NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
El Vilar (Vilanova de Sau)

El Vilar és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana, la qual s'orienta a tramuntana on hi ha un bonic portal dovellat i tot i que resta descentrat. Al damunt hi ha una finestra amb decoracions conopials. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. A la part de migdia hi ha un porxo que està situat sota el ràfec de la teulada, reformada recentment. A llevant hi ha una edificació de nova construcció, adossada el mas, que desmereix la fesomia de la masia, així com algunes construccions fetes al davant de la façana. És bastida amb carreus irregulars i morter, mentre els elements de ressalt són de pedra picada. L'estat de conservació és mitjà. Història Antic mas que es troba dins de la demarcació de la parròquia de Sant Andreu de Bancells. En el fogatge de 1553 de la parròquia i demarcació de Sant Andreu trobem registrat a Miquel Vilar, habitant del mas. El mas fou reformat i ampliat al segle xvi (1576). Està situat a prop del faig verd, conegut com el Faig General, el qual té 184mts d'alt. És un dels pocs masos que es troba habitat. Referències
El Crous de Sant Andreu

El Crous de Sant Andreu és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana, la qual és orientada a migdia. L'edifici consta de planta baixa i dos pisos. El portal és d'arc de mig punt rebaixat, la finestra del primer pis, part esquerra, és esculpida i duu una inscripció. A l apart nord de l'edifici hi ha una cos que sobresurt de l'edificació. A l'era de la casa hi ha un gros cobert així com algunes dependències agrícoles. La casa es troba en curs d'ésser restaurada, actualment serveix per tancar-hi bestiar, està deshabitada. Construïda els ressalts amb pedra picada. L'estat de conservació és bo. Història Pertany a l'antiga de marcació de la parròquia de Sant Andreu de Bancells. En el fogatge de 1533 trobem registrat a Sagimon Crous, habitant del mas dins la parròquia i terme de Sant Andreu de Bancells. Fou ampliat i reformat al s.. XVIII. Referències
Serrallonga de Dalt

Serrallonga de Dalt és una obra d'Alpens (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Construcció de planta rectangular amb el teulat a doble vessant, lateral a la façana de la porta principal, amb senzilla llinda de fusta. La casa tenia dos pisos i golfes que ordenen la façana. A la part del darrere de la casa encara es conserven dos grans contraforts i la part lateral esquerra de la casa hi ha la façana de ciment, construïda fa poc temps i amb el teulat nou. El paller és una construcció de planta rectangular i coberta a doble vessant. Els murs són de pedres irregulars i poc morter i el teulat, de teula àrab, es sustenta per dos pilars també de pedra, a la part central i els murs laterals. Aquest teulat és de nova construcció. El paller tenia dues plantes amb un pis possiblement de fusta, actualment desaparegut. La façana principal presenta dues grans obertures a la part superior i una porta a la part inferior dreta, amb llinda de fusta. A la meitat inferior esquerra hi ha una petita finestra amb llinda, muntants i ampit de pedra. En el lateral dret es conserva el que era la porta del segon pis. Paller Construcció de planta rectangular i coberta a doble vessant. Els murs són de pedres irregulars i poc morter i el teulat, de teula àrab, es sustenta per dos pilars també de pedra, a la part central i els murs laterals. Aquest teulat és de nova construcció. El paller tenia dues plantes amb un pis possiblement de fusta actualment desaparegut. La façana principal presenta dues grans obertures a la part superior i una porta a la part inferior dreta, amb llinda de fusta. A la meitat inferior esquerra hi ha una petita finestra amb llinda, muntants i ampit de pedra. En el lateral dret es conserva el que era la porta del segon pis. Història El nom de Serrallonga es comparteix amb la propera església romànica de Sant Pere de Serrallonga i amb la masia, també propera de Serrallonga de Baix. Aquest lloc apareix documentat ja el 938-982 com a propietat de Matamala però el nom de Serrallonga és dels segles XIII-XIV. Tot i que no resten elements de les construccions medievals de les masies de Serrallonga les actuals construccions en provenen. Referències
Església de Sant Pere Sacosta

