NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Tries (Vilobí d'Onyar)

Can Tries o Can Trias és un conjunt d'edificis força complex del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva) format per cossos d'èpoques diferents. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La part més antiga data del segle xvii i està formada per un edifici orientat a llevant, de dues plantes amb vessants a laterals i cornisa catalana de dues filades de teules. Presenta un portal quadrangular amb llinda monolítica que té gravat un motiu ornamental de fulla de roure coronat per una creu i amb unes línies formant ones que segueixen en les pedres de reforç de sota l'ampit de la finestra. Al primer pis trobem dues finestres quadrangulars de pedra, la lateral porta la data de 1603 i la central un motiu ornamental de fulla de roure més evolucionat que el del portal. A la part baixa es conserva una premsa de vi. Aquesta façana té un cos adossat perpendicularment que manté part de l'arrebossat de calç del rellotge de sol amb una inscripció que diu "Miquel Trias dia 23 de maig de 1618". Els diferents afegits de dependències de treball l'emmascaren parcialment. Davant hi ha un pati tancat per un mur de pedra. L'edifici del segle xix està situat a la façana de ponent i es comunica directament amb el primitiu per la part del darrere. Es tracta d'una gran construcció de tres plantes i vessants a façana. El portal és d'arc rebaixat de pedra. Les obertures de la planta baixa i el primer pis són emmarcades amb pedra. Les primeres tenen reixa de protecció amb formes corbes de ferro i el primer pis presenta balcons de barana de ferro. Al pis superior hi ha quatre finestres d'arc de mig punt i una de quadrangular amb barana de gelosia de rajol, menys una que és de ferro. El més destacable d'aquest edifici vutcentista és l'àmplia galeria de la segona planta de la banda de migdia, formada per setze arcs de mig punt i gelosia de rajol. L'interior ha estat reformat fa pocs anys i s'hi ha instal·lat ascensor. Manté les voltes rebaixades de rajol i les portes emmarcades amb pedra. Can Tries conserva documentació des de l'any 1442. Sempre ha estat propietat de la mateixa família que es continua dedicant a l'explotació ramadera. Referències
Can Xifra (Vilobí d'Onyar)

Can Xifra és una masia del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva). És una casa orientada a llevant, de dues plantes i golfes amb vessants a laterals. La part de les golfes i l'aixecament de la teulada del costat esquerre van ser una ampliació posterior. La casa primitiva era una masia típica amb teulada de doble vessant, com es veu a la part dreta on es conserva el ràfec de cornisa catalana d'una filada de teules. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció La façana principal té un portal adovellat de mig punt i dues finestres simples amb reixa treballada a banda i banda que corresponen a la reforma del segle xx. A la planta noble hi ha dues finestres d'arc conopial i la central és quadrangular amb llinda monolítica amb la inscripció "SALVADOR GIBERT 1633". L'obertura de les golfes és d'arc rebaixat i té barana de ferro. La façana lateral dreta té una petita finestra d'arc conopial i conserva l'antic pou. El costat esquerre la façana va ser transformada totalment en una reforma de l'any 1930. Té un portal central amb impostes i la inscripció MS, que corresponen a les inicials de Miquel Serramitja, també hi ha la data de 1930 a la llinda. Les obertures són rectangulars simples amb emmarcament simulat de pedra. La primera planta presenta un balcó amb barana de ferro que recórre tota la façana de cap a cap. El ràfec de la teulada té una cornisa amb permòdols de rajol. Al davant hi ha el jardí voltat d'una tanca feta sobre un mur més antic rematada amb rajols i barana de ferro treballada. La part més antiga de l'interior conserva els cairats de fusta i les voltes i algunes de les portes d'arc conopial amb motiu floral ornamental. Al costat dret els forjats van ser substituïts per revoltons amb bigueta de ferro. A la part del darrere hi ha un pati tancat amb porxos sostinguts per pilars de pedra, voltat de les dependències de serveis on hi ha les quadres. Davant de la casa hi ha l'antic graner de teulada de vessants a laterals amb una bonica columna de pedra amb capitell. Història No es coneix gairebé la història. Segons sembla sempre ha estat una finca agrícola. També es parla d'un convent de monges, però sense cap document que ho acrediti. Sobre una llinda de la casa consta la inscripció "Salvador Cibert 1633". Cap al 1918 ho va perdre la família Esteva a favor d'un banc (Banca Mateu). Més tard la va adquirir Miquel Serramitja, avi de l'actual propietària. El 1930 es van fer reformes importants, ja que la casa estava gairebé en estat ruïnós. Actualment és propietat de la mateixa família que resideix a Girona. També es coneix com a Mas Pla. Referències
Casa al carrer Besalú, 9 (Figueres)

