NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museo del Chocolate (Barcelona)

El museo del Chocolate​ (en catalán: Museu de la Xocolata) es un museo privado en la ciudad de Barcelona, España. Propiedad del Gremio de Pastelería de Barcelona dedicado en exclusiva al chocolate. El museo abrió sus puertas por primera vez en el año 2000, como una pequeña empresa de los miembros del gremio. Se encuentra ubicado en la Calle Comercio 36, en El Borne, Ciudad Vieja, en al antiguo Convento de Sant Agustí Vell. Ofrece un recorrido por la historia del chocolate, desde sus orígenes como bebida picante de los pueblos mesoamericanos hasta su deleite como bombones franceses. Véase también Historia del chocolate en España Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Museo del Chocolate. Sitio web oficial
Musée du chocolat de Barcelone

Le Musée du chocolat de Barcelone (en catalan Museu de la Xocolata) se situe dans la ville de Barcelone en Catalogne (Espagne). Présentation Le musée a été fondé en 2000 à l'initiative de la Gremi de Pastisseria de Barcelona, la guilde des patissiers. Il est situé Carrer Comerç 36 dans le quartier d'El Born (Ciutat Vella) au rez-de-chaussée d'une ancienne caserne. La guilde voulait promouvoir la tradition chocolatière locale. Outre l'histoire des origines du chocolat en Europe et les vertus alimentaires et thérapeutiques de celui-ci, le musée possède un grand nombre de figures en chocolat tant dans son exposition permanente que parmi les expositions temporaires. Parmi les figures les plus importantes figurent : une réplique de la Pietà de Michel-Ange réalisée il y a plus de 30 années, un char de Ben-Hur, le gorille Flocon de Neige, une figure en chocolat de 30 kilos. Le musée organise chaque année, dans la salle accueillant les expositions temporaires, un concours international de figures en chocolat réunissant des professionnels du monde entier. Le thème diffère chaque année, par exemple l'Année de Dali, l'Année de Gaudi et l'Année de l'Astronomie. Ces concours assurent le renouvellement des expositions temporaires. Notes et références Voir aussi Article connexe Liste de musées en Espagne Lien externe (ca + es + en) Site officiel Portail des musées Portail du chocolat Portail de Barcelone
Museo del cioccolato (Barcellona)

Il museo del cioccolato di Barcellona (in catalano Museu de la Xocolata) è un museo dedicato al mondo del cioccolato. È ospitato nel duecentesco ex convento di Sant'Agostino della città di Barcellona in Catalogna, Spagna. Caratteristiche Il museo fondato su iniziativa del Gremi Provincial de Pastisseria de Barcelona (Corporazione dei Pasticcieri di Barcellona) ha per obbiettivo di promuovere la tradizione cioccolatiera artistica locale che per i catalani prende tutta sua importanza nella lavorazione delle mona de Pascua. Su una superficie di 600 m², lo spazio museale racconta il percorso storico e geografico del cioccolato dalle origini alla diffusione in Europa. Oltre alle attrezzature originali utilizzate per la produzione o stoviglie per il servizio del cioccolato, il museo espone anche un gran numero di sculture in cioccolato. Tra i modellini più importanti sono presenti: una riproduzione della Pietà vaticana, Asterix, Don Chisciotte e SpongeBob, un carro di Ben-Hur fino ad arrivare alla fontana a forma di salamandra del Parco Güell. Il museo organizza ogni anno nella sala accogliente delle mostre temporanee, un concorso internazionale per le figure di cioccolato riunendo professionisti da tutto il mondo. Il tema è diverso ogni anno, ad esempio, l'anno di Dalí, l'anno di Gaudi e l'anno dell'Astronomia. Queste competizioni prevedono il rinnovo di mostre temporanee. Come per gli adulti, ai bambini vengono anche offerti corsi per creare il loro proprio cioccolatino artigianale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Museo del Cioccolato (Barcellona) Collegamenti esterni Sito ufficiale, su museuxocolata.cat. (CA) Museo del cioccolato, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Chocolademuseum (Barcelona)

