NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Orto botanico di Puerto de la Cruz

L'Orto botanico di Puerto de La Cruz, ufficialmente noto come Jardín de Aclimatación de La Orotava, è un orto botanico situato nel territorio di Puerto de la Cruz, nell'isola di Tenerife, ove è comunemente noto come El Botánico. Il nome ufficiale Jardín de Aclimatación de La Orotava è dovuto al fatto che all'epoca della sua fondazione (1788), il territorio di Puerto de la Cruz ricadeva nella municipalità di La Orotava, ed era noto come Puerto de La Orotava. Storia Il Jardín de Aclimatación fu creato per ordine del re Carlo III il 17 agosto del 1788, ed è pertanto il secondo orto botanico della Spagna, dopo il Real Jardín Botánico de Madrid fondato nel 1755. L'orto doveva essere inizialmente una stazione di acclimatamento di specie tropicali e subtropicali da trasferire successivamente nei giardini reali di Madrid e Aranjuez. La realizzazione del progetto fu affidata nel 1790 all'architetto lagunero Diego Nicolás Eduardo (1733-1798), e nel 1792 furono messe a dimora le prime piante. Primo direttore dell'orto fu Alonso de Nava y Grimón (1757-1832), sotto la cui guida avvenne il consolidamento e lo sviluppo delle prime collezioni. Il naturalista francese André Pierre Ledru (1761-1825), che visitó l'isola di Tenerife verso la fine del secolo XVIII, fu incaricato di realizzare il primo catalogo delle specie coltivate nell'orto, curandone l'ordinamento sistematico in base alla classificazione linneana del 1753. Dal 1983 l'orto è sotto la giurisdizione della comunità autonoma delle Canarie che ne ha affidato la gestione all'Instituto Canario de Investigaciones Agrarias (ICIA). Nel 2017 l'orto ha una superficie di 20.000 m² ed è in corso di realizzazione un progetto che prevede un ampliamento sino a 40.000 m². Attività scientifica L'orto custodisce un erbario della flora canaria che raccoglie oltre 37.000 campioni, e partecipa a scambi di germoplasma a livello internazionale; promuove inoltre programmi di ricerca sulla flora canaria e di conservazione degli endemismi locali. Collezioni L'orto possiede notevoli collezioni di piante tropicali e subtropicali, sia d'importanza economica che ornamentali, in particolare palme, bromeliacee, cicadacee, aracee e moracee. Arecaceae Bromeliaceae Cicadaceae Araceae Moraceae Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Orto botanico di Puerto de la Cruz
Ботанический сад (Пуэрто-де-ла-Крус)

Ботанический сад Пуэрто-де-ла-Крус (исп. Jardín de Aclimatación de la Orotava) — один из самых старых по времени своего основания ботанических садов на Тенерифе. Расположен в городе Пуэрто-де-ла-Крус. История «Сад акклиматизации» (Jardín de Aclimatación) на Тенерифе был открыт 17 августа 1788 года по указу короля Карла III и действовал в качестве промежуточного центра, позволяющего ботаникам акклиматизировать экзотические растения перед пересадкой их в королевские сады Мадрида и Аранхуэса. В связи с этим ботанический сад в Пуэрто-де-ла-Крус считается вторым по времени основания ботаническим садом в Испании после королевского ботанического сада в Мадриде. После кончины в 1788 году короля Карла III, сад акклиматизации на Тенерифе продолжал пользоваться поддержкой короля Карла IV и в 1790—1791 годах проектные работы были продолжены. В 1792 году были высажены первые 35 саженцев. В настоящее время ботанический сад является одним из самых посещаемых туристических объектов Пуэрто-де-ла-Крус после Лоро-парка. Литература Faustino Castilla: El jardín botánico de la Orotava (spanisch); Madrid [u.a.]: Ed. Everest, 1984, ISBN 84-241-4466-X Andrés García Cabezón: Botanischer Garten von Orotava. Beschreibender Führer(deutsch), 5. Aufl., Tenerife: Romero, 1969 Vicente Rodríguez García: El jardín botánico de Tenerife: esquema de su historia; Las Palmas de Gran Canaria: Mancomunidad de Cabildos, 1980 Ссылки Jardín de aclimatación de La Orotava: un paseo por su historia (исп.)
Kraftwerk Jinámar

