Casa Ramon de Vilar

La casa Ramon de Vilar és un edifici situat al carrer de Sant Pau, 56 del barri del Raval de Barcelona, al que li correspon la categoria D (bé d'interès documental) atorgada per defecte a tots els del districte de Ciutat Vella. Història El 1740, Francesc de Feu-Feliu de la Penya i de Sayol, de Mataró, com a hereu del cavaller i doctor en dret Rafael de Nabona i Seguí de la Cadena i la seva dona Maria Feliu de la Penya, va vendre unes cases i un gran hort al comerciant Bartomeu Camps i Oliver, que va morir el 1754. El 1775, la vídua Maria Guitart i el seu fill Josep Francesc Camps i Guitart, advocat, signaren una concòrdia amb Josep Francesc Camps i Oliver, comptador del Reial Cadastre i germà de Bartomeu, per la qual aquest es va quedar amb la casa situada més al sud, que tenia una cotxera i un jardí al darrere, com a pagament de les seves llegítimes. Hi vivia el cirurgià i catedràtic del Col·legi de Cirurgia Esteve Marturià, que el 1799 va adquirir la propietat en emfiteusi a Camps a cens de 300 lliures anuals i una entrada de 1.000. El 1802, els marmessors de Camps li van vendre el cens per 10.000 lliures, de les quals 5.000 es constituïren en un censal. Va morir a finals del 1804, i la vídua Francesca Casaux (o Casaus) i el seu fill Francesc Marturià i Casaus acabarien marxant a viure a Sarrià, ja que la casa estava en molt mal estat. Finalment, l'octubre del 1833 la van establir en emfiteusi a l'agent de negocis Francesc Ferrer i Rossell (†1858), amb una entrada de 268 lliures i un cens de 168 lliures 2 sous anuals, de les quals 150 servirien per a pagar la pensió del censal, del que s'encarregaria Ferrer. Tot seguit, aquest va demanar permís per a reedificar-la de nou amb planta baixa i quatre pisos, segons el projecte del mestre d'obres Pere Casals, un dels deixebles predilectes d'Antoni Cellers a l'Escola de la Llotja i l'afortunat hereu de la seva biblioteca, que acabava d'obtenir el títol a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran de Madrid. El febrer del 1834, amb l'obra molt avançada, Ferrer va demanar permís per a aixecar la casa fins a l'alçada màxima de 93 pams, i el juny del mateix any, va traspassar la propietat, a títol d'agnició de bona fe, a Rafaela de Llança i de Valls, vídua de Francesc de Vilar i de Prat i germana del militar Rafael de Llança. A la seva mort el 1839, la va succeir el seu fill Ramon de Vilar i de Llança, notari i senyor del mas Umbert de Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa). El 1846 hi és documentat el molí de pal de campetx i drogues d'Agustí Sala, traslladat el 1863 al barri de Sant Antoni de l'Eixample. Posteriorment, hi hagué la Litografía Papelería de Ramon Tarragó: «Toda clase de trabajos relativos a la litografía. Completo surtido de efectos de escritorio y dibujo. Fábrica de pantallas. Etiquetas para vinos y licores. Facturas y adresas. Timbres en relieve y colores. Mapas y planos. Calle S.Pablo 56 Barcelona», i entre 1885 i 1890 la Litografía Barcelonesa de Ribera i Estany, on es van imprimir els setmanaris La Tomasa (núms. 19 al 103) en català i Barcelona Alegre (núms. 1 al 14) en castellà: «Felicitaciones especiales para dependientes de cafes, fondas, peluquerías, serenos, vigilantes, repartidores, etc., etc., con nuevos y ricos dibujos. Precios sin competencia por ser esta la única que los recibe directamente del extranjero. Ventas al por mayor y menor, San Pablo, 56». Referències Vegeu també Cases Bach i Morlà Casa dels Banys Nous Can Maians Can Derrocada Casa Rafael de Llança Palau Centelles Bibliografia Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 577-578. ISBN 978-8491562160. Arbaiza, Silvia; Heras, Carmen «Inventario de los dibujos arquitectónicos (de los siglos XVIII y XIX) en el Museo de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando (VII)». Academia, núm. 104-105, 2007, p. 157-248. Artigues, Jaume; Caballé, Francesc; Tatjer, Mercè. El llegat fabril al nucli antic de Barcelona. Cens de fàbriques i edificis actuals de Ciutat Vella amb activitat industrial entre el segle xviii i principis del XX. Museu d'Història de la Ciutat. Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 57. Subiñà i Coll, Enric «Mataró Borbònic (1713-1714)». Fulls del Museu Arxiu de Santa Maria, núm. 109, 2014, p. 38-49.