NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casa Fàbregas (Amposta)

La casa Fàbregas és un edifici d'habitatges d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'edifici és a la cantonada d'una illa, amb planta baixa i dos pisos, amb un petit cos elevat a la teulada de forma prismàtica i amb coberta plana. La façana principal presenta, en principi, una distribució simètrica d'acord amb un eix central, però està descompensada pel costat esquerre amb una petita prolongació perfectament integrada al conjunt; tres grans portes d'arcs de mig punt, el central més estret, centrats per una clau ornamentada, que es repeteix a totes les finestres i balcons, més una petita finestra del cos esquerra ja esmentat, emmarcats superiorment per un conjunt quasi d'arc triomfal al primer pis; un balcó central amb un important emmarcament que es prolonga per damunt la teulada, flanquejat per finestres geminades amb relleus esculpits al basament pel segon pis; la cornisa i la balustrada completen la façana, també la lateral dreta, més els típics esgrafiats i encoixinats de diferents tipus. A l'interior destaca la gran entrada que dona a l'escala amb profusió d'estucats, que també es troben als pisos. Història El projecte original fou promogut pel senyor Fàbregas. L'edifici es va construir de nou sobre un solar i comprenia tota l'illa, però una part es va vendre per a la construcció d'altres edificis. Exteriorment no s'ha produït cap desperfecte o modificació d'importància. Referències Vegeu també Lo Sindicat (Amposta) Casa Masià Casa Morales-Talarn
Casa Fàbregas (Reus)

Casa Fàbregas (o Cal Fàbregas) és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situat al raval de santa Anna cantonada amb la plaça de Catalunya. Descripció Edifici d'habitatge de planta baixa, entresòl i tres pisos, amb una gran tribuna a la planta principal, en tota la corba que forma l'edifici, per solucionar la cantonada xamfrà. Aquesta cantonada es remata, a més a més, amb un cos àtic que sobresurt per damunt de la cornisa superior fent la corba i destacant-la encara més. Composició classicista i decoració barroca amb gran profusió d'esgrafiats, encoixinat, frontons, balustres i pinacles, que junt a la gran riquesa de timpans, mènsules i arcs motllurats, que ornen finestres i balcons, formen un conjunt academicista "Beaux Arts" molt d'acord amb la formació francesa del projectista. Elements destacats són les dues grans tribunes, sobretot la de la cantonada que ofereix la successió d'un seguit de finestres d'estructura serliana. Els interiors de la planta principal, que té un accés independent des del carrer, conserven en part la decoració original, sobretot en l'escala monumental i els enteixinats de diverses habitacions. Història Construïda per Evarist Fàbregas, ric comerciant i banquer, mecenes de moltes activitats de cultura i beneficència, que l'encarregà a l'arquitecte Josep Simó i Bofarull. La construcció es dugué a terme entre 1922 i 1923 i consistí en un projecte de reforma i reconstrucció d'una edificació anterior. Fàbregas sufragà les obres del Centre de Lectura, fetes pel mateix arquitecte, entre d'altres. L'abatiment de la seva banca, Fàbregas i Recasens, que arruïnà el Banc de Reus, en la dècada dels trenta, va tenir profunda repercussió en la ciutat. A la planta baixa hi ha una farmàcia, la farmàcia Ornosa, nom amb què també es coneix la casa, farmàcia que va heretar Pau Ornosa, farmacèutic militar i alcalde de Reus el 1950-51, del seu oncle Antoni Serra Pàmies. Poc abans de l'inici de les obres, hi havia nascut l'escriptor Gabriel Ferrater. Referències
Casa Garcia

La Casa Garcia és un edifici del municipi de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici fou restaurat a finals de la dècada del 1980 intentant ressaltar els motius escultòrics i imitar l'original forma de decorar la façana. És un edifici de planta baixa amb tres pisos. A la planta baixa hi ha tres obertures d'arc de mig punt, dels quals el central és més ampli de llum i, a la dovella central, hi ha esculpit un cap de lleó. El primer pis està format per una balconada amb una barana de balustres de tres trams i tres finestres decorades als brancals per columnes adossades i a les llindes per un bust d'una dama envoltada de flors en alt relleu. Coronant aquestes llindes hi ha tres trams de sanefes de dibuix geomètric i vegetal de rajoles blaves i blanques. Al segon pis s'hi obren tres balcons amb baranes de ferro forjat de línia senzilla, decorades als brancals per columnetes adossades amb motius vegetals al fust i capitells de volutes i, a les llindes per una petxina en alt relleu envoltada de flors (baix relleu). Una franja de rajoles imitant la ceràmica blava separa el segon del pis superior, en el que s'hi obren tres finestres petites separades per panys de paret llisos on hi ha esgrafiats que representen un medalló amb un bust d'una dama de perfil. La coberta acaba en una cornisa contínua recolzada per unes mènsules de pedra treballades, i a nivell de façana s'alça un balustre de gelosies de formes vegetals. El fons de la façana està pintat imitant maons. Referències
Casa Gorchs