Sant Pere Sacosta és l'antiga església parroquial del poble del mateix nom, al municipi de les Planes d’Hostoles (Garrotxa), situat al sud del cap del municipi. Història L'església de Sant Pere Sacosta, que havia estat parròquia, esdevingué sufragània de la de les Planes. El lloc formava part de la batllia reial d’Hostoles. El document més antic que parla d'aquesta parròquia és de l'any 1207, que era la parròquia de la zona de la Costa, on tots els masos eren remences. Els terratrèmols de 1427-1428 provocaren una gran mortaldat i destruïren moltes cases i edificacions, perjudicaren també a l'església de Sant Pere, que pràcticament quedà inservible per al culte, de tal manera que al costat fou preparada una capella de fusta per poder practicar els oficis religiosos. Com que la pesta havia causat grans estralls entre els parroquians i la gent era poca, la reconstrucció fou molt lenta i parcial. Unes de les modificacions més tardanes van ser: noves campanes (1604), capella del Roser (1683), porta nova (1762). A finals del segle xix encara s'hi deia missa i s'hi podia observar la pica de batejar, el retaule de l'altar major que corresponia a una pintura d'un gòtic alemany i un quadre central representant a Sant Pere. L'any 1987 va ser millorada i consolidada per un grup de les Planes d’Hostoles. Referències
Torre Solé

La Torre Solé és una obra noucentista de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Habitatge unifamiliar aïllada de planta rectangular, baixa, dos pisos i terrassa. Disposició simètrica de les obertures en façana. Cornisa amb franja de rajoles. Parets de càrrega. Història La construcció afegida a la vora és de construcció més tardana. Referències
Can Robert (Matadepera)

Can Robert és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció La tipologia correspon a la tradicional estructura de masia d'aquesta zona, de dues plantes i coberta a doble vessant, orientada entre llevant i migdia, és envoltada d'un barri que conserva un portal amb un arc rebaixat de maons. Presenta un interessant finestral de pedra amb arc pla i llinda decorada, també replanell motllurat. El vèrtex del carener de la teulada és coronat per un petit pinacle en forma de creuer. També hi observem elements constructius arcaics com el desaigua de la façana de ponent. L'era està situada en front de la casa. Referències
Can Garrigosa (Matadepera)

Can Garrigosa és una masia situada al municipi de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local, dins l’àmbit del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac Descripció Can Garrigosa, antigament conegut amb el nom de mas Comelles, és un edifici d’origen antic, probablement amb arrels medievals, tot i que ha estat objecte de diverses reformes al llarg dels segles. L’estructura principal respon a la tipologia de masia catalana, amb planta rectangular, coberta a dues vessants i murs de pedra. L’interior s’organitza tradicionalment en planta baixa, pis i golfes. La façana principal presenta obertures distribuïdes de manera funcional, amb portal adovellat i finestres emmarcades en pedra. En alguns casos, es poden observar elements constructius que indiquen ampliacions posteriors, com cossos annexos destinats a usos agrícoles. L'actual propietari va comprar la finca l'any 2009 a Diana Garrigosa, esposa de l'expresident de la Generalitat de Catalunya Pasqual Maragall. Can Garrigosa forma part del patrimoni arquitectònic rural de Matadepera i del patrimoni arquitectònic de Catalunya. Aquest tipus de construccions són representatives del model de vida tradicional català Ubicació Està situada entre can Pèlacs i can Robert amb el torrent de Can Garrigosa a l’est de la masia. Està dins del límit del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, creat el 1972. Des del 2000 també forma part de l'Inventari d'espais d'interès geològic de Catalunya (IEIGC) inventariat com espai d'interès geològic en el conjunt de la geozona Sant Llorenç del Munt i l'Obac, la qual forma part del parc natural majoritàriament. Referències
Sant Andreu de la Móra

La Móra és una església sufragània de la parròquia de la Valldora (Navès) dedicada a Sant Andreu. És la capçalera de la rasa de la Móra, sota els cingles de les Lliberteres, a 950 m d'altitud. Antigament fou una església parroquial que ja és citada en l'acta de consagració de la catedral de la Seu d'Urgell (any 839). Referències
Santa Perpètua de Vilanova de l'Aguda

