NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Jordi (Òrrius)

Can Jordi és una obra gòtica d'Òrrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Al límit del municipi amb Argentona, al veïnat de Clarà, hi ha la masia de Can Macià, també anomenada Can Jordi. Es tracta d'un edifici petit i humil, del tipus II -les vessants de la teulada dibuixen un frontó a la façana principal-. Del cos central de la masia, neixen d'altres de més petits, de construcció més recent; un garatge, un magatzem,...A la façana principal es conserva el portal rodó d'onze dovelles, i finestres amb carreus de llinda recta i ampit. Les parets, unes fetes de tàpia i altres de maó i ciment, estan arrebossades i emblanquinades. Els sostres, de bigues de fusta els antics i de ciment els nous, estan fets de teula. La casa avui està habitada per pagesos que viuen del conreu de les terres que als envolta. Sense haver-hi cap mur que la tanqui, la masia es troba al mig d'un camp de vinya. Referències
Can Lladó (Cabrera de Mar)

Can Lladó o Can Modolell és una obra amb elements gòtics de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia amb teulada a dues vessants però amb el frontó a la façana lateral. Tres cossos perpendiculars a la façana principal. De planta baixa, pis i golfes. Al fons de l'entrada hi ha l'escala que puja a la sala principal del primer pis, on hi ha habitacions a banda i banda. Adossat al cos lateral dret hi ha el celler amb tres arcades. A la façana principal s'hi conserva una finestra gòtica del segle xv. Història Aquesta casa, actualment de la família Modolell, va pertànyer a la família Lladó des del segle xvi. Referències
Can Llibre de Pagès

Can Llibre de Pagès és una obra de Dosrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici gran amb afegits. Consta de planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues aigües. La façana principal té un portal d'arc de mig punt amb dovelles de pedra que fa d'accés. Ha sofert una restauració que posa al descobert les seves obertures de pedra. Està situada sobre una elevació respecte el terreny i l'envolta un petit mur. Referències
Can Llorell (Cabrera de Mar)

Can Llorell és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Conjunt format per tres cases adossades. La masia és del grup III amb tres crugies cossos, perpendiculars a la façana principal. Amb la planta baixa, planta pis i golfes pel cos central, i la planta baixa i planta pis pels dos cossos laterals. La teulada és a dues vessants amb frontó a la façana principal i aiguavessos paral·lels a aquesta. La masia fou ampliada per la banda est a finals del XIX i principis del XX per un edifici d'estil historicista eclèctic i modernista i per la galeria porticada adossada al sud-est de la masia. Consta de dos cossos laterals i un de central més elevat, coronat per un capcer circular. Davant l'entrada principal hi ha un porxo quadrat que fa de balcó del pis superior. Referències
Can Mallol (Cabrera de Mar)

Can Mallol, o Can Vivé, és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de tipus basilical. L'edifici principal té la teulada a dues vessants. El cos central té un pis més elevat, on hi ha les golfes. A més dels tres cossos, a l'esquerra i reculada de la façana principal hi ha un cos de planta baixa i pis, amb un porxada amb llinda de 4,62 m de llum. A la façana principal hi ha el gran portal rodó dovellat amb dos graons d'accés i un banc de pedra als costats. A l'interior la planta baixa forma cinc cossos. A l'entrada hi ha una escala que puja al pis. Història La propietat d'aquesta masia ha estat sempre de la família Mallol. Recentment fou restaurada tota la façana, cobertes i interior. Originàriament el rellotge de sol estava emplaçat al costat de la finestra lateral dreta. Referències
Can Manyé (Alella)

Can Manyé és un edifici d'Alella (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta d'un edifici civil format per una planta baixa i un pis i cobert per una teulada que en la part central té dues vessants amb el carener paral·lel a la façana i en els laterals, més baixos, només presenta un aiguavés. En el conjunt són destacar les obertures realitzades amb pedra: les llindes, llindars i brancals de les finestres i, especialment la portalada d'arc de mig punt realitzada amb grans dovelles. També els angles exteriors de l'edifici són realitzats amb carreus de pedra. Història L'any 1673 en Pau Cabesa comprà la casa que abans era d'en Famosa. Antigament era coneguda amb el nom de Mas Grau. El 1781 era propietat de Pere Roca. Continuà amb la família Roca fins a finals del segle passat. Fa una anys la comprà l'empresa tèxtil Mañé S. A., per instal·lar-hi una de les seves fàbriques. Referències
Can Mates (Sant Cebrià de Vallalta)

