NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Істмейн 1

ГЕС Істмейн 1 – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Споруджена в межах масштабного проекту Затока Джеймс, котрий передбачає деривацію ресурсу з ряду річок до сточища річки Ла-Гранд (має устя на східному узбережжі затоки Джеймс – південної-східної частини Гудзонової затоки). Південніше від Ла-Гранд розташоване сточище річки Істмейн, котра так само впадає до затоки Джеймс. З метою накопичення ресурсу перед подальшою деривацією на північ (відбувається через ГЕС Сарсель) на Істмейн створили велике водосховище, для чого річку перекрили кам’яно-накидною греблею висотою 69 метрів та довжиною 890 метрів. Крім того, для утримання водойми знадобилось ще 33 дамби, виконаних переважно як земляні споруди за виключенням трьох найбільших. Останні є кам’яно-накидними та мають висоту 39, 34 та 33 метри при довжині 1798, 408 та 2315 метрів відповідно. Створений резервуар має площу поверхні 603 км2 та об'єм 6,94 млрд м3, при цьому в операційному режимі припустиме коливання рівня між позначками 274 та 28 метри НРМ. Після греблі Істмейн певний час прямує на невеликій відстані від однієї з заток сховища, підходячи до неї менш ніж на один кілометр. В цьому місці (за 11 км на захід від греблі) облаштували машинний зал станції у якому встановили три турбіни типу Френсіс потужністю по 160 МВт, котрі при напорі 63 метри забезпечують виробництво 2,7 млрд кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному каналу повертається в Істмейн. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 315 кВ. Можливо також відзначити, що на початку 2010-х неподалік ввели в експлуатацію машинний зал ГЕС Істмейн 1-А, схема якої повністю повторює схему Істмейн 1. Поява цієї дублюючої споруди була викликана деривацією додаткового ресурсу із протікаючої південніше річки Руперт. Примітки
ГЕС Істмейн 1-А

ГЕС Істмейн 1-А — гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Споруджена в межах масштабного проекту Затока Джеймс, котрий передбачає деривацію ресурсу з ряду річок до сточища річки Ла-Гранд (має устя на східному узбережжі затоки Джеймс — південної-східної частини Гудзонової затоки). З центрального плато півострова Лабрадор на захід до затоки Джеймс прямує цілий ряд річок — Ла-Гранд, Істмейн, Руперт. Ще з 1980-х ресурс зі сточища Істмейн перекидали на північ для живлення гігантських гідроелектростанцій на Ла-Гранд, а у 2000-х взялись за деривацію із протікаючої далі на південь Руперт. На ній звели кам'яно-накидну греблю висотою 28 метрів та довжиною 515 метрів, крім того, ще одна споруда перекрила праву притоку Руперт річку Lemare. Створений таким чином підпір дозволив затопити водорозділ між ними та створити єдине сховище Bief Rupert amont (воно ж Ruper forebay), утримання якого також потребує кількох десятків дамб, що закривають численні сідловини. З північної частини Bief Rupert amont (колишнє сточище Lemare) прокладено тунель завдовжки 2,9 км, здатний пропускати 800 м3 води за секунду. Він виводить до сточища річки Nemiscau (так само права притоки Руперт, яка впадає нижче за Lemare), де розташоване водосховище Bief Rupert aval (воно ж Ruper tailbay). Цю водойму утримують численні дамби та дві більші греблі Nemiscau-1 і Nemiscau-2, виконані як кам'яно накидні споруди висотою 16 та 11 метрів при довжині 1252 та 247 метрів відповідно. Всього для створення двох названих водосховищ знадобилось спорудити 73 дамби загальною довжиною 28 км та прокласти 10 каналів довжиною 7 км. При цьому Bief Rupert amont має площу поверхні 29 км2, а Bief Rupert aval — 117 км2, а їх об'єм складає 1330 млн м3 та 332 млн м3 відповідно. З Bief Rupert aval, поверхня якого може коливатись між позначками 292,7 та 297,5 метра НРМ, через протоку вода дренується далі на північ до водосховища Істмейн, в якому відбувається коливання рівня в діапазоні 274,1 та 283,1 метра НРМ. Остання водойма, створена в межах проекту ГЕС Істмейн 1, має площу поверхні 603 км2, об'єм 6,94 млрд м3 та утримується кам'яно-накидною греблею висотою 69 метрів та довжиною 890 метрів. Після греблі Істмейн певний час прямує на невеликій відстані від однієї з заток сховища, підходячи до неї менш ніж на один кілометр. У цьому місці (за 11 км на захід від греблі) обіч облаштували машинні зали станцій Істмейн 1 та 1-А, при цьому останній ввели в дію у 2011—2012 роках саме з розрахунку на деривацію додаткового ресурсу з Руперт. Його обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 256 МВт, які при напорі у 63 метри забезпечують виробництво 2,3 млрд кВт-год електроенергії на рік. Подача ресурсу зі сховища до гідроагрегатів здійснюється через водоводи довжиною по 144 метри з діаметром від 9,4 до 8,7 метра. Відпрацьована вода по відвідному каналу повертається в Істмейн, з якої спрямовується далі на північ у сточище Ла-Гранд через ГЕС Сарсель. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 315 кВ. Примітки
ГЕС Romaine 1