Das Kraftwerk Jinámar (spanisch Central térmica de Jinámar) ist ein Ölkraftwerk bei der Ortschaft Jinámar im Nordosten der Insel Gran Canaria in der Nähe von Las Palmas de Gran Canaria. Es liegt direkt an der Autobahn GC-1 am Meer und besitzt eine eigene Autobahnanbindung. Eigentümer und Betreiber ist die Unión Eléctrica de Canarias (UNELCO), eine Tochtergesellschaft der ENDESA. In der Nähe des Kraftwerks befindet sich eine Meerwasserentsalzungsanlage. Es besitzt eine installierte Leistung von 415,6 Megawatt, was etwa 40 % der konventionell gewonnenen elektrischen Energie in Gran Canaria entspricht und nutzt fossile Brennstoffe. Zwei dieselbefeuerte Turbinen mit einer Leistung von je 25 MW gingen 1992 in Betrieb. 2009 wurde bekannt gegeben, dass die Treibhausgasemissionen durch Verbesserung der Verbrennungstechnik um 52 Prozent gesenkt werden sollen, um spanische Grenzwerte einzuhalten. Das Kraftwerk erhielt das ISO 14001-Zertifikat, nachdem die Emissionen von Partikeln, SO2 und NOx dank Verbesserungen der Elektrofilter und der Verwendung von Magnesiumoxid im Verbrennungsprozess gesenkt worden waren. Durch die Senkung des Verbrauchs des Kraftwerks konnten die CO2-Emissionen gesenkt werden. Im Mai 2007 stellte der Betreiber in das Umspannwerk des Kraftwerks einen dritten Maschinentransformator auf, der die Verbindungen der beiden Kraftwerke Jinámar und Barranco de Tirajana regelt. Der neue Transformator ist zehn Meter lang, sieben Meter breit, sieben Meter hoch und 214 Tonnen schwer. Einzelnachweise
Central térmica de Jinámar

La central térmica de Jinámar​ es una central térmica con cinco grupos de fuelóleo, donde tres de los cuales se utilizan para potabilizar agua del mar. A su vez, cuenta con tres turbinas de gas y cinco grupos diésel.​ Se sitúa en el término municipal de Las Palmas de Gran Canaria. Historia La primera turbina a vapor se inauguró en 1972. Con una potencia de 33 MW, cumple la doble función de generar energía eléctrica y desalar agua para el suministro de la capital grancanaria. La segunda y tercera turbina a vapor se dedican solamente a la producción de electricidad. Estos cuentan con una potencia de 40 MW cada uno desde su inauguración en 1975 y 1978, respectivamente. La cuarta y quinta turbina a vapor tienen una potencia de 60 MW. Comenzaron a operar en 1982 y 1984, respectivamente, cumpliendo la función doble de producir electricidad y agua desalada. Como hecho a destacar, es que estos grupos emplean fuelóleo de bajo índice de azufre como combustible. Los tres primeros grupos diésel se incorporaron a la central entre 1973 y 1974. Cada uno de ellos tiene una potencia de 12 MW. En 1990 entraron en producción otros dos grupos diésel de 24 MW cada uno.​ El primer grupo de turbina de gas (emplean gasóleo como combustible) se conectó a la red en 1981. Su potencia es de 23,45 MW. Durante 1989, se incorporaron al parque de generación de la central otros dos grupos de 37,5 MW. En 2005, la central obtuvo de la mano de AENOR el certificado ISO 14001, que acredita que sus actividades se realizan bajo un sistema de gestión ambiental. Propiedad La central térmica de Jinámar está participada por: Endesa 100% Curiosidades La chimenea principal de la central térmica de Jinámar, con sus 176 metros, es la estructura artificial más alta de Canarias.​ Véase también Centrales térmicas en España Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Central térmica de Jinámar. [1] (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).
ТЕС Хінамар

