NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Noja

Noja és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria situat en la comarca de Trasmiera. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'oest i sud amb Arnuero, al sud amb Argoños i a l'est amb Santoña. El municipi de Noja no s'organitza en localitats sinó en diversos barris, sent seu del consistori el barri de Palacio. Història general La llegenda explica l'origen de Noja conta que el seu fundador fou ni més ni menys que Túbal, un net del bíblic Noè. A banda d'aquest llegendari origen, l'històric es basa en documents que fan referència per primera vegada a aquesta població en l'any 927. L'església de Sant Pere fou el nucli al voltant del qual s'originà. Cresqué ràpidament en importància i, en l'any 1644, aconseguí el títol de vila. La costa de Noja consta de diverses platges, on destaquen per sobre d'altres la de Ris i la de Trengandin, ambdues d'una arena molt fina. Enfront de la platja de Ris apareixen diverses illes i illots, belles i fascinants formacions rocoses sense a penes vegetació. L'illa més gran és la de San Pedruco, a la que és possible arribar-hi en la baixamar. En aquesta hi habiten centenars de gavines, sinó milers, i si poden veure les restes d'una petita i antiquíssima ermita. A prop hi ha l'illa de la Oliva, d'igual aparença àrida, i més llunyans, els penyals de Garfanta, Àguila i Moja de Rabo. Per arribar a la platja de Trengandin s'ha de seguir el passeig de la Costa, una ruta que permet entrar en contacte directe amb la naturalesa i admirar els espectaculars penya-segats i els boscos litorals. Amb els seus 3.5 km. de longitud, és una de les platges més llargues de Cantàbria. Quan la marea es retira apareixen unes roques negres en la riba que contrasten amb la blanca arena. L'església de Sant Pere, de planta de creuer amb tres naus, que s'aixeca en la part més elevada de la vila. Es construí sobre les restes d'un monestir i està datada en el segle xvi. La torre barroca que es troba a l'exterior és l'element més emblemàtic, a més del retaule de l'altar major i les capelles. Noja, és una vila d'esperit senyorial, motiu pel qual consta d'un gran nombre de palauets i casones que conserva. Edificis emblemàtics són el palau de Castañeda-Quintana i el palauet de Velasco, ubicat en una plaça molt a prop de l'església de Sant Pere. La Casa de la Cultura, situada en el que va ser el palau del marquesos d'Albaicín, el qual forma conjunt amb les cases dels Garnica i la del Carmen. Ja als afores de Noja, s'hi troba encara la casona del Capitán Venero i la casona d'Assas, ambdues envoltades d'un esplèndid jardí en excel·lent estat de conservació. El pont d'Helgueras, també anomenat pont romà és de factura molt més recent, a prop i queden restes de les antigues ermites de Noja. Un xic més lluny es poden admirar els aiguamolls de El Joyel y Soano i els dos molinos de marea que hi ha prop d'aquests aiguamolls, que daten del segle xi i que aprofiten la seva energia per moldre el gra dels cereals. Barris El municipi de Noja es constitueix per una sola localitat del mateix nom, dividida en barris: Demografia Font: INE Administració Alcalde electe: Jesús Díaz Gómez (PP). Alcalde electo: Jesús Díaz Gómez (PP). Referències
Noja (Kantabrien)

Noja ist eine Gemeinde in der spanischen Autonomen Region Kantabrien. Die Gemeinde hat keine eigenen Ortsteile und grenzt im Norden an das Kantabrische Meer und im Süden, von Westen nach Osten, an die Gemeinden Arnuero, Argoños und Santoña. Geschichte In der Gegend gibt es archäologische Stätten, in denen Material aus dem Paläolithikum, Neolithikum und aus der Römerzeit gefunden wurde. Die erste Erwähnung von Noja findet sich in einem schriftlichen Dokument aus dem Jahr 927, in dem auf die vielen damals existierenden Klöster hingewiesen wird. Zu dieser Zeit wurden die ersten Dörfer um Kirchen und Klöster herum gebaut, und Noja entstand um das Monasterio de San Lorenzo de Garvijos, das sich am Fuße des Berges Mijedo befand und von dem heute keine Überreste mehr vorhanden sind. Bevölkerungsentwicklung Persönlichkeiten Luis Manuel Villa (* 1989), Fußballspieler Weblinks Einzelnachweise
Noja (Cantabrie)