La Casa Gorchs és un edifici del municipi de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Segueix la tipologia de les cases dels segles xvi-xvii, però varia la decoració d'acord amb el gust de l'època i suprimeix la porxada per una gran cornisa. Són cases construïdes pels industrials del segle xx, que destinaven part del seu excedent en la construcció. Descripció És un edifici de planta baixa reformat totalment a la dècada del 1980 amb plaques de marbre afegides a la paret que té dos pisos. El primer pis està format per una balconada amb dues finestres decorades als brancals per columnes adossades amb una sanefa de flors en baix relleu al fust, i a la llinda motius vegetals també esculpits a baix relleu. Coronen les finestres uns trams rectangulars decorats amb tessel·les de colors que uneixen les finestres del primer pis amb mènsules del balcó del pis superior, decorades igual que les del primer pis. La façana acaba amb una cornisa discontínua sostinguda per unes grans mènsules amb decoració de motius vegetals esculpits a baix relleu. Tota la cornisa envolada està pintada per una franja d'estuc vermell. Referències
Casa Gras (Manlleu)

La Casa Gras és un edifici de planta baixa i dos pisos del municipi de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En una de les portes hi ha una llinda amb la data de 1857. L'arquitecte fou Joan Sardà. Descripció A la planta baixa hi ha una successió de portes de testeres d'angle recte, excepte en la porta principal, que s'obre a un carrer lateral i presenta columnes adossades que aguanten un arc carpanell molt rebaixat. El primer pis està format per un seguit de balcons, dels quals el que està situat sota la porta principal és triple i el que està al centre de la façana de la plaça de la Quintana és doble, assenyalant les parts més importants de la casa, l'antiga "sala". El pis superior està format per una sèrie de balcons, col·locats amb total simetria amb els anteriors. La teulada està constituïda per bigues de fusta i llates transversals amb acabat de teules aràbigues que forma un ràfec decorat amb formes geomètriques (enrajolat). Totes les llindes dels balcons i les mènsules que els aguanten, estan decorades amb baixos esculpits amb motius vegetals. Referències
Casa López i Soler

La casa López i Soler, coneguda com la Casa del Notari, és un edifici d'habitatges d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici d'habitatges de planta rectangular. Consta de planta baixa i tres pisos, més un altre a la part posterior superior. De coberta plana. L'element distintiu és la façana, organitzada perfectament en funció d'un eix de simetria central i de tres registres horitzontals, els dos primers bastant unitaris, mentre que el tercer és notablement diferent, ja que fou construït més tard i amb diferent material (maó). El primer registre comprèn la planta baixa i l'entresòl, amb dues franges verticals amb porta i petit balcó, amb basament esculturat, i balcó del mateix tipus i una finestra baixa a l'altra part, amb notable reixat de línies rectes i corbes. Entre aquestes franges i als seus extrems hi ha unes bandes horitzontals enfonsades i amb esgrafiats. Com emmarcament superior dels petits balcons hi ha unes grans mènsules esculturades que serveixen de basament del gran balcó que domina horitzontalment tot el segon registre, i que té voluminosos emmarcaments superiors, continuant les bandes esgrafiades. El tercer registre presenta dues seccions, una amb tres finestres geminades: sis obertures amb arc de quasi mig punt i columnes de voluminosos capitells fets de flors; i l'altra secció correspon a la barana, també amb esgrafiats i elements verticals procedents de la secció inferior. Referències
Casa Miralles (Amposta)

