Гран-Канарія (аеропорт)

Аеропорт Гран-Канарія ((IATA: LPA, ICAO: GCLP), ісп. Aeropuerto de Gran Canaria), іноді називають Аеропорт Гандо) — аеропорт спільного базування на острові Гран-Канарія. Важливий вузол іспанських повітряних шляхів, є під орудою компанії AENA. Посідає п'яте в Іспанії місце за пасажирообігом та перевезенням вантажів, четверте − за кількістю перельотів, що обслуговуються. Це летовище займає відповідно перші місця за цими категоріями серед інших на Канарських островах. Аеропорт розташовано у східній частині Гран-Канарія у затоці Гандо (ісп. Bahía de Gando), за 19 км південніше центру міста Лас-Пальмас-де-Гран-Канарія. Гран-Канарія — другий острів, який приймає найбільше пасажирів з Канарських островів, після Тенерифе, який має два аеропорти. Аеропорт є місцем пересадки для пасажирів, що прямують до Західної Африки (Марокко, Західна Сахара, Мавританія, Сенеґал, Кабо-Верде та інших), а також до атлантичних Азорських островів та Мадейри. Аеропорт є хабом для: Binter Canarias Naysa Norwegian Air International Vueling Ryanair Історія В 1919 р. уряди Іспанії та Франції виділили гроші на створення авіасполучення між Тулузою та Касабланкою. Проект включав також пересадочні зупинки в Малазі, Аліканте та Барселоні. Летовище відкрито 7 квітня 1930 р., після того як король Альфонс XIII підписав указ, згідно якого військова база в затоці Ґандо набувала статус цивільної. Після цього аеропорт став найбільшим повітряним вокзалом на Канарських островах. В 1946-му відкрито пасажирський термінал, його будівництво зайняло два роки. Побудована в 1948-му злітна смуга, почала роботу в 1957 р. В 1963-му побудовані нові місця для паркування, запущені нові аеродромні вогні. 1964-го відкрито нову радіо-передавальну станцію, 1966-го − нову вежу керування польотами, що замінила стару, побудовану 1946-го. У 1970-му відкрився пасажирський термінал, що працює донині. Ще один термінал відкрито 1973-го, в 1980 р. запущено нову злітну смугу. 18 лютого 1988 року перевізник Binter Canarias анонсував відкриття своєї бази на Гран-Канарія, її було запущено в роботу 26 березня 1989-го. У жовтні 1991-го термінал оновлено, щоб забезпечити більшу пасажировмісність. У грудні 2010-го лоу-костер Ryanair оголосив про відкриття трьох нових баз на Канарахсічень 2016[джерело?]. На додаток до Ґран Канарії було відкрито «Ланзарот» та «Тенерифе Південний». На разі Ryanair обслуговує 30 напрямків з Гран-Канарії. Це летовище також використовувалось NASA як додаткове рятувальне місце посадки для Спейс Шатл до закриття програми шатлів у липні 2011-го. З 2011-го існує програма розширення летовища, будівництва нового термінала і нової злітної смуги. Більшість основних планів з реновації летовища було завершено 2015 року. Поміж іншим, кількість багажних стрічок збільшено з 16 до 24-х, місць для чекіну − з 96 до 13, кількість гейтів виросла до 40. Новий термінал займає площу вдвічі більшу за старий. Нова злітна смуга поки лишається в планах. Термінал Єдиний діючий термінал відкрито у березні 1973-го. В жовтні 1991 року його розширено. Попри історичну цінність, 2013 року будівлю старого пасажирського термінала, відкриту 1946 року, демонтовано, щоб звільнити місце для подальшого розширення, яке відкрито 2014 року. Зону для прильотів поділено на чотири зони (A, B, C та D). Зона A обслуговує перельоти до інших Канарських островів, зони B та C − до ЄС та Скандинавії, а Зона D − для решти міжнародних рейсів. Термінал має дві зони прибуття: «1» та «2», обидві розташовані на нижньому рівні. Зона 1 обслуговує рейси з Іспанії і знаходиться в північній частині. Зона 2 обслуговує решту рейсів і знаходиться у південній частині. Авіалінії та напрямки Пасажирські Вантажні Статистика Наземний транспорт До летовища можна доїхати дорогами з будь-якої частини острова. З більшості міст до Ґран Канарії ходять автобуси і таксі. Gran Canaria's main motorway GC1 runs past the airport providing transport links to Las Palmas de Gran Canaria in the North and to the tourist resorts in the South. Військова база На сході від основних злітних смуг знаходиться повітряна база Іспанських повітряних сил. Найбільшу активність на цій військовій базі можна було побачити в середині 1970-х під час деколонізації Західної Сахари і захоплення її військами Марокко. У 2006 році Іспанія запропонувала використовувати військову базу Ґандо для розташування американських сил в Африці (AFRICOM), але їх було розташовано у німецькому Штутґарті. Катастрофа Тенерифе і рух за незалежність Див. також зіткнення на летовищі Лос-Родеос О 1:15 в ніч на 27 березня 1977-го в квітковому магазині в терміналі летовища вибухнув пристрій, закладений туди Рухом за незалежність та автономію Канарського архіпелагу. За 10 хвилин почалась евакуація термінала, 8 людей дістали поранення. Пізніше телефоном владу повідомили про відповідальність за вибух, а також про другу бомбу, закладену в іншому місці в терміналі. Летовище було повністю закрито й обшукано, всі рейси направлялись до Лос Родеос, летовища на півночі Тенерифе. Результатом перевантаження рейсами стало зіткнення, коли о після 17:00 два Боїнга 747s зіткнулись, внаслідок чого загинуло 583 особи. Ця катастрофа вважається найстрашнішою в історії авіації. Примітки Посилання Офіційний сайт аеропорту Гран-Канарія [Архівовано 21 лютого 2019 у Wayback Machine.]