Santa Perpètua de Vilanova de l'Aguda és una ermita de Vilanova de l'Aguda (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció L'ermita de Santa Perpètua té la planta de forma rectangular. És d'una nau, amb la teulada a doble vessant, de teula. El mur és fet de carreus de pedra. La porta d'accés és d'arc rebaixat, amb un òcul circular al capdamunt. A la part alta hi ha una senzilla espadanya amb una petita campana. Història Aquesta ermita fou construïda l'any 1781 sota la protecció de Santa Perpètua, amb l'ajuda de tots els veïns del poble de Vilanova de l'Aguda. A l'interior de l'ermita hi havia una imatge de Santa Perpètua, que actualment es guarda en una casa del poble fins al dia de la Santa que es portada en processó a l'ermita. Referències
Can Segarra (Castellbisbal)

Can Segarra és una masia de Castellbisbal (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Gran masia de planta rectangular amb coberta a dos vessants. Té planta baixa i primer pis. La façana principal està encarada a migdia. La façana original de l'edifici segurament va ser substituïda i es trobava a la part potserior. Referències
Can Tresquarts

Can Tresquarts, també escrit com Can Tres Quarts, és un mas del municipi de Centelles. Està situat al pla de la Garga, a l'extrem més meridional del terme. Es tracta d'un conjunt d'edificacions construïdes al voltant d'un pati tancat. L'edifici principal té planta rectangular d'unes dimensions de 5 per 15 metres. Consta de planta baixa i un pis amb una ampliació lateral així com una coberta de doble vessant i terrat de teula aràbiga. La resta d'edificacions són de planta baixa i d'ús agrícola i tenen un únic vessant orientat a l'exterior del recinte. Es creu que l'edifici principal data del segle xviii i es tractaria d'una antiga masoveria. Les reformes posteriors dels anys 60 i 70 del segle XX han distorsionat el caràcter primogeni del conjunt arquitectònic, tanmateix és considerat bé cultural d'interès local. Referències
Santa Àgata del Coll

Santa Àgata del Coll o Santa Àgata de Montnegre és una capella ubicada a prop de la carretera de La Bisbal a Cassà, al terme de Cruïlles, del municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura. És situada al cantó de la casa que havia estat rectoria de la parròquia del mateix nom, que a principis del segle XVI va esdevenir sufragània de l'església de Santa Pellaia. Aquesta capella ja existia al segle xiii, i era el centre del poble del mateix nom, Santa Àgata del Coll. Actualment és una capella de construcció més moderna, i el territori que havia format part d'aquesta parròquia medieval és pràcticament deshabitat. Referències
Puigcarbó (Muntanyola)

Puigcarbó és una masia de Muntanyola (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular amb el carener perpendicular la façana del qual és orientada a migdia i presenta un portal adovellat. A la part dreta i formant angle recte amb el cos de la casa hi ha un cos de porxos els quals es troben bastant malmesos, ja que s'han tancat amb materials moderns i han destruït l'antiga fesomia. Al davant hi ha un portal que tanca la petita lliça. A tramuntana en l'àmbit del primer pis hi ha una eixida on es troba la cisterna. En aquesta mateixa part s'hi eleva un cos afegit, construït més tard que la masia. Història Antic mas que trobem esmentat al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Muntanyola. Fou reformat per Josep Puigcarbó a principis del segle xviii (1706), tal com està escrit a la sortida de tramuntana. Avui s'habita en períodes de vacances. Referències
Ermita de Sant Llop (Torrent)

L'ermita de Sant Llop de Torrent està situada a prop de la carretera de La Bisbal a Palafrugell. L'edifici actual, construït entre els anys 1749 i 1757, no té res a veure amb el primer temple en el qual es venerava Sant Vicenç, el patró de la parròquia de Torrent –que al segle xiv era sufragània de Sant Feliu de Boada–, i era conegut com la capella de Sant Vicenç del Mont. Aquí, l'any 1400 hi va servir el prevere Pere Pou. En l'actualitat aquesta ermita està dedicada a Sant Llop, un sant una mica misteriós venerat en època barroca i invocat contra la pesta que va fer estralls a Catalunya als segles XIV i XV, i generalment considerat també el patró dels pastors. La invocació del seu nom servia per allunyar els llops. Referències
Mas Castells (Argentona)

Mas Castells és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció Gran masia de sis cossos perpendiculars a la façana, de planta baixa i pis, i teulada a dos vessants amb carener paral·lel a la façana. L'edifici ha sofert moltes reformes. Per exemple, el portal d'arc de mig punt i altres obertures són intervencions que s'han fet en aquestes reformes. Encara conserva alguna de les obertures de pedra antigues. Referències
Can Carmany (Argentona)

