NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Torre Godó

La Torre Godó, antigament coneguda com a Torre Barcelona i seu del Banco de Madrid, és un gratacel barceloní, actual seu corporativa del grup Godó i de bona part de les seves empreses participades. Història L'edifici va ser projectat per l'arquitecte municipal Emili Bordoy i Alcàntara durant la segona meitat de la dècada del 1960. Les obres van començar el 1968 i van finalitzar el 1970. Amb 24 plantes, era l'edifici més alt dels voltants de la plaça de Francesc Macià, llavors anomenada de Calvo Sotelo. Inicialment va ser batejat com a Torre Barcelona, i va acollir la filial barcelonina del Banco de Madrid, i al seu costat hi havia uns magatzems Sears (actualment, El Corte Inglés) i l'edifici Winterthur. Al seu interior també hi havia la seu del Banco Catalán de Desarrollo. A finals de la dècada del 1990, l'edifici va ser adquirit pel grup Godó i li van aplicar una reforma integral. Als baixos de la planta es va instal·lar l'emissora City TV. L'edifici fou progressivament adaptant el nom de Torre Godó, i l'abril del 2004 va passar a acollir les redaccions i els estudis de gravació i platós dels diversos mitjans de comunicació del grup. La matinada del 13 d'agost de 2024 es va produir un incendi a la planta 20, on no hi van haver ferits. Descripció Amb 24 plantes, la seva façana era inicialment de vidre i decorada amb metalls de tons coure. Inicialment les dues darreres plantes eren coronades per una trama metàl·lica de color groc, però amb el canvi de propietaris, els Godó la van convertir en vidres verdosos, una mena de vidre glaçat. L'accés es realitza a través d'un vestíbul al qual s'accedeix per una mena de túnel. Referències
Torre Godó

La Torre Godó (también conocida como la Torre Barcelona) es un rascacielos de oficinas en la avenida Diagonal de Barcelona, Cataluña (España). Fue terminado en 1970, tiene 24 pisos y mide 82 metros de altura. El edificio es la sede del Grupo Godó, empresa de comunicación. Fue diseñado por el arquitecto municipal Emili Bordoy.​ Historia El edificio se proyectó durante la segunda mitad de la década de 1960. Las obras comenzaron en 1968 y finalizaron en 1970. En un principio se bautizó como Torre Barcelona. Era el edificio más alto de los alrededores de la plaza Francesc Macià, entonces llamada plaza Calvo Sotelo. Inicialmente acogió la filial barcelonesa del Banco Madrid, y a su lado había unos almacenes Sears (posteriormente, El Corte Inglés) y el Edificio Winterthur. En su interior también se encontraba la sede del Banco Catalán de Desarrollo.[cita requerida] A finales de los 90 la torre fue adquirida por el Grupo Godó y sufrió una reforma integral. En los bajos de la planta se instaló la emisora City TV. El edificio fue progresivamente adaptando el nombre de Torre Godó, y en abril de 2004 pasó a acoger las redacciones y los estudios de grabación y platós de los diversos medios de comunicación del grupo.​​ Diseño Cuenta con 24 plantas, su fachada era inicialmente de vidrio y decorada con metales de tonos cobre. En un comienzo las dos últimas plantas eran coronadas por una trama metálica de color amarillo, pero con el cambio de propietarios, los Godó la convirtieron en cristales verdosos. El acceso se realiza a través de un vestíbulo al que se accede por una especie de túnel.​ Véase también Lista de estructuras y edificios más altos en Barcelona Referencias Enlaces externos
Reial Club de Tennis del Turó

El Reial Club de Tennis del Turó és una entitat esportiva fundada el 1905 amb el nom de Lawn Tennis Turó. Història Els orígens del club es remunten a 1903, com a entitat recreativa cultural. De 1905 fins a 1911, estava ubicat en el camp de Galvany, en el terme municipal de Sarrià, a l'actual Turó Parc. Entre 1911 i 1969 les instal·lacions es van ubicar al solar delimitat per carrers de Via Augusta, Santaló i Descartes. El 1924 tenia 404 socis. La seu central del club, encarada cap el turó de Modolell, mostrava una excel·lent perspectiva de la masia de Can Castelló. El 1969, es van traslladar a la avinguda Diagonal, en un espai amb més de 26.300 metres quadrats molt a prop del Reial Club de Polo. L'any 1980 tenia 2.300 socis, 1.100 el 1990 i 600 el 2003, quan l'empresa David Lloyd Leisure va assumir la direcció del club i va canviar la seva denominació a "David Lloyd Club Turó", reformant les instal·lacions, que conten amb 12 pistes de tennis, 12 de pàdel, una piscina exterior i un spa. Referències
David Lloyd Club Turó

