NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Molí de Miralles (Amposta)

El molí de Miralles és un antic molí d'oli d'Amposta, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Té la planta rectangular, amb un cos afegit a la part esquerra de la façana principal, que també té un planta rectangular. De fora, l'edificació es compon d'una planta baixa i pis superior amb una teulada a dues aigües que està inclinada cap a un costat per l'afegit a la façana principal. A la planta baixa presenta, al costat dret, la porta principal amb arc de mig punt format per dovelles. No tindria interès si no fos perquè la col·locació de les dites dovelles evidencia que foren desmuntades i tornades a muntar sense respectar l'ordre original, de tal manera que podem trobar que representen un escut esculpit cap per avall o de costat, i la clau de l'arc. A la part esquerra d'aquesta planta baixa es troba el cos afegit ja esmentat; al pis superior hi ha un balcó per on es pujaven les olives, mentre que a la part esquerra es pot apreciar una finestra. L'aparell del mur es va fer amb un paredat molt irregular. També cal destacar les teules antigues que encara hi resten a la teulada, així com les bigues de fusta que sobresurten fora de l'edifici, connectant amb la prolongació de la teulada. La façana lateral està totalment transformada i coberta per murals pintats. Història Probablement part d'aquest edifici era un elements constitutius de la façana fluvial d'Amposta; de fet a les transformacions realitzades durant el segle XX es va trobar al seu interior una mena de passadís que connectava amb el riu, a més de moltes restes de cadàvers, així com altres elements de l'edifici que, sembla ser, foren llençats en la major part al riu. El Sr. Miralles, el propietari de la casa Miralles, va compondre el molí de pedra, però possiblement va utilitzar part d'un molí més antic. L'actual conserva algun element de molta antiguitat. Referències
Molí dels Cups

El molí dels Cups és un edifici d'Olius inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És un antic molí de planta rectangular, orientat de nord a sud i teulada a doble vessant. La porta a la cara sud és d'arc de mig punt adovellat i n'hi ha una altra a la cara nord de les mateixes característiques. La façana principal té petites obertures. Seguint aquesta façana hi ha una edificació posterior, utilitzada com a casa, més elevada que el molí. L'interior ha estat tot reformat per habilitar-ho com a central elèctrica. El parament és de pedres irregulars molt rústec. Història El molí dels Cups era un molí de farina del que se'n parla ja al document del 1080. En Raymond Yodall o Godall donà a Sant Esteve el molí que hi ha més amunt del castell d'Olius, i el de Cuiquespes, situat sota el castell. El comte d'Urgell, Ermengol dona de nou el molí de Cuiquespes a Guilabert Dalmaci i a la seva muller el 1100. Cuiquespes era el casal on hi havia més d'un molí. Vers el 1224, mentre era paborde de Santa Maria de Solsona en Guerau, s'hi feren moltes obres i fou aleshores que els molins es reconstruïren en forma molt avançada. Bona part de la construcció actual, on estaven les moles i desguàs de l'aigua, ens palesa l'estil arquitectònic del segle xiii. No hi ha ja maquinària antiga, els cups i els llocs de les moles han sigut coberts i replanats. L'aigua fa funcionar un alternador per la llum elèctrica. Aquesta darrera adaptació fou inaugurada el 1899, i des de llavors produeix energia elèctrica. Referències Enllaços externs Molí dels Cups, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Estany de Monges

L'Estany de Monges és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. «El nom prové dels "monjos" i no de les "monges", com es podria pensar». El llac, d'origen glacial, està situat a 2.418 metres d'altitud, a la Capçalera de Caldes i té una superfície de 15 hectàrees. Drena cap a l'Estany de Travessani (SSE). Cal remarcar al seu voltant: el Tuc de Monges (O), el Coret d'Oelhacrestada (N), el Montardo (N), les Agulhes deth Pòrt (NE), l'Estany de Mangades (E) i l'Estany de Travessani (S). Rutes Destaquen tres camins per arribar al coll: Des del Refugi de la Restanca via Estanh deth Cap deth Pòrt i Coret d'Oelhacrestada. Aquest tram coincideix amb el GR 11.18, i també amb la ruta normal de l'etapa de la travessa Carros de Foc que uneix els refugis Joan Ventosa i Calvell i de la Restanca. Des del Refugi Joan Ventosa i Calvell hi ha quatre variants, depenent per quines ribes es voregin els diferents estanys del recorregut. La variant més habitual passa entre els estanys de Travessani i Clot, i per l'extrem sud de l'Estany de Monges. Aquesta ruta coincideix amb l'altre tram de l'etapa de la travessa Carros de Foc que uneix els dos refugis. Des del Port de Caldes hi a dues variants: Pel sud de l'Estany del Port de Caldes i Coret d'Oelhacrestada, coincidint amb el GR 11.18. Pel sud de l'Estany de Mangades. Referències Bibliografia Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001) Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007) Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
Lago de Monjes