L'edifici situat al Carrer Besalú, 9 és una obra del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici entre mitgeres, de planta baixa, dos pisos i golfes i coberta terrassada. És un edifici amb la planta baixa amb dos arcs en arc rebaixat fet amb carreus ben tallats, entre els quals hi ha un accés en una porta en arc rebaixat, a sobre de la qual hi ha una obertura també en arc rebaixat. Tota la façana està arrebossada i aquest arrebossat imita uns carreus. El primer pis té una balconada correguda amb tres obertures emmarcades per una motllura, i una finestra de dimensions més reduïdes amb la mateixa motllura. Al segon pis, tres de les obertures tenen un balcó independent. Totes les obertures estan emmarcades per una motllura i també trobem en aquest pis, com al primer dues finestres de dimensions menors i cegades. A la planta golfes, trobem cinc finestres emmotllurades i amb una barana de ferro forjat. Referències
Casa al carrer Germanes Massanet, 10 (Figueres)

L'edifici del Carrer Germanes Massanet, 10 és una obra del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un edifici cantoner situat a prop de l'Ajuntament de Figueres, de planta baixa, dos pisos i golfes i coberta terrassada. Aquesta casa té unes dimensions considerables, amb quatre obertures a la façana del carrer Joan Maragall, i cinc per planta a la façana del carrer Germanes Massanet. Les obertures de la planta baixa són en arc rebaixat, i encara es conserven els carreus originals de la porta d'accés. Les finestres dels pisos superiors decreixen la seva mida a mesura que pugem pisos, però segueixen la mateixa ornamentació, en totes tres plantes. Aquesta consisteix en una motllura sobre la finestra que imita un guardapols. Referències
Carrer Joan Maragall (Figueres)

El Carrer Joan Maragall és un carrer del municipi de Figueres (Alt Empordà) que té alguns edificis que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Número 3 L'edifici situat al número 3 del carrer Joan Maragall de Figueres forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici entre mitgeres situat a prop de l'Ajuntament. És un edifici de planta baixa i tres pisos amb coberta terrassada. La planta baixa ha estat rehabilitada per a tenir un ús comercial, però la resta de l'edifici manté el parament original. Cadascun dels pisos té quatre finestres. Les del primer pis estan agrupades per una balconada correguda. Al segon pis la balconada correguda només afecta a les dues centrals, i les dues laterals tenen balcons individuals; al tercer pis totes les obertures tenen balcons individuals. Els balcons del primer i segon pis, són de ferro forjat i es troben decorats amb elements geomètrics a la base. Les finestres del dos pisos superiors estan decorades per un guardapols decorat amb ornaments florals al centre i als costats. Número 4 L'edifici situat al número 4 del carrer Joan Maragall de Figueres forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici entre mitgeres molt proper a l'Ajuntament. És un edifici de planta baixa i dos pisos amb coberta terrassada. La planta baixa ha estat rehabilitada per a donar-li un ús comercial motiu pel qual no conserva les obertures originals. Els dos pisos superiors tenen la mateixa ordenació. Dues obertures amb una balconada correguda de ferro forjat i decorada amb elements vegetals. Alhora, aquestes obertures tenen un guardapols de pedra, ben treballat, amb un cap al centre i ornamentació vegetal als costats. El voladís de l'edifici està suportat per unes mènsules decorades amb volutes i decoració vegetal. Referències
Casa Ademà