Can Mates és una masia de Sant Cebrià de Vallalta (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa és propietat de la família dels marquesos de Montsolís, que tenen un mausoleu a l'església parroquial de Sant Cebrià. Història Té el seu origen en una antiga torre de defensa, anomenada Torre de Mata, que vigilava el camí que conduïa al castell de Montpalau. Al segle xvii, Joan Baptista de Mata i Soler, senyor de la Torre de Mata i cavaller de l'orde de Montesa, emprengué la carrera militar i arribà a ser capità general d'artilleria d'Aragó. Morí el 1675 a Sant Cebrià i fou enterrat en el mausoleu que havia fet construir el 1663 a l'església parroquial. El seu fill Josep Antoni de Mata i de Copons es va casar amb la seva cosina Caterina de Copons del Llor i d'Armengol, senyora del Llor, Tossal, Torreblanca, la Força, la Quadra d'Orpinell i el castell de Llenguadera. S'adherí al bàndol austriacista i formà part del consell de guerra de l'Arxiduc Carles, que el 1707 li concedí el títol de comte de la Torre de Mata. Va participar en la defensa de Barcelona durant el setge de 1713-1714, i després de la victòria felipista, la propietat fou expropiada a favor del jurista Francesc de Graell i Padrell, auditor de guerra de Felip V. La seva filla Maria Antònia de Graell i de Bosc es va casar amb Isidre de Pallejà i de Riera (1731-1787), hereu de Cal Pallejà, i foren pares de Gaietà de Pallejà i de Graell (1757-1829). El 1849, el seu net Guillem de Pallejà i d'Olzina (1819-1902) es va casar amb Maria de la Concepció de Bassa i de Saleta, II marquesa de Monsolís, i l'hereu fou Josep Maria de Pallejà i de Bassa (1864-1926), III marquès de Monsolís. Descripció Es tracta d'una casa situada al costat nord de la riera de Mates; s'accedeix per un camí tot just arribats a Sant Cebrià, per la carretera, des de Sant Pol. Un cop passada la riera, veurem primer Can Goitia i després Can Mates. Es troba dalt d'un turó d'on es veu la vall de la riera. A mitjans d'aquest segle fou molt reformada seguint un estil classicitzant. Segons sembla, l'edifici original semblava un castell i se l'anomenava com a tal. Conserva una petita capella elevada sobre el camí. Per les llindes i motllures de les finestres, l'edifici originari podria ser del segle xviii, donat el seu estil barroc. Referències Vegeu també Les Quatre Torres (Alella) Castell del Llor Casa Bacardí Palau Pallejà Castell de Saleta del Mas Torre d'en Feu
Can Moreu (Cabrera de Mar)

Can Moreu és una masia de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia de planta baixa i pis, amb teulada a dues vessants. Portal rodó dovellat. Finestres rectangulars emmarcades amb elements de pedra. A la restauració que feu Puig i Cadafalch s'hi afegí un cos al primer pis que sobresurt de la façana i que forma un porxo sostingut per dues columnes de totxana a l'entrada principal. El portal fou també modificat. Història El senyor Moreu comprà aquesta masia, provinent de la desamortització dels edificis religiosos feta per l'estat a mitjans de segle xix i n'encarregà la restauració a l'arquitecte Puig i Cadafalch. La casa deixà de ser destinada al conreu de les terres i prengué el caràcter de residència d'estiu. Referències
Can Peixau (Teià)

Can Peixau és una obra neoclàssica de Teià (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici de planta baixa, planta noble amb tres balcons, pis i terrat, a la part del darrere del qual hi ha una torre llanterna de planta quadrada. La façana mostra tots els elements ordenats simètricament respecte a un eix central. En els dos murs laterals hi ha una galeria porxada amb arcs de mig punt, d'estil totalment neoclàssic, igual que les balustrades que coronen la façana. Sobre la façana hi ha restes de decoració pintada en forma de carreus. Es conserva molt malament. En l'actualitat hi ha quatre vivendes dins el mateix edifici, tres d'elles deshabitades. Història La primera data de construcció fou l'any 1726 i la reforma que li va donar l'aspecte actual fou realitzada l'any 1849. Referències
Can Prat (Cabrera de Mar)

Can Prat és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia amb teulada a dues vessants. Té tres cossos perpendiculars a la façana, de planta baixa i pis. Portal rodó dovellat i finestres rectangulars amb llinda recta. Rellotge de sol a la part esquerra de la façana i amb una inscripció a sota: "Jo sense sol i tu sense fe no valem re". Adossat al cos principal hi ha un altre cos, també de planta baixa i pis. Tancant el jardí hi ha un alt mur de pedra que impedeix la visió de la casa des del carrer. Història És propietat de la família Prat des de fa més de cent anys. Referències
Can Prats (Òrrius)