El lago de Monjes (en catalán estany de Monges) es un lago español se sitúa en el término municipal de Valle de Bohí, en la comarca de la Alta Ribagorza, dentro del parque nacional de Aigüestortes y Lago de San Mauricio, provincia de Lérida, Cataluña. Es de origen glaciar y está situado a 2418 m de altitud, con una superficie de 15 hectáreas. Drena hacia el lago de Travessani. Cabe destacar a su alrededor el Cerro de Monjes, el Coret de Oelhacrestada, el Montardo, las Agulhes deth Puerto, el lago de Mangades y el lago de Travessani.​ Véase también Embalses de Cataluña Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lago de Monjes.
Montorsí

Montorsí és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia orientada cap al migdia en un estat de conservació força dolent. Està estructurada en diversos cossos, fruit de diverses campanyes constructives. El principal està estructurat en planta baixa i dos pisos superiors. El parament és a base de carreus de pedra ben escairats i maó, posteriorment arrebossat. L'entrada principal té per llinda una biga de fusta on hi ha gravada la data de 1816. Les obertures són allindanades, d'estructura rectangular. L'última planta té un assecador al costat esquerre i un balcó de fusta a l'altre. La coberta és a a dues aigües amb embigat de fusta i teula àrab. Pel que fa a les construccions annexes, a la zona davantera en trobem algunes d'adossades de petites dimensions i una sola planta. Estan fetes d'obra vista o fusta, cobertes a una aigua amb teula àrab. Història A la llinda de fusta de la porta d'entrada hi ha la data de 1816. Sembla ser, però, que la casa fou feta en diverses campanyes constructives i la primera seria anterior, possiblement en algun moment del s. XVIII. Referències
Monument als castellers (Tarragona)

El Monument als castellers és un monument dedicat als castellers obra de l'escultor català Francesc Anglès i Garcia. Està situat a la Rambla Nova de Tarragona i representa un 4 de 8 a mida natural. Fou inaugurat el 29 de maig del 1999. El Monument als castellers és una escultura que representa un castell figuratiu en el moment en què és carregat i l'enxaneta fa l'aleta. Es tracta d'un 4 de 8 d'onze metres d'alçada fet a mida natural. Està fet de bronze i pesa dotze tones. El conjunt de l'escena està format per 222 persones realitzades amb gran detallisme. D'aquestes, 219 figures es troben al castell, tant a la pinya —on es reconeixen rostres com els de Pau Casals, Pablo Picasso, Antoni Gaudí, Joan Miró o Joan Antoni Samaranch i diversos personatges de Santa Coloma de Queralt (com l'historiador local Salvador Palau Rafecas "el Galo" o el professor Josep M. Carreras Tarragó) entre d'altres—, al tronc o al pom de dalt. Fora el castell s'hi troba un grup de tres músics a una banda —format per dos grallers i un timbaler— i el cap de colla, que dirigeix el castell, a l'altra. El model, fet amb escaiola, que es va emprar per a la realització del motllo de la fosa del bronze, va estar exposat durant un temps davant del Castell dels Comtes de Santa Coloma de Queralt, degut al vincle de l'autor amb aquest municipi. Vegeu també Llista de monuments castellers Llista de monuments de Tarragona Referències
Moriscots

Moriscots és una masia del municipi d'Olius inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció Masia de planta rectangular i teulada a dues vessants. El segle xviii, per tal de donar llum a les golfes, es construí la vessant nova de la teulada amb la serrera fora de l'eix principal i antic, i així una banda de la teulada restà més baixa que la vella i deixà una obertura, espai obert, entre les dues teulades. Està orientada nord-sud, la façana és a la cara sud, amb porta d'arc de mig punt adovellada i una galeria al damunt, també d'arc de mig punt. A l'interior, el sòl és de pedra i la part central i la de llevant, estan cobertes amb volta; la cara de ponent coberta amb bigues. Construcció: parament de carreus irregulars amb morter, les llindes de les finestres són de pedra picada. A l'entrada, a l'esquerra, hi ha una petita capella dedicada a Santa Jacinta de Mariscotti. Està situada a llevant de Solsona, a poca distància de la carretera C-26 (direcció Berga). Al km. 107,4 en direcció nord (42° 0′ 3″ N, 1° 32′ 39″ E), puja el camí que hi mena. Història La família Mariscots es compta com una de les més antigues del Solsonès. Al segle xvi, fou eixamplada la casa i es construí una capella dedicada a Santa Jacinta de Mariscotti. Pere Miró de Mariscots fou "baile" (administrador), de les quadres del Col·legi de Solsona el segle xviii, acaba el seu bienni l'any 1786. Referències
Mosaic del Pla de l'Os