ГЕС Romaine 1 — гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячись після ГЕС Romaine 2, становить нижній ступінь каскаду на річці Romaine, яка впадає з півночі до протоки Жака Картьє (сполучає устя річки Святого Лаврентія з її естуарієм — затокою Святого Лаврентія). У межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею з асфальтовим ядром висотою 42 метри та довжиною 850 метрів, котра потребувала 608 тис. м3 породи (та 5,6 тис. м3 асфальту). На час будівництва воду відвели за допомогою тунелю довжиною 0,4 км з перетином 12х9 метрів. Разом із однією допоміжною дамбою гребля утримує водосховище з площею поверхні від 11,2 км2 до 12,6 км2 та об'ємом 147 млн м3 (корисний об'єм 18 млн м3), в якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 80,8 та 82,3 метра НРМ (у випадку повені останній показник може підвищуватись до 83,3 метра НРМ). Зі сховища по правобережжю проклали підвідний канал довжиною 0,55 км, який переходить у два напірні водоводи. Останні живлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 135 МВт, які при чистому напорі у 61,5 метра повинні забезпечувати виробництво 1,4 млрд кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 315 кВ. Спорудження комплексу потребувало екскавації 1,4 млн м3 породи та використання 66 тис. м3 бетону. Примітки
ГЕС Romaine 2

ГЕС Romaine 2 – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячись між ГЕС Romaine 3 (вище по течії) та ГЕС Romaine 1, входить до складу каскаду на річці Romaine, яка впадає з півночі до протоки Жака Карт’є (сполучає устя річки Святого Лаврентія з її естуарієм – затокою Святого Лаврентія). В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею з асфальтовим ядром висотою 131 метр та довжиною 496 метрів, котра потребувала 4546 тис м3 породи (та 18,9 тис м3 асфальту). На час будівництва воду відвели за допомогою тунелю довжиною 0,5 км з перетином 12х15,7 метра. Крім того, для утримання сховища знадобились п’ять допоміжних дамб того ж типу що і гребля, висотою від 26 до 80 метрів та загальною довжиною 1817 метрів, на які пішло 2992 тис м3 породи (та 21,3 тис м3 асфальту). Разом ці споруди утримують водосховище з площею поверхні від 81 км2 до 85,8 км2 та об’ємом 3720 млн м3 (корисний об’єм 419 млн м3), в якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 238,8 та 243,8 метра НРМ (у випадку повені останній показник може підвищуватись до 244,1 метра НРМ). Зі сховища під правобережним масивом проклали дериваційний тунель довжиною 5,5 км з перетином 11,5х18,8 метра. В системі також працює вирівнювальний резервуар, що складається з шахти висотою 70 метрів з діаметром 8,5 метра та верхньої камери висотою 62 метри з діаметром 32 метри. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 320 МВт, які при чистому напорі у 156 метрів повинні забезпечувати виробництво 3,3 млрд кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, яка запроектована на роботу під напругою 735 кВ, проте спершу буде працювати з показником 315 кВ. Спорудження комплексу потребувало екскавації 3,5 млн м3 породи (в т.ч. 1,3 млн м3 у підземних спорудах) та використання 46 тис м3 бетону. Примітки
ГЕС Romaine 3

