Bazilika Notre-Dame, Montreal

Bazilika Notre-Dame v Montréalu (francosko Basilique Notre-Dame de Montréal) je manjša bazilika katoliške cerkve v zgodovinskem okrožju Stari Montreal v Montréalu v Quebecu v Kanadi. Stoji na ulici Notre-Dame Street West 110, na vogalu ulice Saint Sulpice. Nahaja se poleg semenišča Saint-Sulpice in je obrnjena proti trgu Place d'Armes. Notranjost cerkve je med najbolj dramatičnimi na svetu in velja za mojstrovino neogotske arhitekture. Oboki so obarvani temno modro in okrašeni z zlatimi zvezdami, preostali del svetišča pa je okrašen v modrih, azurnih, rdečih, vijoličnih, srebrnih in zlatih barvah. Polno je stotin zapletenih lesenih rezbarij in več verskih kipov. Nenavadno za cerkev je, da vitraji vzdolž sten svetišča ne prikazujejo biblijskih prizorov, temveč prizore iz verske zgodovine Montréala. Ima tudi orgle Casavant Frères iz leta 1891, ki so sestavljene iz štirih manualov, 99 registrov, ki uporabljajo elektromagnetno delovanje in nastavljiv kombinirani sistem, 7000 posameznih cevi in ​​pedalno ploščo. Baziliko Notre-Dame vsako leto obišče približno 11 milijonov ljudi, zaradi česar je eden najbolj obiskanih spomenikov v Severni Ameriki. Leta 2023 je bila Notre-Dame po mnenju Angi, publikacije o storitvah za dom, ki analizira ocene na TripAdvisorju, razglašena za 6. najlepšo stavbo na svetu. Publikacija je stolnico Notre-Dame v Parizu uvrstila na drugo mesto, barcelonsko Sagrado Famílio pa na prvo. Zgodovina Leta 1657 so rimskokatoliški sulpicijanci prispeli v Ville-Marie, danes znan kot Montréal; šest let pozneje so prevzeli oblast nad otokom. Vladali so do leta 1840. Župnija, ki so jo ustanovili, je bila posvečena Svetemu imenu Marijinemu, župnijska cerkev Notre-Dame pa je bila na tem mestu zgrajena leta 1672. Arhitekt François Baillairgé je zasnoval notranjo dekoracijo in kor v letih 1785–95; fasado in okras oboka pa leta 1818. Cerkev je bila od leta 1821 do 1822 prva stolnica Montréalske škofije. Do leta 1824 je kongregacija popolnoma prerasla cerkev, zato je bil James O'Donnell, irsko-ameriški anglikanec iz New Yorka, naročen za načrtovanje nove stavbe s ciljem, da sprejme do 10.000 vernikov. O'Donnell je bil zagovornik neogotskega arhitekturnega gibanja in je cerkev zasnoval kot tako. Nameraval je zgraditi teraso na zunanjosti cerkve, vendar ta zaradi pomanjkanja sredstev ni bila nikoli dokončana. Je edina oseba, pokopana v kripti cerkve. O'Donnell se je na smrtni postelji spreobrnil v rimskokatoliško vero in je bil zato pokopan v kripti. Primarna gradnja je potekala med letoma 1824 in 1829. Temeljni kamen je bil položen na Place d'Armes 1. septembra 1824. Svetišče je bilo končano leta 1830, prvi stolp leta 1841, drugi pa leta 1843. O'Donnell je stolpe zasnoval tradicionalno gotsko, tako da so bili vidni s katere koli točke v mestu. Po O'Donnellovi smrti je John Ostell, arhitekt angleškega rodu, dokončal stolpe po O'Donnellovih prvotnih načrtih. Po dokončanju je bila cerkev največja v Severni Ameriki in je to ostala več kot petdeset let. Samuel Russell Warren je leta 1858 zgradil nove orgle. Fasada cerkve je bila dokončana leta 1865 in je vključevala tri kipe francoskega kiparja Henrija Bourichéja: svetega Jožefa, Devico Marijo in svetega Jeana Krstnika. Notranjost je trajala veliko dlje, Victor Bourgeau, ki je delal tudi na montréalski stolnici Marije, kraljice sveta, pa je na njej delal od leta 1872 do 1879. Kamnosek John Redpath je bil pomemben udeleženec pri gradnji bazilike. Svetišče je prvotno imelo velik baldahin, a ker je povzročal svetlobni učinek, ki je zaslepil vernike, sta notranjo zasnovo predelala Bourgeau