NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ubisoft Montreal

Ubisoft Montréal — студія розробників ігор, розташована у Квебеку (Канада). Заснована як дочірня компанія Ubisoft у 1997 році. Спочатку розвивала малі проєкти, а нині є однією з найбільших у світі студій розробників ігор, що нараховує понад 1800 працівників, відповідає за розвиток серій ігор Splinter Cell, Prince of Persia та Assassin's Creed. Історія Спочатку студія працювала над створенням дитячих ігор, таких, як Donald Duck: Goin' Quackers та ігор на основі Playmobil іграшок. Проте у 2000 році студія почала роботу над грою під назвою Tom Clancy's Splinter Cell. І в день її релізу в листопаді 2002 року, Splinter Cell була зустрінута з захопленням. IGN дала нагороду «найкраща гра на Xbox 2002 року» і написала у своєму рев'ю, що це гра, яка дозволить Ubisoft Montréal стати однією з ключових фігур на ринку розробників комп'ютерних ігор. У 2005 році уряд Квебеку дав Ubisoft 5 млн доларів США для розширення студії. Згодом ця сума була збільшена до 19 млн доларів США, і в даний час планується розширення компанії на 1400 нових співробітників до 2013 року, що зробить Ubisoft Montréal однією з найбільших студій розробників ігор. Свого часу Мартін Трамбле, перебуваючи на посаді головного операційного директора, був проти конкуренції, значною мірою через інцидент, у якому Electronic Arts найняла деяких співробітників Ubisoft Montréal в нововідкриту студію EA Montréal. За іронією долі, коли Трамбле був звільнений з Ubisoft у 2006 році й став президентом Worldwide Studios, що належить Vivendi Games, він був позбавлений можливості приймати нові рішення відповідно до постанови суду, що призводить до виконання статті про заборону конкуренції в його контракті з Ubisoft. Після від'їзду Трамбле Yannis Mallat, розробник Ubisoft Montréal серії ігор Prince of Persia, став новим генеральним директором, а також замінив Трамбле в ролі головного операційного директора. Ігри що вже вийшли Примітки Посилання Офіційний сайт (англ.)(фр.)
North Hero

North Hero és un poble i seu del Comtat de Grand Isle a l'estat de Vermont dels Estats Units d'Amèrica. Demografia Segons el cens dels Estats Units del 2000 North Hero tenia 810 habitants, 333 habitatges, i 237 famílies. La densitat de població era de 22,8 habitants per km². Dels 333 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79. Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 34,3% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més. L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101 homes. La renda mediana per habitatge era de 45.577 $ i la renda mediana per família de 51.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.875 $ mentre que les dones 31.125 $. La renda per capita de la població era de 26.859 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa. Referències
North Hero

North Hero es un pueblo ubicado en el condado de Grand Isle en el estado estadounidense de Vermont. En el año 2010 tenía una población de 803 habitantes y una densidad poblacional de 6,66 personas por km².​ Geografía North Hero se encuentra ubicado en las coordenadas 44°49′52″N 73°16′25″O.​ Demografía Según la Oficina del Censo en 2000 los ingresos medios por hogar en la localidad eran de $45,577 y los ingresos medios por familia eran $51,964. Los hombres tenían unos ingresos medios de $36,875 frente a los $31,125 para las mujeres. La renta per cápita para la localidad era de $26,859. Alrededor del 9% de la población estaba por debajo del umbral de pobreza.​ Referencias Enlaces externos Portal:Vermont. Contenido relacionado con Vermont. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre North Hero.
North Hero

La ville de North Hero est le siège du comté de Grand Isle, situé dans le Vermont, aux États-Unis. Gouvernement En avril 2002, un séisme de magnitude 5,1, dont l'épicentre se trouvait à Au Sable Forks dans l'État de New York, endommagea l'hôtel de ville. Un employé de la ville déménagea alors les archives de la municipalité dans le sous-sol de sa résidence. Lorsque ce dernier démissionna en 2008, il évinça la municipalité de sa maison. En juillet 2008, cette dernière vota un règlement d'emprunt pour déménager les bureaux de la ville dans l'école élémentaire. Démographie Selon l'American Community Survey, pour la période 2011-2015, 93,56 % de la population âgée de plus de 5 ans déclare parler l'anglais à la maison, 3,39 % le français, 1,81 % le serbo-croate et 1,24 % une autre langue. Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : Geographic Names Information System Portail du Vermont
North Hero