Noja est une ville espagnole située dans la Comarque de Trasmiera (es) et la communauté autonome de Cantabrie. Toponymie Selon Álvaro Galmés de Fuentes, le toponyme Noja provient de la forme Noega d’origine proto-indo-européenne, que l’on trouve également par exemple dans le nom de la commune galicienne de Noya. Le sens est obscur, mais le mot pourrait être lié au celte nouika, « nouvelle », ce qui ferait allusion à une fondation récente, à l’instar des nombreuses localités espagnoles appelées Villanueva, « Villeneuve ». Histoire Noja appartient depuis le IXe siècle et jusqu’à 1834 à la Junta de Siete Villas, une des cinq juntas qui composent la Merindad de Trasmiera (comarque de Trasmiera). En 1644, Noja reçoit de Philippe IV d'Espagne le titre de villa, ce qui lui permet de devenir indépendante de ladite junte et d’être habilitée à nommer ses propres maires. Voir aussi Liste des communes de Cantabrie Références Portail de la Cantabrie
Ноха

Ноха (исп. Noja) — населённый пункт и муниципалитет в Испании, входит в провинцию Кантабрия в составе автономного сообщества Кантабрия (автономное сообщество). Муниципалитет находится в составе района (комарки) Трасмьера. Занимает площадь 9,2 км². Население — 2613 человек (на 2010 год). 8 сентября 2011 года финишировал 18-й этап многодневной велогонки Вуэльта, а 9 сентября стартовал 19-й этап. Население Примечания Ссылки Официальная страница Ayuntamiento de Noja
Ноха

Ноха (ісп. Noja) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кантабрія. Населення — 2635 осіб (2009). Муніципалітет розташований на відстані близько 340 км на північ від Мадрида, 23 км на схід від Сантандера. Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Примітки
Fuente Dé

Fuente Dé ist ein Ortsteil der spanischen Gemeinde Camaleño in der autonomen Gemeinschaft Kantabrien. Der Ort zählt zum Nationalpark Picos de Europa, er liegt auf rund 1100 m Höhe in einem nach Süden offenen Talkessel, der halbrund von bis zu 300 m hohen Felswänden umgeben ist. Die besondere Lage macht ihn sowohl für Touristen als auch für Geomorphologen interessant. Das spanische Wort „Fuente“ bedeutet „Quelle“, in Fuente Dé entspringt der Fluss Río Deva. Seilbahn Bedeutende Attraktion von Fuente Dé die gleichnamige Seilbahn, die auf 1823 m Höhe zur Bergstation „El Cable“ führt. Die Streckenlänge beträgt 1840 m. Von der Bergstation hat der Besucher einen beeindruckenden Blick auf die Bergwelt der Picos de Europa. Tourismus und Aktivitäten In Fuente Dé steht ein Hotel der spanischen Parador Kette, es ist im Stil moderner Berghotels mit einer Fassade aus Holz, Glas und behauenen Natursteinen gebaut. In Fuente Dé sowie bei der Bergstation der Seilbahn beginnen zahlreiche Wanderwege. Möglichkeiten sind der Aufstieg zum Alto de la Triguera (1916 m), die Umrundung des Peña Remoña Berges, der Camino de Áliva oder ein Ausflug zum Bergdorf Mogrovejo. Fuente Dé war 2012 Ziel der 17. Etappe der Radrundfahrt Vuelta a España. Der Anstieg zählte in der Bergwertung zur zweiten Kategorie. Etappensieger war der Spanier Alberto Contador. Höhlenforschung Im Kalksteingebirge von Picos de Europa befinden sich rund 300 Höhlen, die in den letzten Jahren vermehrt wissenschaftlich untersucht wurden. Die größten Höhlen sind „La Oliseda“ (806 m Tiefe), „La Horcadina“ (803 m), „Los Mandriles“ (200 m) und „El Sumidero“ (170 m). Im Jahr 2002 und 2003 wurde zwei weitere Höhlen entdeckt, die „Sima de la Cornisa“ mit 803 m und die „Torca Magali“ mit 400 m. Die Höhlenforscher haben inzwischen entdeckt, dass der Ursprung der Höhle „Torca Magali“ unter der Höhle „Sima de la Cornisa“ beginnt, so dass beide zusammen eine Tiefe von 1507 m bilden. Der Verbund der beiden Höhlen zählt zur zweitlängsten Höhle Spaniens. Der Eingang zur Höhle ist nur 2 km von der Bergstation der Seilbahn entfernt. Weblinks Einzelnachweise
Fuente Dé