David Lloyd Club Turó is a sports club and fitness center in Barcelona, Catalonia, Spain. The club hosted the Barcelona Ladies Open from 2008 to 2010. The facilities house 12 tennis courts, 12 paddle courts, gym, 5 studios, an outdoor swimming pool, and an indoor swimming pool. History The club was founded in 1905 under the name Lawn Tennis del Turó. In 1911, the name was changed to Reial Club Tennis del Turó after its new facilities near Carrer de Descartes were inaugurated by Alfonso XIII. In 1968, it was moved to its current location on Avinguda Diagonal. In 2003, the company David Lloyd Leisure took over the management of the club and changed the name to David Lloyd Club Turó. References External links Official website
Iglesia de la Virgen de las Nieves (Irgo de Tor)

La iglesia de la Virgen de las Nieves de Irgo de Tor (en catalán: església de la Mare de Déu de les Neus d'Irgo de Tor) es la iglesia parroquial del pueblo de Irgo de Tor, del antiguo término de Llesp, actualmente perteneciente al término del Pont de Suert. Descripción Es una iglesia de una sola nave, cubierta con bóveda de cañón y ábside semicircular en la parte este. Un arco triunfal une la nave con el ábside. El ábside se vio muy afectado por la construcción de una prolongación plana que escabeza el ábside original, para dar cabida al santuario de la Virgen de las Nieves. Al sur se añadió un porche, una capilla y el campanario de torre que ocupa el ángulo suroriental del conjunto. Al norte se añadió una capilla también. Las muestras del románico son visibles en los muros occidentales, septentrionales y parte del ábside del muro sur. Una ventana de una solo derrame está en la fachada oeste. El conjunto presenta características constructivas del siglo XII. Bibliografía ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Mare de Déu de les Neus d'Irgo de Tor", en Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7 GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de la Virgen de las Nieves. Instituto Cartográfico de Cataluña
Perafort

Perafort és un municipi de la comarca del Tarragonès. Consta de dos nuclis de població: el mateix Perafort i Puigdelfí (pron. local [pujdo'fi]), situat a un quilòmetre escàs de distància amb Perafort. Tanmateix, el terme municipal es troba repartit en quatre parts a causa de la distribució entre diferents municipis de l'antic terme de les Franqueses del Codony, feta l'any 1843. Geografia Llista de topònims de Perafort (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc). Llocs d'interès Jaciment de Vinyes Gran. Es va començar a excavar a finals dels anys noranta del segle XX i el 2007, durant les obres de l'AVE, s'hi van trobar restes neandertals. Tradicions i Festes La festa major és per Sant Pere, i se celebra als voltants de 28 de juny. Demografia Política Nombre de regidors per partit Referències Vegeu també Escuts i banderes del Tarragonès Enllaços externs Plana Web de l'Ajuntament Patrimoni històric i artístic de Perafort Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
Perafort

Perafort (auch: Perafort i Puigdelfí) ist eine katalanische Gemeinde mit 1.342 Einwohnern (Stand: 2025) in der Provinz Tarragona im Nordosten Spaniens. Sie liegt in der Comarca Tarragonès. Neben dem Hauptort Perafort gehört die Ortschaft Puigdelfí zur Gemeinde. Geographische Lage Perafort liegt etwa acht Kilometer nordnordöstlich vom Stadtzentrum von Tarragona und knapp 85 Kilometer westsüdwestlich von Barcelona in einer Höhe von ca. 125 m am Río Francolí. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Klosterruine von Codony Burgreste von Puigdelfí Sebastianuskirche (Iglesia de San Sebastián) in Puigdelfí Peterskirche (Iglesia de San Pedro) in Perafort Weblinks Einzelnachweise
Perafort

Perafort (Catalan pronunciation: [ˌpeɾəˈfɔɾt]) or Perafort i Puigdelfí is a municipality in the province of Tarragona, Catalonia, Spain. The municipality has three exclaves to the west and north-west. It has a population of 1,342 (register office, 2025) . References External links Government data pages (in Catalan)
Perafort