ТЕС Хінамар – теплова електростанція на іспанському острові Гран-Канарія. Основне обладнання ТЕС складали: - введена в 1972-му парова турбіна потужністю 33 МВт; - запущені в 1975 та 1978 роках дві парові турбіни потужністю по 40 МВт; - введені в 1982 та 1984 роках дві парові турбіни потужністю по 60 МВт; - введені в 1973 – 1974 роках три генераторні установки на основі двигунів внутрішнього згоряння потужністю по 12 МВт; - запущені в 1990-му дві генераторні установки на основі двигунів внутрішнього згоряння потужністю по 24 МВт; - введна в 1981-му газова турбіна потужністю 23,5 МВт, що була встановлені на роботу у відкритому циклі; - дві запущені в 1989-му газові турбіни потужністю по 37,5 МВт, які були встановлені на роботу у відкритому циклі. Таким чином, загальна потужність станції досягнула 415 МВт. Три парові установки (турбіни №1, №4 та №5) окрім виробництва електроенергії також забезпечували опріснення води. З плином часу застаріле обладнання виводили з експлуатації, зокрема, відомо, що з 2017-го зупинили дизель-генератори №№ 1 – 3, а в 2020-му парові турбіни №4 та №5 (парові турбіни №№ 1 – 3 були виведені ще раніше). Станція розрахована на споживання нафтопродуктів. Видалення продуктів згоряння парових турбін №№ 1 – 3 відбувалось через димар заввишки 77 метрів. Парові турбіни №№ 4 та 5 та дизель-генератори №№ 4 та 5 отримали спільний димар висотою 176 метрів. Кожен з дизель-генераторів №№ 1 – 3 мав димар заввишки по 54 метри. Газова турбіна №1 сполучена з димарем висотою 11 метрів, тоді як для газових турбін №№ 2 та 3 звели спільний димар заввишки 20 метрів. Охолодження парових турбін та дизель-генераторних установок організували за допомогою морської води. Газові турбіни мають повітряне охолодження. Видача продукції відбувається під напругою 66 кВ та 220. Примітки
Гран Канария

Гран Канария (на испански: Gran Canaria) е вторият най-населен остров от архипелага на Канарските острови (850 391 души) след Тенерифе. Главен и най-голям град на острова и Канарите е Лас Палмас де Гран Канария (377 203 души). Заедно с Лансароте и Фуертевентура образува провинция Лас Палмас. Островът е разделен на 21 общини, както следва:
Gran Canària

Gran Canària (en castellà: Gran Canaria) és una illa de l'arxipèlag canari (Comunitat Autònoma de les Illes Canàries) situada a l'oceà Atlàntic, al costat de les costes del nord d'Àfrica i que pertany políticament a Espanya. Juntament amb les illes de Lanzarote i Fuerteventura forma la província de Las Palmas. La seva capital, Las Palmas de Gran Canaria, és la ciutat més poblada de l'illa i de l'arxipèlag amb 383.308 habitants (2010) i comparteix la capitalitat de Canàries amb Santa Cruz de Tenerife. La població de l'illa el 2011 era de 850.391 habitants, tractant-se de la segona illa més poblada de Canàries. Ocupa geogràficament un lloc central en l'arxipèlag, i està situada entre Tenerife i Fuerteventura. És d'origen volcànic, presenta una forma quasi circular i és constituïda per un massís que assoleix la màxima altitud al Pico del Pozo de las Nieves (1.949 m), al centre de l'illa. Gran Canària és la tercera illa de l'arxipèlag en extensió i altitud. Clima Gran Canària presenta una gran diversitat climàtica, per la seva orografia i per l'efecte dels vents alisis. Això origina moltes diferències paisatgístiques entre barlovent i sotavent. La capital insular, Las Palmas de Gran Canaria, és considerada la ciutat amb el millor clima del món segons un estudi de la Universitat de Siracusa (Nova York). Per la seva part, Mogán, al sud-oest de l'illa, és el lloc de la Unió Europea amb més dies sense núvols. El clima de Gran Canària fa que la diversitat ecològica sigui notable: l'illa compta amb més de cent endemismes vegetals, així com amb altres cinc-cents compartits amb la resta de les Canàries. Naturalesa Originàriament, Gran Canària va ser una de les illes de Canàries amb més àmplia massa forestal. No obstant això, després de la conquesta de les Illes Canàries, l'illa va patir un greu procés de desforestació a conseqüència de les contínues tales, repartiments de terres i altres aprofitaments intensius. Això va provocar que aquesta massa forestal quedés reduïda a només 56.000 hectàrees, convertint l'illa en la més desforestada de l'arxipèlag per acció humana. No obstant això, al segle xx van començar a realitzar-se tasques de reforestació de la zona carenera de l'illa, recuperant part de la massa boscosa perduda. La major part del cim de l'illa està reforestada. Organització políticoadministrativa L'òrgan de govern de l'illa és el Cabildo Insular de Gran Canària, creat per la llei de cabildos de 1912. Al seu torn, aquesta es divideix en 21 municipis: Evolució demogràfica Símbols La bandera de Gran Canària tal com disposa el Butlletí Oficial de Canàries, és de forma rectangular i està dividida en dues meitats per una diagonal que va des de l'angle inferior esquerre fins al superior dret. La meitat superior és de color groc mentre que la inferior és de color blau. Al centre porta l'escut de Gran Canària. Fou adoptada oficialment el 10 d'abril de 1989. La bandera es creà el 1869 com a bandera de matrícula de la província marítima de Las Palmas, i segons sembla l'elecció de la forma i els colors fou arbitrària. Referències Enllaços externs Gran Canària Reserva de la Biosfera Arxivat 2008-09-19 a Wayback Machine. Gran Canària
Gran Canaria