North Hero è un comune degli Stati Uniti d'America, situato nello Stato del Vermont e in particolare nella contea di Grand Isle, della quale è il capoluogo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su North Hero Collegamenti esterni (EN) Sito web ufficiale del Vermont, su vermont.gov. URL consultato l'11 luglio 2017 (archiviato dall'url originale il 12 luglio 2017).
Норт-Хиро (Вермонт)

Норт-Хи́ро (англ. North Hero) — маленький городок и административный центр округа Гранд-Айл штата Вермонт. Население — 810 человек (2000), из них 97,53 % — белые. 21,9 % жителей младше 18 лет, 12,3 % — старше 65 лет. 9,0 % живут за чертой бедности. В городке количество мужчин превышает число женщин (100:101,5). Муниципалитет Норт-Хиро расположен на одноимённом острове озера Шамплейн. Площадь — 120,6 км², из них земли — 35,6 км² (29,5%). Часть острова занимает государственный парк. Примечания Ссылки North Hero State Park Hero’s Welcome General Store, North Hero, VT Архивная копия от 21 ноября 2018 на Wayback Machine
North Hero

North Hero är en kommun (town) i Grand Isle County i delstaten Vermont, USA. Kommunen är huvudort (county seat) i Grand Isle County. Vid folkräkningen år 2010 bodde 803 personer på orten. Den har enligt United States Census Bureau en area på totalt 120,6 km² varav 85,1 km² är vatten. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör North Hero.
Норт-Хіро (Вермонт)

Норт-Хіро (англ. North Hero) — місто (англ. town) в США, адміністративний центр округу Ґранд-Айл штату Вермонт. Населення — 939 осіб (2020). Муніципалітет Норт-Хіро розташований на однойменному острові озера Шамплейн. Площа — 120,6 км, з них землі — 35,6 км (29,5%). На частині острова розташований державний парк. Демографія Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 803 особи в 349 домогосподарствах у складі 245 родин. Було 966 помешкань Расовий склад населення: До двох чи більше рас належало 2,0 %. Частка іспаномовних становила 1,6 % від усіх жителів. За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,1 % — особи молодші 18 років, 66,0 % — особи у віці 18—64 років, 15,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 100,8 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,6 чоловіків також старших 18 років. Середній дохід на одне домашнє господарство становив 92 079 доларів США (медіана — 74 922), а середній дохід на одну сім'ю — 104 421 долар (медіана — 89 167). Медіана доходів становила 57 344 долари для чоловіків та 48 750 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 7,4 % осіб, у тому числі 3,6 % дітей у віці до 18 років та 4,4 % осіб у віці 65 років та старших. Цивільне працевлаштоване населення становило 481 особа. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 32,4 %, виробництво — 10,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 10,4 %, будівництво — 10,4 %. Примітки Джерела Посилання North Hero State Park [Архівовано 2 лютого 2006 у Wayback Machine.] Hero's Welcome General Store, North Hero, VT [Архівовано 21 листопада 2018 у Wayback Machine.]
Université du Québec à Trois-Rivières

Die Université du Québec à Trois-Rivières (UQTR) ist eine französischsprachige staatliche Universität in Trois-Rivières, Québec, Kanada. Geschichte Die UQTR wurde 1969 aus dem Centre d'Études universitaires de Trois-Rivières und der École normale d'État Maurice Duplessis gegründet und gehört dem Verbund der Université du Québec an. 1983 wurde die Université du Québec en Abitibi-Témiscamingue organisatorisch abgespalten. 14.500 Studenten studieren heute an der UQTR mit Standorten auch in Victoriaville, Drummondville, Saint-Hyacinthe, Quebec, Sorel-Tracy und Joliette. Weblinks Offizielle Website
Universidad de Quebec en Trois-Rivières