La Mosaic del Pla de l'Os, ou Paviment Miró, est une œuvre réalisée en 1976 par Joan Miró située sur La Rambla de Barcelone. Elle est située à la Pla de l'Os (parfois traduit en plaça de l'os ou place de l'os), devant la célèbre Maison des Parapluies de l'architecte Josep Vilaseca i Casanovas. Présentation La mosaïque s'inscrit dans le style de l'artiste : des couleurs élémentaires, le jaune, le bleu et le rouge, des formes simples, une forme circulaire. Histoire contemporaine Durant l'un des attentats des 17 et 18 août 2017 en Catalogne, une fourgonnette descend La Rambla en heurtant, blessant ou écrasant ou tuant les passants. Le véhicule s'arrête près de la Mosaic del Pla de l'Os qui devient un lieu de recueillement peu après. Notes et références Portail des arts Portail du tourisme Portail de Barcelone
Teatre Municipal de Palafrugell

El Teatre Municipal de Palafrugell (TMP) va ser inaugurat el dia 7 de maig de 1999. Té una capacitat per a 470 persones (302 a platea i 168 a l'amfiteatre) i, a més de la sala del teatre, consta d'una sala d'exposicions al primer pis i una sala d'actes al segon pis. El 1985 l'Ajuntament de Palafrugell presidit per Lluís Medir comprà per 25 milions de pessetes la finca on s'ubicava l'aleshores anomenat Cinema Victòria. El 29 de juliol de 1988 l'Ajuntament de Palafrugell va aprovar el projecte de rehabilitació del Teatre Municipal de Palafrugell. El projecte consistir en enderrocar una part de les obres efectuades al Teatre i aixecar-lo de nou per ampliar l'aforament. L'obra es va iniciar l'any 1992. Tant l'oposició com algunes entitats van criticar aquests canvis en les obres. El Cineclub Garbí gestiona les projeccions de cinema que es fan a la sala. Sala d'exposicions Ja des d'un bon principi, amb la inauguració del nou teatre municipal, l'any 1999 es va considerar la possibilitat que incorporés una sala d'exposicions, un equipament cultural necessari per a qualsevol població. Fins a aquell moment les exposicions programades des de l'Àrea de Cultura s'havien de realitzar en el Museu del Suro, a Can Genís o en sales privades. Gràcies a la nova sala del museu es varen poder destinar exclusivament als seus usos concrets. Aquesta sala es troba en el primer pis del TMP i, amb una planta allargada, consta de 20 metres lineals d'exposició. Les exposicions que s'hi programen són totes elles molt variades. Es troben exposicions de temes tradicionals com mostres de pessebres o fotografia dedicada a les tradicions locals d'Els Pastores, del Carroussel Costa Brava o del Carnaval de les escoles; exposicions solidàries organitzades per la Creu Roja; exposicions d'art contemporani, prioritzant els artistes del territori, tan de pintura com fotografia; exposicions de la Biennal Miserachs i d'altres. Referències Vegeu també Cercle Mercantil (Palafrugell) Enllaços externs Lloc web sobre el Teatre Municipal al web de l'Ajuntament de Palafrugell Arxivat 2013-10-10 a Wayback Machine.
Parc de les Muntanyetes