Can Prats és una obra d'Òrrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia formada per planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues aigües. A la planta baixa hi ha un portal rodó amb dovelles de pedra granítica, a cada costat hi ha una finestra, la de l'esquerra és molt petita i la de la dreta és amb llindar recte. Al primer pis hi ha tres finestres igual que les altres. Els angles de la casa també són de carreus de pedra. Al costat del portal d'entrada hi ha un banc de pedra i un cavalcador i un angle de la teulada hi ha una garita de defensa aquesta està sostinguda per motllures. Envolta la casa un pati que fa d'era. Història Aquesta masia és del segle xv però guarda documents del xiii. Referències
Can Regent

Can Regent, antigament coneguda com a a Can Carreras, és un edifici de Montgat (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'antiga masia de tipus basilical va ser reformada profundament a la segona meitat del segle xx, i només s'ha conservat el mur de tancament de la propietat i la capella, dedicada a Mare de Déu de les Neus. El primer intercala tot al llarg una reixa de ferro amb un espai tancat per paret de pedra, arrebossada, i acabada en una forma triangular que a la seva part superior està decorada amb hídries i elements ornamentals en forma de pinya, realitzats amb terra cuita. En un angle del recinte hi ha la petita capella. Està coberta amb una teulada de dos vessants amb el carener perpendicular a la façana, de la que sobresurt una llarga espadanya d'un sol ull. Història El primer propietari documentat fou Ramon de Boixadors i Cornet, canonge de la Seu, de qui va passar al seu cosí germà Josep de Casademunt, òlim de Boixadors, jurista i regent de la Cancelleria Reial i del Consell d'Aragó, que en va fer donació al seu fill Lluís de Boixadors i Crassi en ocasió del seu matrimoni amb Marianna de Sentmenat. El 1685, la pubilla Josepa de Boixadors i de Sentmenat, senyora de Pontons, es va casar a la capella amb Joan de Copons i de Falcó, i l'hereu fou Francesc Xavier de Copons-Falcó i de Boixadors, senyor de la Manresana, un destacat austriacista que s'hagué d'exiliar a Viena. Casat amb Carme d'Ivorra i de Vilallonga, baronessa de Cervelló i de Bellera i senyora de Sant Vicenç dels Horts, fou succeït pel seu primogènit Agustí de Copons i d'Ivorra, que morí solter el 1762 i fou succeït pel seu germà Ramon, que el 1767 va rebre el títol de marquès de la Manresana. El seu fill Ramon Francesc de Copons i Despujol va morir sense descendència i la successoó passà a la seva fila Maria Josepa de Copons i Despujol, que es va casar amb Josep Esteve Galceran de Pinós i Sureda de Santmartí, marquès de Barberà. Els seus fills mascles Josep Ramon i Rafael van morir sense descendència i la successió va passar a la seva filla Maria Josepa de Pinós i Copons de la Manresana (†1857), casada amb Josep de Sarriera i Despujol, comte de Solterra. L'hereu fou Ramon de Sarriera i de Pinós, marquès de Barberà i de la Manresana i comte de Solterra. Posteriorment, la finca va passar a mans de Baldiri Carreras i Xuriach, fill de Josep Carreras i d'Argerich, que consta com a propietari de la capella a la visita pastoral del 1883. Cap al 1945, la finca va ser adquirida pel promotor immobiliari Joaquim Nebot i Montoliu en nom de la societat Torre del Regente SL, que la va parcel·lar i en va urbanitzar la part coresponent al municipi de Tiana amb el nom de La Virreina, i posteriorment la dl terme de Montgat, inaugurada el 21 d'octubre del 1990 amb el nom d'Urbanització Camí d'Alella. Referències Vegeu també Casa Manuel de Figuerola Palau Solterra-Barberà Palau de la Virreina
Can Rodon (Cabrera de Mar)

Can Rodon és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia amb teulada a doble vessant de dues plantes i un pis. Portal rodó dovellat amb dos bancs de pedra a cada banda. La façana conserva una finestra gòtica. Interiorment els cossos són paral·lels a la façana. A la part esquerra de la façana se li ha afegit un cos amb dos finestrals amb arcades. Història Actualment hi ha un bar i instal·lacions esportives. Referències
Can Rogent (Dosrius)

