. Posteriorment, va passar a mans d'Antoni de Puig i d'Oriol, succeït per Antoni de Puig i Franquesa. Aquest va morir als 72 anys, instituïnt hereu universal al seu fill Joan de Puig i Estany, i en cas de morir aquest sense successió legítima, a la seva filla Maria Antònia de Puig, vídua de Cristòfor Via, que morí el 30 de gener del 1823 i fou succeïda pel seu fill Antoni Via i de Puig, casat amb Mercè de Llança (o Llanza) i de Móra. El 1903, el castell i les seves terres foren venuts en subhasta pública per Josep Samsó, Pere Hostench i Antoni Via i de Llança, representants dels creditors d'Antoni Via i de Puig, a l'antic masover Miquel Cuxart i Mitjavila, pare d'Isidre Cuxart i Gil, conegut com a «Borni», per 20.000 pessetes. El 1992, el castell va ser adquirit per l'Ajuntament de Cornellà, i tot seguit hi van començar les obres de rehabilitació i recuperació, acabades el 2000. Descripció És un gran casal d'estil gòtic, construït amb carreus de pedra i argamassa a la base i a les torres, i terra pastada (tàpia) a la resta. És de planta quadrada entorn d'un pati central, amb una torre a cada extrem, que sobresurten per damunt de la fàbrica de dues plantes. Segons dibuixos de l'arquitecte Ramon Puig i Gairalt, a la planta hi ha el celler i la capella, i al pis superior diverses cambres i salons. De les façanes cal destacar diversos finestrals gòtics geminats típics del gòtic refinat del segle xv. Al pati inferior hi ha finestres tapiades. Una de les finestres geminades que es conserven al castell és d'estil gòtic avançat (segle xv). Està formada de carreus ben tallats de pedra seca. Cada brancal està fet de tres peces sobre una base d'una sola pedra i coronada per dues pedres treballades formant arquets ogivals trilobats. Les pedres que formen els arcs descansen sobre els brancals i sobre una petita columneta fina amb capitell facetat cúbic amb la part inferior cònica. El capitell és el típic estilitzat gòtic que imita sintèticament el model corinti clàssic, amb roseta, collarí i fulles d'acant, habitual de l'arquitectura gòtica catalana del segle xv. Alguns elements, com la columneta i la llinda dreta superior semblen posteriors, fruit d'una restauració mimètica moderna. A la planta baixa s'hi pot visitar la sala d'exposicions, mentre que el pati és utilitzat per a diverses activitats: concerts, conferències, presentacions públiques, etc. La primera i segona planta acullen l'Arxiu Històric Municipal de Cornellà. Referències Vegeu també Castell de Barberà del Vallès Casa Manuel de Figuerola Casa Joan Santmartí Casa Francesc de Llança Bibliografia Gelabert i Fiet, Eduard. Cornellá de Llobregat: Historia, arqueología, folklore. AGM, 1973, p. 119-131. Guaita i Jiménez, Pere. Cornellà de Llobregat: recull gràfic 1890-1965. El Papiol: Efadós, 2002 (L'Abans). ISBN 84-95550-08-3. Enllaços externs «Castell de Cornellà». Castells Catalans (blog), 17-06-2009.