La Universidad de Quebec en Trois-Rivières (UQTR, en francés Université du Québec à Trois-Rivières) está localizada en la ciudad de Trois-Rivières, provincia de Quebec, Canadá. La universidad tiene el francés como lengua de instrucción principal. Fundada en 1969, la UQTR es una de las diez instituciones que forman parte de la red de la Universidad de Quebec. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Universidad de Quebec en Trois-Rivières. Université du Québec à Trois-Rivières, página oficial en francés.
Университет Квебека в Труа-Ривьере

Университет Квебека в Труа-Ривьере — основан в 1969 году, расположен в городе Труа-Ривьер, Квебек. В университете учатся 12000 студентов в 8 разных кампусах, включая главный в Труа-Ривьере. Около 900 из них приехали из 37 стран. Университет выдал более 54000 дипломов со дня своего основания. Университет имеет крупную библиотеку с 400,000 документами. История УКТР был создан в 1969 году слиянием Университетского центра в Труа-Ривьере и Нормальной школы имени Мориса Дюплесси. Первый главный кампус Ренге был открыт в 1973 году. С 1973 года университет непрерывно растёт, были открыты кампусы в Центральнрм Квебеке, Монтережи, Ланодьере, городе Квебеке и Шодьере — Аппалачах. Академические программы УКТР предлагает программы для получения специальностей инженера, хиропрактика, врача и учителя. Ссылки официальный сайт университета
Квебецький університет у Труа-Рів'єр

Квебе́цький університе́т у Труа́-Рів'є́р (фр. Université du Québec à Trois-Rivières — Універсіте́ дю Кебе́к а Труа́-Рів'є́р — UQTR) — вищий навчальний заклад, розташований у місті Труа-Рів'єр (провінція Квебек, Канада). Частина університетської мережі Квебецький університет. Заснований 19 березня 1969 року. У 2009 році в університеті вчилося близько 11 000 студентів та діяло 150 навчальних програм. Примітки Посилання Офіційний сайт Квебецького університету у Труа-Рів'єр [Архівовано 7 Серпня 2015 у Wayback Machine.] Сайт студентської асоціації AGE UQTR [Архівовано 31 Жовтня 2011 у Wayback Machine.]
1501 McGill College

1501 McGill College, also known as La Tour McGill, is a 158 m (518 ft), 36-storey skyscraper in Downtown Montreal, in Quebec, Canada. Named for its address at 1501 McGill College Avenue, it was completed in 1992 at the same time as the city's two tallest buildings, 1000 de La Gauchetière and 1250 René-Lévesque. It is connected to the McGill Metro station via the Underground City. Architecture Designed by WZMH Architects, the building's postmodern form features a glass curtain wall that varies between blue and green depending on sunlight. The top 4 floors form a pyramid-shaped mechanical penthouse that is lit white at night. At certain times of year, it is lit with a colour (or colours) relating to a holiday or event. For example, it is lit white, green and red during the Christmas holidays (in a similar manner to the Empire State Building), purple and yellow for Easter, orange for Halloween, green for Saint Patrick's Day, red for Valentine's Day, and, as of April 2011, blue, white and red to support the Montreal Canadiens during the Stanley Cup playoffs. Tenants Bank of Canada BMO Capital Markets BMO Nesbitt Burns Chappuis Halder & Co Davies Ward Phillips & Vineberg DLA Piper Newedge Group RBC Dominion Securities Société Générale Consulate-General of France in Montréal See also List of tallest buildings in Montreal References External links Polaris Realty | Properties > 1501 McGill College Avenue
1501 McGill College