Gran Canaria er en spansk ø beliggende i det kanariske øhav i Atlanterhavet. Hovedstaden er Las Palmas de Gran Canaria. Til trods for den tilhører Spanien, er øen i geografisk forstand en del af Afrika. Sammen med Tenerife, Lanzarote, La Palma, Fuerteventura, La Gomera, El Hierro og fem mindre øer, dannes De Kanariske øer. Øens areal er 1.532 km² og indbyggertallet 843.558 (2017). Et areal på 1.005 km² (660 km² landareal) blev i 2020 udpeget til biosfærereservat under UNESCOs Menneske og biosfære-programmet. Klima Klimaet er forholdsvis jævnt over året, med døgnmiddeltemperatur fra 17-18 grader i december og januar til omkring 25 i juli og august . Den koldeste tid svarer til danske sommertemperaturer, mens den varmeste tid ikke er lige så varm som ved Middelhavet (Årlig er dog de Kanariske øer den varmeste del af Spanien). Regn falder hovedsagelig mellem oktober og marts. Dog næsten udelukkende som byger. Havets strømme omkring de Kanariske øer betragtes som kolde i forhold til øernes sydlige breddegrader, men vandtemperaturen er generelt 19 til 23 grader, også i januar . Dagens længde varierer mellem 10,5 timer ved juletid og 13,5 timer i juni. Daggry og skumring sker meget hurtigt. Det bliver helt mørkt 10-15 minutter efter solnedgang. Solens højde ved middagstid varierer fra knap 40 grader i december (betragteligt lavere end i Danmark i juni, svarende til begyndelsen af september) til tæt på zenith i juni. UV-index er derfor meget højt mellem april og september Turisme Hvert år tager mere end 3 millioner turister til øen . Langt de fleste vælger at bo på den sydlige og østlige del, hvor der er flere badestrande, højere temperaturer og flere solskinstimer. På øens sydkyst finder man en hel by af hoteller. Området består af nu flere helt sammenvoksede byområder fx San Agustin, Playa del Inglés, Meloneras m.fl. Området ligger i Maspalomas-kommunen. Playa del Inglés har et stort strandområde og ligger ned til Las Dunas. Her finder man også to store kombinerede handels- og forlystelsesområder, med navnet Kasbah og Kasbah 2. Her finder man også centeret Yumbo som består af en mængde butikker, restauranter og barer. Om aftenen forvandles centeret til et mekka af diskoteker, show barer og spontane offentlige gøglere og optrædende. Centeret er mødested for LGBTQIA+‘ere fra hele verden, men alle er velkomne. I maj afholdes den store sommer pride med en stor parade igennem byen og mængder af koncerter, dragshows og meget andet. Priden er et tilløbsstykke og tiltrækker hvert år mange tusinde besøgende. I november afholdes en lidt mindre pride, kaldet “Winter Pride”. Denne er også særdeles velbesøgt. Selvom De Kanariske øer er politisk fuldt ud en integreret del af Spanien og EU, men dog med særlige toldregler. Det betyder bl.a. at priserne på alt fra tekniske produkter til spiritus er lavere end ellers i Spanien. Gran Canaria Lufthavn er øens lufthavn og ligger 19 km syd for Las Palmas. I 2009 ekspederede den 9.155.665 passagerer og 101.557 flybevægelser, hvilket gør den til landets femte travleste. Referencer Eksterne henvisninger Gran Canaria
Gran Canaria