Perafort es un municipio de España en la comunidad autónoma de Cataluña, perteneciente a la provincia de Tarragona y situado en la comarca del Tarragonés. Tiene una población de 1342 habitantes (INE 2025). El municipio incluye dos núcleos, Perafort y Puigdelfí. Historia Se han encontrado diversos restos arqueológicos que demuestran la presencia de habitantes durante la ocupación romana. Quedó despoblado durante la época sarracena y no se repobló hasta después de la reconquista; su primer señor fue Guillem de Claramunt. Tomó parte en las actividades de la Comuna del Campo. A principios del siglo XIII perteneció a los señores de Castellvell. Después de pasar por diversas manos, en 1467 la señoría quedó en poder de la curia de Tarragona. Puigdelfí y Perafort se unieron para formar un único municipio en 1846.​ Demografía Perafort cuenta con una población de 1342 habitantes (INE 2025). Economía La principal actividad económica del municipio es la agricultura. Destacan los cultivos de viña, almendros y avellanos. Destaca también la actividad industrial, fomentada con la construcción de polígonos industriales. Transporte y comunicaciones El 26 de diciembre de 2006 se inauguró, a medio camino entre Perafort y La Secuita, la estación de Campo de Tarragona, perteneciente a la L.A.V. Madrid-Barcelona-Frontera Francesa, con lo que se ha dotado a estos municipios de conexión ferroviaria rápida con Lérida, Zaragoza, Calatayud, Guadalajara y Madrid. Cultura La iglesia parroquial de Perafort está dedicada a san Pedro. De estilo neoclásico, consta de tres naves. Se construyó en el siglo XVIII aprovechando para su construcción materiales de un antiguo templo. Tiene adosado un campanario de planta cuadrada. La iglesia de Puigdelfí es también del siglo XVIII y está dedicada a san Sebastián. También consta de tres naves. En Puigdelfí se encontraron restos de dos tumbas del periodo romano y una lápida sepulcral, conservada en el Museo Arqueológico de Tarragona. Perafort celebra su fiesta mayor el 29 de junio, festividad de san Pedro. El pueblo de Puigdelfí celebra sus fiestas en el mes de enero. Referencias Bibliografía Tomàs Bonell, Jordi; Descobrir Catalunya, poble a poble, Prensa Catalana, Barcelona, 1994 Artículo en la Enciclopedia Catalana Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Perafort. Sitio web del Ayuntamiento de Perafort (en catalán) Patrimonio monumental de Perafort (en catalán) Información general (en catalán) Datos estadísticos
Perafort

Perafort település Spanyolországban, Tarragona tartományban. Perafort Alcover, El Rourell, Vilallonga del Camp, El Morell, La Pobla de Mafumet, Constantí, La Selva del Camp, Els Garidells, La Secuita és Els Pallaresos községekkel határos. Lakosainak száma 1342 fő (2025). Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Perafort

Perafort – miasto w Katalonii w Hiszpanii, leżące w pobliżu Tarragony. Początki miasta sięgają aż okupacji rzymskiej Półwyspu Iberyjskiego, o czym świadczy wiele znalezisk archeologicznych. Podstawową gałęzią gospodarki miasta są winnice oraz uprawy migdałów i orzechów laskowych. Na granicy miasta znajduje się stacja kolei wysokich prędkości Camp de Tarragona.
Perafort

Perafort ou Perafort i Puigdelfí (nome usado pelo ajuntament local) é um município da Espanha, na comarca do Tarragonès, província de Tarragona, comunidade autónoma da Catalunha. Tem 9,62 km² de área e em 2021 tinha 1 275 habitantes (densidade: 132,5 hab./km²). Limita com os municípios de Alcover, El Rourell, Vilallonga del Camp, El Morell, La Pobla de Mafumet, Constantí, La Selva del Camp, Els Garidells, La Secuita e Els Pallaresos. Referências
Перафорт

Перафорт (исп. Perafort) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Таррагона в составе автономного сообщества Каталония. Муниципалитет находится в составе района (комарки) Таррагонес. Занимает площадь 9,62 км². Население — 1218 человек (на 2010 год). Население Примечания Ссылки Официальная страница Архивная копия от 27 февраля 2008 на Wayback Machine Información general (en catalán) Datos estadísticos Архивная копия от 7 октября 2007 на Wayback Machine
Torre Allianz (Barcelona)

La Torre Allianz és un gratacel situat al carrer de Tarragona, 103-115 de Barcelona. Acabat de construir el 1993, compta amb 20 plantes sobre terra i 5 soterrades, i fa 80 m d'alçada. És la seu corporativa d'Allianz Assegurances a Espanya. Referències Vegeu també Llista de gratacels del Barcelonès
Edificio Allianz, Barcelona