ГЕС Romaine 3 — гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячися між ГЕС Romaine 4 (вище по течії) та ГЕС Romaine 2, входить до складу каскаду на річці Romaine, яка впадає з півночі до протоки Жака Картьє (сполучає устя річки Святого Лаврентія з її естуарієм – затокою Святого Лаврентія). В межах проєкту річку перекрили кам'яно-накидною греблею із земляним ядром висотою 90 метрів та довжиною 408 метрів, котра потребувала 3576 тис м³ породи. На час будівництва воду відвели за допомогою тунелю довжиною 0,35 км з перетином 12×13 метрів. Крім того, для утримання сховища знадобилась допоміжна дамба висотою 28 метрів та довжиною 220 метрів, на яку пішло 189 тис м³ породи. Разом ці споруди утримують водосховище з площею поверхні від 34,5 км² до 38,6 км² та об'ємом 1878 млн м³ (корисний об'єм 475 млн м³), в якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 352,8 та 365,8 метра НРМ (у випадку повені останній показник може підвищуватися до 366,8 метра НРМ). Зі сховища по лівобережжю проклали дериваційний тунель довжиною 1,7 км з перетином 12,5х14 метрів, який переходить у два напірні водоводи. Останні живлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 197,5 МВт, котрі при чистому напорі у 119 метрів повинні забезпечувати виробництво 2 млрд кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, яка запроєктована на роботу під напругою 735 кВ, проте спершу буде працювати з показником 315 кВ. Спорудження комплексу потребувало екскавації 1,2 млн м³ породи (у т.ч. 0,4 млн м³ у підземних спорудах) та використання 45 тис м³ бетону. Примітки
Aeroportul Matane

Aeroportul Matane (IATA: YME, ICAO: CYME) este un aeroport din Matane⁠(d), La Matanie⁠(d), Bas-Saint-Laurent⁠(d), Provincia Québec, Canada. Situat la o altitudine de 31 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Matane Airport

Matane Airport är en flygplats i Kanada. Den ligger i regionen Bas-Saint-Laurent och provinsen Québec, i den östra delen av landet, 700 km nordost om huvudstaden Ottawa. Matane Airport ligger 26 meter över havet. Terrängen runt Matane Airport är varierad. Havet är nära Matane Airport åt nordväst. Närmaste större samhälle är Matane, 5,9 km sydväst om Matane Airport. Runt Matane Airport är det ganska glesbefolkat, med 34 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Les Galeries Chagnon

Les Galeries Chagnon is an enclosed regional shopping mall in Lévis, Quebec, Canada. It has 106 stores and its floor area is 526,734 square feet (48,935.2 m2). According to a 2006 study, the mall was one of six regional or larger malls in the Quebec metropolitan area, but the only one located south of the Saint Lawrence River. Les Galeries Chagnon was co-developed at the cost 15 million $ by Cadillac-Fairview and the Greater York Group, both of Toronto. It opened in 1974 as a two-level enclosed shopping centre of 515,000 square feet with 65 stores. On March 29, 2012, Target Canada announced its first 12 locations in Quebec to take over existing Zellers outlets and this initial selection included the store at Les Galeries Chagnon. On September 17, 2013, Target opened its store at Les Galeries Chagnon, the company's first location in the Quebec City area. Target eventually exited the Canadian market and the store at Les Galeries Chagnon was one of 13 bought by Walmart Canada in 2015. Anchor tenants Renaud-Bray Sports Experts/Atmosphere Walmart References External links Official website
Galeries Chagnon

Les Galeries Chagnon est un centre commercial à Lévis (Québec, Canada) qui a été nommé en honneur du maire de Lévis Vincent-F. Chagnon. Inauguré en août 1974, le centre compte maintenant une centaine de boutiques et services sur deux niveaux, avec une superficie de 497 652 pi2 (46 233 m2). Le centre commercial accueillait 4,8 millions de visiteurs en 2012. On a augmenté le centre commercial en 1985 et l'a rénové en 2000 et 2006. Il s'agit du centre commercial majeur sur la Rive-Sud de Québec. Les Galeries Chagnon était une propriété de Cadillac Fairview Corporation mais appartient maintenant à la société immobilière Westcliff. Daniel Touchette est le directeur général des Galeries Chagnon depuis octobre 2017. Références Liens externes Les Galeries Chagnon Portail du Québec Portail des entreprises
Communauté métropolitaine de Montréal