La casa Miralles és un edifici d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici d'habitatges amb dispensari mèdic. De planta rectangular, ocupa una illa sencera i té planta baixa i dos pisos, amb una teulada lleugerament inclinada i un cos afegit i un gran pati. Tres de les façanes queden a la vista, la principal i les dues laterals. Destaca la principal, que distribueix els seus elements de forma asimètrica: a la planta baixa dues portes d'arc de mig punt, la de la dreta amb dovelles noves i la de l'esquerra amb les originals, amb la clau datada el 1580, i tres finestres quadrades i rectangulars, emmarcades amb aplacat de pedra, igual que les finestres i balcons superiors, l'encoixinat inferior i les cantonades de la casa. Al primer pis hi ha tres balcons i al superior un matacà cec situat al mateix eix de la porta esquerra, del qual resten només les mènsules originals, dues finestres, un petit balcó interior i un rellotge de sol a la banda esquerra, amb una cornisa canal de teules i una barana superior afegida modernament. Totes les façanes estan arrebossades. L'interior està molt transformat. Història L'antiga família Miralles té la casa pairal a Freginals, que es conserva millor tant l'estructura com els elements ornamentals originals. A partir de la dècada dels anys 1910-20, el Sr. Miralles va transformar la part alta de l'edifici, fent desaparèixer un notable arc de la façana, per a condicionar-la com habitatge, encara que mantenint bona part de les dependències originals de la planta baixa degut a la seva utilització com a magatzem i quadra per a les feines dels camps de la família. A la dècada dels 1940-50 es transformà la planta baixa, per tal d'adaptar-la a consultori mèdic del Dr. Margalef (gendre del Sr. Miralles). Entre 1975-1980 es restaurà la façana principal i la lateral dreta, sota la direcció de l'arquitecte Jan Margalef i Miralles, fill del Dr. Margalef. Vegeu també Molí de Miralles, relacionat amb el mateix Sr. Miralles. Mas Miralles (Amposta) Referències Enllaços externs Casa Miralles, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Casa Nova d'en Josepet

La casa Nova d'en Josepet és una masia d'Anglès inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici aïllat de dues plantes cobert amb teulada de doble vessant a laterals amb cossos afegits als dos costats amb teulada d'un sol vessant. La masia original ha estat reformada i només en resta l'estructura. Totes les obertures són fetes d'obra. Les de la planta baixa són rectangulars i les del primer pis són arcades de mig punt emmarcades de rajol i ampits fets de placats de pedra. La porta principal és emmarcada de rajol i amb forma d'arc rebaixat. Al costat dret de l'edifici original hi ha un adossat de dues plantes on, al primer pis, hi ha una doble arcada emmarcada de rajol amb pilar quadrangular també de rajol. El teulat segueix la tipologia de cornisa catalana i la façana està arrebossada de ciment sense pintar. Història Per informació dels propietaris, sembla que hi hagué una antiga reforma el 1887, com testimonia una llinda actualment descontextualitzat. Actualment s'està procedint a unes obres de reforma i rehabilitació del mas en què s'ha dividit l'interior en tres parts diferenciades, que funcionaran com a habitatges. Referències
Casa Panisello

La casa Panisello és un edifici d'habitatges d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici d'habitatges de planta quadrangular, de planta baixa i pis, i coberta plana. Presenta una organització simple de façana d'acord amb un eix de simetria central: porta principal al mig, emmarcada per pilastres amb volutes als capitells i amb llinda al damunt, amb una finestra a banda i banda amb coronament esculturat. Al pis superior hi ha un gran balcó al centre, amb coronament superior sostingut per mènsules esculturades amb motius de fulles i rematat per una espècie de frontó esculpit, a més d'una finestra a cada costat amb el mateix tipus de coronament vist per a les finestres de la planta baixa. Tota la superfície de la façana d'aquests dos nivells presenta un encoixinat quasi sense volum, una cornisa i una barana d'obra amb pinyes a dalt de tot completant el conjunt. Història Fou construïa als mateixos anys que la casa Adell per membres de la mateixa família. Referències
Casa Paulet