Het Chocolademuseum (Catalaans: Museu de la Xocolata) is een museum in de wijk Ciutat Vella in de Spaanse stad Barcelona. Het werd in 2000 opgericht naar aanleiding van een project van het banketbakkersgilde. Ze wilden de lokale chocoladetraditie promoten en de consumptie ervan stimuleren door het maken van chocoladefiguren. In het museum kan men meer te weten komen over de oorsprong van chocolade, hoe het in Europa terechtkwam en de verspreiding ervan, waarbij de nadruk wordt gelegd op de voedingswaarde en de geneeskrachtige en afroditische kenmerken. Het museum bevat een groot aantal chocoladefiguren, zowel in de tijdelijke expositie als in de vaste collectie. Een van de belangrijkste werken is een replica van de Pietà van Michelangelo die al meer dan 30 jaar oud is, de wagen van Ben Hur en de gorilla Sneeuwvlokje, een chocoladefiguur van 30 kilo. In de zaal voor tijdelijke exposities organiseert het museum elk jaar een internationale chocoladefigurenwedstrijd voor professionals. Ieder jaar is er een ander thema, zoals het Jaar van Dalí, het Jaar van Gaudí en het Jaar van de Astronomie. Deze wedstrijden zorgen voor de jaarlijkse vernieuwing van de tijdelijke expositie. Het chocolademuseum is gevestigd in het voormalig klooster Sant Agusí Vell (gebouwd tussen 14e en 15e eeuw). Sinds 1492 speelt chocolade een rol in de sociale en economische structuur van Barcelona. De haven van Barcelona was een belangrijk distributiekanaal voor chocolade en cacao door heel Europa. Externe link Officiële website
Музей шоколада (Барселона)

Музей шоколада — частный музей, расположенный в Барселоне, столице испанской провинции Каталония. Посвящён шоколаду и изделиям из него. Отдельное место в музее отведено созданным из шоколада скульптурным работам, которые изображают ряд выдающихся зданий Барселоны, известных литературных и мультипликационных персонажей и тому подобное. Музей принадлежит Гильдии кондитеров Барселоны (кат. Gremi de Pastisseria de Barcelona), был открыт в 2000 году. Находится в районе Старый город, в здании бывшего женского монастыря. Площадь музея составляет 600 м². Ориентирован прежде всего на посетителей-детей, для которых разработан ряд специальных образовательных и развлекательных программ, предоставляющих возможность узнать об истории появления какао в Европе и особенностях его применения в кондитерском деле, а также попробовать свои силы в создании скульптур из шоколада и приготовлении разнообразных десертов на его основе. Примечания Ссылки Официальная страница (недоступная ссылка) Chocolate Museum Barcelona
Музей шоколаду (Барселона)

Музей шоколаду (кат. Museu de la Xocolata) — приватний музей, розташований у Барселоні, столиці іспанської провінції Каталонія. Присвячений шоколаду та виробам з нього. Окреме місце у музеї відведене створеним з шоколаду скульптурним роботам, які зображують низку найвизначніших будівель Барселони, відомих літературних та мультиплікаційних персонажів тощо. Музей належить Гільдії кондитерів Барселони (кат. Gremi de Pastisseria de Barcelona), був відкритий 2000 року. Знаходиться у районі Старе місто, у будівлі колишніх казарм. Орієнтований насамперед на відвідувачів-дітей, для яких розроблена низка спеціальних освітніх та розважальних програм, що надають можливість дізнатися про історію потрапляння какао до Європи та особливості його застосування у кондитерстві; спробувати свої сили у створенні скульптур з шоколаду та приготуванні різноманітних десертів на його основі. Посилання Офіційна сторінка музею (кат.), (ісп.), (англ.)
Santa Maria d'Obeix