La Casa Ademà és un edifici situat al carrer Major, número 3, d'Unha, del municipi de Naut Aran, a la Vall d'Aran. Aquesta obra arquitectònica està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es considera d'estil barroc. Descripció Notable edifici ("auvitatge") disposat en sentit transversal al carrer, en la falda del puig d'Unha. S'hi accedeix a través del portal de la cort que suporta una gran llinda que duu gravat d'una forma rudimentària: CASA NEGRET amb una mena de K que podria correspondre a la marca o senyal que identificava el bestiar de la casa. La façana principal és dividida en plafons per una faixa horitzontal que defineix les dues plantes amb què compta, i per quatre lesenes verticals que suporten l'entaulament i la cornisa, i flanquegen un cos central amb portada de fàbrica que duu en la llinda: J[oquim] B[runa]1828 B[runa]. Aquest element central trenca l'horitzontalitat de l'edifici a partir d'un cos àtic que culmina amb un frontó traingular; conté un balcó (sobreposat) i una finestra de fàbrica.Com és usual la teulada de doble vessant presenta encavallades de fusta i teulada de licorella. Així i tot, la façana lateral que dona al carrer també fou decorada i dotada de moviment a partir de dues lesenes que suporten capitells llisos i un entaulament amb el voladís força pronunciat, graonat sota el ràfec.En aquesta,són també ramarcable els xamfrans amb les cantonades rebaixades que imiten en l'alçada les tiges dels angles d'un capitell clàssic, resoltes amb carreus de pedra, que complien la doble funció de lligar les façanes d'una banda i de facilitar la circulació del bestiar i els carros, d'altra. Referències
Casa Bartolí

La Casa Bartolí o Cal Bartolí és un edifici modernista de Reus protegit com a bé cultural d'interès local, situat al carrer de Llovera, 12. Descripció És un edifici entre mitgeres de planta baixa i tres pisos. És un dels pocs exemples de façana construïda completament en pedra esculpida, sense usar estuc. Tota la façana, simètrica, és carregada d'elements decoratius, tant en el pronunciat encoixinat del parament, com en les formes geomètriques i vegetals que emmarquen les obertures. També és molt interessant el coronament de l'edifici, format a partir del joc de volums creat per la combinació de blocs de pedra verticals. El tipus de balcons correguts, bombats, platejats i molt densos, és típic de les cases modernistes de Reus i es va seguir utilitzant durant dècades. L'entrada i la planta baixa van ser modificades a mitjans del segle XX per encabir-hi un local comercial, però respectant l'esquema de la casa: la solitària mènsula sota el balcó del pis principal marca el lloc on hi havia hagut una columna de fosa de ferro que partia l'ampli accés al local originari. L'entrada de veïns era una obertura estreta que se separava de l'altre accés per una columna de pedra. Història El 1903 Genaro Bartolí Codina va encarregar al mestre d'obres Josep Subietas la construcció d'un edifici al carrer de Llovera com a habitatge familiar. És un edifici carregat, geomètric i pesant, que trenca amb les estilitzades construccions de Pere Caselles i altres arquitectes modernistes que edificaven a Reus en aquell període. Referències Enllaços externs Casa Bartolí. Pat.mapa: arquitectura. Generalitat de Catalunya Casa Bartolí. Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona
La Batllia (Sagàs)

La Batllia o Rectoria de Sant Andreu és una masia adossada a l'església de Sant Andreu de Sagàs (el Berguedà). De planta irregular, coberta a doble vessant i amb carener paral·lel a la façana principal, fou ampliada al segle xviii amb l'obertura d'una eixida de dos pisos, a partir del nucli primitiu. Modernament, el conjunt fou ampliat també i modificat sensiblement. La descripció que en feu C. A. Torras a principis de segle xx és molt interessant: «Quan la guerra de Successió fou destruït l'arxiu de Sagàs per les tropes del primer Borbó. En un dels costats de la placeta o replà format a l'enfront de l'església, hi ha l'antiga casa de la Batllia, de bell aspecte d'antigor, amb sortida galeria coberta amb ample ràfec, sostingut per rodons pilars de pedra, ostentant a més una galana torre que ajuda a imprimir-li apreciable caràcter». La Batllia pertanyia als dominis de l'antiga baronia de la Portella, que passà posteriorment als dominis dels barons de Pinós. Coneixem la genealogia dels senyors de Sagàs, que residien en aquesta fortalesa, avui tan modificada. Del 1253, G. de Sagàs; del 1258, Bernat de Sagàs; i del 1278, Berenguer de Sagàs, tots cavallers. L'any 1291, Galceran de Pinós vengué a Pere de Sagàs, els rèdits del castell de Pinós, anomenant-lo batlle durant tota la seva vida. El 1336, «Petrus de Sagas, filius Gi. de Sagas quondam» s'emancipà de la tutoria de Berenguer de Sagàs. L'any 1381, la «perroquia e ballia de Sagars del noble En P. Galceran de Pinós» tenia 34 focs. Referències
Casa Eusebi Vidal

