Cascada del Parc de la Ciutadella

La Cascada del Parc de la Ciutadella, també coneguda com a Gran Cascada o Cascada Monumental, és un conjunt arquitectònic i escultòric amb fonts i brolladors d'aigua del Parc de la Ciutadella de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Fou construït entre 1875 i 1888 segons un disseny general de Josep Fontserè i Mestre, mentre que el projecte hidràulic va ser obra d'Antoni Gaudí, i en els seus elements escultòrics van intervenir Rossend Nobas, Venanci Vallmitjana, Eduard B. Alentorn, Francesc Pagès i Serratosa, Josep Gamot, Manuel Fuxà, Joan Flotats i Rafael Atché. Ha estat restaurat el 1956, 1972, 1989 i 2009. Història Es va començar a construir l'any 1875, segons el projecte del mestre d'obres Josep Fontserè i Mestre, que inicialment preveia una cascada de petites dimensions, amb un dipòsit d'aigua al darrere per a alimentar els dos llacs i els brolladors del recinte; malgrat tot, una mica més tard va canviar d'opinió i va monumentalitzar-lo. El motiu no és clar, però és possible que fos una imposició de la comissió del Parc de la Ciutadella, formada per Elies Rogent, Antoni Rovira i Trias i Joan Pau Torras. Fontserè s'inspìrà en el Château d'Eau del Palau Longchamps de Marsella, obra d'Henri-Jacques Espérandieu, i va comptar amb la col·laboració del jove Antoni Gaudí, aleshores estudiant d'arquitectura, que en va realitzar el projecte hidràulic i va dissenyar una gruta artificial sota el conjunt. El monument fou inaugurat el 12 de juny del 1881 sense l'ornamentació escultural, afegida el 1888. Tant a l'època com posteriorment, va rebre un gran criticisme per diversos motius: primerament, perquè al ser d'una monumentalitat excessiva, no s'integrava al jardí vuitcentista de la part superior del parc; en segon lloc, perquè no està alineada amb l'Avinguda Meridiana i, per tant, no n'aprofitava la perspectiva. D'altra banda, les escultures s'han considerat desproporcionades, amb poc atractiu estètic i una pobra execució tècnica; el programa iconogràfic al qual s'adscriuen també ha estat objecte de desaprovació, ja que li manca unitat, encara que es podria considerar que el tema principal és l'aquàtic i el naixement. Descripció La cascada se situa a l'angle nord del parc. Presenta una estructura central en forma d'arc triomfal, amb dos pavellons als seus costats i dues ales laterals amb escales, que acullen un estany dividit en dos nivells. A la part posterior hi ha diverses dependències, actualment no visitables, com una gruta artificial i, a sobre, un antic dipòsit d'aigua, utilitzat posteriorment com a aquari i al qual s'accedeix des de la part superior de l'escala, darrere del grup d'El Naixement de Venus. Flanquejant la porta d'entrada es distingeixen dos medallons amb llangardaixos en relleu, atribuïbles a Gaudí. Escultures El monument destaca per la seva profusió escultòrica, en la qual van intervenir alguns dels millors artistes del moment. Hi destaca el grup de ferro forjat La Quadriga de l'Aurora, de Rossend Nobas, així com El Naixement de Venus, de Venanci Vallmitjana; el frontó és obra de Francesc Pagès i Serratosa. Altres escultures són: Amfitrite, de Josep Gamot; Neptú i Leda, de Manuel Fuxà; i Dànae, de Joan Flotats. Rafael Atché va realitzar els quatre grius que expulsen aigua per la boca, a la part inferior. Vegeu també Parcs i jardins de Barcelona Art públic de Barcelona Fonts de Barcelona Referències Bibliografia Garrut, Josep Maria. L'Exposició Universal de Barcelona de 1888. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Delegació de Cultura, 1976. ISBN 84-500-1498-0. Roig, Josep L. Historia de Barcelona. Barcelona: Primera Plana S.A., 1995. ISBN 84-8130-039-X.