NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mas Gubao

El Mas Gubao és una masia de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran casa de planta rectangular, dos pisos i golfes, vessant amb caiguda a la façana i cornisa catalana. A la façana, la porta principal és d'arc rebaixat emmarcada en pedra monolítica. Pel que fa a les finestres n'hi ha de dos tipus: algunes amb llinda monolítica i marc de pedra i d'altres envoltades de rajol, totes elles però, rectangulars. Destaca en una de les façanes laterals, una galeria de cinc arcs de mig punt de rajols i barana de fusta. Referències
Sant Joan Crisòstom de Bossòst

Sant Joan Crisòstom de Bossòst és una capella de Bossòst (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Capella totalment reformada arran d'un esllavissament; es va reconstruir amb pedra vista i es va situar l'entrada mirant a llevant. Està ubicada al costat del camí reial i no disposem d'informació de com era abans. Història Aquesta capella va ser totalment derruïda per la inundació d'inicis de la dècada dels 80. Després es va reconstruir amb altres criteris arquitectònics. Referències
Sant Pere i Sant Pau d'Arres

Sant Pere i Sant Pau d'Arres és una església amb elements romànics d'Arres (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església d'una sola nau, força modificada arran de la darrera intervenció; actualment no hi ha cap element de reverenciï orígens romànics i si que se'n adverteixen pertanyents als segles xvii-xviii; aquest és el cas d'una capella afegida al mur de llevant, d'una finestra renaixentista al mur de migdia on també s'hi troba la porta d'entrada (allindada) i les pedres que formen la finestra. Est de l'absis on s'hi poden llegir sendes inscripcions. A l'ala W de la teulada trobem ubicada una espadanya, situada artificialment a un lloc que no li correspon (originàriament estava emplaçada al mur de migdia). Referències
Sant Sebastià i Sant Fabià de Bossòst

Sant Sebastià i Sant Fabià de Bossòst és una capella de Bossòst (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Capella de planta rectangular i d'una sola nau amb espadanya a l'entrada del recinte (cara oest). És d'execució senzilla i d'una concepció estilística eclèctica. Cal destacar la porta d'entrada, on a la llinda hi ha inscrita la llegenda de la data de construcció de la capella (20 de maig de l'any 1834). La llinda es sustenta sobre dues mènsules que reposen a la vegada sobre dos brancals rectes. Els murs de la capella romanen arrebossats i pintats de blanc. Referències
Ajuntament (el Palau d'Anglesola)

Ajuntament és una obra del Palau d'Anglesola (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici distribuït com una casa de vivendes de lloguer, remarcant però, l'accés. Té un cert interès la façana com a expressió d'un edifici auster per a una comunitat d'individus. Idees clàssiques en interiors i funcionalisme en general. Història Des de l'any 1982 a més de les dependències administratives allotja les sales de consultori mèdic i llar de jubilats. Referències
Antic molí (Sant Miquel de Campmajor)

L'Antic molí és una obra de Sant Miquel de Campmajor (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici de planta rectangular amb algun cos annexa. Presenta les parets portants de pedra irregular per anar rebatut i carreus a cantonades i obertures. És situat al costat del riu Tort, en una corba de la carretera. Fa pocs anys ha estat restaurada, i conserva l'estructura del canal que conduïa l'aigua del molí, que travessava l'edifici per sota, amb volta i un arc rebaixat de carreus. La façana de la carretera conserva una porta dovellada. Referències
Can Jan Benejam

Can Jan Benejam és una obra amb elements gòtics i renaixentistes de Fontcoberta (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici de planta quadrangular amb diverses crugies paral·leles. En planta baixa presenta diferents arcs de mig punt que perforen els murs estructurals. Al vestíbul d'accés hi ha una escala de pedra i una portalada interior del mateix material. Hi ha un porxo a l'accés i l'edifici té tres portes d'accés. Una a la façana est, la més antiga, que té una fàbrica de carreus ben tallats, la façana del carrer té dos finestrals renaixentistes. Història Segons Coromines i Marqués aquesta casa, anomenada Can Jan Benejam, abans Mas Guau, hauria estat residència l'any 1462, d'en Joan Benejam, remença que va acudir a ajudar a la Reina Juana Enriquez, situada a Girona amb el seu fill Ferran, rebent l'any 1481 el privilegi de generositat. Referències
Casa Pintó