Die Communauté métropolitaine de Montréal (CMM) ist ein regionaler Zweckverband in der kanadischen Provinz Québec, bestehend aus Gemeinden in der Metropolregion der Stadt Montreal. Er wurde im Juni 2000 durch ein von der Nationalversammlung von Québec beschlossenes Gesetz geschaffen. Die CMM umfasst 82 Gemeinden mit zusammen 3,7 Millionen Einwohnern auf einer Fläche von 4258,97 km². Aufgaben Die CMM besitzt Planungs-, Koordinations- und Finanzierungskompetenzen in folgenden Bereichen: Raumplanung wirtschaftliche Entwicklung Kunst- und Kulturförderung öffentlicher Nahverkehr und Hauptstraßennetz Sozialwohnungsbau Infrastruktur und Dienstleistungen von regionaler Bedeutung Abfallentsorgung Abwasserreinigung Naturschutz Luftqualität Geomatik Zusammensetzung des Rates Der Rat der CMM setzt sich aus 28 Mitgliedern zusammen: der Bürgermeister von Montreal dreizehn Mitglieder des Rates der Agglomeration Montreal der Bürgermeister von Laval und zwei weitere Mitglieder des Stadtrates der Bürgermeister von Longueuil und zwei weitere Mitglieder des Agglomerationsrates von Longueuil vier Bürgermeister von Gemeinden in der Region Rive-Nord (Nordufer) vier Bürgermeister von Gemeinden in der Region Rive-Sud (Südufer) Liste der Gemeinden Weblinks Communauté urbaine de Montréal (französisch, englisch)
Região Metropolitana de Montreal

A Região Metropolitana de Montreal (em francês: Communauté métropolitaine de Montréal) é a segunda maior metrópole do Canadá, localizada na província de Quebec. Seu núcleo é Montreal, outras cidades de importância incluem Laval e Longueuil. Sua população é de 4 027 100 habitantes. Referências Ligações externas «Página oficial»
Большой Монреаль

Большой Монреаль (фр. Région métropolitaine de Montréal; неформально также фр. Le Grand Montréal) — высокоурбанизированный, а также и субурбанизированный регион, включающий сам город Монреаль, его агломерацию на одноимённом острове, а также 90 различных муниципалитетов, расположенных на островах и на суше по берегам рек Св. Лаврентия и Оттава, крупнейшие из которых — города Лаваль, Лонгёй и Сен-Жан-сюр-Ришельё. Термин используется при проведении переписей населения, в обиходе, в экономико-географическом районировании. Районирование Перепись населения Канады 2006 года зафиксировала 3 635 571 жителей на территории Большого Монреаля при общей территории мегаполиса 4258,97 км². Большая часть его населения (48,0 %) жила в трёх главных городах территории: Монреаль, Лаваль и Лонгёй. Процесс субурбанизации в последнее время интенсивно проходит на периферии мегаполиса — в его северных пригородах (Северная корона Монреаля) и южных (Южная корона Монреаля). В целом в данном мегаполисе проживало 48,2 % всего населения провинции Квебек, в том числе порядка 85 % всех иммигрантов в провинцию. Экономика региона, главным образом, специализируется на сфере услуг. См. также Городское сообщество Монреаля Exo — транзитная сеть автобусов и поездов между городами, входящими в состав Большого Монреаля. Примечания
Lac aux Castors

Der Lac aux Castors („Bibersee“) ist ein künstlicher See in Montreal, inmitten des Parc du Mont-Royal auf dem Montrealer Hausberg Mont Royal. Der See wurde 1938 in einem Sumpfgebiet nach Plänen des Landschaftsarchitekten Frederick Gage Todd angelegt. Der Name bezieht sich auf alte Biberdämme, die bei den Bauarbeiten zum Vorschein kamen. Der rund 200 Meter lange und 150 Meter breite See besitzt annähernd die Form eines vierblättrigen Kleeblatts. In unmittelbarer Nähe des Sees wird im Winter eine Eisbahn zum Schlittschuhlaufen sowie Snowtubing (Rodeln mit Reifenschlauch) angeboten. Am Westende des Sees befindet sich ein Pavillon, der 1961 eröffnet wurde. Weblinks Website des Parc du Mont Royal
Beaver Lake (Montreal)

