Ієрро (острів)

Іє́рро (ісп. El Hierro, раніше також Ferro або Isla del Meridiano) — найзахідніший та найменший з семи основних островів Канарського архіпелагу. Належить до провінції Санта-Крус-де-Тенерифе. Населення — 10 477 осіб (2005). Адміністративний центр — Вальверде. Природа Острів Ель-Ієрро відомий своєю відносно добре збереженою природою та високим рівнем ендемізму. Ввін має вулканічне походження і сформувався приблизно 1—2 млн років тому. Його рельєф характеризується стрімкими прибережними скелями, глибокими долинами та вулканічними конусами. У центрі його розташоване гірське плато з найвищою точкою Мальпасо (Malpaso) 1501 м. З плато до моря спускаються стрімкі кручі. Особливою геологічною подією стало гігантське обвалення частини острова, внаслідок чого утворилася велика западина Ель-Гольфо з однойменною затокою, до якої веде покритий лісом пологий спуск протяжністю 14 км. Клімат острова субтропічний океанічний. Пасатні вітри сприяють утворенню хмарного поясу на висотах близько 800—1200 м. У цих умовах розвиваються густі ліси та пасовища. Рослинність Ель-Ієрро включає кілька природних поясів. У нижніх частинах острова переважають сухі чагарники. На середніх висотах поширені лаврові ліси лаурісільви, а ще вище— ліси сосни канарської. У деяких районах збереглися також відкриті гірські ландшафти з луками та чагарниками. Фауна острова містить багато ендемічних видів. Найвідомішим із них є гігантська ящірка галотія Симона (Gallotia simonyi), яка тривалий час вважалася зниклою і була знову відкрита в XX столітті. Уся територія острова входить до складу біосферного резервату Ель-Ієрро, створеного для збереження природних екосистем та сталого використання природних ресурсів. Значна увага тут приділяється розвитку відновлюваної енергетики та екологічно збалансованого господарства. Нульовий меридіан Острів використовувався багатьма європейськими картографами аж до XX століття як точка відліку при визначенні географічної довготи (Меридіан Ферро). 1634 року у Франції довгота острова Ферро, як найзахіднішої точки Старого світу була прийнята за визначення нульового меридіана. Згідно з тодішніми обчисленнями, Париж перебував рівно на 20° на схід від острова, так що реальні координати обчислювалися щодо Парижа. Пізніше було обчислено, що острів Ієрро розташований за координатами 20° 23' 9" на захід від Парижа, але поняття «меридіан Ферро» визначалося так, щоб Паризька обсерваторія знаходилася у точності на 20° сх. д. Таким чином, різниця між довготою щодо о. Ієрро та загальноприйнятим зараз Гринвіцьким меридіаном становить приблизно 17 ° 40'. Історія До приходу іспанців острів населяв народ, званий бімбаче. Бімбаче були землеробами та скотарями, що не знали морської торгівлі. Іспанці під проводом Жана де Бетанкура висадилися на острові Ієрро 1405 року. Бетанкур обіцяв поважати свободу бімбаче, тому нечисленне корінне населення острова не чинило іспанцям опору. Однак обіцянку було порушено й більшість бімбаче продано до рабства, після чого знелюднений острів заселено іспанськими та французькими поселенцями. Події 11 жовтня 2011 року на Канарських островах почата евакуація 547 осіб містечка Ла Рестінга через події неподалік — виверження підводного вулкана та можливого пробудження острівного вулкана. Галерея Література Атлас вчителя : Географічний атлас для вчителя / В. В. Молочко, Ж. Є. Бонк, І. Л. Дрогушевська та ін. / відп. ред. В. В. Молочко. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — 328 с. — ISBN 978-966-475-506-8 Атлас світу / Гол. ред. І. С. Руденко; зав. ред. В. В. Радченко; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 966-631-546-7 Апродов В. А. Природа мира. Вулканы. — М. : Мысль, 1983. — 368 с. (рос.) Литвин В. М., Лымарев В. И. Природа мира. Острова. — М. : Мысль, 2003 — 287 с. — ISBN 5-244-00977-X (рос.) Посилання Ієрро на картах (1588–1899) Сайт острівної ради [Архівовано 25 червня 2010 у Wayback Machine.] Ієрро — Офіційна вебсторінка про туризм на Канарських островах[недоступне посилання з червня 2019] Cabildo de El Hierro – Nature and Environment Canary Islands Biodiversity Database Fernández-Palacios J. M., Whittaker R. J. Island Biogeography in the Macaronesian Region Instituto Geográfico Nacional – Volcanism of El Hierro UNESCO Biosphere Reserve – El Hierro