Інститут астрофізики Канарських островів

Інститут астрофізики Канарських островів (ісп. Instituto de Astrofísica de Canarias, IAC) — іспанський дослідницький центр, розташований на Канарських островах, відомих дуже добрим астрокліматом. Його обсерваторії та сам Інститут астрофізики утворюють Європейську північну обсерваторію. Його штаб-квартира знаходиться в місті Сан-Крістобаль-де-ла-Лагуна. Це публічний консорціум, що складається з уряду Іспанії, уряду Канарських островів, Університету Ла-Лагуна та Іспанської національної дослідницької ради, за участю інших установ з дев'ятнадцяти країн. Деякі з цих країн беруть участь у прийнятті рішень через Міжнародний науковий комітет. Структура інституту Інститут астрофізики Інститут розташований в іспанському муніципалітеті Сан-Крістобаль-де-ла-Лагуна на острові Тенерифе. У цій штаб-квартирі інституту зосереджені адміністративні функції, наукові дослідження, популяризація наукових знань та технологічне виробництво. Обсерваторія Роке де Лос Мучачос Обсерваторія розташована у муніципалітеті Гарафія на острові Ла-Пальма, на краю Національного парку Кальдера-де-Табурієнте, на висоті 2396 метрів. Відкрита 1985 року. Вона містить сонячні телескопи, нічні телескопи (серед яких виділяється найбільший у світі оптичний телескоп Великий телескоп Канарських островів), частину Масиву черенковських телескопів та інші об'єкти, такі як резиденцію для науковців. Обсерваторія Тейде Розташована у районі Ісанья на острові Тенерифе на висоті 2371 м заснована 1959 року й пов'язана з Університетом Ла-Лагуна. Вона в першу чергу займається вивченням Сонця й має одні з найкращих європейських сонячних телескопів. Він оснащений як сонячними, так і нічними телескопами. Тут є науково-просвітницький центр для відвідувачів і резиденція для персоналу обсерваторії. Історія інституту Обсерваторія Тейде була заснована 1959 року, а перший телескоп прибув у цей район у 1964 році завдяки угоді з Університетом Бордо у Франції. У 1975 році створили нинішній Інститут астрофізики Канарських островів, який став правонаступником Університетського інституту астрофізики, пов'язаного з Університетом Ла-Лагуна. 1979 року Іспанія підписала «Угоду та Протокол про співпрацю в галузі астрофізики» з Данією, Швецією та Великою Британією, яка сприяла встановленню сучасних телескопів в обсерваторіях і передбачала розподіл спостережного часу на нових телескопах. 1982 року парламент Іспанії уповноважив Інститут астрофізики Канарських островів стати публічним консорціумом, до складу якого увійшли Державна адміністрація, Автономна спільнота Канарських островів, Університет Ла-Лагуна та Іспанська національна дослідницька рада (CSIC). Обсерваторія Роке-де-лос-Мучачос почала купувати свої перші приміщення та телескопи. Поступово кількість установ-учасників збільшувалася, і до угод приєдналися Німеччина, Фінляндія, Франція, Норвегія, а потім ще більше країн. Об'єкти Інституту астрофізики Канарських островів офіційно відкрили 1985 року. На початку 1990-х років завершили будівництво телескопа IAC-80 — першого телескопа, повністю розробленого та побудованого в Іспанії. 1994 року інститут досяг угоди з Європейським космічним агентством про встановлення телескопа в обсерваторії Тейде. Того ж року створили акціонерне товариство GRANTECAN для будівництва Великого телескопа Канарських островів, — проєкту, який просували уряди Канарських островів та Іспанії. Будівництво телескопа схвалсхваили 1998 року, а місцем розташування обрали майданчик інституту на Ла-Пальмі. Після завершення будівництва цей телескоп став найбільшим і одним із найсучасніших у світі. 2000 року в Бренья-Баха придбали землю для Астрофізичного центру Ла-Пальми (Centro de Astrofísica en la Palma, CALP). У 2007 році Інститут астрофізики Канарських островів став одним із вузлів Іспанської мережі суперкомп'ютерів. В результаті цієї угоди в Астрофізичному центрі Ла-Пальми встановили один із суперкомп'ютерів (LaPalma), що входять до складу мережі, було встановлено в CALP. Засновником і першим директором інституту був Франсіско Санчес. Його наступником на посаді директора в серпні 2013 року став Рафаель Реболо Лопес, а в липні 2024 року — Валентин Мартінес Пілле. Міжнародна участь Члени Міжнародного наукового комітету Данія Бельгія Франція Німеччина Італія Норвегія Іспанія Швеція Велика Британія Інші країни-учасниці Вірменія США Фінляндія Ірландія Мексика Нідерланди Польща Португалія Росія Тайвань Україна Еквадор Примітки Посилання IAC Observatorio Norte Europeo Gran Telescopio Canarias Museo de las Ciencias y el Cosmos Telescopios del IAC