Fuente Dé è una frazione del comune spagnolo di Camaleño, nella comunità autonoma della Cantabria. Si trova a circa 1100 m di altezza s.l.m., in un circo glaciale, circondato per metà da pareti rocciose che si elevano di circa 300 metri. Fa parte del Parco nazionale dei Picos de Europa e la sua particolare posizione lo rende interessante sia da un punto di vista turistico, sia geomorfologico. Nel suo territorio ha origine il fiume Deva. Funivia Importante attrattiva di Fuente Dé è l'omonima funivia, che conduce alla stazione di El Cable a 1823 m s.l.m. di altezza. La lunghezza del percorso è di 1840 m. Dalla stazione di arrivo il visitatore si trova di fronte all'impressionante vista sulle montagne del Picos de Europa. Turismo e attività In Fuente Dé vi è un Hotel della catena alberghiera spagnola Parador. Da Fuente Dé, come anche dalla stazione di arrivo della funivia, si dipartono numerosi sentieri per escursioni. Vi sono possibilità di scalate verso Alto de la Triguera (1916 m), il giro dei monti Peña Remoña, del Camino de Áliva o un'escursione al Mogroviejo. Fuente Dé nel 2012 fu tappa del Giro ciclistico di Spagna: si è trattato di un Gran Premio della Montagna di seconda categoria e la tappa fu vinta dallo spagnolo Alberto Contador. Speleologia Nelle rocce calcaree del Picos de Europa si trovano circa 300 grotte, che sono state oggetto negli ultimi anni di ricerca scientifica. Le grotte più grandi sono "La Oliseda" (profonda 806 m), "La Horcadina" (803 m), "Los Mandriles" (200 m) ed "El Sumidero" (170 m). Negli anni 2002 e 2003 sono state scoperte altre grotte, la "Sima de la Cornisa", di 803 metri di profondità e la "Torca Magali", profonda 400 m. I ricercatori speleologi hanno scoperto, che l'origine della "Torca Magali" inizia sotto la "Sima de la Cornisa", per cui le due grotte insieme fanno una profondità di 1507 m. Messe insieme quindi formano la seconda grotta per lunghezza della Spagna. L'ingresso alla grotta si trova a 2 km dalla stazione di arrivo della funivia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fuente Dé
Fuente Dé

Fuente Dé is een van de meest toeristische plaatsen in de Spaanse regio Cantabrië. Het ligt aan de voet van het massief van Urrieles, het centrale massief van de Picos de Europa, en bestaat uit niet meer dan een hotel, een restaurant en het grondstation van de kabelbaan El Cable naar het 750 m hoger gelegen uitzichtpunt Mirador de El Cable. Fuente Dé ligt in een keteldal, het Circo de Fuente Dé, dat grotendeels bedekt is met beukenbossen, en waarin de rivier Río Deva ontspringt. Fuente Dé maakt deel uit van de gemeente Camaleño.
Fuente Dé

Fuente Dé é uma localidade da Espanha no município de Camaleño e na comarca de Liébana, situada na extremidade ocidental da província e comunidade autónoma da Cantábria. Em 2021 tinha 14 habitantes. É um dos locais mais conhecidos e concorridos do Parque Nacional dos Picos da Europa. Situa-se num circo glaciar, de grande interesse geomorfológico, onde abundam as faias e onde nasce o rio Deva. É também um destino popular de alpinismo e caminhada, de onde partem diversos percursos. Teleférico Fuente Dé dispõe de um teleférico, com 753 metros de desnível e 1 450 m de comprimento. Na extremidade superior do teleférico, conhecido como El Cable, situado a 1 823 m de altitude, há um miradouro virado a sul, de onde se tem uma vista privilegiada dos maiores cumes dos Picos da Europa. No passado existiu outro teleférico, não para turistas mas para transportar minério de Lloroza para Fuente Dé, construído em 1903 por uma empresa mineira. O atual foi aberto ao público em 1966, com cabinas com capacidade para sete passageiros. Após os últimos trabalhos de melhoramentos e ampliação de capacidade, terminados em 1990, as cabinas passaram a ter capacidade para 28 passageiros e o teleférico passou a poder transportar 500 pessoas por hora. Notas e referências
Collegiate church and cloister of St Juliana