Casa Paulet és una casa d'Arties, del municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Casal d'època renaixentista (s.XVI) (l'obra és datada entre els anys 1549 i el 1568 segons la llinda de la porta exterior). De planta rectangular i dimensions considerables, composta de planta baixa, dos pisos i humeral. Conserva el típic coronament esgraonat del capcer i aixopluga una coberta de doble vessant, d'encavallades de fusta i teulada de llicorella. La façana lateral, però, sembla indicar que en origen tenia només dues plantes. Cantonades reforçades i obertures de fàbrica. A part d'una espitllera de fàbrica que a més de motllures tallades a bisell i sanefetes extradossades que acaben en angle recte, incorporen ornamentació en les bases de bandes o de sogues. Finestres: El més destacable són els notables finestrals amb les motllures treballades. Dues de les finestres de la façana que dona al carrer Major són amb el mainell i el travesser de pedra. Al costat tenen, una dos relleus encastats al mur amb caps humans de tipus grotesc; i l'altra un escut heràldic amb motius diversos (barres en el panell 2 i 3, escacs i estels) al capdamunt. A la façana principal hi ha una tercera finestra amb el marc esculpit de pedra. Sobre el portal d'entrada, al pati, hi ha una llinda datada el 1561. Història Tot i que les avingudes del riu Valarties han estat importants al llarg dels segles, Çò de Paulet sempre s'ha mantingut ferma en primera línea. En els comptes de Vielha compareix un pagament a mossèn Paulet de Sanjun pel censal de Sant Jaume (1564), notícia doblement interessant perquè relaciona ambdues esglésies amb el possible fundador que donà nom a la casa. Vinculada als Arjò d'Artíes, en el segle xviii fou bressol de destacats eclesiàstics de la Val, com ara dos germans jesuïtes (ambdós versats en lletres, i un d'ells amb fama de sant), així com fra Ambrosi d'Arties caputxí, dues o tres vegades provincial a Catalunya (Qüestionari de Francisco de Zamora). Al trànsit al segle xix compareix en els llibres parroquials el reverend Francesc Arjò de Paulet, porcioner d'Artíes i ecònom de Carrotja en l'arquebisbat de València. Referències
Casa Ramon Vendrell

La Casa Ramon Vendrell o cal Ramon Vendrell és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici entre mitgeres que es troba al carrer Ample, de planta baixa, dos pisos i terrat. La façana, que recorda elements formals del modernisme centreeuropeu, presenta una composició simètrica a partir de tres portes a la planta baixa que tenen continuació amb les quatre obertures balconeres dels dos pisos. Les obertures centrals dels dos pisos tenen balcó corregut i barana de ferro. Del conjunt compositiu cal remarcar els elements ornamentals: motius florals i antropomorfs a les llindes de les obertures; i un acabament amb frontó el·líptic entre falsos semi-pilars del segon pis, que emmarquen la part principal de la façana. Presenta simulació de línies verticals a l'altura del primer pis. Els elements ornamentals són de pedra artificial. Té un embigat de fusta i persianes enrotllades. El terrat és a la catalana. La decoració es concentra en els pisos superiors, marcada per les línies verticals que flanquegen les obertures de la façana, reforçades pels pinacles del coronament. Els plànols conservats a l'Arxiu Històric de Reus mostren una decoració en la planta de carrer, que no es va arribar a realitzar. A la planta superior, amb un coronament de façana inspirat en la Sezession vienesa, un arc presenta al seu frontó un personatge fantàstic, alat, amb rostre masculí i pits. La casa té una planta baixa d'alçada considerable, si es compara amb les cases veïnes, destinada a usos comercials. Les obertures de la segona planta són més grans que les de la planta inferior, cosa poc usual. Història El propietari de l'edifici, Jaume Ramon Vendrell, el 5 de setembre de 1912, va fer una sol·licitud a l'Ajuntament per a la reforma de dues cases veïnes, que va transformar en un sol immoble. Aquesta reforma va ser aprovada el 6 de setembre de 1912. El projecte era signat per l'arquitecte tarragoní Pau Monguió, tot i que l'obra s'atribueix a Pere Caselles. Referències
Casa Roig-Escrivà

La casa Roig-Escrivà és un edifici d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un habitatge compost per tres cossos, un de central pentagonal i dos de quadrats laterals. És a la cantonada de dos carrers. Està format per diferents seccions distribuïdes simètricament d'acord amb un eix central de simetria: dos cossos laterals de planta quadrada, planta baixa i pis superior, balustrada i coberta plana a banda i banda d'un cos central de planta pentagonal, planta baixa i dos pisos i teulada a dues aigües que sobresurt del cos de l'edifici creant un cornisament amb mènsules i elements ornamentals simples. En general destaquen la balustrada central que connecta els cos principal amb els laterals, els emmarcaments de les finestres, les motllures de les cantonades i el petit espai de l'entrada amb petits arbres. El material de construcció és el maó. A l'interior destaquen certs elements de caràcter clàssic, com volutes, motllures a les bigues, etc, així com desperfectes en les pintures d'algunes parets. Història Va ser construït en un solar desert segons el projecte del mateix promotor de l'obra, el senyor Alfred Escrivà Prades, i l'arquitecte tortosí J. M. Franquet. Referències
Casa Sardà (Manlleu)

La Casa Sardà és un edifici del municipi de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici de planta baixa i dos pisos. La planta baixa està adaptada al comerç i s'hi troben els diversos accessos als habitatges dels dos pisos. Al primer pis, les obertures són balcons, als trams centrals, i finestres, a l'espai central. Totes aquestes obertures estan decorades ressaltant les llindes amb relleus d'elements vegetals. Al segon pis, destaquen les obertures d'arc de mig punt a manera de galeria, amb balustres, que substitueixen la idea de l'antiga porxada. Història Aquest edifici correspon a l'onada constructiva de finals del segle xix i principis del segle xx, que transformà la majoria d'edificis dels segles XVI al xviii de Manlleu, en cases unifamiliars per als industrials, o en cases plurifamiliars pels treballadors adinerats. Coincideix amb la instal·lació de les primeres fàbriques a les vores del riu Ter que substituïren el treball a domicili dirigit pels paraires, ara fabricants, que invertiren els seus beneficis en la construcció. Referències
Casa Vilamala (Manlleu)

La casa Vilamala és un edifici de Manlleu (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba en la plaça de Fra Bernardí. Descripció És un edifici de planta baixa i tres pisos. Les obertures dels dos pisos habitables són balcons amb les baranes de ferro forjat, mentre que al pis superior hi ha una porxada, que tenia funció d'assecador. Tota la façana està decorada per esgrafiats que divideixen els diferents cossos de la façana, tant verticalment (columnes amb fusts estriats i capitells de volutes), com horitzontalment (franges de línies rectes). Els panys de paret estan decorats amb incisions en l'arrebossat imitant carreuons rectangulars ben tallats amb petites rajoles de ceràmica de colors als angles o juntes. Les llindes, els brancals i els ampits de les finestres balcó estan especialment decorades amb esgrafiats de motius vegetals (fulles i flors). A la part superior de la façana, en la línia de separació dels dos pisos, destaquen les representacions de flors i ramatges enllaçats de rajoles i tessel·les de ceràmica Història És una construcció que correspon a l'època de transformació d'antigues cases del nucli urbà de Manlleu, en un temps en què el benefici proporcionat per les indústries i el comerç generava un excedent que s'usava i invertia en la construcció. La Casa Vilamala va ser construïda pel mestre d'obres Ignasi Mas, nascut a Manlleu i conegut amb el sobrenom de "Nasi paleta". L'encàrrec fou de Joan Vilamala, industrial de Manlleu el nom del qual figura en una llinda a la porta d'entrada al jardí. Referències
Casa Vilaró (Manlleu)

La Casa Vilaró és un edifici del municipi de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una obra de l'any 1908 construïda pel mestre d'obres manlleuenc Josep Illa encara que s'entreveu la mà d'Ignasi Mas. Descripció És un edifici de planta baixa i dos pisos. A la façana a la plaça de Crist Rei hi ha a la planta baixa una successió de tres portes de testeres d'angle recte, la central més gran que les laterals. En planta primera i segona s'hi distribueixen tres balcons i sobre s'hi troba un òcul oval. Els balcons segueixen la proporció de mides de la planta baixa. Les obertures de la planta segona són més petites que les de la planta primera. La planta baixa és de carreus de pedra regular, mentre la resta de la façana és arrebossada. En les façanes laterals s'hi distribueixen diverses obertures que es disposen seguint eixos compositius verticals. Aquestes façanes són arrebossades. Les cantoneres són de carreus regulars de pedra. La part posterior de la casa presenta un jardí que fa façana al carrer de la Font, on hi ha dues torres que remarquen les cantonades. Referències
Casa Vilaseca (Manlleu)

La Casa Vilaseca és una casa plurifamiliar de planta baixa i dos pisos del municipi de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Els portals centrals dels baixos són d'arc rebaixat amb dovelles i els laterals són rectangulars, el de la part dreta té la llinda decorada. Al primer pis, a la part central hi ha mosaic on s'hi representa Sant Martí que es troba a un pelegrí. A les parts laterals hi ha uns balcons que conserven uns portals antics de forma rectangular datats al segle xviii. A la part superior hi ha sis finestres en arc de mig punt. La teulada se sosté a través de mènsules. que ressegueixen la part baixa del ràfec. La façana és decorada amb esgrafiats que fan referència a temes marins, del camp i animals. A la part posterior hi ha un ampli jardí. Història La casa presenta diverses etapes constructives, tal com senyalen les dates de les llindes de finestres i portals (segle xvii, segle xviii). A principis del segle XX s'encarregà la reforma a l'arquitecte Isidre Puig i Boada, i fou construïda per Josep Molas. Referències