NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estació de Molins de Rei

Molins de Rei és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Molins de Rei a la comarca del Baix Llobregat. L'estació es troba a la línia Barcelona-Martorell-Vilafranca-Tarragona per on circulen trens de la línia R1 i R4 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora. La majoria dels trens de la línia R1 finalitzen a l'Hospitalet de Llobregat i la resta en aquesta estació. Aquesta estació de la línia de Martorell o Vilafranca va entrar en servei l'any 1854 quan es va obrir el primer tram de la línia entre l'antiga estació de plaça de Catalunya i Molins de Rei, dos anys més tard la línia es va ampliar fins a una estació provisional a Martorell. Actualment l'edifici de l'estació de Molins de Rei és, juntament amb la de Cornellà, el més antic de Catalunya i d'arreu de la Peninsula Ibèrica que es conserva dels inicis del ferrocarril, després de l'enderroc de la de Sant Feliu de Llobregat. Aquesta estació es troba dins de la tarifa plana de l'àrea metropolitana de Barcelona, qualsevol trajecte entre dos dels municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona valida com a zona 1. L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.093.000 passatgers. Història El tren va arribar a Molins de Rei amb la construcció de la segona línia de tren que es feia a Catalunya, que uníria Martorell amb Barcelona. Va ser dut a terme per la Companyia de Ferrocarril de Barcelona a Martorell. Els treballs de construcció de l'estació van suposar la elevació de tota l'àrea per igualar el desnivell que presentava el terreny. Es va posar en servei el 26 de novembre de 1854 amb la circulació dels primers trens entre Molins i Barcelona en via única. El 30 de setembre de 1855 s'enllestia la segona via en tot el recorregut. Fet que suposava que primer cop l'ús de doble via en una línia de ferrocarril a Catalunya L'arribada del ferrocarril va revolucionar el transport de la vila, beneficiant el comerç i l'industria. El 1956 l'estació deixava de ser capçalera en perllogant-se la línia fins Martorell. Serveis ferroviaris Edifici L'edifici de l'estació és neoclàssic d'una sola planta. La seva estructura és simètrica: a la part central es troba l'entrada principal, sobre uns graons, formada per un pòrtic amb 4 columnes d'estil dòric i rematada per un frontó amb rosetó al mig. A banda i banda, hi ha una portada emmarcada per volutes. La part superior de l'edifici està cornada per un terrat amb barana de pedra. Tota la façana, pintada, alterna els colors blanc i vermell (anteriorment crema). L'interior està distribuït en grans espais i petites habitacions en funció de la seva finalitat. Galeria d'imatges Vegeu també Llista d'estacions d'Adif a Catalunya Xarxa ferroviària de Catalunya Referències
Estación de Molins de Rey

Molins de Rey​​ es una estación de las líneas R1 y R4 de Rodalies Renfe de Barcelona situada en el municipio homónimo. Forma parte de la línea de Villafranca, que une Barcelona y San Vicente de Calders por el interior a través de las comarcas del Bajo Llobregat, Alto Panadés y el Bajo Panadés. Es cabecera de la R1. Sólo parte de los servicios de la R1 llegan y salen de esta estación desde que se introdujeron los trenes Civia en dicha línea en 2007 y ninguno de estos servicios llega más allá de Arenys de Mar salvo uno que llega a la Calella. Tarifa plana Esta estación está dentro de la tarifa plana del área metropolitana de Barcelona, cualquier trayecto entre dos de los municipios de la área metropolitana de Barcelona se contará como zona 1. Servicios ferroviarios Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estación de Molins de Rey.
Gare de Molins de Rei