Can Rogent és una obra de Dosrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia gran del tipus basilical formada per tres cossos, el central cobert a dues aigües i els laterals a una vessant. Consta de planta baixa, pis i golfes a la part central. A la planta baixa hi ha un portal rodó amb dovelles grans que fa d'entrada principal; la resta d'obertures són de pedra però amb llinda recta. Hi ha una petita finestra al cos lateral dret diferent, que sembla anterior a les altres. Referències
Can Rogiet

Can Rogiet és una obra eclèctica d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici civil de planta pràcticament quadrada. Al mig presenta un cos elevat que permet l'accés al terrat. Format per planta baixa i dos pisos, destaquen els balcons frontals del primer pis i les finestres aparellades d'arc de mig punt que recorren tant la façana frontal com les laterals. Els murs són arrebossats de manera que imiten els carreus. L'entrada al jardí es fa per un reixat de ferro. Referències
Can Serra (Cabrera de Mar)

Can Serra és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'un immoble que consta d'un volum de tres crugies/cossos perpendiculars a la façana. Té planta baixa i planta pis. La coberta de la teulada és a dues vessants amb frontons a les façanes laterals i aiguavessos a la façana principal i façana posterior. El portal d'accés és de llinda recta i les finestres són rectangulars amb llinda, brancals i ampits de pedra. Referències
Can Torras (Alella)

Can Torras és una obra eclèctica d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció És un conjunt situat al límit del terme municipal amb el Masnou, als voltants del barri de Can Sors, al sud del torrent de Rials. Es tracta d'un complex destinat a assistència sanitària constituït per una sèrie de construccions de nova planta que giren entorn de l'edificació principal, un edifici d'estil neoclàssic, de planta rectangular i una alçada de planta baixa i dues plantes pis. Destaca pel seu cos central -de planta quadrada i major alçada- amb una coberta a quatre aigües sobre la qual s'aixeca, al punt central, una torre amb mirador ben visible des de l'entorn de la riera. La torre té petites finestres d'arc de mig punt i es remata amb una barana calada i un parallamps suportat per elements metàl·lics de formes arquejades. A banda i banda del volum central trobem cossos de planta baixa, pis i terrat. La façana principal, orientada a migdia, és simètrica i està ordenada verticalment en cinc eixos de composició. En destaca el porxo central amb terrassa que sobresurt i protegeix la porta d'accés, d'arc rebaixat. La planta pis està formada per balconeres -les laterals són d'arc de mig punt- amb barana calada. Sobre les finestres de les golfes, una cornisa decorada amb modillons remata les façanes i dona unitat al conjunt. La façana posterior és similar a la principal, amb el mateix cos amb porxo amb terrassa, però amb una agrupació de tres balconeres d'arc de mig punt a la planta pis. Les façanes laterals estan formades per grans finestrals d'arc de mig punt a la planta pis, tot i que el costat de llevant ha estat mossegat per un cos de vidre i perfileria metàl·lica amb una passera coberta que comunica amb l'edifici annex del costat, en tots els casos utilitzant els mateixos materials actuals. Totes les façanes, tret d'aquest element en qüestió, estan decorades amb un estuc que forma franges horitzontals i amb petites cornises que separen les diferents plantes. De l'exterior, els jardins han quedat reduïts a la mínima expressió, ofegats pels diferents volums que conformen el complex. Destaca el pati del davant i alguns trams de tanques i murs. El gust neoclàssic, característic de finals del segle xix, es reforça amb l'ús de balustrades, hídries, arcades i, especialment, amb la decoració escultòrica del jardí. Referències
Can Ventura (Montgat)

Can Ventura és una obra amb elements eclèctics i historicistes de Montgat (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Mansió constituïda per diferents cossos on també es troba l'antiga fàbrica tèxtil. L'estructura de la casa recorda a un castell medieval per l'ús de torrasses, torretes circulars, barbacanes, merlets en els acabaments superiors dels murs,... Té un cos central, més alt que la resta, amb un gran escut i una fornícula amb una escultura al damunt. També destaca una xemeneia en forma de figura humana. Està construïda amb maó vist i pedra. Història La casa va pertànyer a la família Ventura, propietària de la fàbrica annexa "Los Toldos", on es feien tendals i veles de vaixell. Referències
Can Vinyamata