Edificio Allianz (Torre Allianz) is an office high-rise building in Barcelona, Catalonia, Spain. Completed in 1993, it has 20 floors and rises 77 meters. It is the 41st tallest building in Barcelona. The building belongs to the Allianz Company. It is located on Carrer de Tarragona street 103, near Plaça d'Espanya and three other skyscrapers: Edificio Tarragona, Hotel Torre Catalunya, and Torre Núñez y Navarro. See also List of tallest buildings and structures in Barcelona References
Torre Allianz Barcelona

La Torre Allianz de Barcelona, también conocida como Edificio Allianz, es un rascacielos ubicado en la ciudad de Barcelona, España. Terminado de construir en 1993, cuenta con 20 plantas y mide 77 metros de altura.​​ El edificio pertenece al Grupo Allianz y es la sede coroporativa de Allianz Seguros en España.￼￼ La torre está próxima a la Plaza de España y próximos a ella hay otros rascacielos: Edificio Tarragona, Hotel Torre Catalunya, Torre Núñez y Navarro. Véase también Lista de estructuras y edificios más altos en Barcelona Referencias
Edificio Colón

Edifici Colón (also Torre Maritima) is an office skyscraper in Barcelona, Catalonia, Spain. It has 28 floors and stands at a height of 110 metres (120 yd). It is located in the district of Ciutat Vella, Avinguda de les Drassanes. Built in 1970, it was the first skyscraper above 100 metres built in Barcelona. See also List of tallest buildings and structures in Barcelona External links Official page of Edificio Colón References
Edifici Colon

L'Edifici Colon, également appelé Torre Maritima, est un gratte-ciel de Barcelone d'une hauteur de 110 mètres et comportant 28 étages. Il se trouve sur l'Avinguda de les Drassanes, dans la vieille ville de Barcelone, du côté du Raval et du port de Barcelone. Construit en 1970 sous la dictature franquiste, il s'agit du premier bâtiment de Barcelone ayant dépassé les 100 mètres de haut. Voir aussi Liste des gratte-ciel de la province de Barcelone Liens externes Site officiel Notes et références Portail de Barcelone Portail des gratte-ciel
Edificio Colón

L'Edificio Colón è un grattacielo che si trova a Barcellona nell'Avinguda de les Drassanes, nei pressi del Monumento a Colombo, da cui prende il nome. È stato costruito nel 1970 e, con i suoi 110 metri di altezza, è stato il primo edificio di Barcellona a superare i 100 metri di altezza superando così la Torre Jaume I e rimanendo l'edificio più alto della città finché sono stati costruiti l'Hotel Arts e la Torre Mapfre. L'edificio è protetto dall'Inventario del Patrimonio Architettonico di Catalogna. Descrizione Progettata dall'architetto Josep Ribas González, la torre ospita uffici su tutti i 28 piani e, alla sua creazione, era considerato un edificio innovativo nel panorama architettonico spagnolo per il tipo di organizzazione funzionale e per l'estetica degli elementi architettonici e dei materiali. Ha chiare influenze degli edifici in altezza di Mies van Der Rohe come gli appartamenti di Lake Shore Drive di Chicago, soprattutto per quanto riguarda la sottostruttura metallica. Si tratta comunque di un razionalismo adattato al contesto barcellonese che riflette l'ambiente marittimo dell'area in cui sorge. Una menzione a parte merita il ruolo che il suo profilo riveste nel paesaggio cittadino, definitivamente legato alla memoria collettiva come simbolo in più dell'area portuale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Edificio Colón Collegamenti esterni (ES) Sito ufficiale, su edificiocolon.com. (EN) Edificio Colón, su Skyscraper Center.
Biblioteca La Bòbila

La Biblioteca La Bòbila forma part de la Xarxa de Biblioteques Municipals de l'Hospitalet de Llobregat i està situada a la Plaça de la Bòbila. Inaugurada al març de l'any 1999, dona servei als barris de Pubilla Cases i Can Serra que són perteneixents a l'Hospitalet i al barri de Can Vidalet que forma part d'Esplugues de Llobregat. Comparteix espai amb el Centre Cultural La Bòbila. Dintre de les diverses activitats que ofereix als usuaris, és tot un referent a la ciutat pel fons especial dedicat al gènere literari negre i policíac i la seva participacó en exposicions, projeccions de cinema o BCNegra; una de les més importants cites dintre del gènere negrecriminal. Referències
Jardins del Turó del Putxet