La gare de Molins de Rei est une gare ferroviaire espagnole qui appartient à ADIF située dans la commune de Molins de Rei, dans la comarque du Baix Llobregat. La gare se trouve sur la ligne Barcelone - Vilafranca - Tarragone. Situation ferroviaire Histoire Cette gare de la ligne de Martorell ou Vilafranca est entré en service en 1854 quand le premier tronçon de la ligne entre l'ancienne gare de plaça de Catalunya et Molins de Rei a été inauguré, deux ans plus tard la ligne a été prolongée jusqu'à la gare provisoire à Martorell. En 2016, 1 093 000 passagers ont transité en gare de Molins de Rei. Service des voyageurs Accueil Cette gare se trouve dans la zone de plein tarif de l'aire métropolitaine de Barcelone, tout trajet entre deux communes de l'aire métropolitaine de Barcelone est compté comme dans la zone 1. Desserte Elle est desservie par des trains des lignes R1 et R4 de Rodalies de Catalogne, exploitées par la Renfe. La plupart des trains de la ligne R1 ont leur terminus à L'Hospitalet de Llobregat et les autres terminent leur trajet dans cette gare. Intermodalité Patrimoine ferroviaire L'actuel bâtiment de la gare de Molins de Rei fait partie des trois plus anciennes gares de Catalogne et d'Espagne avec celle de Sant Feliu de Llobregat et de Cornellà, qui n'ont pas changés depuis les débuts du chemin de fer. Le bâtiment de la gare est de style néoclassique d'un seul étage. Sa structure est symétrique: dans la partie centrale se trouve l'entrée principale, sur quelques marches, formée par un porche à 4 colonnes de style dorique et complétée par un fronton avec une rosace au milieu. Sur les deux côtés, il y a une porte encadrée par des volutes. Il y a des rambardes de pierre sur le toit. Toute la façade est peinte de blanc et de rouge (avant couleur crème). L'intérieur est organisé en grands espaces et petites pièces selon leur but. Notes et références Notes (ca) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en catalan intitulé « Estació de Molins de Rei » (voir la liste des auteurs). Références Voir aussi Articles connexes Réseau ferroviaire de Catalogne Renfe ADIF Liens externes La gare de Molins de Rei, sur le site officiel de la Renfe. La gare de Molins de Rei, sur le site officiel de Adif. Portail du chemin de fer Portail de la Catalogne
Conservatorio Superior Municipal de Música Barcelona

Het Conservatorio Superior Municipal de Música Barcelona is een conservatorium in Barcelona. Het is opgericht in 1983 als gevolg van de opsplitsing van het Conservatorio Superior de Música y Declamación de Barcelona in het Conservatorio Superior de Música del Liceo en het Conservatorio Superior Municipal de Música Barcelona. Het hoofdgebouw bevindt zich aan het Carrer del Bruc, 110. Het Conservatorio Superior Municipal de Música Barcelona is een school in het hoger onderwijs voor de opleiding tot professioneel musicus en andere betrokken disciplines. Het conservatorium biedt onder andere cursussen in de volgende vakgebieden: Muziektheorie en analyse, compositie, orkestdirectie instrumentale muziek (klassiek en hedendaags), kamermuziek Vocale muziek Oude muziek Muziekpedagogiek en lerarenopleiding Musicologie Externe link (es) Officiële website
Casa de la Ciudad (Seo de Urgel)