Can Vinyamata és una masia gòtica d'Òrrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia gran formada per planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues aigües. A la planta baixa hi trobem dues finestres amb llindes rectes i un portal rodó amb dovelles, al primer pis hi ha la finestra principal sobre el portal rodó amb arc treballat d'estil gòtic i relleus escultòrics, a cada costat hi ha una altra finestra petita, una amb llinda recta i l'altre amb arcs a diferents nivells. La masia consta de tres cossos i un de transversal. La façana acaba amb una petita cornisa que és nova però que segueix l'estil de la casa. L'interior també està d'acord amb l'estil de l'exterior, hi ha portes amb llindes rectes de pedra. Història Durant uns anys del segle XX, aquesta masia fou propietat de l'alemany Hans Breuer, exdirigent de les Joventuts Hitlerianes (Ref: Josep Maria Fàbregas: Hallado un depósito de armas de los ultraderechistas de Mataró, El País, 11-2-1984). Referències
Can Vives de la Cortada

Can Vives de la Cortada és una obra de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Casa de pagès de planta baixa i dues plantes més. S'observen perfectament els carreus de pedra de les obertures i les arcades dels darrers pisos. Coberta a dues aigües. Estructura de tipus basilical amb modificacions posteriors. Finestres gòtiques senzilles. Cos diferent al costat esquerre. Història Aquesta casa es devia deixar cap al 1975, i és probable que quedin uns munts de pedra pels racons. Pel seu abandó era possible entrar al seu interior on es podia apreciar a la cuina un banc-escó. Referències
Casetes de la platja de Garraf

Les Casetes de la platja de Garraf és una obra de Sitges (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'un conjunt de casetes ubicades al Passeig Llorach, a la platja de Garraf, construïdes inicialment com a casetes de bany i per deixar-hi els estris de pesca, que posteriors modificacions i ampliacions han anat convertint en petits habitatges de temporada. Tot i la seva diversitat, totes estan sobre alçades sobre la sorra de la platja i les seves parets inicialment eren de fusta. Finalment la construcció de la vorera del costat de la platja dona una major unitat al conjunt. El conjunt, tot i la seva diversitat, té una gran coherència degut als elements comuns a totes elles, i a haver conservat, tot i les variacions sofertes, el seu caràcter popular i de construcció lleugera sobre la platja. Història Les primeres casetes, de fusta i lona, es van començar a construir l'any 1923 pels empleats de la MZA per passar-hi l'estiu. A poc a poc altres estiuejants van anar construint les seves cabanes sobre la sorra. L'any 1931, amb el permís de la Marina, el senyor Domingo Sorribas va construir la primera cabana sobre pilars, de parets fusta i sostre d'uralita. La construcció va tenir èxit i es van continuar concedint permisos. Es van establir unes normes: es pagaven 25 pessetes per construcció i aquestes havien de seguir una normativa força precisa que regulava alguns aspectes com la distància entre les cases. En tres anys es van edificar fins a 33 casetes. A partir de 1946 les casetes es pinten dels colors actuals, blanc per a les façanes i verd per als detalls i teulades, i passen a ser propietat del MOPU que s'encarrega de les concessions. Referències
Cooperativa la Concòrdia

La Cooperativa la Concòrdia és una obra de Cabrils (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici construït a principis de segle per la mutualitat i cooperativa "La Concòrdia" -creada a les darreries del segle XIX-. L'edifici situat molt a prop de les dues fàbriques tèxtils de la població i del sindicat de l'època. Actualment conserva el cafè-bar i un ampli auditori recentment reformat. Continua essent el local de l'associació, avui la única entitat privada organitzadora dels actes culturals del poble. Referències
Corral d'en Pujol (Sant Pere de Ribes)

El Corral d'en Pujol és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Masia situada al camí antic de la Carretera, després de les Casetes d'en Portacreu. Es tracta d'un antic corral que va ser ampliat i habilitat com a habitatge. Consta de dos cossos adossats de planta baixa i pis amb la coberta a una sola vessant, una lleugerament més alta que l'altra. Cadascuna consta d'un portal, la primera d'arc escarser arrebossat i la segona d'arc pla arrebossat. Al pis hi ha dues finestres d'arc pla arrebossat en cada cos. A la façana de mestral hi ha adossat un petit cos annex. El ràfec està acabat amb una imbricació de teules i rajoles ceràmiques. L'acabat exterior és arrebossat i pintat. L'edifici queda tancat per un baluard, que s'obre amb un portal amb llinda de fusta situat a xaloc. Dins del pati hi ha dos cossos annexes en estat ruïnós. Fora del recinte hi ha un cos modern adossat, d'un sol nivell d'alçat. Història Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, el Corral d'en Pujol pertanyia a Miquel Ballester, de Sitges. Referències