El Parc de les Muntanyetes és un parc situat al barri de Lloreda de Badalona. Amb una superfície de 3,4 ha, està delimitat pels carrers de Mendelssohn, Rossini, Apenins, el passeig d'Olof Palme i el carrer de Liszt. Va ser construït en dues fases, sent finalitzada la segona l'any 2003. Amb uns turonets artificials com els seus elements característics, en la seva part més alta hi ha dues petites plataformes on estan ubicats els jocs infantils. Aquesta zona de turons també disposa de camins i zones verdes per a passejar i relaxar-se. D'altra banda, el reciente del parc també compta amb àmplies esplanades pavimentades amb arbrat; és accessible per tots els carrers, amb tot només està parcialment adaptat a discapacitats. Anualment s'hi celebra el Mercat del Trasto, de gran èxit, on els ciutadans poden sol·licitar a l'Ajuntament col·locar una parada en el parc per vendre objectes usats, així promoure la reutilització de productes i la reducció de residus, donant un valor a objectes usats en bon estat i serveixin a alguna altra persona. Transport Està comunicat amb diverses línies d'autobusos operades per TUSGSAL: B17 (Sta. Coloma Rbla. St. Sebastià - Badalona Francesc Layret) B23 (Badalona Av. Itàlia - Barcelona Bon Pastor) B27 (Sta. Coloma Oliveres - Badalona H. Can Ruti) B29 (Badalona Montigalà - Tiana Poliesportiu) N2 (L'Hospitalet de Llobregat Av. Carrilet - Badalona H. Can Ruti) N9 (Barcelona Pl. Portal de la Pau - Tiana Edith Llaurador) Referències
Museu Darder

Das Museu Darder (spanisch Museo Darder) ist ein naturhistorisches Museum in der spanischen Stadt Banyoles. Es gehört zum Netzwerk der Lokalmuseen von Katalonien-Girona und ist eines der ältesten Museen in der Provinz Girona. Geschichte Grundstock des Museums ist die Sammlung des Naturhistorikers Francesc Darder i Llimona aus Barcelona, die dieser der Stadt Banyoles stiftete. Eröffnet wurde das Museum am 22. Oktober 1916. Ab 2003 wurde es umfassend saniert. Im Jahr 2007 öffnete es erneut seine Türen und ergänzte die naturhistorischen Sammlungen um einen Anbau, der das hydrogeologische Phänomen des Seebeckens des Estany de Banyoles erklärt. Gebäude Das Museum befindet sich in einem Gebäude, das Ende des 19. Jahrhunderts am Place des Études errichtet wurde und zuvor von der Post und der städtischen Schule genutzt worden war. Sammlung bis 2000: Taxidermie von Molawa VIII, Häuptling der San († 1830) Literatur Museu Darder: 80 anys a Banyoles. Primera, Banyoles 1998. Weblinks Einzelnachweise
Museu de l'Anxova i la Sal

El Museu de l'Anxova i la Sal és un museu de l'Escala inaugurat el 2006 a l'Escorxador Nou de l'Escala per mostrar el patrimoni cultural del poble. L'exposició permanent mostra la història de la pesca d'ençà el segle xvi, especialment el que fa referència a l'anxova salada, rellevant en la història del municipi. El museu també organitza la Festa de la Sal, un esdeveniment que té lloc el tercer dissabte de setembre de cada any. Història El 2002 es van concedir 120.000 euros dels fons Feder per fer el museu a l'Antic escorxador. El 2003 el pressupost es va dir que era de 440.000 euros i es van denunciar retards en les obres que es van atribuir a qüestions tècniques. El 2003 es van adequar els espais interiors i les construccions annexes. El 2004 el consistori aprovà la compra de l'edifici de l'Alfolí, i una consulta popular decidí que s'hi ubicaria el Museu de l'Anxova i de la Sal. Finalment el museu es va inaugurar el juliol del 2006 a l'edifici de l'antic escorxador amb un itinerari que exposava la vinculació de l'Escala amb la pesca amb fotografies, explicacions i estris. Una petita barca de pesca restaurada amb vela llatina original i més d'un segle d'història era un dels elements més destacats. S'hi explica la subhasta del peix i la indústria de la salaó. S'hi fan exposicions temporals, com la mostra Una mar de vinyes: el conreu de la vinya i el vi a Empúries, l'Escala i el Montgrí del 2006 o sobre les acampades de pescadors el 2007. Referències
Anchovy and Salt Museum

Anchovy and Salt Museum is a museum in the town of L'Escala, Catalonia, Spain. It was opened in 2006 as an institution dedicated to displaying the cultural heritage of the village. The permanent exhibition shows the history of fishing from the 16th century to the present day, especially the salted anchovy, an industry which, over the centuries, has been the driving force of the town and has made it famous around the world. The museum also organises the Salt Festival, an event that takes place on the third Saturday of September each year. See also List of museums in Catalonia References External links Official website
Museu de la Confitura