La Casa de la Ciutat (en catalán: Casa de la Ciudad) es el edificio donde se emplaza el Ayuntamiento de Seo de Urgel, ciudad capital del Alto Urgel y el Obispado de Urgel. El edificio data de 1473 y fue construido encima de la antigua iglesia de Santa Eulalia. Los vestigios de la iglesia y parte de una de las murallas más antiguas se pueden ver en el interior del edificio, ya que fueron descubiertas.​ El edificio se encuentra situado en la plaça dels Oms, cerca del Carrer Major, al lado de la Catedral de Urgel y cerca de donde estuvo el portal de Cerdaña. Historia Se sabe que el Ayuntamiento data de esta fecha, 1473, porque hay una lápida de piedra en la puerta. El Archivo Municipal es bastante numeroso. Se encuentran libros del consejo o actas desde 1430​ que llegan hasta la actualidad con pocas lagunas​ y muchos pergaminos. Además también está el Llibre Verd o libro de los privilegios de la ciudad de Urgel, de 1470; tiene la cubierta de madera forrada con piel y habla de los usos y costumbres de la ciudad.​ Algunas cosas que recoge el libro es el sistema del consolado, basado en los usos antiguos y los privilegios concedidos por los preludios. El sistema basado en un cuerpo de magistrado: los cuatro cónsules, asistidos por un grupo reducido de consejeros y por la asamblea de vecinos, siempre con el correspondiente permiso del señor temporal de la ciudad, es decir, el obispo de Urgel, que atorgaba los privilegios necesarios.​ Otro libro notable es el Llibre Vermell del consolat, nombre que le viene de las actas de los consejos de los años 1434-1506.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Casa de la Ciudad (Seo de Urgel). Ayuntamiento de Seo de Urgel
El Castell de Ciutat

El Castell de Ciutat se levanta sobre una colina del alto valle del Segre. Localizado en el término municipal de Seo de Urgel en Cataluña (España) se sitúa junto al núcleo urbano de Castellciutat que fue municipio independiente hasta los años 70. Historia En este lugar se estableció un poblado, un oppidum durante la Edad del Bronce. Los romanos colonizaron la montaña durante el siglo d. C. A partir del siglo IX se convirtió en la residencia oficial de los condes de Urgel. En 1135 se inicia una nueva etapa: el conde Ermengol IV de Urgel cedió Castellciutat al vizconde Pedro I de Castellbó. Con la invasión francesa de 1691, la debilidad de la defensa de la plaza de Seo de Urgel hizo que el general Baró de Preu, en colaboración con el ingeniero italiano Ambrosio Borsano, iniciara la construcción de la fortificación abaluartada que vemos hoy. La guerra de Sucesión Española, la invasión francesa de 1719 y la guerra del Rosellón de 1793 tuvieron episodios destacados en el Castell de Ciutat. El castillo fue ocupado sin interrupción hasta los primeros años del siglo XX. Abandonado durante años, en 1970 fue adquirido por la familia Tàpies con la intención de restaurar su parte histórica y convertirlo en un complejo turístico. Con la llegada del siglo XXI, el Castell de Ciutat es un importante conjunto histórico-turístico formado por el antiguo castillo, la fortaleza abaluartada y un hotel de 4 estrellas situado al pie de la colina asociado a Relais & Châteaux.
Castell de Ciutat

Castell de Ciutat är ett slott i Spanien. Det ligger i provinsen Província de Lleida och regionen Katalonien, i den nordöstra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Castell de Ciutat ligger 748 meter över havet. Terrängen runt Castell de Ciutat är kuperad söderut, men norrut är den bergig. Castell de Ciutat ligger nere i en dal. Runt Castell de Ciutat är det tätbefolkat, med 286 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är La Seu d'Urgell, 1,4 km öster om Castell de Ciutat. I omgivningarna runt Castell de Ciutat växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
Estació de Granollers Centre