in Victor Rousselot, sedanji duhovnik. Navdihnila jih je pariška Sainte-Chapelle z motivi zlatih listov, ki so jih združili s svetlo poslikanimi stebri. Notranjost je pravokotna in nima ne apside ne transepta. Namesto tega je v celoti usmerjena proti polkrožnemu, dvignjenemu svetišču. Dve vrsti visokih stebrov delita prostor na glavno in dve stranski ladji. Obokani stropi, ki visijo s strehe, poudarjajo delitev na tri vzporedne prostore. Nenavadno je, da sta na obeh straneh dve vrsti galerij in vzpenjajoče se galerije. Manjši prostori za pobožnosti in spovedi so pod galerijami v stranskih ladjah. Zasnova in osvetlitev notranjosti sta zasnovani tako, da je pogled gledalca usmerjen proti oltarjem. Ikonografija oltarne slike pojasnjuje svetopisemske temelje božje žrtve, kot je upodobljena v maši in poznejši evharistiji. Na vrhu oltarja Devico Marijo krona njen vstali sin. Kipi predstavljajo različne svetopisemske osebnosti. Zaradi sijaja in veličastnosti cerkve so za njo zgradili intimnejšo kapelo, Chapelle du Sacré-Cœur (Kapela Presvetega Srca), skupaj z nekaj pisarnami in zakristijo. Dokončana je bila leta 1888. Leta 1886 je Casavant Frères začel graditi nove 10-metrske orgle v cerkvi in ​​jih dokončal leta 1891. Bile so prve orgle z nastavljivimi kombiniranimi pedali, ki so jih upravljali na elektriko. Kapelo Sacré-Cœur je 7. decembra 1978 uničil požig. Obnovljena je bila, pri čemer sta bili prvi dve ravni reproducirani po starih risbah in fotografijah, s sodobnimi oboki in retablom ter ogromnim bronastim oltarjem quebeškega kiparja Charlesa Daudelina. Papež Janez Pavel II. je 21. aprila 1982 cerkev Notre-Dame povzdignil v status manjše bazilike. Rimskokatoliška cerkev Notre-Dame je bila leta 1989 razglašena za nacionalno zgodovinsko območje Kanade. 31. maja 2000 je bil pred tisoči, tako znotraj kot zunaj bazilike, pred pokrajino državni pogreb nekdanjega superzvezdnika Montréal Canadiensov Mauricea "Rocketa" Richarda. 3. oktobra 2000 je bodoči premier Justin Trudeau imel svoj hvalni govor le nekaj korakov od visokega oltarja med državnim pogrebom Pierra Trudeauja, njegovega očeta in 15. kanadskega premierja. Bila je tudi prizorišče Celine Dionine poroke z Renéjem Angélilom 17. decembra 1994 in je 22. januarja 2016 gostilo pogrebno slovesnost za Angélila. Poleti 2014 je francoski zbiratelj Pierre-Jean Chalencon razstavil različne artefakte, ki so pripadali Napoleonu Bonaparteju. Med temi predmeti so bila oblačila, orožje in pohištvo, razstavljeni pa so bili v kripti bazilike. Aprila 2019 je montréalska Notre-Dame po požaru v pariški stolnici Notre-Dame napovedala, da bo sprejemala donacije za pomoč pri obnovi pariške katedrale. 23. marca 2024 je bil v baziliki državni pogreb Briana Mulroneyja, 18. kanadskega premierja. Zvonovi Oba stolpa imata zvonove, zahodni stolp (La Persévérance) ima bourdon zvon z vzdevkom Jean-Baptiste, ulit v livarni Eagle Johna Doda Warda leta 1848. Jean-Baptiste tehta 10.900 kg in zvoni le ob posebnih priložnostih, kot so pogrebi, veliki cerkveni prazniki in božični večer. Vzhodni stolp (La Temperance) hrani desetzvončast kariljon iz iste livarne, ulito 24. maja 1842. Javni dostop Bazilika ponuja glasbeni program zborovskih in orgelskih nastopov. Tradicija mnogih prebivalcev Montréala je, da se vsako leto za božič udeležijo vsakoletne izvedbe Händlovega Mesije. Notre-Dame vsako leto obišče več kot 11 milijonov ljudi, le milijon manj kot pariško Notre-Dame. Sklici Zunanje povezave Uradno spletno mesto »The Old Seminary and Notre-Dame Basilica«. Old Montreal Web site. Pridobljeno 21. marca 2008. Visite Interactive de la Basilique