L'església de santa Maria, també dita església de la Purificació, és un temple catòlic situat al nucli urbà d'Obeix, al terme municipal de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà. Tot i estar documentada només des del 1314, per les seves formes constructives cal datar-la a mitjan segle xi, adscrita al romànic llombard. Amb tot, i malgrat les modificacions dels segles XVII i xviii, es pot reconèixer bastant bé l'obra romànica. Arquitectura La planta de l'església és l'original: una sola nau amb absis a llevant, amb la porta a migdia. Així doncs, les modificacions de l'edat moderna s'adreçaren a sobrealçar el temple, nau i absis. Això provoca que en alguns llocs del temple, com ara en l'absis, els elements romànics hagin quedat a mitja paret en comptes de ser-ne el coronament. El temple està damunt d'una base inclinada. Per això, per exemple, existeix una porta al nord que, des del nivell de terra de l'exterior, dona al cor, damunt de la nau principal. Hi ha una altra porta tapiada a la façana de ponent, que s'obriria també directament del carrer al cor de l'església. Altar Major D'estil neogòtic, ocupa l'absis romànic del temple. Està presidit per la imatge de la Mare de Déu, acompanyada per les de sant Antoni de Padua i sant Josep. Fora del retaule, a una banda se situa sant Pere i a l'altra, sant Sebastià. Altars laterals Cor de Jesús Al costat nord de l'Església s'ubica l'altar del Cor de Jesús. De factura senzilla, consisteix en una fornícula oberta a la paret i emmarcada per un arc de mig punt. Mare de Déu al Peu de la Creu També a la banda nord està situada, damunt d'una taula, una imatge de reduïdes dimensions de la Mare de Déu amb Jesús jacent als braços. Sant Jordi Al costat sud del temple, damunt d'un peu, hi ha la imatge de sant Jordi. Bibliografia CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa i ROIG I DEULOFEU, Albert. "Santa Maria (o la Purificació) d'Oveix". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. Enllaços externs Institut Cartogràfic de Catalunya
Iglesia de Santa María de Oveix

La iglesia de Santa María de Oveix, o la Purificación, está en el término municipal de La Torre de Cabdella en la comarca del Pallars Jussá en la provincia de Lérida. Es la parroquial del pueblo de Oveix, está documentada sólo desde el 1314, aunque por sus formas constructivas y la calidad de su fábrica, debe fecharse a mediados del siglo XI. Muy modificada a lo largo de los siglos XVII y XVIII, aún se puede reconocer bastante bien la obra románica. La planta de la iglesia es la original: una sola nave con ábside a levante y la puerta a mediodía. Las modificaciones de la Edad Moderna han sobrealzado el templo, nave y ábside, lo que ha hecho que en algún lugar, como el ábside, los elementos románicos hayan quedado a media pared en vez de en el coronamiento. El templo está sobre una base inclinada, con detalles que lo demuestran claramente, por ejemplo, una puerta al norte que desde el nivel del suelo del exterior da al coro, encima de la nave principal, en el interior, otra puerta tapiada en la fachada de poniente, que en algún tiempo se abría directamente a la calle desde el coro de la iglesia, etcétera. Es una obra de mediados del siglo XI, y se puede adscribir al románico lombardo. Bibliografía CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa i ROIG I DEULOFEU, Albert. "Santa Maria (o la Purificació) d'Oveix". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7 (en catalán) Gavín, Josep M. (1981). «Inventari d'esglésies; 8». Pallars Jussà (en catalán). Barcelona: Arxiu Gavín. ISBN 84-85180-25-9. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Santa María de Oveix. Institut Cartogràfic de Catalunya
Sant Pere de Canet de Mar

Sant Pere de Canet és l'església parroquial de Canet de Mar (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció Església de característic estil gòtic tardà. La façana presenta un esgrafiat molt malmès. La porta d'entrada és de pedra amb llinda plana de pedra, i a sobre hi ha una capelleta per a posar un sant. Per damunt d'aquesta hi ha un petit rosetó molt senzill. La coberta és a dues aigües. El campanar de tres pisos, iniciat el 1703, és conegut per l'alçada i la singularitat com la "Pubilla de la Costa". El rellotge és de 1880. Història Fou consagrada el 6 de març del 1591 i cent anys després se li afegí la capella del Santíssim, el campanar i el creuer. Referències
Santa Maria de Pineda