La Casa Eusebi Vidal és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El 1927 està documentat que es demanà el permís d'obres a l'Arxiu Arquitectònic de l'Ajuntament de Figueres. Situat al carrer al costat de la plaça del Gra i darrere l'Asil Vilallonga. Edifici urbà d'habitatge i taller; amb arquitectura típica de mestre d'obres. La planta baixa té accés al taller (actualment convertit en garatge) i un portal lateral de pujada al pis, que presenta un balcó i una finestra. Per sobre trobem una motllura, i un espai a modus de fris amb forats de ventilació i una cornisa superior. Referències
Casa Fornés

La Casa Fornés, o Cal Fornés, és un habitatge del municipi de Reus (Baix Camp) situat al raval de santa Anna número 19. L'edifici està protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció L'arquitecte Pere Caselles va voler buscar la màxima entrada de llum natural a l'habitatge pels escassos metres lineals de façana disponibles, i aconseguí un resultat en què domina el buit sobre el ple. A la planta baixa sota un arc de pedra escarser amb muntants imitant pilastres amb capitells motllurats, s'hi inclou l'accés a l'escala de veïns i al local comercial. Als extrems de l'arc, dos medallons mostren l'any de construcció de l'edifici, 1914, i les inicials del seu propietari PF. La primera planta l'ocupa un ampli arc de mig punt d'obra vista amb un ampli balcó El tancament del balcó conserva la fusteria original, i té un interessant disseny de línies simètriques que ajuda a donar més valor plàstic a la façana, que sembla inspirat en la casa Ciamberlani que Paul Hankar construí a Brussel·les el 1897. La pedra clau de l'arc i les dues impostes són de pedra decorada amb motius florals. També és de pedra la superfície de la façana no decorada. Les dues plantes superiors tenen balcons que ocupen tota l'amplada de la façana, però amb les obertures tripartides per estrets pilars d'obra que volen emfatitzar la verticalitat de l'edifici. La solució compositiva de la façana la retrobarem, vuit anys després, aplicada al número 29 del raval Sant Pere. Història Pau Fornés Marca va encarregar l'edifici d'habitatges a l'arquitecte Pere Caselles, que el va construir l'any 1914. Referències Enllaços externs Casa Fornés. Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona
Casa Granell (carrer de Balmes)

La Casa Granell és un edifici modernista situat al carrer de Balmes, 65 de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Història Va ser projectat el 1906 per l'arquitecte Jeroni Ferran Granell i Manresa per a ell mateix. Descripció Consta de planta baixa, principal i quatre pisos més. L'element que crida immediatament l'atenció és la gran tribuna central de fusta i vidre emplomat, el cos de la qual engloba els pisos principal, primer i segon. Està sustentada sobre dues mènsules amb motllures ondulades que flanquegen la porta d'entrada; a ambdós laterals de la mateixa hi ha dues obertures destinades a comerços. La façana, de composició simètrica, compta totalment amb esgrafiats florals de color blanc sobre arrebossat de color crema. Cada balcó té baranes de forja amb formes sinuoses que representen fulles, flors i tiges; a més, a les lleixes hi ha relleus esculpits, que tenen una composició idèntica: al centre hi figura un bust femení amb cabells ondulants, que és acompanyat a banda i banda per dos relleus d'elements florals entrellaçats i encabits dins d'unes motllures curvilínies. L'edifici està coronat per una cornisa de formes serpentejants. Als murs del vestíbul hi ha uns arrambadors de ceràmica mixts de temàtica floral en verd, vermell i marró. Hi ha dues menes de teules diferents: unes quadrades i de petites dimensions en color verd, que integren una flor vermella a l'interior, i unes rectangulars enterament de color marró, amb dues fulles separades entre si per una línia ondulant. L'arrambador està acompanyat, en la part superior, d'uns esgrafiats de flors, motiu que fa conjunt amb els presents als marcs de les portes, en els mateixos tons vermellosos i verdosos. Referències Vegeu també Casa Granell (carrer de Girona) Casa Granell (Gran Via) Enllaços externs «Casa Granell». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Casa Granell