Le 1501 McGill College, también conocido como La Tour McGill, es un rascacielos de 158 m y 36 pisos en el centro de Montreal, la mayor ciudad de la provincia canadiense de Quebec. Llamado así por su dirección en 1501 McGill College Avenue, se completó en 1992 al mismo tiempo que los dos edificios más altos de la ciudad, 1000 de La Gauchetière y 1250 René-Lévesque. Está conectado a la estación de la estación McGill del Metro a través de la red peatonal subterránea de la ciudad. Arquitectura Diseñado por WZMH Architects, la forma posmoderna del edificio presenta un muro cortina de vidrio que varía entre azul y verde según la luz solar. Los 4 pisos superiores forman un ático mecánico en forma de pirámide que se ilumina en blanco por la noche. En determinadas épocas del año, se ilumina con un color (o colores) relacionados con una fiesta o evento. Por ejemplo, se enciende en blanco, verde y rojo durante las vacaciones de Navidad (de manera similar al Empire State Building), morado y amarillo para Pascua, naranja para Halloween, verde para el día de San Patricio, rojo para el día de San Valentín y, en abril de 2011, azul, blanco y rojo para apoyar a los Montreal Canadiens durante los playoffs de la Copa Stanley. Véase también Lista de edificios más altos en Montreal Referencias Enlaces externos Polaris Realty | Propiedades > 1501 McGill Avenida Universitaria
1501 McGill College

Le 1501 avenue McGill College, aussi appelé La Tour McGill, est un gratte-ciel de Montréal, mesurant 158 mètres de haut, il compte 36 étages, ce qui fait de lui le 10e plus haut gratte-ciel de la ville. Le gratte-ciel a été achevé en 1992, en même temps que le 1000 de La Gauchetière et le 1250 René-Lévesque. Le 1501, avenue McGill College, porte le nom de son adresse, 1501 avenue McGill College et se situe en face de l'Université McGill. Il est relié au Métro de Montréal par la station McGill. Le toit de cet édifice est surplombé d'un pyramidion illumininé de différentes couleurs en fonction du temps de l'année, de certaines fêtes (Saint-Valentin, Saint-Patrick, Fête nationale du Québec, Halloween, temps des fêtes), ainsi que des couleurs des Canadiens de Montréal lorsque l'équipe participe aux séries éliminatoires de la Coupe Stanley. Voir aussi Liste des plus hautes constructions de Montréal Liens externes (en) Skyscraperpage Portail de Montréal Portail des gratte-ciel
Beauharnois generating station

The Beauharnois generating station is a run-of-the-river hydroelectric power station along the Saint Lawrence Seaway on the Saint Lawrence River, in Quebec, Canada. The station was built in three phases, and comprises 36 turbines, capable of generating up to 1,903 MW of electrical power. Constructions on the facility began in 1930 and was completed in 1961. The facility was designated a National Historic Site of Canada in 1990. See also List of largest power stations in Canada Reservoirs and dams in Canada Beauharnois scandal Beauharnois Canal Saint Lawrence Seaway References
ГЕС Beauharnois

ГЕС Beauharnois — гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Разом з ГЕС Les Cèdres використовує гідроенергетичний потенціал ділянки порогів на річці Святого Лаврентія (дренує Великі озера) безпосередньо вище від Монреалю. На відтинку між озерами Saint Francis та Saint-Louis річка проходить через три пороги – Coteau, Les Cedres та Cascades. У кінці 1920-х розпочали проєкт каналу Beauharnois, котрий мав забезпечити як виробітку електроенергії, так і навігацію в обхід всієї порожистої ділянки. До 1932-го на правобережжі проклали трасу довжиною 24,5 км та шириною близько 1 км, яка дозволяла пропустити більшу частину з того об'єму, що прямує по річці Святого Лаврентія. При цьому відпуск води у природне річище з 1941 року регулюються чотирма греблями Coteau-1, -2, -3 та -4 висотою від 8 до 12,5 м. Три з них загальною довжиною 2013 метрів виконані як бетонні гравітаційні споруди, тоді як найдовша Coteau-4 довжиною 1247 метрів є земляною. З 1932 по 1961 роки у спорудженому поперек каналу машинному залі стали до ладу 36 гідроагрегатів. Перші дві черги (14 та 12 агрегатів відповідно) використовували турбіни типу Френсіс, тоді як третя (10 агрегатів) отримала пропелерні (helice) турбіни. Станом на другу половину 2010-х загальна потужність цього обладнання, котре використовує напір у 24,4 метра, становила 1900 МВт. За рік воно виробляє 11,7 млрд кВт·год електроенергії. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 120 кВ. Ліворуч від машинного залу облаштовано судноплавний шлюз. Можливо також відзначити, що вище по течії річки Святого Лаврентія працює ГЕС R. H. Saunders/St. Lawrence-FDR подібної потужності, продукція якої, втім, ділиться між Канадою та США. Див. також Список найбільших електростанцій світу Примітки
Réserve écologique Chicobi