La Casa Pintó és un edifici de Mollerussa (Pla d'Urgell) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'un habitatge unifamiliar aïllada feta per un mestre d'obres de Mollerussa a pocs quilòmetres d'aquesta vila. L'edifici consta de planta quadrangular i dues plantes d'estructura repetida que a fora es converteixen en una construcció ben feta i estèticament eclèctica. La zona on està ubicada la construcció, està afectada per un pla parcial de nova creació. És un sector de creixement urbanitzat. La finca estava en procés de cercat (instal·lació de tanques). Referències
Casa de la Vila de Bellvís

La Casa de la Vila de Bellvís és una obra de Bellvís (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici públic de considerables dimensions. Ubicat en un lloc cèntric de la població, la seva façana principal és al c/ Domènec Cardenal i la posterior s'obre a la plaça Catalunya. Sobre un solat quadrangular s'aixeca l'edifici de planta baixa i dos pisos superiors. És cobert a quatre aigües i totes les façanes són obertes. Destaca per la seva austeritat compositiva i per l'ordre i la simetria d'obertures. No hi ha cap element ornamental a destacar tret de l'escut del poble, un raïm, a la dovella central de la porta principal, on també hi ha la data de 1898. Els usos funcionals responen a les necessitats administratives d'un edifici públic d'aquestes característiques. A la façana posterior, a la plaça, hi ha l'accés a la biblioteca popular. Referències
Castell de l'Oluja Alta

El Castell de l'Oluja Alta és un edifici de les Oluges (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Es tracta de l'antic castell de l'Oluja Alta situat a la part més elevada del nucli enmig d'una plaça, molt remodelat durant el segle xix, amb planta baixa i primer pis i coberta a dues aigües. La façana principal presenta un arrebossat posterior amb la porta d'entrada formada per un arc de mig punt adovellat. Al primer pis, per damunt de la porta, trobem un doble balcó amb una balaustrada de pedra, i al costat dret una galeria tancada. Referències
Escola de les Germanes Carmelites (Sant Joan de les Abadesses)

L'Escola de les Germanes Carmelites o Escola Abadessa Emma és una obra noucentista de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici que neix del primer i més delicat renaixement toscà. L'edifici el formen una sèrie d'arcades de terracota, on la combinació en porxos, finestres (algunes cegues), dona una unitat exemplar a l'obra. Aquest edifici va ésser realitzat sota el mecenatge de Jaume Espona i Brunet. A l'interior, un domini de l'espai molt reeixit, junt amb l'enginy de solucions, donen l'obra més acurada de Duran i Reinals a Sant Joan junt amb l'exemplar restauració del monestir. Són destacables, tot i la seva degradació, les pintures de la façana. Referències
Església del Carme de Camprodon

L'Església del Carme de Camprodon és una obra gòtica de Camprodon (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Antic conjunt conventual, a més de l'església incloïa el convent a la part posterior, claustre i annex al costat de la muralla sud, avui quasi totalment desaparegut. Gòtic pobre "carmelità". Façana de pedra parcialment aparent per pèrdua del rebatut de morter. Nau única amb passadissos laterals, travessant de forma paral·lela a l'eix de la nau els gruixuts contraforts. Absis semicircular interiorment i poligonal a l'extradós, no visible. Façana principal basilical variada amb posteriors addicions, com la del campanar. Aparentment no es conserven elements ornamentals interiors de l'època original. Referències
El Barrancot

El Barrancot és una masia a l'est del terme de Camprodon (el Ripollès) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. No hi ha dades històriques que facin referència al passat del Barrancot. El mas ha estat objecte d'una acurada restauració i s'utilitza com a segona residència. Es tracta d'una gran masia situada a mig camí de Beget a Bestrecà. És de les poques masies de la zona que disposa de planta basilical. Té baixos, antigament destinats a bestiar, planta d'habitatge amb boniques arcades de mig punt a migdia i pis superior o golfes. El Barrancot fou bastit amb pedra del país poc treballada, llevat dels carreus cantoners i dels emprats per fer algunes obertures. Volten el mas diverses cabanes i pallisses d'estructura molt senzilla, amb teulats a una sola vessant i llindes de fusta. Referències
Mas de Fustanyà