The Collegiate church and cloister of Santa Juliana (Spanish: Colegiata y Claustro de Santa Juliana) is a collegiate church located in Santillana del Mar, Spain. The church is dedicated to Juliana of Nicomedia. It is notable as an example of Romanesque architecture Conservation It has been part of a World Heritage Site since 2015, when the Camino de Santiago (a serial site first designated in 1993) was expanded to take in more variants of the pilgrimage route. The sites included in the UNESCO designation are largely monuments, churches, or hospitals that provided services to pilgrims headed to Santiago de Compostela. It is also protected as a Bien de Interés Cultural; it was first given a heritage listing in 1889. References See also List of Bien de Interés Cultural in Cantabria
Collegiata di Santa Juliana

La collegiata di Santa Juliana di Santillana del Mar, in Cantabria, è uno dei monumenti romanici più rappresentativi della regione. Fu dichiarata monumento nazionale spagnolo nel 1889. La località le deve il suo nome: Santillana deriva appunto da Sant Iuliana. La tradizione vuole che la giovane Giuliana di Nicomedia fosse martirizzata in Asia Minore durante la persecuzione dioclezianea (fine III secolo), e che le sue spoglie fossero traslate in Spagna da monaci pellegrini nel IX secolo. Documenti attestano che già nell'870 furono costruiti una cripta dedicata alla santa, per la custodia e la venerazione delle sue reliquie, e un monastero che fiorì sotto la protezione della nobiltà locale. Il re Ferdinando I di Castiglia diede impulso decisivo alla concessione di importanti privilegi ai monaci, compresa l'attribuzione all'abate della signoria sulla città e i suoi possedimenti. Il monastero, originariamente benedettino, nell'XI secolo acquistò il rango di collegiata retta dai canonici agostiniani In epoca romanica il tempio originario fu rimpiazzato dall'edificio che, pur con vari ampliamenti e rimaneggiamenti, si è conservato fino ai nostri giorni. Esso risale al XII secolo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su collegiata di Santa Juliana Collegamenti esterni (EN) Collegiata di Santa Juliana, in GCatholic.org.
Val de San Vicente

Val de San Vicente és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'oest amb el Principat d'Astúries, al sud amb Herrerías i a l'est amb San Vicente de la Barquera. És el municipi més occidental de la costa càntabra i està situat en la desembocadura dels rius Deva i Nansa, que aporten les seves aigües al mar en les ries de Tina Major i Tina Menor respectivament. Localitats Abanillas, 81 hab. Estrada, 22 hab. Helgueras, 74 hab. Luey, 179 hab. Molleda, 187 hab. Muñorrodero, 95 hab. Pechón, 215 hab. Pesués (Capital), 376 hab. Portillo, 78 hab. Prellezo, 212 hab. Prío, 85 hab. San Pedro de las Baheras, 63 hab. Serdio, 184 hab. Unquera, 819 hab. Demografia Font: INE Administració Agermanaments Miòs Personatges il·lustres Francisco Bedoya Gutiérrez, originari de Serdio, guerriller antifranquista. Antonio Vayas Gutiérrez, originari de Pesués, sindicalista de la UGT. Referències
Val de San Vicente

Val de San Vicente ist eine Gemeinde in der spanischen Autonomen Region Kantabrien. Geografie Val de San Vicente ist die westlichste Gemeinde an der kantabrischen Küste. Sie grenzt im Norden an den Golf von Biskaya, im Westen an die asturische Gemeinde Ribadedeva, im Süden an Herrerías und im Osten an San Vicente de la Barquera. Die Stadt befindet sich an der Mündung der Flüsse Deva und Nansa. Ortsteile Abañillas Estrada Helgueras Luey Molleda Moñorrodero Pechon Val de San Vicente Prellezo Prio San Pedro de las Baheras Sordio Unquera Bevölkerungsentwicklung Wirtschaft Die Haupteinnahmequelle der Gemeinde ist der Tourismus. Daneben spielt die Lebensmittelindustrie eine Rolle mit den "corbatas", einem traditionellen Blätterteiggebäck. Je nach Gebiet innerhalb Kantabriens ist das Gebäck unter einem anderen Namen bekannt, wie "Polkas" in Torrelavega und "Sacristanes" in Liérganes. Weblinks Einzelnachweise
Val de San Vicente