El Museu de la Confitura és un museu gastronòmic inaugurat l'any 2004. Està a la plaça Major de Torrent, al Baix Empordà. La seva creadora és Georgina Regàs, també autora del llibre 70 confitures. En el seu obrador, s'hi elaboren confitures, melmelades i gelees de més de tres cents sabors. El museu és un espai creat per descobrir tots els secrets que s'amaguen en un pot de confitura. Hi ha confitures per a tots els gustos: de fruites exòtiques o tradicionals, dolces o amargues, clàssiques o desconegudes, etc. S'hi organitzen cursos per a adults i tallers per a nens de i disposen d'una biblioteca especialitzada i d'una col·lecció de confitures de diferents països. Premis i reconeixements Medalles al Dalemain Marmalade Festival 2010: or per la melmelada de cumquat. A més del premi la famosa casa Fortnum & Mason proveïdor reial britànic en va encarregar-ne per a la seva botiga de luxe de Londres. 2011: bronze per la melmelada de taronja amarga 2012: plata per la melmelada de llimona i a melmelada de taronja amb Grand Marnier; bronze per la melmelada de taronja amarga i xocolata 2013: bronze per la melmelada de taronja amarga 2014: or per la gelea de taronja amarga, plata per la melmelada de taronja amarga; bronze: melmelada de taronja sanguina; bronze melmelada de taronja amb romaní i pebre negre de Rimbas 2015: or per la melmelada de taronja amarga; bronze per la melmelada d'aranja i Beefeater 2016: plata per la melmelada de taronja amarga (fine cut), plata per la melmelada de taronja amb caviar cítric; menció especial del jurat per la melmelada de taronja dolça; menció especial del jurat per la melmelada de llima i llimona Altres premis i reconeixements 2009: Premi Gourmand per la primera edició en castellà del llibre 70 confituras 2012: premi Timó d'Argent a Georgina Regàs atorgat per la Unió d'Empresaris d'Hostaleria i Turisme de la Costa Brava 2013: Tercer Premi Germán Arrien a Georgina Regàs 2013: Premi Gourmand al millor llibre de cuina il·lustrat d'Espanya del 2012 pel llibre Els Secrets de les Confitures, escrit conjuntament per Georgina Regàs i Pere Castells 2015: Premi Mercader a Georgina Regàs atorgat pel Fòrum Gastronòmic de Girona 2016: Segell de Qualitat Girona Excel·lent per la conserva de tomàquet, formatge d'ovella de Mas Marcè i flor d'orenga dins de la categoria Almívars i Conserves – Especialitats Singulars Referències Enllaços externs «El documental del Museu - Part 1» (vídeo). «El Museu de la Confitura». Museus. Turisme Baix Empordà. Arxivat de l'original el 2018-02-27. [Consulta: 26 febrer 2018]. «Dalemain House & Garden» (en anglès), 2016.
The Jam Museum

The Jam Museum is a gastronomic museum opened in 2004 in Torrent, in the Baix Empordà region of Spain. Its creator is Georgina Regàs, also author of the book 70 confitures. Description In its workshop, jams and jellies are made from over 114 flavors. The museum is a space created to discover all the secrets that are hidden in a jar of jam. There are confitures for all tastes: from exotic or traditional fruits, sweet or bitter, classic or unknown, etc. Adult courses and workshop for children from 6 to 12 years old are organized, and they have a specialized library and a collection of confitures from different countries. Awards and recognitions 2010: gold medal for cumquat jam 2011: bronze medal for bitter orange jam 2012: silver medal for lemon jam; silver medal for orange marmalade with Grand Marnier; bronze medal for bitter orange jam and chocolate 2013: bronze medal for bitter orange jam 2014: gold medal: bitter orange jelly; silver medal: bitter orange jam; bronze medal: orange orange jam; bronze medal: orange marmalade with rosemary and black pepper from Rimbas 2015: gold medal for bitter orange jam; bronze medal for grapefruit jam and Beefeater 2016: silver medal for bitter orange jam (silver cut); silver medal for orange marmalade with citrus caviar Apart from the medals awarded by the Dalmatian Marmalade Festival for citrus jams, the Museum has received other awards and recognitions: 2009: Gourmand Prize for the first edition in Spanish of the book "70 confitures" 2012: Timó d'Argent Award to Georgina Regàs awarded by the Unió d'Empresaris d'Hostaleria i Turisme de la Costa Brava 2013: Third Prize Germán Arrien to Georgina Regàs 2013: Gourmand Prize for the best illustrated Spanish cookbook in 2012 for the book "Els Secrets de les Confitures", written jointly by Georgina Regàs and Pere Castells 2015: Mercader Award to Georgina Regàs awarded by the Gastronomic Forum of Girona 2016: Girona Quality Seal Excellent for tomato preserves, Mas Marcè sheep cheese and oregano flower in the category Almívars i Conserves - Specialties Singulars References External links Official webpage of The Jam Museum Baix Empordà Tourism - Museums