Granollers Centre és una estació de ferrocarril propietat d'Adif situada a l'est de la població de Granollers, a la comarca del Vallès Oriental. L'estació es troba a la línia Barcelona-Girona-Portbou, i hi tenen parada trens de Rodalies de Catalunya de les línies R2 i R2 Nord i R8 dels serveis de rodalia de Barcelona i la línia R11 dels serveis regionals, operats per Renfe Operadora. L'antiga estació de la línia de Granollers o Girona va entrar en servei l'any 1854, quan va entrar en servei el tram construït per Camins de Ferro de Barcelona a Granollers entre Barcelona (antiga estació de Granollers, substituïda per l'Estació de França) i Granollers Centre. Al costat de l'estació paren autobusos urbans i alguns interurbans, per això és un petit intercanviador multimodal tren-autobús. L'any 2023 va registrar l'entrada de 2.302.000 passatgers. Història Tot i que es troba al sud de la ciutat, la seva denominació de Centre es deu al fet que anteriorment l'estació havia estat veritablement al centre de Granollers. L'antiga estació es va posar en servei el 23 de juliol de 1854 just a tocar del nucli històric de la vila. El creixement urbanístic de Granollers i la perillositat de les vies que en anys posteriors ja travessaven pel mig el nucli urbà van fer que a principis de la dècada de 1930 l'Ajuntament de Granollers i la companyia MZA acordessin traslladar les vies dos-centes metres cap a l'est i l'estació més cap al sud a l'emplaçament actual. Les obres van començar el 1934 però no va ser fins al 1958 que va entrar en servei l'actual estació. L'antiga estació de Granollers Centre es va enderrocar el 1965. Anys després, durant el 2017, l'estació va ser objecte d'una remodelació per tal d'adaptar-la a persones amb mobilitat reduïda. Es van eixamplar les andanes, instal·lar paviment podotàctil, millorar l'enllumenat i el vestibul, rehabilitar les marquesines i instal·lar tres ascensors. Durant aquestes obres, es va tancar el pas entre vies, i perquè els viatgers no travessessin les vies, ja que passen trens de la R11 que no s'aturen a Granollers Centre, es va instal·lar una passarel·la provisional per sobre les vies. Això va provocar una forta polèmica entre veins i usuaris, que veien greument afectada la mobilitat de persones amb cotxets o maletes, ja que havien de pujar més de 150 graons i després tornar-los a baixar. La polèmica va anar augmentant degut a les mobilitzacions ciutadanes que va haver d'intervenir-hi el Síndic de Greuges, Rafael Ribó. La polèmica es va donar per superada un cop es va posar en funcionament el pas entre vies i els ascensors. Serveis ferroviaris Tots els trens procedents de Castelldefels (alguns trens de reforç dispersos durant el dia) finalitzen i comencen aquí el seu recorregut. Galeria d'imatges Referències Vegeu també Estació de Granollers-Canovelles Llista d'estacions d'Adif a Catalunya Xarxa ferroviària de Catalunya
Granollers Centre railway station

Granollers Centre is a Rodalies de Catalunya railway station serving Granollers in Catalonia, Spain. It is located on the Barcelona–Cerbère railway, just next to the Granollers main square. The station serves as the northern terminus of Barcelona commuter rail service lines R2 and R8 as well as a stop for all trains on commuter line R2 Nord and regional line R11. References External links Granollers Centre Archived 2016-06-04 at the Wayback Machine listing at the Rodalies de Catalunya website Granollers Centre listing at the Adif website Information and photos of the station at trenscat.cat (in Catalan)
Stazione di Granollers Centro

La stazione di Granollers Centro (in catalano: Granollers Centre) è una stazione ferroviaria situata nel comune di Granollers, nella provincia di Barcellona, in Catalogna. Offre un servizio di treni a media e lunga percorrenza, oltre a far parte della Linea R2 e della Linea R8 della Cercanías di Barcellona. La stazione fu inaugurata il 22 luglio del 1854 con la línea Barcelona-Granollers. Voci correlate Stazione di Granollers-Canovellas Stazione di Les Franqueses-Granollers Nord Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stazione di Granollers Centro Collegamenti esterni (ES) Media Distancia Cataluña nel sito della Renfe. (ES) Cercanías Barcelona nel sito della Renfe.
Station Granollers Centre