El Can Carmany és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Descripció La masia principal consta de planta baixa i pis, amb tres cossos perpendiculars a la façana. Aquesta presenta un portal d'arc de mig punt amb 13 dovelles i una finestra al damunt modificada, on encara resta la part inferior de pedra d'una antiga finestra gòtica. De l'interior destaca l'entrada amb dos portals rodons de pedra en els laterals, de tradició romànica, l'escala de pedra que puja al pis, i el portal d'accés al celler. Aquest ocupa la part posterior de l'entrada i tot el cos lateral de tramuntana. Pel que fa al pis, està molt modificat, i la sala no sembla conservar més que un portal de pedra, a més dels festejadors de la finestra. El cos lateral afegit té una interessant façana amb dos finestres al segon pis, una d'elles gòtica conopial del segle xvi, i dos balcons al primer pis, que anteriorment eren finestres, A la planta baixa d'aquest cos hi ha un hipogeu excavat a la muntanya. Referències
Can Castellví (Barcelona)

Can Castellví és una masia de Barcelona, a Collserola, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una casa pairal dividida en diferents cossos. Una de les parts està ben restaurada. La formen tres façanes bastant semblants, en una de les quals l'accés es fa per una escala exterior que puja al primer pis. Per una de les façanes laterals que dona a una cruïlla de camins es pot observar la part més antiga de la construcció. Les teuladess són tots a dues vessants. Història Segons la història de Vallvidrera, apareix el nom de Castellví ja al segle xv. El primer propietari document és Jaume Castellví, fill d'Antic i de Beneta, que va fer testament el 1680, fent hereu el seu fill Llorenç. Aquest, essent fadrí, va fer testament el 1706 a favor de la seva germana Paula, que en el seu testament del 1731 deixpa majora i usufructuària a la seva nora. Altres descendents Castellví figuren successivament fins al 1890, quan Pere Campreciós i Torner es casà amb Josepa Solans i Barbaroja, vídua i mestressa de Can Castellví de Dalt. Referències
Puigventós (Castellar del Riu)

Puigventós és una masia del segle xvi del municipi de Castellar del Riu, situada a 1.500 m d'altitud. Les 115 hectàrees de la finca es troben en part dins de l'Espai d'interès natural de la Serra d'Ensija-Rasos de Peguera. Actualment l'edifici es destina a allotjament de turisme rural. Referències
Can Terrades del Molí

Can Terrades del Molí és una masia de Dosrius (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. La finca de can Terrades era una important propietat amb vinyes, terrenys boscosos i camps de conreu. En l'actualitat és un restaurant. La masia és de planta rectangular, consta de planta baixa i pis amb coberta a dues aigües. Conserva un portal rodó de dovelles grans i finestres de pedra, amb llindes, del segle xvii. Ha estat reformada i actualment és un restaurant. L'edifici, que es troba reformat, està construït damunt d'una plataforma elevada delimitada amb murs de paredat arrebossats. El volum principal està format per dos cossos adossats amb les cobertes de teula àrab de dues vessants i els careners paral·lels a la façana principal, orientada a migdia. Tot i que el fogatge de 1497 esmenta el topònim "Tarrades", la primera referència documental directa de la masia apareixeria en una relació de les cases que existien a Dosrius consultada, a finals del segle xix, pel rector Gaietà Viaplana. Abans hi ha diverses referències al topònim tot i que a Dosrius hi havia diferents masies amb aquest nom. És en el llistat del s.XIX hi apareix "Terrades del Molí". Referències Bibliografia Bonet i Garí, Lluís. Les masies del Maresme: estudi de les masies, elements defensius, ermites i molins. Centre Excursionista de Catalunya, 1983. ISBN 9788485135295.
Sant Domènec dels Tossals