Els Jardins del Turó del Putxet es troben al turó del mateix nom, al barri d'el Putxet i el Farró de Barcelona. És considerat un dels set turons de Barcelona, xifra presa per imitació dels set turons de Roma. Història Antigament es trobava en aquest indret una capella del segle xvii. La zona es va començar a poblar cap al 1870, amb la construcció de diverses torres d'estiueig per a la burgesia barcelonina. Els terrenys dels jardins pertanyien a una antiga finca anomenada Torre Espanya, pertanyent a la família Morató. El 1917 la zona fou inclosa en un pla de preservació de zones verdes, tot i que fins al 1970 no es va formalitzar la constitució d'un parc públic de gairebé 4 hectàrees amb un projecte de l'arquitecte Joaquim Casamor. El 2011 es va ampliar el parc amb una nova àrea d'1,2 hectàrees, a càrrec de Patrizia Falcone. Descripció Els jardins compten amb un mirador, un observatori geodèsic i una estació meteorològica al cim del turó, així com una zona de pícnic, una àrea de jocs infantils, una àrea per a gossos, pistes de petanca, taules de ping-pong i serveis públics. Els camins són de macadam, rodejats d'una exuberant vegetació, preferentment de tipus mediterrani. Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona Referències
Jardines del Turó del Putxet

Los jardines del Turó del Putxet,​ también conocidos como parque del Turó del Putxet o parque del Putxet a secas (a veces también escrito Putget), se encuentran en el barrio de El Putxet i el Farró, perteneciente al distrito de Sarriá-San Gervasio de Barcelona, con accesos por las calles de Manacor, Marmellà y Ferran Puig. Se hallan en una colina denominada Turó del Putxet, de 178 metros de altura, perteneciente a las estribaciones del Tibidabo (sierra de Collserola). Esta zona fue urbanizada y convertida en parque público en 1970, con un proyecto de Joaquim Casamor. En 2011 fueron ampliados por Patrizia Falcone. Tiene una superficie de 3,97 hectáreas. Historia Antiguamente se encontraba en este lugar una capilla del siglo XVII. La zona empezó a ser poblada hacia 1870, con la construcción de diversas torres de veraneo para la burguesía barcelonesa. Los terrenos de los jardines pertenecían a una antigua finca llamada Torre Espanya, perteneciente a la familia Morató. En 1917 la zona fue incluida en un plan de preservación de zonas verdes, aunque hasta 1970 no se formalizó la constitución de un parque público. Descripción Los jardines cuentan con un mirador, un observatorio geodésico y una estación meteorológica en la cima de la colina, así como una zona de pícnic, un área de juegos infantiles, un área para perros, pistas de petanca, mesas de ping-pong y servicios públicos. Los caminos son de macadán, rodeados de una exuberante vegetación, preferentemente de tipo mediterráneo: pino blanco (Pinus halepensis), pino piñonero (Pinus pinea), cedro del Himalaya (Cedrus deodara), encina (Quercus ilex), olivo (Olea europaea), mimosa (Acacia dealbata, Acacia melanoxylon y Acacia retinodes), paraíso sombrilla (Melia azederach), acacia (Robinia pseudoacacia), pimentero falso (Schinus molle), árbol del paraíso (Elaeagnus angustifolia), tipuana (Tipuana tipu), acacia de Japón (Sophora japonica), almez (Celtis australis), plátano (Platanus × hispanica), palmito (Chamaerops humilis), yuca (Yucca gigantea), ciprés (Cupressocyparis leylandii, Cupressus glabra, Cupressus macrocarpa y Cupressus sempervirens), etc. Véase también Parques y jardines de Barcelona Historia de la jardinería en España Referencias «Jardines del Turó del Putget». Consultado el 30 de agosto de 2014.
Jardins del Turó del Putxet

Jardins del Turó del Putxet är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Jardins del Turó del Putxet ligger 158 meter över havet. Terrängen runt Jardins del Turó del Putxet är kuperad åt nordväst, men åt sydost är den platt.Runt Jardins del Turó del Putxet är det mycket tätbefolkat, med 10 000 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Barcelona, 2,6 km sydost om Jardins del Turó del Putxet. Runt Jardins del Turó del Putxet är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Escultura per a Europa

Escultura per a Europa, d'Andreu Alfaro (1929-2012), és una escultura pública de Girona que s'hi troba des del 2012 a la plaça Europa. L'obra està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Descripció És una escultura d'alumini formada per llargues barres de secció quadrada unides consecutivament per la part central de manera que es despleguen descrivint un cercle complert. L'obra fou muntada el 26 de gener de 1984 per encàrrec de l'Ajuntament. La inauguració tingué lloc el 28 d'octubre del mateix any. Referències