Granollers Centre is een spoorwegstation van ADIF aan de oostrand van de stad Granollers in de Catalaanse regio Vallès Oriental. Het station ligt aan de spoorlijn Barcelona – Cerbère en wordt bediend door de lijnen R2 en R2 Nord en R8 van de Rodalies de Catalunya en lijn R11 van de regionale treinen, geëxploiteerd door Renfe Operadora. Het oude station werd in 1854 in gebruik genomen samen met de spoorlijn Barcelona – Granollers, die door de Compañía de los Caminos de Hierro de Barcelona a Granollers was gebouwd. Stadsbussen en enkele intercitybussen stoppen naast het station, waardoor het een klein multimodaal trein-busknooppunt is. In 2023 telde het 2.302.000 passagiers.
Granollers Centre

Granollers Centre (hiszp. Estación de Granollers Centre) – stacja kolejowa w Granollers, w prowincji Barcelona, we wspólnocie autonomicznej Katalonia, w Hiszpanii. Znajduje się na linii 2 Rodalies de Catalunya oraz jest przystanekim dla pociągu Estrella Costa Brava. Stacja położona jest na linii Barcelona – Portbou i jest głównym dworcem w tym mieście. Wraz z dworcem autobusowym stanowi ważny intermodalny węzeł transportowy.
Terrassa Estació del Nord

Terrassa Estació del Nord, anteriorment per a Rodalies Terrassa, és una estació de ferrocarril i intercanviador de Rodalies i FGC al passeig Vint-i-dos de juliol de la població de Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental. L'estació pertany a Adif i forma part de la línia Barcelona-Manresa-Lleida, hi tenen parada trens de la línia R4 i la línia RL4 de Rodalies de Catalunya, operats per Renfe Operadora. Rep el seu nom ja que originàriament hi operava la Companyia dels Camins de Ferro del Nord d'Espanya. També serveix com a estació d'enllaç amb el Metro de Terrassa, la prolongació de la línia S1 dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya al seu pas per la ciutat. Al 2022, ATM va canviar el nom de l'estació de Rodalies, anteriorment anomenada Terrassa per fer-la coincidir amb el seu nom popular i el nom de l'estació de FGC com a Terrassa Estació del Nord. L'any 2019, l'estació d'ADIF va registrar l'entrada de 2.415.000 passatgers. L'estació dels Ferrocarrils de la Generalitat va registrar-ne 731.956. Història L'antiga estació de la línia de Manresa va entrar en funcionament l'any 1856 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia del Ferrocarril de Saragossa a Barcelona entre Sabadell (1855) i Terrassa. El 29 de maig de 1994 es va inaugurar la nova estació subterrània i es va començar a eliminar les vies en superfície, donant pas a un nou passeig. El 29 de juliol del 2015 es va inaugurar la connexió amb l'estació anomenada Terrassa Estació del Nord (Intercanviador FGC-RENFE o RENFE-Parc del Nord al projecte constructiu) de la Línia Barcelona-Vallès d'FGC, dins el tram anomenat Metro de Terrassa, amb el perllongament de la línia S1 des de Terrassa Rambla fins al nord de Terrassa, a Can Roca. Inicialment se'n preveia la inauguració per al juny del 2012, però diversos problemes pressupostaris en van ajornar l'entrada en servei. Edifici històric de l'estació Es tracta d'un edifici singular aïllat, de caràcter públic, format per un cos central de dues plantes i dues ales laterals simètriques respecte a l'anterior, d'una planta. Les cobertes són inclinades a quatre aigües i estan rematades en la seva intersecció per cresteries de ferro. Totes les obertures de l'edifici són en arc de mig punt. La construcció és estucada, imitant carreus, amb zones angulars, sòcol i perfils de finestres de pedra. Cal destacar els treballs de forja en balcons, baranes, columnes, etc., d'indubtable regust modernista. En destaca també la marquesina, en estructura de ferro sobre columnes, situada a la façana posterior. L'edifici constitueix una fita visual en la confluència dels carrers que arriben radialment a la plaça. Fou un pol d'atracció per a l'expansió de la població a partir de la segona meitat del segle xix, en direcció nord. Serveis ferroviaris Alguns trens de rodalia no fan parada entre Terrassa i Sant Vicenç de Castellet, sent la següent o anterior Sant Vicenç de Castellet. Referències Vegeu també Llista de monuments de Terrassa
Stazione di Terrassa