Santa Maria de Pineda és una església parroquial de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Església de planta rectangular amb absis poligonal i dues capelles. De tres naus separades per gruixuts pilars que sostenen una volta de creueria amb claus de volta. Dues claus parlen de la devoció a la Mare de Déu. La que hi ha al bell mig del presbiteri representa la seva imatge amb la bola del món a la mà dreta i l'Infant Jesús assegut al cantó esquerra. A les sis restants claus de pedra hi ha representats diversos personatges. La nau central és il·luminada per la rosassa gran, situada sobre la porta principal. Una rosassa més petita correspon a les golfes. Les dues naus laterals estan il·luminades per finestres quadrades a la part superior dels murs laterals. La façana principal, la porta lateral de Sant Joan, l'Altar Major i la capella lateral són recobertes amb esgrafiats. A més, la façana principal presenta una distribució simètrica l'eix de la qual passa pel centre de la rossasa petita. La gran es fonamenta en una arcada que la suporten quatre columnes que emmarquen la rossasa central i la porta. A la mateixa alçada quatre columnes adornades amb flors i coronades amb un capitell d'estil corinti que suporten un entaulament rematat per una cornisa. El cercle de la rossasa central l'emmarquen onze caps d'angels. L'ornamentació de la façana es compon per una xarxa geomètrica de rombes sobre la qual es dibuixa de forma repetitiva, plana i modular, positiva i negativa, el rombe corbat pels vertex cap a fora i pels costats cap a dintre en els positius, i cap a fora en els negatius. Història Es tenen notícies d'una primera església que fou consagrada l'any 1079 pel Bisbe de Girona Berenguer Guifré de Cerdanya, però no en queda res. La part més antiga és la nau central que data de finals del segle XV-XVI. Al segle xviii (1700-1718) fou ampliada pels dos costats laterals. Sofrí tres embats: al 1548, que obligà a fortificar-la, però aquesta mesura desaparegué a la segona meitat del segle XVII; al 1822 i al 1936, durant els quals el temple fou incendiat. Les primeres visites pastorals foren el 18 de febrer de 1451 i 23 d'agost de 1489. El 21 de juny de 1737 pel Bisbe Baltasar de Bastero i Lladó; i les últimes foren el 9 de març de 1911 i 11 de juny de 1918, pels Bisbes Pol i Mas respectivament. A partir de 1939, començaren les obres de restauració sota la direcció de l'arquitecte Isidre Puig Boada. Referències
Iglesia de Santa María (Pineda de Mar)

La iglesia de Santa María es la parroquial de la población de Pineda de Mar, en la provincia de Barcelona. Historia Fue consagrada por Berenguer Grifré en el año 1079. De la antigua iglesia románica no queda nada, ya que en el siglo XVI fue derribada para edificar una nueva. Este nuevo templo después de sufrir el saqueo del corsario Dragut en el año 1545, fue fortificado. Sobre el dintel de la puerta hay una inscripción que recuerda el hecho. En el siglo XVIII se amplió con naves laterales y con un campanario octogonal a la vez que se derribaron todos los restos de la fortificación. De la fachada se puede destacar los interesantes esgrafiados geométricos realizados en 1948 según diseño del arquitecto Isidre Puig i Boada.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Santa María. Església Parroquial de Santa Maria Festa Catalunya.
Molí d'en Sala (Sant Martí de Llémena)

El Molí d'en Sala és una obra de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Edifici penjat damunt el riu, sobre un fort desnivell. Està format per dos cossos afegits i d'èpoques diferents. El primer, d'una sola planta, està situat a peu de carretera i paral·lel al riu, i presenta una planta interior més. L'altre cos està afegit posteriorment, més penjat al riu i situat en perpendicular. El cos antic és el més proper a la terra. Té un pas a nivell inferior, paral·lel a l'edifici, amb accés per sengles arcs de punt rodó a les façanes laterals. Al conjunt s'accedeix pel primer cos, a nivell de carretera, i per porta de modillons situada asimètricament respecte la façana. La façana esquerra té una finestra amb motius goticitzants a nivell del primer pis i damunt l'arc de pas. El canal entra al molí a nivell del pas inferior i pel costat dret de la façana. Referències
Sant Medir del Pla

Sant Medir del Pla és una església de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Capella d'una nau coberta amb volta de canó amb absis semicircular i campanar d'espadanya damunt la porta principal, semidovellada. La façana lateral dreta presenta finestra de doble esqueixada i espitllera. Davant la porta d'entrada hi ha les restes de parets d'una galilea, ara sense coberta i embardissada. Història Ha estat restaurada pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Havia estat magatzem de la masia propera de Cal Pobre. Referències
Sant Pere de Fígols de Tremp