La Casa Granell es un edificio situado en el número 65 de la calle de Balmes en el distrito del Ensanche (Barcelona). Fue diseñado por el arquitecto Jeroni Ferran Granell y Manresa, de quien recibe el nombre, y es considerado como una obra arquitectónica de carácter modernista. Está catalogado como bien cultural de interés local. Fue edificado durante el periodo 1896-1900.​ Se trata de una edificación entre medianeras, de planta baja y cinco pisos. Su composición es simétrica, destacando una tribuna que sobresale de un menaje que está tratado con esgrafiados de color verdoso. Esta tribuna, soportada por dos importantes ménsulas de la planta baja, ocupa la zona central de las tres primeras plantas y es una interesante combinación de elementos de madera metálicos y vidrio, con una solución formal diferente de las usadas normalmente en el Ensanche. También es destacable el trabajo de forja de las barandillas de los balcones de las tres primeras plantas, así como la solución dada a los elementos de coronament de la fachada en forma de cornisa ondulada que, sin solución de continuidad, forma la barandilla de la azotea.​ Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Casa Granell.
Casa Grau Pla

La Casa Grau Pla o Casa Grau és un edifici modernista de Pere Caselles i Tarrats construït al carrer de Sant Joan de Reus (Baix Camp). Està protegit com a bé cultural d'interès local. Descripció És un edifici cantoner de planta baixa i tres pisos, del que destaca la façana principal, que s'estructura amb l'ordenació simètrica de les obertures, dues a la planta baixa, pis principal i primer pis i una centrada en forma d'ull de bou a l'última planta. El coronament de la façana té influències de l'Art Nouveau centreeuropeu, igual que els emmarcaments de les obertures de la façana principal, que combinen la forma circular amb les formes rectes dels brancals de les portes. Les baranes dels balcons són de ferro forjat, i segueixen un disseny de secció bombada, com altres construccions reusenques contemporànies. Al voltant dels emmarcaments de les obertures hi ha una decoració amb motius vegetals, i a les portes de la planta baixa branques i fulles de llorer, com a al·legoria al títol de baró de Llorach que tenia el propietari. Dues franges horitzontals decorades amb representació de fulles de castanyer i castanyes remarquen el nivell de la planta principal i el primer pis. La major part de la façana està estucada imitant un parament de pedres regulars, i la planta baixa està construïda amb pedra natural. A la façana hi veiem dos medallons, un amb les inicials MG del propietari i l'altre amb l'any de construcció, 1910. El coronament de l'edifici, de línies corbes, presenta entre la decoració vegetal les figures d'uns dracs. Història Miquel Grau Cabré, un important propietari rural de Riudecols, va encarregar a Pere Caselles la construcció d'aquest edifici quan es va casar amb una pubilla Pla, de la família propietària de la popular «Patacada» al carrer de Sant Llorenç, un edifici modernista enderrocat els anys 90. Miquel Grau havia estat a Brussel·les, d'on va portar idees de l'arquitectura belga de l'època, amb detalls com la presència floral o els arcs circulars que envolten les portes i finestres. A la casa hi viuen els descendents, i conserva al vestíbul el paviment hidràulic original i els esgrafiats dels murs i les pintures del sostre, amb els escuts de les quatre capitals de província catalanes. A la planta principal es conserven alguns elements originals, especialment un saló amb mobiliari de caoba obra de l'ebenista reusenc Enric Oliva Referències
Casa i ermita de Santa Llúcia

La Casa i ermita de Santa Llúcia és un conjunt monumental de masia i església que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès). Es troba a un centenar de metres al sud de la carretera C-26 (de Solsona a Berga), al punt quilomètric 116,6, seguint la indicació "Santa Llúcia". Descripció L'ermita de Santa Llúcia és una petita ermita de planta rectangular, d'una sola nau sense absis i orientada est-oest. Té la porta allindada amb un petit rosetó al damunt. Cal destacar el porxo que hi ha davant de la porta, sostingut per dos pilars de pedra i sostre de bigues. Té un petit campanar d'espadanya i l'interior està arrebossat. Al costat de l'ermita es troba la casa de Santa Llúcia, una masia de planta rectangular i orientada nord-sud. El parament, tant de la casa com de l'ermita és de pedres irregulars i les cantonades amb pedres picades i tallades. Notícies històriques Aquesta ermita es va construir quan era creixent la devoció a Santa Llúcia, a la comarca catalana del Solsonès. Es va convertir en un autèntic santuari de devoció, de fet, en els murs interiors hi pengen gran nombre d'ofrenes a la santa. Cada any el dia 13 de desembre, se celebra una gran fira per a tota la gent de la contrada. Referències Vegeu també Llista de monuments de Navès