Gran Canaria je španjolski otok i treći po veličini u skupini Kanarskog otočja. Pretežno planinski otok vulkanskog podrijetla prostire se na 1560,1 km2. Na otoku živi 829.597 ljudi. Promjer otoka iznosi oko 50 kilometara i dužinu obale od 236 km. Najviši vrh otoka je Pico de las Nieves s 1.949 metara. Gospodarstvo Godišnje oko 2,2 milijuna ljudi posjeti Gran Canariu, posebice turističke centre na jugu otoka s gradovima Maspalomas, Playa del Inglés i San Agustin. Posebno turistima iz srednje europe i sjeverno europskih zemalja Gran Canaria zbog blage zime je popularno turističko odredište. Na vrlo plodnom tlu uzgajaju se banane, šećerna trska, agrumi, bademi, rajčice, duhan, vinova loza i žitarice. Priroda Otočna fauna i flora je jedinstvena jer Kanarski otoci nikada nisu bili povezani s kopnom. Gran Canaria je geološki najstariji dio arhipelaga. Unutrašnjosti je planinska. Na južnoj strani otoka se nalaze pješčane dine - zaštićeni prirodni rezervat Dunas de Maspalomas. Galerija Izvori Vanjske poveznice Cabildo de Gran Canaria - Webstranica otoka
Grã-Canária

Gran Canária, Grã-Canária ou Grande Canária[carece de fontes?] é uma das principais ilhas do arquipélago das Canárias, com uma superfície de 1 560 km² e uma população de 802 247 habitantes (ISTAC, 2005). A ilha é de origem vulcânica, construída em torno de um estratovulcão complexo, atingindo a sua máxima altitude (1 956 m) no Pico de las Nieves. Gran Canaria é a terceira maior ilha do arquipélago em extensão e altitude. De forma quase circular, a ilha tem cerca de 500 km de costas. Aquando da conquista castelhana (1496), a ilha era habitada por um dos povos guanches, que a denominavam de Tamaran. A capital da ilha (sede do cabildo) é a cidade de Las Palmas de Gran Canaria (378 628 habitantes em 2005), que também é capital de província e co-capital das Canárias (em conjunto com Santa Cruz de Tenerife). É a segunda ilha mais povoada das Ilhas Canárias (após Tenerife) e a terceira maior do arquipélago (depois de Tenerife e Fuerteventura). A ilha é servida pelo Aeroporto de Gran Canária. Natureza Originalmente, Gran Canaria foi uma das Ilhas Canárias com massa florestal em geral. Mas após a conquista das Ilhas Canárias, a ilha sofreu um sério processo de desmatamento, como resultado de registro contínuo, loteamentos e outros usos intensivos. Isso fez com que a cobertura florestal foi reduzida para apenas 56 000 hectares, tornando a ilha no arquipélago desmatada pela ação humana. No entanto, no século XX cume reflorestamento século da ilha que começou a ser realizado, recuperando um pouco da massa florestal perdida. A maior parte da cúpula da ilha é coberta por florestas. Divisão Administrativa A ilha de Grã-Canária está dividida em 21 municipalidades, tendo como centro administrativo principal a cidade de Las Palmas, que, para além de ser sede do cabildo da ilha (órgão de governo intermédio a nível de ilha), é, em conjunto com Santa Cruz de Tenerife, co-capital das Canárias, tendo aí sediados diversos departamentos governamentais. São as seguintes as municipalidades de Grã-Canária: Celebrações O Carnaval de Las Palmas de Gran Canaria é um dos mais importantes nas Ilhas Canárias. Outra festa importante é a festa da Virgen del Pino, padroeira de Grã-Canária, em 8 de setembro, em Teror. As romarias são realizadas em outras aldeias da ilha, como a romarias de Nossa Senhora das Neves (Agaete), Las Marías (Santa María de Guía de Gran Canaria) e Santo António de Pádua (Moya), etc. Referências Ligações externas Guia Turístico de Gran Canaria Página oficial do Cabildo de Grã-Canária PhotoGlobe - Fotografia georreferenciada da Grã-Canária Grã-Canária no Google Maps Página Oficial das Canárias Visita virtual à Grã-Canária Imagens da Grã-Canária Grã-Canária Reserva da Biosfera Portal de Turismo da Grã-Canária Ilha Gran Canaria: Web Oficial de Turismo das Ilhas Canárias Portaltur Turismo da Grã-Canária Listagem de páginas de Internet sobre a Grã-Canária Guia informativo da Grã-Canária Informação sobre a Grã-Canária Grã-Canária Net
Gran Canaria