Die Réserve écologique Chicobi ist ein 21,23 km² großes Schutzgebiet im Westen der kanadischen Provinz Québec am Lac Chicobi bei Guyenne, rund 45 km von Amos entfernt. Lage Der Park repräsentiert im Rahmen des Schutzgebietsystems der Provinz die Grafschaftsgemeinde Abitibi und insbesondere die Hügellandschaften, wie die Collines Tanginan, die für die Region ebenso typisch sind, wie die torfreichen Ebenen. Die Collines Tanginan, eine Hügelkette, bilden das Rückgrat des Schutzgebiets. Sie ragen bis 440 m auf, während die Niederungsgebiete etwa 290 m über dem Meeresspiegel liegen. Es handelt sich um eine typische nacheiszeitliche Landschaft, die, im Gegensatz zur Umgebung, nie landwirtschaftlich genutzt wurde. Mehr als ein Drittel der Pflanzenarten Abitibis finden sich in dem kleinen Schutzgebiet. Der boreale Wald wird von der Schwarzfichte (französisch épinette noire) beherrscht, die feuchte, nur langsam entwässernde Standorte bevorzugt. Solche torfreichen Gebiete gibt es in Kanada, im Gegensatz zu Europa, immer noch sehr viele. Bedroht sind sie vor allem durch Dammbauten. So verschwanden allein durch die von ihnen ausgelösten Überschwemmungen 120.000 ha Torfgebiete in Québec, insgesamt verschwanden 174.000 ha. Die zweithäufigste Ursache für Verluste ist die Trockenlegung für die Waldwirtschaft. Im benachbarten Neubraunschweig ist hingegen das Torfabstechen für den Gartenbau die größte Bedrohung. Während aber die Provinzen Manitoba, Neuschottland, Prince Edward Island und Neubraunschweig einen größeren Teil dieser Gebiete unter Schutz gestellt haben, nämlich 25, 15, 12,5 und 11 % der Flächen, liegt dieser Anteil in Québec bei nur 3,6 %. Insgesamt weist die Provinz Torfböden im Umfang von 118.263 km² auf. Insgesamt nehmen sie in Kanada 17 % der Landesfläche ein, wobei die größte Gefahr für die Böden von der Landwirtschaft ausgeht. Bis zum Jahr 2000 waren in Québec nur 16.445 ha unter Schutz gestellt, was etwa 0,1 % der Gesamtflächen betrug. Dieser Anteil stieg bis 2008 auf 36.895 ha in Parks und seit 2002 weitere 383.001 in Biodiversitätsgebieten. Zu dieser Zeit bestanden 69 Réserves écologiques in Québec. Das älteste Schutzgebiet für Moore entstand 1978 mit Pointe-Heath. Zwar wurde der ökologische Wert des Gebiets spätestens Anfang der 1970er Jahre erkannt, doch dauerte es noch bis 2002, bis es unter Schutz gestellt wurde. Literatur Gildo Lavoie: Les réserves écologiques du Québec. Écrins d'un patrimoine méconnu, Éditions MultiMondes, Montreal 2023, S. 228. Siehe auch Réserves écologiques in Québec Weblinks Réserve écologique Chicobi, Regierungsseite Réserve écologique Chicobi bei Natural Resources Canada Anmerkungen
Réserve écologique Chicobi

La réserve écologique Chicobi est située à Lac-Chicobi, près du village de Guyenne au Canada. Ce site est protégé car il représente un bon aperçu de la région de l'Abitibi avant la colonisation. Le nom de la réserve provient du lac voisin de la réserve dont le nom signifie "où il n'y a pas d'îles" en algonquin. En 1966, le chanoine André Asselin organise à cet endroit les premiers stages scientifiques pour les jeunes qui deviendront le Camp-École Chicobi qui a accueilli des jeunes intéressés par la science pendant une cinquantaine d'années. Notes et références Annexes Articles connexes Réserves écologiques du Québec Liens externes Vues d'ensemble du Québec, Les principaux territoires protégés Ressources relatives à la géographie : Banque de noms de lieux du Québec Base de données toponymiques du Canada World Database on Protected Areas Portail de la conservation de la nature Portail de l'Abitibi-Témiscamingue
Nord-du-Québec