Sant Domènec dels Tossals o Sant Domènec de Mitja Costa és una església romànica de Ponts (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Sant Domènec dels Tossals s'emplaça a mig vessant de l'obaga de Sant Domènec. Es tracta d'una església aïllada de nau única de planta rectangular sense absis diferenciat. Una portalada carreuada, amb arc de mig punt, s'obre a la façana oest. Sobre d'aquesta hi ha una petita finestra tipus espitllera. Corona aquesta façana una espadanya d'un ull d'arc de mig punt amb una creu de ferro forjat al capdamunt. La porta original, però, resolta en arc de mig punt, s'obre a la façana nord, de cara a la vall. A la mateixa façana, prop de l'extrem de llevant, hi ha una estreta finestra de doble esqueixada. L'aparell, molt descurat, és format per reble irregular, amb un sector del parament -a la zona de la porta nord i en la façana oest-, resolt amb carreus escodats, que correspon clarament a una reforma de l'obra original. La teulada, és a doble vessant, amb el carener perpendicular a la façana de ponent i coberta de teula àrab. A l'interior trobem una volta de canó de perfil apuntat, suportada per set arcs torals extremadament junts, construïts amb carreus escodats perfectament tallats. A davant de la façana de ponent hi ha els vestigis d'un porxo. L'estructura de l'església de Sant Domènec pot ser considerada de gran singularitat en la regió on es troba, però, en canvi, té clars paral·lels a la zona de l'Ebre, com Sant Bartomeu de les Camposines (la Fatarella) o Santa Magdalena (Riba-roja d'Ebre). Són edificis construïts, probablement dins del segle xiii, en els quals es poden veure ressonàncies d'arquitectura templera i d'estructures de l'antiguitat tardana del Pròxim Orient. Referències
Mas Gassol

El Mas Gassol és una masia del municipi d'Alcover (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Dona nom a una entitat de població que l'any 2005 tenia 13 habitants. Es troba al nord del nucli urbà d'Alcover, i s'hi accedeix des de la carretera C-14. L'ajuntament d'Alcover i altres fonts la consideren una urbanització. Descripció El Mas Gassol està situat en un turó, envoltat d'un petit jardí abandonat. És un conjunt d'edificacions entorn d'un nucli central primitiu de planta rectangular format per planta baixa, pis, golfes i coberta de teula a dues vessants, en sentit longitudinal. La façana és simètrica. A la planta baixa hi ha, centrada, la porta principal rectangular i una finestra quadrada a cada costat. Al primer pis hi ha un balcó centrat i una finestra rectangular a cada constat. Les golfes estan formades per un conjunt de sis finestrals d'arc de mig punt al centre i dues petites finestres d'arc rebaixat a ambdós costats. És remarcable l'escut heràldic que apareix damunt la llinda de la porta central, on hi ha una estrella de set puntes dues feixes ondulades i un altre element (actualment, el dibuix gairebé no és visible). El material és el paredat, arrebossat i pintat. Història El Mas Gassol apareix documentat per primera vegada el 1682. Els propietaris, els Gassol, eren una de les famílies més importants d'Alcover. Tenien diverses possessions i drets de senyoria, i una casa al nucli urbà de la vila. La família Gassol va col·laborar en les despeses per a la construcció del retaule de l'església Nova d'Alcover. En l'actualitat, tant la masia com les terres de la finca es troben en venda per formar una urbanització residencial: "Urbanització Mas Gassol". Referències Enllaços externs «Mas Gassol». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
Can Calopa de Dalt

Can Calopa de Dalt és una masia de Santa Creu d'Olorda (Barcelona), catalogada com a bé amb elements d'interès (categoria C) i inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Història La notícia documental més antiga consta en el llibre de Compliment Pasqual de l'any 1662, propietat de Francesc, Margarida i Jaume Calopa. A partir d'aquesta data apareixen les diferents generacions: 1710, 1711, 1715, 1748, 1781, 1785. En aquest darrer any, es van casar Vicenç Amigó, de Can Calopa, i Rosa Puigcarbó, de Vallvidrera. Les últimes esposalles enregistrades són del 1804, entre Joan Amigó i Calopa i Teresa Mas, de Molins de Rei. El 1851 figura com a alcalde de Vallvidrera un tal Pere Calopa. Actualment, el mas és propietat de la Mancomunitat de Municipis de l'Àrea Metropolitana. Descripció La finca té una extensió de 92 ha. La masia és de planta rectangular i sembla que té un cos afegit en un dels laterals. Està formada per una planta baixa, un primer pis i unes golfes, amb finestrals amb arquets. La façana és llisa amb vàries obertures, un finestral gòtic i un portal dovellat, així com un ràfec destacable. Les golfes tenen finestres petites d'arc de mig punt. La teulada és a dues aigües, perpendiculars a la façana.També té un rellotge de sol en mal estat. Referències