El Mas de Fustanyà és un edifici de Queralbs (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Guimerà s'inspirà en aquestes contrades per escriure la seva obra cabdal Terra Baixa, a on el seu personatge central (Sebastià) n'és l'amo de la casa. A diferència d'altres masos situats en aquests indrets, la tècnica que ha constituït el model de construcció pròpia de l'alta muntanya, s'empra aquí tan sols a les cabanyes. La cultura barroca penetra fins aquí i denota les diferències socials, o el nivell de riquesa del propietari, fixat en el tractament de la façana i la utilització d'elements decoratius cultes. Arrelada a la història i la tradició, apareix ja al segle x. (Text Pere Solà). Història L'agregat de Fustanyà, citat sempre juntament amb Queralbs, es troba entre aquesta població i Rialb, però a l'esquerra del Freser, un bon xic enlairada. Hi porta una pista de dos quilòmetres llargs des de la Farga. El lloc de Fustanyà és un llogaret minúscul de cinc cases disperses i una gran masia dita Fustanyà prop de la qual es troba l'església romànica de Sant Sadurní. Referències
Plaça de la Quartera (Falset)

La Plaça de la Quartera és una obra de Falset (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Espai públic de planta trapezoidal, format per edificis porxats amb habitatges i botigues. A una banda hi ha l'Ajuntament, que és la construcció de més qualitat de la plaça. Al centre hi ha una zona enjardinada. Hi conflueixen cinc carrers. No hi ha una unitat estilística pel que fa als edificis. Història El nom de la plaça prové de la pica de pedra que servia per mesurar el gra que hi havia al centre de la plaça. Actualment, aquesta pedra es troba al museu. Amb la modernització de la plaça de la Quartera al 1880 hom hi col·locà els fanals de cinc braços que en aquell moment funcionaven amb gas. Referències Enllaços externs «Plaça de la Quartera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Sant Esteve de Vallespirans

Sant Esteve de Vallespirans és una església amb elements romànics i barrocs de les Llosses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici inicialment romànic, però molt modificat posteriorment el segle XVIII; l'absis fou emplaçat per un presbiteri rectangular, i és feu una nova porta (1759) i un campanar baix i massís del segle xii. L'església és envoltada pel clos del cementiri. Referències
Sant Julià de Tarroja de Segarra

Sant Julià de Tarroja de Segarra és una església amb elements barrocs de Tarroja de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Ermita de petites dimensions construïda amb filades de carreus ben escairats de dimensions variables. És una construcció de nau única amb un absis quadrangular que no presenta un interès especial. En els murs Nord i Sud s'hi poden observar grans constraforts de pedra que sustenten l'edifici.Presenta un campanar d'espadanya amb una única obertura i una coberta a dos aigües. A l'interior de la nau observem una imatge de Sant Julià dins una fornícula oberta a l'àbisis. Història No s'hi celebra altra festa que la del dilluns de Pasqua. Referències
Sant Miquel de Vallverd

Sant Miquel de Vallverd és una església de Vallverd, al municipi d'Ivars d'Urgell a la comarca del Pla d'Urgell inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església entre mitgeres. La façana és arrebossada. La porta i les finestres són d'arcs apuntats. El campanar, de planta quadrada, té les obertures allargades d'arc de mig punt i una campana. Història No hi ha notes documentals de l'església, però sembla de construcció molt tardana al segle xvii. En la restauració de 1997 es va recuperar el portal, a la llinda del qual hi ha la data de 1677. Té volta de canó amb llunetes i capçalera poligonal segons fotografies publicades. Referències
Sant Ramon d'Artesa de Lleida

Sant Ramon d'Artesa de Lleida és una capella barroca d'Artesa de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció És una capella cilíndrica aïllada, tocant a la creu de terme. La llinda de l'entrada recorda la dedicació a Sant Ramon Nonat. Construcció de gran pulcritud amb sostre de volta d'obra. És una construcció de 79 m2 amb macla de dos cercles que es tallen. Història L'any 1977 s'arranjà i es repintà, sota la tutela d'en Marià Gomà, arquitecte. Referències Enllaços externs «Sant Ramon d'Artesa de Segre». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià.
Torre Culleré (Mollerussa)

La Torre Culleré és una obra de Mollerussa (Pla d'Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Habitatge unifamiliar aïllat. Residència senyorial de finals del segle xix. Obra massissa de pedra i ferro, que recorda les vil·les senyorials d'Anglaterra amb la part central de la façana a segon pla, formant un pòrtic i una galeria perfectament orientats al sud i davant del jardí. Cal destacar la cornisa de fusta de sotacoberta. Història Era la casa de Domènec Cardenal (La Rioja 1820 - Agramunt 1901), enginyer de camins, canals i ports, a qui se li encarregà la direcció de les obres del canal d'Urgell (1861-1865). Obra de finals de segle passat que guarda certa semblança amb la façana principal de la casa canal, sobretot la galeria. Referències
Castell d'Espasens

El Castell d'Espasens és una antiga fortificació al Veïnat d'Espasens al terme municipal de Fontcoberta (al Pla de l'Estany). Les restes de murs estructurals de l'antic Castell d'Espasens estan catalogades a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En conjunt es conserva aproximadament els murs perimetrals del castell en una alçada d'un metre de mitjana, i un gruix que varia de 70 a 100m. Fou lloc d'un llinatge de baixa noblesa de les comarques catalanes. El 1309 hi vivia Ramon d'Espasens. El 1332 el senyor del lloc era Berenguer d'Espasens i l'any 1363 el castell pertanyia a Ramon d'Espasens que tenia la tercera part dels delmes de la parròquia d'Ollers. El setembre de 1432 i fins al 1444 fou propietat de Berenguer d'Espasens, que fou el darrer que utilitzà aquell cognom. El 1480 passà a mans de Guillem Arnald de Pallol, la família del qual el continuarà tenint durant temps. Referències
Barraca de Quicolis

Barraca de Quicolis és una obra de Freginals (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Barraca de pedra en sec de planta redona d'uns 4m de diàmetre interiors, mur d'un metre d'amplada i que pel sistema de falsa volta començà a tancar-se des dels fonaments fins a tancar a 3,5 m, creant una secció parabòlica. La carada exterior presenta una rastellada i reflexió a 2m, des de terra a sobre a 1m. un altre marge amb rastellada aguanta les pedres del caramell. Disposa de porta i tres armaris a l'interior. Història La barraca està construïda a la pedrera i foren els mateixos picapedrers qui la construïren a l'iniciar la seva tasca. Tanmateix fou abandonada en parar l'extracció de pedra. Referències Enllaços externs «Barraca de Quicolis». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Barraca de pedra en sec (Amposta)

La Barraca de pedra en sec o Barraca de l'Ametller és un edifici d'Amposta (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És situada entre l'Autopista AP-7 i la carretera C-103 que va de Freginals fins Amposta. La parcel·la de la barraca s'ha convertit en una àrea de descans amb bancs i taules i algun cartell informatiu sobre la construcció. Descripció Es tracta d'una barraca de pedra en sec, aïllada, de planta rectangular -7,20 x 3,75m. per dins i 9 x 5 per fora-. Els murs s'aixequen tot inclinant-se des del començament, per tancar a 4,70m. des del terra, a l'interior i acabat amb un caramull de pedra a l'exterior. La forma de la coberta és coneguda com a volta esquifada de directriu apuntada. Té una porta d'1,75 x 1,20m. que, en el seu moment, es devia tancar amb una porta de fusta. A l'interior té tres obertures petites i altes -per ventilació-. Una menjadora llarga per al ramat i la resta del que fou una pallissa a mitja d'alçada. Referències
Campaneria

La Campaneria és un edifici de Torelló (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció El més interessant de la casa són unes dependències annexes a la casa, al voltant d'una era, construïdes amb aparell de carreus sense escairar a la base del mur i a la resta de tàpia. Aquestes estructures són les més ben conservades. Història A la vall del Ges hi ha moltes masies en molt mal estat de conservació. Moltes d'elles han estat abandonades, seguint la tendència dels pagesos de construir noves cases més a prop de l'antiga casa o dels pobles. La Campaneria és un exemple d'aquestes cases, que si no es restauren, fàcilment són abandonades. Malgrat tot, aquesta encara resta habitada. Referències Enllaços externs Campaneria Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Can Batlle (Premià de Mar)

Can Batlle és un edifici de Premià de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció L'habitatge es va construir l'any 1626 i va patir un seguit de reformes: una al 1888 que la va dividir en dues parts independents: una casa de telégrafs i l'habitatge en si. Al 1964 es va fer la útima reforma que es tal com la trobem ara. La casa té una planta amb una crugia perpendicular a la façana i una crugia al darrere paral·lela a la façana amb teulada de teules àrabs a dues vessants iguals i un pati exterior a la façana principal. Tota la casa es blanca amb la porta principal, amb forma d'arc semicircular, i les finestres, amb forma rectangular, de color negra. A la part més alta de la façana principal hi ha un rellotge solar. Referències
Can Faya