Sant Pere de Fígols de Tremp (o de la Conca) és l'església parroquial romànica del poble de Fígols de Tremp, cap de l'antic terme municipal del mateix nom, integrat actualment en el de Tremp, de la comarca del Pallars Jussà. Es tracta d'una església de nau única, amb absis romànic semicircular a llevant. La porta amb arcada de mig punt és a migjorn on també i hi ha finestretes. El campanar és posterior, de torre vuitavada, amb quatre obertures. Els murs són de carreus reblats i la coberta està modificada, a dos vessants de teula àrab. Se'n tenen notícies des de l'any 999]. És una obra rústega i primitiva que es troba molt modificada. Descripció L'església parroquial de Sant Pere està situada en el nucli de Fígols, concretament al centre de la població. El temple presenta una planta rectangular, una sola nau coberta per una volta de canó arrebossada i que és coetània de la decoració interior del temple. Presenta un absis semicircular en la seva part oriental, obert a través d'un arc presbiteral. Interiorment, conseqüència de diverses modificacions, es troba tota arrebossada i emblanquinada, presenta un entaulament motllurat a partir del qual comença la volta. La façana sud s'alça com el frontis principal, presentant la porta d'accés, en arc de mig punt adovellat amb l'intradós arrebossat. En aquesta mateixa façana s'obren tres finestres, dues esqueixades i amb el perfil de mig punt, tot i que semblen modificades; la tercera de factura posterior. L'aparell és irregular i presenta una diferenciació de carreus, la qual cosa indica que l'església patí modificacions. Presenta, també, un campanar en la seva part més occidental, de factura posterior i amb la torre vuitavada. La coberta és de teula àrab. L'edificació es troba adossada en el seu costat occidental a un edifici agrícola. Història Les primeres notícies històriques al lloc de Fígols apareixen en relació als anys 1365-1370, però no així la seva parròquia. L'església de Sant Pere no apareix en la documentació fins a èpoques molt tardanes; al 1526 en una relació de parròquies de Tremp. Presenta moltes modificacions dutes a terme al llarg dels segles. Referències
Iglesia de San Pedro (Fígols de Tremp)

San Pedro de Fígols de Tremp es la iglesia parroquial románica del pueblo de Fígols de Tremp, de la comarca del Pallars Jussá, provincia de Lérida. Se trata de una iglesia de nave única, con ábside de semicircular orientado a levante. Se tienen noticias suyas desde el año 999. Es de obra rústica y primitiva. Bibliografía Burón, Vicenç (1994). Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia (en catalán). Tremp: Garsineu Edicions (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X. Gavín, Josep M. (1981). «Inventari d'esglésies; 8». Pallars Jussà (en catalán). Barcelona: Arxiu Gavín. ISBN 84-85180-25-9. Pagès, M. "Tremp. Fígols de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografía comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0. (en catalán) Enlaces externos Institut Cartogràfic de Catalunya
Valldoreix

Valldoreix és un poble que és una entitat municipal descentralitzada pertanyent a Sant Cugat del Vallès. Està situada a l'extrem sud del terme municipal, als contraforts septentrionals de la serra de Collserola. Cap al nord es troba unida a Mira-sol, un altre barri residencial de Sant Cugat; i cap al sud-est s'uneix amb la Floresta. El 2019 tenia 8.401 habitants. La població actual va néixer cap als anys 1916-1918, com a ciutat jardí, o urbanització residencial, entorn de l'antiga església de Sant Cebrià d'origen romànic, i la parada dels Ferrocarrils de Catalunya, actualment Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC). El 2009 tenia 7.455 habitants. A part del tren, està comunicada per carretera local amb Sant Cugat i Barcelona, i hi passa l'autopista C-16.Antigament el seu terme, anomenat Aiguallonga, havia pertangut a la baronia de Canals, les ruïnes del castell de la qual es troben al sud-oest del nucli urbanitzat; i a mitjan segle xix fou agregat a Sant Cugat. El 1959 es va crear l'Entitat Local Menor de Valldoreix, precedent de l'actual entitat municipal descentralitzada. Llocs d'interès Alzina de Valldoreix Castell de Canals Museu Parroquial de Valldoreix. Camp d'esports de Valldoreix Referències Enllaços externs Valldoreix - Lloc web oficial
Valldoreix

Valldoreix (Catalan pronunciation: [ˌbaʎðuˈɾɛʃ]) is a community that is part of the Sant Cugat del Vallès municipality, located in the Barcelona province. It has the status of a "decentralised municipal entity" (EMD) within the municipality. According to a census in 2015 it has 8,096 inhabitants. Geography On the northern edge it connects with Mira-sol, another community in the Sant Cugat del Vallès municipality. References External links Official website