La stazione di Terrassa è una stazione ferroviaria situata nel comune di Terrassa, nella provincia di Barcellona, in Catalogna. Offre un servizio di treni a media percorrenza, e fa parte della Linea R2 e della Linea R2 Sur della Cercanías di Barcellona. La stazione fu inaugurata il 14 maggio del 1856 con la línea Terrassa-Sabadell. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stazione di Terrassa Collegamenti esterni (ES) Media Distancia Cataluña nel sito della Renfe. (ES) Cercanías Barcelona nel sito della Renfe.
Terrassa (stacja kolejowa)

Terrassa (hiszp. Estación de Terrassa) – stacja kolejowa w Terrassa, w prowincji Barcelona, we wspólnocie autonomicznej Katalonia, w Hiszpanii. Znajduje się na Passeig del 22 de Juliol, na linii 4 Cercanías Barcelona. Znajduje się na linii Barcelona – Manresa – Lleida. Przypisy
Sagrada Família Schools

The Sagrada Família Schools (Catalan: Escoles de la Sagrada Família, Spanish: Escuelas de la Sagrada Familia) building was constructed in 1909 by the modern Catalan architect Antoni Gaudí near the site of the Basílica de la Sagrada Família. It was a small school building for the children of the workers building the Sagrada Família, although other children of the neighborhood attended, especially from the underprivileged classes. The teaching was in the charge of Magin Espina Pujol, math teacher and friend of Gaudí, whose photo teaching classes are in the current school. The building has a rectangular footprint of 10 m (33 ft) by 20 m (66 ft), and contains three classrooms, a hall, and a chapel, with lavatories in an addition to the building. The construction was done with a brick facade in three overlapping layers, following the Catalan technical tradition. Both the walls and the roof have a wavy form that gives the structure a sensation of lightness but, at the same time, great strength. On the exterior three areas intended as open-air classrooms were covered with iron pergolas. The building has been seen as an example of constructive genius and has served as a source of inspiration for many architects for its simplicity, stamina, original volume, functionality, and geometrical purity. Its undulating form has been applied by architects like Le Corbusier, Pier Luigi Nervi, Félix Candela, and Santiago Calatrava. History The building was designed on the commission of the Devout of San José, created in 1866 by Josep Maria Bocabella, founder of the Basilica of the Sagrada Familia. Its principal promoter was Gil Parés, chaplain of the Sagrada Familia, who was the school's principal until 1930. At first he followed the pedagogic method of Andrés Manjón, founder of the school of Ave Maria de Granada, but from 1915 on he applied the Montessori method. The schools were inaugurated on November 15, 1909 by the Bishop of Barcelona, Juan José Laguarda y Fenollera. It was originally located on ground destined to face the glory facade, in a site which would not be needed during the initial phases of the planned development of the Sagrada Família. The school suffered grave damage during the Spanish Civil War, during which the building was dismantled in blocks and reconstructed later. Francesc Quintana was charged with its restoration in 1936-1937 with limited funds, resulting in its collapse and the need for renewed intervention in 1943 under Quintana. In 2002, the original schools site was required for the ongoing development of the church, and the schools building was again dismantled, and transferred to the southern corner of the site, between Sardenya and Mallorca Streets. See also List of Gaudí buildings Bibliography Joan Bassegoda Nonell: Gaudí o espacio, luz y equilibrio, Criterio, Madrid, 2002, ISBN 84-95437-10-4. Maria Antonietta Crippa: Gaudí, Taschen, Colonia, 2007, ISBN 978-3-8228-2519-8. María José Gómez Gimeno: La Sagrada Familia, Mundo Flip Ediciones, 2006, ISBN 84-933983-4-9. External links Media related to Sagrada Família schools at Wikimedia Commons