Nord-du-Québec ist eine Verwaltungsregion (französisch région administrative) im Norden der kanadischen Provinz Québec. Sie umfasst den größten Teil der Labrador-Halbinsel und mehr als die Hälfte der Fläche der Provinz. Die Einwohnerzahl beträgt 44.561 (Stand: 2016), die Landfläche 747.191,93 km² (hinzu kommen ca. 121.000 km² Gewässer), was einer Bevölkerungsdichte von 0,06 Einwohnern je km² entspricht. 54,4 % der Einwohner sprechen Französisch und 2,8 % Englisch als Hauptsprache. Die übrige Bevölkerung spricht hauptsächlich eine der Sprachen der Ureinwohner (Cree, Inuit, Naskapi und andere). Von den etwas mehr als 40.000 Einwohnern sind rund 13.000 Cree und 9.500 Inuit; die Bevölkerung europäischer Abstammung konzentriert sich im äußersten Süden. Geographie Vor 1912 war das am nördlichsten gelegene Gebiet, die Ungava-Halbinsel, als Ungava-Distrikt den Nordwest-Territorien zugeteilt; bis 1987 wurde es als Nouveau-Québec bezeichnet. Begrenzt wird Nord-du-Québec von der Hudson Bay und der James Bay im Westen, der Hudsonstraße und der Ungava-Bucht im Norden sowie Labrador im Nordosten. Im Süden und Südosten liegen die Verwaltungsregionen Abitibi-Témiscamingue, Mauricie, Saguenay–Lac-Saint-Jean und Côte-Nord. Verwaltung Nord-du-Québec besitzt keine einheitliche übergeordnete Verwaltungsstruktur für die gesamte Region, sondern ist in drei Gebiete mit je einem Regionalrat (conférence régionale des élus) eingeteilt. Nördlich des 55. Breitengrades liegt Nunavik, das fast gänzlich aus einer Tundralandschaft besteht. Die Region wird überwiegend von Inuit bewohnt, die in 14 „nordischen Dörfern“ (villages nordiques) entlang der Küste leben. Verwaltet wird Nunavik durch die Kativik-Regionalregierung (Administration régionale Kativik), mit Ausnahme des Dorfes Whapmagoostui. Hauptort ist Kuujjuaq. Jamésie ist das Gebiet südlich des 55. Breitengrades, das zum größten Teil von borealem Nadelwald bedeckt ist. Die Region besteht aus der Gemeinde Baie-James, die fast das gesamte Gebiet umfasst, sowie vier Enklaven, die den Status eigenständiger Gemeinden besitzen (Chibougamau, Chapais, Lebel-sur-Quévillon und Matagami). Hauptort ist Matagami. Seit 2007 besteht der Regionalrat Eeyou Istchee, der jene Gebiete umfasst, die vom Großen Rat der Cree verwaltet werden. Dabei handelt es sich um acht Enklaven in Jamésie und eine Enklave (Whapmagoostui) in Nunavik mit je einem Dorf der Cree. Weblinks Website der Region Nord-du-Québec Website von Nunavik Website des Verwaltungsgebiets Katvik Website des Großen Rates der Cree (Eeyou Istchee) Statistische Daten Nord-du-Québec. Commission de toponymie du Québec Einzelnachweise
Nord-du-Québec

Nord-du-Québec è la più vasta regione amministrativa della provincia canadese del Québec, situata nell'estremo nord. Ha una superficie di 839.000 km² dei quali 121.000 sono di specchi d'acqua, e nel 2005 possedeva una popolazione di 40.246 abitanti. Suddivisioni Il Nord-du-Québec si divide in due regioni distinte: A nord del 55 parallelo si trova Nunavik, popolato per la maggior parte da eschimesi. A sud del 55 parallelo si trova Jamésie. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Nord-du-Québec Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su nordduquebec.gouv.qc.ca. (EN) Nord-du-Québec, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.