Can Faya (també escrit Fayà) és una casa de Premià de Mar (Maresme), catalogada com a bé cultural d'interès local. Història Data del 1865 i el seu propietari original fou l'empresari barceloní Joan Faya i Gallart, fundador en la mateixa època del Bazar de los Andaluces a la Plaça Reial i cavaller del Reial i Distingit Orde Espanyol de Carles III. Descripció Es tracta d'un immoble a quatre vents orientat al sud, que consta de cinc crugies perpendiculars a la façana principal amb l'escala de tres trams i accés central. Les crugies extremes estan cobertes amb terrat pla i les centrals tenen voltes. El volum de l'escala és a la crugia central. L'ampit del terrat té sis pilastres i pinacle corbat al centre. Totes les obertures són arcs de mig punt. A la planta hi ha tres portes i dues finestres alternades. A la planta pis hi ha una finestra central amb balcó de ferro corb, dues obertures més petites i als extrems galeries amb balustrades. Al segon pis es repeteix el mateix patró. Referències Vegeu també Casa-fàbrica Rogent-Lloberas
Can Ferrer (Camós)

Can Ferrer és una masia de Camós (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Gran mas amb planta típica de tres crugies. Disposa d'una sala central de dimensions més grans que les laterals. Un cos transversal a la part de darrere li confereix una forma quadrada a la planta general. L'aparell presenta certes diferències: mentre a la part superior és de pedra ben tallada, la base, d'un metre d'alçada, s'ha aixecat amb pedruscall. La sala és més alta que les dependències laterals, cosa que resta reflectida a l'exterior per la prolongació de la coberta i les obertures del granes de la planta superior. La porta és d'arc de mig punt amb dovelles i les finestres disposen d'un ampit destacat. Una inscripció a la llinda, que no es pot transcriure, està datada a l'any 1642. Referències
Can Fontanills

Can Fontanills o Cal Calçoner és una casa de pagès de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici a quatre vents de planta basilical amb crugia d'accés i dues crugies laterals. En una d'elles trobem l'escala de dos trams. La casa té un porxo a cada banda. El cos central està cobert amb teulada de teula àrab a doble vessant i els laterals només a una vessant. L'immoble està orientat a sud i té una estructura simètrica amb el cos central de major alçada. A la planta baixa hi ha la porta amb llinda al centre i dues finestres. Al primer pis trobem tres finestres i en darrer només una. Referències
Can Malet (Premià de Mar)

Can Malet és una obra eclèctica de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Es tracta d'un immoble a quatre vents de planta rectangular amb un cos central de tres crugies perpendiculars a la façana i dues crugies extremes. La galeria dona a la façana principal. Les crugies centrals tenen coberta de teulada de pissarra a quatre vessants i un terrat central. Mentre que les crugies extremes tenen coberta plana. L'escala de que comunica les diferents plantes és de quatre trams. L'immoble està orientat a sud i té façana simètrica. El cos central té tres obertures a cada una de les alçades (dues plantes i sota teulada). A tot el llarg de la façana hi ha una terrassa amb balustrada que envolta tot el jardí. Referències
Can Maristany (Premià de Mar)

Can Maristany és una obra de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici a quatre vents compost per dos cossos desplaçats, de dos crugies cadascun, units per una escala d'un sol tram d'accés a la planta noble. L'escala interior és de tres trams. Cada volum té una galeria coberta. El cos central té coberta a doble vessant de teula àrab i l'altre està cobert per un terrat pla. La planta baixa dona alçada a l'habitatge. L'escala d'accés a la planta noble és més ample als tres primers graons unint els dos volums. La galeria d'accés a l'habitatge és de tres arcades. El primer volum té una finestra de grans dimensions i balconada amb balustrada. El terrat també té balustrada i pinacles vidrats. A la segona planta hi ha dues finestres de mig punt col·locades simètricament. Un interessant jardí envolta l'edifici. Referències
Can Pou (Premià de Mar)

Can Pou és una obra de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Edifici a quatre vents compost per una nau de quatre crugies i dues crugies extremes de menor alçada. L'escala és de dos trams. La coberta és de teula àrab a dos vessants en el cos central i a una sola vessant a les crugies extremes. La nau central és de major alçada i les crugies laterals tenen una sola alçada. A la planta baixa hi ha tres portes i tres finestres alternades. A la primera planta hi ha quatre finestres. Referències