Val de San Vicente est une commune de la communauté autonome de Cantabrie, en Espagne. Bordée au nord par la mer Cantabrique, à l'ouest par la commune asturienne de Ribadedeva, au sud par Herrerías et à l'Est par San Vicente de la Barquera. Géographie Histoire Administration Démographie La population totale est environ 2700 habitants répartis en plusieurs villages, les principaux sont Pesués et Unquera. Lieux et monuments Le castro de Castillo situé à Prellezo. Personnalités liées à la commune Jumelages Mios (France) Notes et références Voir aussi Portail de la Cantabrie
Val de San Vicente

Val de San Vicente település Spanyolországban, Kantábria autonóm közösségben. Val de San Vicente San Vicente de la Barquera, Herrerías, Peñamellera Baja és Ribadedeva községekkel határos. Lakosainak száma 2775 fő (2025). Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Валь-де-Сан-Висенте

Валь-де-Сан-Висенте (исп. Val de San Vicente) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Кантабрия в составе автономного сообщества Кантабрия. Муниципалитет находится в составе района (комарки) Коста-Оксиденталь. Занимает площадь 50,9 км². Население — 2814 человек (на 2010 год). Население Примечания Ссылки Официальная страница
Валь-де-Сан-Вісенте

Валь-де-Сан-Вісенте (ісп. Val de San Vicente) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кантабрія. Населення — 2784 осіб (2009). Муніципалітет розташований на відстані близько 340 км на північ від Мадрида, 55 км на захід від Сантандера. На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: Абанільяс, Естрада, Ельгерас, Луей, Мольєда, Муньйорродеро, Печон, Песуес (адміністративний центр), Портільйо, Прельєсо, Пріо, Сан-Педро-де-лас-Баерас, Сердіо, Ункера. Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Примітки
Piélagos

Piélagos és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'oest amb Miengo, Polanco i Torrelavega, al sud amb Puente Viesgo i Castañeda i a l'est amb Villaescusa, El Astillero, Camargo i Santa Cruz de Bezana. Està situat en l'eix Santander - Torrelavega, focus industrial i residencial de la regió, participant el municipi d'aquestes dues qualitats de la zona. Localitats Arce. Barcenilla. Boo. Carandía. Liencres. Mortera. Oruña. Parbayón. Quijano. Renedo de Piélagos (Capital). Vioño de Piélagos. Zurita. Demografia Font: INE Administració Referències Enllaços externs Ajuntament de Piélagos Arxivat 2007-10-09 a Wayback Machine.
Piélagos

Piélagos ist eine Gemeinde in der spanischen Autonomen Region Kantabrien. Sie überblickt das Kantabrische Meer im Norden und liegt an der Achse Santander-Torrelavega, dem Industrie- und Bevölkerungszentrum der Region. Die Gemeinde befindet sich an der Autovía A-67. Die Gemeinde besteht aus 12 Ortschaften, darunter die Hauptstadt Renedo, 21 km von Santander, der Hauptstadt Kantabriens, entfernt. Die demographische Entwicklung im 20. Jahrhundert war immer positiv, mit Ausnahme einer Periode um die Wende der sechziger Jahre, die mit Problemen in der lokalen Industrie zusammenfiel. Traditionell basierte die Wirtschaft der Region auf der Viehzucht, aber im 20. Jahrhundert gab es eine Verlagerung zugunsten von Industrie und Dienstleistungen. Dank der Schönheit der Küste und der vorhandenen guten Infrastrukturen ist die positive lokale Entwicklung des Tourismus und der Bautätigkeit erwähnenswert. Mit 8 km Küstenlinie kann Piélagos mit sieben Stränden aufwarten, unter denen der Strand Valdearenas (wörtlich: Sandtal) zu erwähnen ist, der sich an der Mündung des Flusses Pas befindet, innerhalb des Nationalparks Liencres Dunes. Dieser Strand, zusammen mit dem angrenzenden Strand von Canallave, ist bei Touristen und einheimischen Surfern sehr beliebt. Bevölkerungsentwicklung Weblinks Einzelnachweise
Piélagos

Piélagos est une ville espagnole située dans la communauté autonome de Cantabrie. Camino del Norte Le hameau Boo de Piélagos qui fait partie de la commune, est une étape du Camino del Norte. Il possède un gite destiné aux pèlerins. La voie ferrée permet de rejoindre, via une variante, la hameau de Mogro (Miengo) de l'autre côté de la rivière, et économiser une boucle de 8 km à pieds. Voir aussi Article connexe Liste des communes de Cantabrie Liens externes (es) Site officiel Portail de la Cantabrie
Piélagos