Gran Canaria (din spaniolă: marea [insulă] a câinilor) este o insulă din arhipelagul „Insulele Canare” (din Oceanul Atlantic) care ține de Spania. Are o suprafață de 1.560,1 km², fiind ca mărime a treia insulă din arhipelag (după Tenerife și Fuerteventura). Constituie o comunitate autonomă a Spaniei. Are o formă aproape circulară cu diametrul de circa 50 km. Lungimea totală a plajelor este de circa 136 km. Luată după populație (2009: 838.397 locuitori), insula este în arhipelag pe locul 2 după Tenerife. Capitala insulei este orașul Las Palmas de Gran Canaria. Las Palmas este centrul turismului canarian, un oraș cosmopolit și unul dintre cele mai mari porturi ale Spaniei. Orașul a fost fondat în anul 1478 de către Juan Rejon. Fostul sediu al guvernului insular, Casa de Colon, se află în Vegueta, cel mai vechi cartier din Las Palmas. Stilul arhitectural al orașului: cu străduțe întortochiate, cu balcoane sculptate în lemn, cu palate în stil renascentist sau baroc, încântă ochii vizitatorilor. De pe conul vulcanic Montana de Aruca pot fi observate numeroase plantații de bananieri de pe insulă. Insulele Canare (în ordinea formării, respectiv vȃrstei geologice) sunt următoarele: Fuerteventura, Lanzarote, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma, El Hierro. Formarea Insulelor Canare Formarea Insulelor Canare a avut loc în mai multe faze de erupții vulcanice submarine: - în intervalul cuprins între 15-22 milioane de ani s-a format o mare insulă, care a dăinuit până la ultima glaciațiune. In urma topirii gheții, nivelul apelor marine a crescut, luȃnd naștere din prima insulă 2 insule separate (Fuerteventura și Lanzarote), despărțite de un canal lung de 10 km și adȃnc de 40 m. - acum 11-14,5 milioane de ani au luat naștere insulele vulcanice Gran Canaria, Tenerife și La Gomera. - în urmă cu 2 milioane de ani s-a format insula La Palma, apoi insula El Hierro (1,5 milioane ani). Lanțul Insulelor Canare s-a format prin mișcarea lentă a plăcii tectonice africane peste un hotspot static (punct fierbinte), care a furnizat magmă din adȃncime prin crăpăturile scoarței spre suprafață. Clima Vezi și Insulele Canare Punct fierbinte (geologie) Referințe Legături externe Materiale media legate de Gran Canaria la Wikimedia Commons Gran Canaria Tourist Board official site Arhivat în 24 decembrie 2013, la Wayback Machine. La Wikivoyage găsiți un ghid turistic despre Gran Canaria Gran Canaria Agriculture site[nefuncțională – arhivă] Galerie de imagini
La Frontera (El Hierro)

La Frontera és un municipi de l'illa d'El Hierro, a les illes Canàries. El nucli de població amb més habitants del municipi és Tigaday. Altres nuclis de població són Los Llanillos, Las Puntas i Sabinosa, tots a la Valle del Golfo. En una ermita hi ha la imatge de Nostra Senyora dels Reis (Patrona del Hierro). La Pineda i La Restinga, al sud de l'illa, van pertànyer al municipi de La Frontera fins a setembre de 2007, després que el Cabildo d'El Hierro aprovés la segregació de El Pinar. Referències
La Frontera (Santa Cruz de Tenerife)

La Frontera er en by og kommune i det sydvestlige Spanien på øen El Hierro i provinsen Santa Cruz de Tenerife, De Kanariske Øer. Den har et indbyggertal på 4.660 (2025) indbyggere. La Frontera er den vestligste kommune i Spanien og den tredje sydligste. Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside