NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Montaña de la Caldera

Montaña de la Caldera – najwyższe wzniesienie wyspy Lobos w archipelagu Wysp Kanaryjskich. Szczyt ma 127 m n.p.m. i wznosi się w zachodniej części tej nieposiadającej stałych mieszkańców wyspy. Wejście odbywa się stromymi kamiennymi schodami (prowadzi tu znakowany szlak pieszy z El Puertito – dojście trwa około 20 minut). Z wierzchołka istnieje dobry dookolny widok na częściowo zalany przez wody oceaniczne krater wulkaniczny, a także całą wyspę Lobos, Corralejo na Fuerteventurze oraz na Lanzarote. Przypisy
Playa de San Agustín

La playa de San Agustín se encuentra en la franja costera situada entre la zona de Las Puntillas, al este, y Punta de Las Burras, al oeste, en el sur de la isla de Gran Canaria, perteneciente al archipiélago canario, España.​ Esta playa es una de las integrantes de la zona turística conocida como ‘Maspalomas Costa Canaria’, en el municipio de San Bartolomé de Tirajana. Descripción Fue en los terrenos colindantes a la playa de San Agustín donde comenzó a desarrollarse la primera urbanización turística de Gran Canaria, en el marco del proyecto ‘Maspalomas Costa Canaria’.​ Los trabajos comenzaron en octubre de 1962 con la ordenación de este litoral sur, lo que supuso el inicio del “boom” turístico en la isla. En 1965 se inaugura el primer alojamiento hotelero, el Hotel Folias, que hoy día sigue prestando servicios a turistas y residentes. La urbanización turística de San Agustín cuenta con hoteles de cuatro y cinco estrellas de reconocido prestigio, apartamentos y complejos ajardinados de chalets, donde se alterna la población residencial con la ocupación turística. La playa de San Agustín tiene una longitud de 670 metros y una anchura media de 50 metros. Su fina arena se combina con zonas de roca de naturaleza volcánica y sus aguas limpias son en general tranquilas y de escasa corriente, si bien en ocasiones puede presentar oleaje moderado. Esta playa urbana, que cuenta con bandera azul desde 1991, es visitada todo el año tanto por turistas como por familias locales, que encuentran aquí un lugar tranquilo donde descansar y relajarse en la arena o en sus hamacas con sombrilla o alquilar tablas de windsurf o balsas de pedal. Como en otras zonas turísticas de Maspalomas, la principal actividad desarrollada en Playa de San Agustín antes del ‘boom’ turístico era la agricultura, principalmente el cultivo del tomate. Hoy día, la infraestructura alojativa de esta zona de litoral mantiene un alto ritmo de dinamismo, con la llegada de turistas, principalmente noreuropeos, que registran una estancia media superior a la media de la isla (8 días) y un grado de ocupación del 70 por ciento (2019).​ Panorámicas Referencias
Castell de Fuste

El Castell de Fuste, Torre de San Buenaventura o Torre de la Caleta de Fuste és una torre de defensa situada a la localitat de Caleta de Fuste, al municipi d'Antigua a l'illa de Fuerteventura (província de Las Palmas, Canàries, Espanya). És Bé d'Interès Cultural des de 1949. Història Fins a principis del segle XVIII no existia cap fortificació a la costa de Fuerteventura, que sofria constants incursions de pirates barbarescos, anglesos i francesos. És per això que el comandant general de Canàries, Andrés Bonito y Pignatelli, sol·licita que s'enviï a l'illa a l'enginyer militar Claudio de L'isle, que va construir la torre del Tostón i el castell de San Buenaventura. La funció principal era la defensa de la badia de Caleta de Fuste, un dels tres ports principals de l'illa. En els seus primers anys de funcionament va experimentar una ampliació dels seus murs, des dels 3 metres que va tenir inicialment fins als gairebé 6 metres de gruix actuals, suposadament després de sofrir desperfectes per bala de canó en un atac pirata. Al segle XIX va passar a mans privades, probablement per la seva pèrdua d'utilitat militar. Als anys 1982 i 1983 es va construir un complex turístic, les piscines del qual envolten la torre en l'actualitat. El 2013 va ser restaurat pel Cabildo Insular i l'ajuntament d'Antigua, acordant amb la propietat la seva obertura al públic. Descripció És de planta circular i posseeix dues altures, amb una volta sostinguda per un gruixut pilar en el centre. Tenia dos canons de ferro, de petit calibre, i comptava amb dotació militar. Al seu interior s'hi accedeix a través una escala de maçoneria sobre la qual es recolza un pont llevadís amb cadenes de ferro. Es considera 'bessona' de la Torre de Sant Andrés a Tenerife; de les torrasses de Gando i Sant Pere, a Gran Canària; de la Torre del Tostón, a Fuerteventura; i de la Torre de l'Àguila, a Lanzarote. Referències
Castillo de San Buenaventura

Castillo de San Buenaventura is a defense tower located in Caleta de Fuste, a small town on the island of Fuerteventura, Canary Islands, Spain. It is also known as "Castillo de Caleta de Fuste", and the tower was recognized as historic-artistic monument in 1949. History In the 18th century, the archipelago's commanding general at the time, Andrés Bonito y Pignatelli, ordered military engineer Claudio de L'Isle to build a tower to defend the area against pirates who operated from France, England and North Africa (Barbary pirates). Bonito y Pignatelli, who also built Torre de Tostón in the coastal town of El Cotillo, died in 1743. Features Castillo de San Buenaventura included two iron cannons, a vault supported by a solid pillar in the center, as well as men employed as watchmen. The castle's rooftop included a bartizan, and a cistern to store water. Located near Caleta de Fuste's marina, visitors can access the tower via a stone staircase, which features a drawbridge with iron chains. Castillo de San Buenaventura is one of the town's prominent monuments. Sources Guía de Fuerteventura Government of the Canary Islands ViajeJet travel blog Fuerteventura travel guide
Castillo de Fuste

El castillo de Fuste, torre de San Buenaventura o Caleta de Fuste es una torre defensiva situada en la localidad de Caleta de Fuste, en el municipio de Antigua en la isla de Fuerteventura (provincia de Las Palmas, Canarias, España). Es Bien de Interés Cultural desde 1949.​​ Historia Hasta principios del siglo XVIII no existía fortificación alguna en la costa de Fuerteventura, que sufría constantes incursiones de piratas berberiscos, ingleses y franceses. Es por esto que el comandante general de Canarias, Andrés Bonito y Pignatelli, solicita que se envíe a la isla al ingeniero militar D. Claudio d L´Isle, que construyó la torre del Tostón y el castillo de San Buenaventura.​ La función principal era la defensa de la bahía de Caleta de Fuste, uno de los tres puertos principales de la isla. En sus primeros años de funcionamiento experimentó una ampliación de sus muros, desde los 3 metros que tuvo inicialmente hasta los casi 6 metros de grosor actuales, supuestamente tras sufrir desperfectos por bala de cañón en un ataque pirata.​ En el siglo XIX pasó a manos privadas, probablemente por su pérdida de utilidad militar. En los años 1980 se construyó un complejo turístico cuyas piscinas circundan el edificio en la actualidad.​ En 2013 fue restaurado por el Cabildo Insular y el ayuntamiento de Antigua, estando previsto que sea abierto al público en un futuro cercano.​ Descripción Es de planta circular y posee dos alturas, con una bóveda sostenida por un grueso pilar en el centro. Tenía dos cañones de hierro, de pequeño calibre, y contaba con dotación militar. A su interior se accede a través una escalera de cantería sobre la que se apoya un puente levadizo con cadenas de hierro.​ Se considera «gemelo» de la Torre de San Andrés en Tenerife; de los torreones de Gando y San Pedro, en Gran Canaria; del Castillo de El Cotillo, en Fuerteventura; y de la Torre del Águila, en Lanzarote.​ Referencias Enlaces externos Castillo de Fuste en la página web del Gobierno de Canarias.
Castell de San Marcial de Rubicón de Femés

El Castell de San Marcial de Rubicón, de les Coloradas o Torre de l'Àguila és una torre de defensa situada a la localitat de Playa Blanca, al municipi de Yaiza a l'illa de Lanzarote, (província de Las Palmas). Història Davant les constants incursions de pirates barbarescos, anglesos i francesos que assolaven des del segle XVI les costes de Lanzarote i Fuerteventura, el governador Andrés Bonito Pignatelli va promoure la construcció de torres defensives. Aquesta obra va ser encarregada a l'enginyer Claudio de L'Isle, que el 1741 va decidir emplaçar una d'elles en la punta de l'Àguila, un promontori que assoleix una altura d'uns 15 m sobre el nivell mitjà de les marees des del qual es domina pràcticament tota la costa de l'estret de la Bocaina. El 1742 ja s'havia erigit aquesta torre. El seu emplaçament era proper a on hi havia hagut la primitiva 'torre del Rubicón' feta construir per Jean de Bethencourt. El 1749, la torre va ser incendiada per uns pirates algerians que van arribar fins a Femés, que també van incendiar. El 1767, l'enginyer Alejandro de los Ángeles, torna a aixecar els plans de la fortalesa realitzant poques reformes respecte al projecte anterior. Actualment està tancat al públic, però l'Ajuntament de Yaiza (el seu propietari des de 1970) té plans per a aquest immoble, en concret, promou l'obertura del Museu de la Història i la Navegació. Descripció L'edifici té forma circular amb una superfície de 280 metres quadrats. A l'interior s'accedeix mitjançant una escala de carreus que dona pas a un pont llevadís de fusta de tea. Alberga diverses dependències: el calabós, el magatzem de la pólvora, el dormitori de la tropa i diverses habitacions. A la zona de l'esplanada i sobre el mur, s'aixeca un petit campanar presidit per una creu. Es considera 'bessó' de la Torre de Sant Andrés a Tenerife; de les torrasses de Gando i Sant Pere, a Gran Canària; i dels castells El Cotillo i Fuste, a Fuerteventura. És Bé d'Interès Cultural des de 1949. Referències
Castillo de San Marcial de Rubicón de Femés

El Castillo de San Marcial de Rubicón, de las Coloradas o Torre del Águila es una torre defensiva situada en la localidad de Playa Blanca, en el municipio de Yaiza en la isla de Lanzarote (provincia de Las Palmas). Historia Ante las constantes incursiones de piratas berberiscos, ingleses y franceses que desde el siglo XVI asolaban las costas de Lanzarote y Fuerteventura, el gobernador Andrés Bonito Pignatelli promovió la construcción de torres defensivas. Dicha obra fue encargada al ingeniero Claudio de L´Isle, que en 1741 decidió emplazar una de ellas en la punta del Águila, un promontorio que alcanza una altura de unos 15 m sobre el nivel medio de las mareas desde el que se domina prácticamente toda la costa del estrecho de la Bocaina. En 1742 ya se había erigido dicha torre.​ En 1749, la torre fue incendiada por unos piratas argelinos que llegaron y saquearon Femés. En 1767, el ingeniero Alejandro de los Ángeles, vuelve a levantar los planos de la fortaleza realizando pocas reformas respecto al proyecto anterior.​ Actualmente está cerrado al público, pero el Ayuntamiento de Yaiza (su propietario desde 1970) tiene planes para este inmueble, en concreto, promueve la apertura del Museo de la Historia y la Navegación.​ Descripción El edificio tiene forma circular con una superficie de 280 metros cuadrados. Al interior se accede mediante una escalera de sillería que da paso a un puente levadizo de madera de tea. Alberga varias dependencias: el calabozo, el almacén de la pólvora, el dormitorio de la tropa y diversas habitaciones. En la zona de la explanada y sobre el muro, se levanta un pequeño campanario presidido por una cruz.​ Se considera «gemelo» de otras torres de defensa como la Torre de San Andrés en Tenerife; los torreones de Gando y San Pedro, en Gran Canaria y de los castillos El Cotillo y Fuste, en Fuerteventura.​ Es Bien de Interés Cultural desde 1949.​ Referencias Enlaces externos Castillo de San Marcial de Rubicón en la página web del Gobierno de Canarias.
Castillo de las Coloradas

Castillo de las Coloradas är ett slott i Spanien. Det ligger i provinsen Provincia de Las Palmas och regionen Kanarieöarna, i den sydvästra delen av landet, 1 600 km sydväst om huvudstaden Madrid. Castillo de las Coloradas ligger 5 meter över havet. Terrängen runt Castillo de las Coloradas är platt västerut, men åt nordost är den kuperad. Havet är nära Castillo de las Coloradas söderut. Närmaste större samhälle är Puerto del Carmen, 16,0 km nordost om Castillo de las Coloradas. Trakten runt Castillo de las Coloradas består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Castell de Santa Catalina

El Castell de Santa Catalina, oficialment Reial Castell de Santa Catalina, és un monument històric-artístic al municipi de Santa Cruz de La Palma, a la costa est de l'illa de la Palma, província de Santa Cruz de Tenerife, illes Canàries, Espanya. Al BOE número 184 del 3 de juliol de 1951 el castell es va declarar monument històric-artístic La fortificació és similar al del castell de San Cristóbal de Santa Cruz de Tenerife, i és de planta quadrada amb un baluard en punta de diamant a cada cantonada i es va crear per protegir la ciutat d'atacs corsaris. A la portada, de frontó curvilini, es pot apreciar un escut d'armes dels Reis Catòlics. La construcció es va executar gràcies al sergent major Juan Franco de Medina i al capità Miguel Tiburcio Rossell de Lugo i la fase de construcció es va estendre des de 1683 fins a 1692. L'immoble va pertànyer a l'Exèrcit fins a 1950, data en la qual va ser adquirit per diversos propietaris particulars. Referències
Castillo de Santa Catalina (La Palma)

The Castillo de Santa Catalina is a castle in Santa Cruz de La Palma on the island of La Palma in the Canary Islands. The original castle was constructed in 1554–1560 after the city was attacked by French pirates in 1553. The current castle was constructed between 1685 and 1692 and was recorded as a historical monument in 1951. It has been privately owned since 1949 and is open to the public. First castle French pirates attacked Santa Cruz de La Palma on 21 July 1553, after which the town constructed a series of fortifications. Construction of the first Santa Catalina castle was started in 1554, and became operational in September 1560. It consisted of an elliptical platform and circular tower. The layout was redesigned by Leonardo Torriani in 1585. The castle was decaying by the mid-1660s due to the sea and storms causing the nearby Barranco de Las Nieves to overflow (such as one on 14 January 1671). It was in ruins between around 1666–1681, after which it was demolished. Second castle The current castle was constructed in 1685 to 1692, and is located immediately behind the position of the previous castle, on land obtained in November 1683. Initial funding of 30,000 silver reales to construct the castle was by public subscription, with the remainder from the island's government in 1686. The castle is of the style of 16th-century Italian military Renaissance. It is quadrangular, with triangle bastions on the corners, and a wide embankment and moat crossed by a wooden bridge. The entrance portal, now on calle Castillete, bears the coat of arms of the Catholic Monarchs of Spain. It has a weapons room, powder magazine, and dungeons, as well as a warehouse. The castle also contains a house for the governor and garrison. It was used as a garrison and prison. One notable prisoner was the lawyer Anselmo Pérez de Brito. It was the main castle of the fortifications for the city. The layout is similar to that of the now-demolished Castle of San Cristóbal in Tenerife i.e. square with a rampart at each corner. Preservation The castle had a permanent guard until 1808. An inventory of the castle was made in 1883. In 1924 it was declared unsuitable for military purposes and the army decided to sell it. The auction took place on 17 February 1949, when it was sold to a group of merchants represented by Manuel Rodríguez Acosta for 300,000 pesetas. Their plan was to demolish it and construct houses on the site. The demolition was prevented by a decree for the preservation of Spanish castles by the Spanish government on 22 April 1949. It was recorded as a Historic Monument on 22 June 1951 in the Boletín Oficial del Estado and was added to the Spanish Historical Heritage list by Law 16/1985. It is the only preserved Habsburg-era fortification in the Canary Islands. An agreement between the city council and the private owners means that it has been open for tourists since May 2015, except for a period at the start of 2020. In front of the castle is a sculpture of trade winds by Martín Chirino. Named 'El Alisio', it was installed in 1999, and restored in 2014–2016. References
Castillo de Santa Catalina (La Palma)

El castillo de Santa Catalina, oficialmente Real Castillo de Santa Catalina, es un monumento histórico-artístico situado en el municipio de Santa Cruz de La Palma, en la costa este de la isla de La Palma, provincia de Santa Cruz de Tenerife, islas Canarias, España.​ Características La fortificación es similar al castillo de San Cristóbal de Santa Cruz de Tenerife, y es de planta cuadrada con un baluarte en punta de diamante en cada esquina. Se creó para proteger la ciudad de ataques corsarios.​​ En la portada, de frontón curvilíneo, se puede apreciar un escudo de armas de los Reyes Católicos.​ Historia La construcción se ejecutó gracias al sargento mayor Juan Franco de Medina y al capitán Miguel Tiburcio Rossell de Lugo. La fase de construcción se extendió desde 1683 hasta 1692. El inmueble perteneció al Ejército hasta 1950, fecha en la que fue adquirido por varios propietarios particulares.​ Nivel de protección En el BOE número 184 del 3 de julio de 1951 el castillo se declaró monumento histórico-artístico.​​ Referencias
Санта-Каталина (замок)

Замок Санта-Каталина (исп. Castillo de Santa Catalina) — замок в городе Санта-Крус-де-ла-Пальма на острове Пальма (Канарские острова). Оригинальный замок был возведён в 1554—1560 годах после нападения в 1553 году на город французских пиратов. Нынешний же был построен в период между 1685 и 1692 годами. В 1951 году замок получил статус исторического памятника. С 1949 года он находится в частной собственности и открыт для публики. Первый замок Французские пираты напали на Санта-Крус-де-ла-Пальму 21 июля 1553 года, после чего городские власти возвели вокруг неё ряд укреплений. Строительство замка Санта-Каталина было начато в 1554 году и закончено в сентябре 1560 года. Оригинальный замок состоял из платформы эллиптической формы и круглой башни. Эта планировка была несколько видоизменена Леонардо Торриани в 1585 году. К середине 1660-х годов замок был частично разрушен из-за воздействия моря и штормов, вызывавшего затопления близлежащего Барранко-де-лас-Ньевеса (одно из таких произошло 14 января 1671 года). Примерно с 1666 по 1681 год замок представлял собой руины, после чего был окончательно снесён. Второй замок Нынешний замок был построен в 1685—1692 годах на месте, расположенном рядом с тем, где ранее находился предыдущий замок. Земля под него была выделена в ноябре 1683 года. Изначальные средства на строительство замка в размере 30 000 серебряных реалов были собраны за счёт частных взносов, а оставшаяся их часть поступила от правительства острова в 1686 году. Замок Санта-Каталина построен в стиле итальянского военного ренессанса XVI века. В плане он представляет собой четырёхугольник с треугольными бастионами по своим углам, широкой насыпью и рвом, через который проложен деревянный мост. На входном портале, расположенном ныне на улице Кастильете, изображён герб испанских католических королей. К помещениям замка относятся оружейная, пороховой погреб и подземелья, а также склад. В замке также располагается дом для губернатора и гарнизона. Замок Санта-Каталина использовался как гарнизон и тюрьма, среди известных заключённых которой был адвокат Ансельмо Перес де Брито. Замок Санта-Каталина служил главным укреплением города. Его планировка аналогична планировке ныне разрушенного замка Сан-Кристобаль на острове Тенерифе, то есть представляет собой квадрат с валом на каждом из своих углов. Примечания
Castillo de Santa Catalina (slott i Spanien, Kanarieöarna)

Castillo de Santa Catalina är ett slott i Spanien. Det ligger i provinsen Provincia de Santa Cruz de Tenerife och regionen Kanarieöarna, i den sydvästra delen av landet, 1 800 km sydväst om huvudstaden Madrid. Castillo de Santa Catalina ligger 19 meter över havet. Terrängen runt Castillo de Santa Catalina är varierad. Havet är nära Castillo de Santa Catalina österut. Närmaste större samhälle är Santa Cruz de la Palma, 0,52 km sydväst om Castillo de Santa Catalina. Kommentarer Källor
Riscos de Tirajana

Riscos de Tirajana är en park i Spanien. Den ligger i provinsen Provincia de Las Palmas och regionen Kanarieöarna, i den sydvästra delen av landet, 1 800 km sydväst om huvudstaden Madrid. Riscos de Tirajana ligger 1 724 meter över havet. Terrängen runt Riscos de Tirajana är kuperad åt sydväst, men åt nordost är den bergig. Riscos de Tirajana ligger uppe på en höjd. Runt Riscos de Tirajana är det ganska tätbefolkat, med 104 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är San Bartolomé de Tirajana, 2,7 km söder om Riscos de Tirajana. Omgivningarna runt Riscos de Tirajana är i huvudsak ett öppet busklandskap. Kommentarer Källor
Playa de los Guíos

Die Playa de los Guíos ist ein Strand am Fuße der Steilküste Acantilados de los Gigantes. Er befindet sich in Los Gigantes an der Südwestküste der Kanareninsel Teneriffa und gehört somit zur Gemeinde Santiago del Teide. Der Strand erstreckt sich über etwa 150 Meter. Wie die meisten Strände der Vulkaninsel Teneriffa, ist auch dieser mit feinem, schwarzen Vulkansand bedeckt. Unmittelbar neben der Playa de los Guíos liegt der Hafen der Stadt: Puerto de los Gigantes. Zudem befinden sich Meerwasserschwimmbäder in der Nähe des Strandes. Weblinks Einzelnachweise