Piélagos település Spanyolországban, Kantábria autonóm közösségben. Piélagos Miengo, Polanco, Torrelavega, Puente Viesgo, Castañeda, Villaescusa, El Astillero, Camargo és Santa Cruz de Bezana községekkel határos. Lakosainak száma 26 901 fő (2025). Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (spanyol)
Piélagos

Piélagos is een gemeente in de Spaanse provincie Cantabrië in de regio Cantabrië met een oppervlakte van 89 km². Piélagos telt 24.574 inwoners (1 januari 2016). Aan het strand van de badplaats Liencres in de gemeente, Liencres Playa, start de zestiende etappe van de Ronde van Spanje 2023. Plaatsen De gemeente kent de volgende plaatsen: Arce Barcenilla Boo Carandía Liencres Mortera Oruña Parbayón Quijano Renedo (hoofdplaats) Vioño Zurita Demografische ontwikkeling Bron: INE; 1857-2011: volkstellingen
Пьелагос

Пьелагос (исп. Piélagos) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Кантабрия в составе автономного сообщества Кантабрия (автономное сообщество). Муниципалитет находится в составе района (комарки) Сантандер. Занимает площадь 88 км². Население — 21268 человек (на 2010 год). Население Примечания Ссылки Официальная страница Архивная копия от 21 февраля 2009 на Wayback Machine Ayuntamiento de Piélagos Архивная копия от 9 октября 2007 на Wayback Machine
Пијелагос

Пијелагос (шп. Piélagos) град је у Шпанији у аутономној заједници Кантабрија. Према процени из 2017. у граду је живело 24 574 становника. Становништво Према процени, у граду је 2017. живело 24 574 становника. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
П'єлагос

П'єлагос (ісп. Piélagos) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кантабрія. Населення — 20 081 осіб (2009). Муніципалітет розташований на відстані близько 330 км на північ від Мадрида, 16 км на південний захід від Сантандера. На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: Арсе, Барсенілья, Боо-де-П'єлагос, Карандія, Льєнкрес, Мортера, Орунья, Парбайон, Кіхано, Ренедо-де-П'єлагос (адміністративний центр), Віоньйо-де-П'єлагос, Суріта. Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Муніципальна рада Примітки
Ruesga

Ruesga és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Està situat en una vall travessada pel riu Asón i limita amb els municipis de Solórzano i Voto, al nord; Soba, al sud; Rasines i Ramales de la Victoria, a l'est; i Arredondo, Riotuerto i Entrambasaguas a l'oest. Localitats Calseca. Matienzo. Mentera Barruelo. Ogarrio. Riva (Capital). Valle. Demografia Font: INE Referències Enllaços externs (anglès) Pàgina sobre les coves de Matienzo Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine.
Ruesga (Kantabrien)

Ruesga ist eine Gemeinde in der spanischen Autonomen Region Kantabrien. Die Gemeinde ist in zwei Teile geteilt, der kleinere Teil befindet sich westlich der Gemeinde Arredondo. Ruesga befindet sich im östlichen Inneren von Kantabrien. Die Gemeinde Ruesga liegt in einem Tal, durch das der Fluss Asón fließt und grenzt im Norden an die kantabrischen Gemeinden Solórzano und Voto, im Süden an Soba, im Osten an Rasines und Ramales de la Victoria und schließlich im Westen an Arredondo, Riotuerto und Entrambasaguas. Orte Calseca Matienzo Mentera Barruelo Ogarrio Riva (Hauptort) Valle Bevölkerungsentwicklung Wirtschaft Die Wirtschaft ist hauptsächlich land- und forstwirtschaftlich geprägt. Weblinks Einzelnachweise
Ruesga

Ruesga (Spanish pronunciation: [ˈrwesɣa]) is a municipality in Cantabria Province, Spain. It includes the following 6 villages: Calseca, Matienzo, Mentera Barruelo, Ogarrio, Riva (capital) and Valle. As of 2016, a total of 870 people lived in Ruesga. Its economy is primarily agriculture and forestry; livestock mountain or forestal exploitation of wealth employs 53.1% of the workforce. There were almost 5,000 heads of livestock spread over 198 farms. The unemployment rate was 14.7%. References