The Beaver Lake (French: Lac aux Castors) is an artificial basin fitted in 1938 on a former swamp located on Mount Royal, in Montreal, Quebec, Canada. It was designed by architect Frederick Todd. It takes its name from an old beaver dam discovered during the work. Description About 200 metres (660 ft) by 150 metres (490 ft), Beaver Lake is shaped like a four-leafed clover. It was traditionally used as an outdoor rink in winter, but this practice ended in 2017, and skating now takes place on an artificial rink nearby. A canoe can be rented and used on this lake during the summer. The lake's average depth is approximately 15m and is said to cover approximately 1.5 hectares (15000m²). The surroundings of the lake are equipped for various recreational activities: skating and sliding in the winter and vast lawns in the summer. History The Beaver Lake pavilion Built between 1956 and 1958 and inaugurated in 1961, the pavilion is located west of the lake. Designed by architects Hazen Sise and Guy Desbarats of Montreal-based architectural firm Arcop, it was considered one of the most innovative buildings in Montreal, with a corrugated roof and large windows. It was renovated in 2005-2007. The pavilion houses a restaurant named The Pavilion. In 2007, the Ordre des architectes du Québec (Order of Architects of Quebec) awarded the Excellence Award in architecture to architects Pierina Saia and Réal Paul and to the City of Montreal for the conservation and heritage restoration of the Beaver Lake Pavilion. See also List of rivers and water bodies of Montreal Island External links (in French) Official site of Mount Royal Park Archived 2016-05-28 at the Wayback Machine (in French) Calypso: equipment image collection from the University of Montreal Mount Royal Pavilion web site
Lac aux Castors (Montréal)

Le lac aux Castors est un bassin artificiel situé dans le parc du Mont-Royal à Montréal, au Québec. Il a été dessiné par l'architecte Frederick Gage Todd en 1938 sur le site d'anciens marécages. Il tient son nom du fait que d'anciens barrages de castors ont été découverts lors des travaux. Description Long d'environ 200 m sur 150 m, le lac a une profondeur maximale de 6 mètres depuis qu’il a été creusé jusqu’au roc, lors des travaux de réfection de 2015, pour lutter contre la prolifération des algues. Les abords du lac sont aménagés pour diverses activités récréatives : patinoire naturelle et glissades l'hiver ; vastes pelouses l'été. À la suite de l'accident d'un véhicule d'entretien qui fit céder la glace lors d'un redoux en 2016-2017, la mairie de Montréal décide de fermer la patinoire hivernale. Histoire Pavillon du lac aux Castors Construit entre 1956 et 1958, inauguré en 1961, le pavillon du lac aux Castors est situé à l'ouest du lac. Œuvre des architectes Hazen Sise (en) et Guy Desbarats, il était considéré à l'époque de sa construction comme l'un des bâtiments les plus novateurs de Montréal, avec son toit ondulé et ses vastes baies vitrées. Il a bénéficié d'une rénovation en 2005-2007. La pavillon accueille un restaurant, nommé Le Pavillon. L’ordre des architectes du Québec décerne le Prix d’excellence en architecture 2007 aux architectes Pierina Saia et Réal Paul ainsi qu’à la ville de Montréal pour la conservation et la restauration patrimoniales du pavillon du Lac aux Castors. Notes et références Annexes Article connexe Liste des rivières et plans d'eau de Montréal Liens externes Site officiel du parc du Mont-Royal Calypso: collection d'images d'aménagement de l'Université de Montréal Site du restaurent le Pavillon Portail des lacs et cours d'eau Portail de Montréal Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Дабарско језеро (Монтреал)

Дабарско језеро фр. Lac aux Castors) је вештачко језеро изграђено 1938. године на планини Монт Ројал, недалеко од Монтреала у Квебеку. Дизајниран је од стране архитекте Фредерика Тода. Име носи по брани Дабра која је пронађена током изградње језера. Опис Дужине 200 метара и ширине 150 метара, језеро је изграђено у облику детелине са четири листа. До 2017. године, језеро се зими традиционално користило за клизалиште али је та традиција укинута због сигурности а клизање се сада одвија на вештачком клизалишту у близини. Околина језера опремљена је за разне рекреативне активности као што је на пример клизање зими и сунчање лети. Галерија Референце
Fourth Connecticut Lake

Der Fourth Connecticut Lake (übers.: Vierter Connecticutsee) ist ein See in der Great North Woods Region von New Hampshire, einem der Neuenglandstaaten der USA. Er liegt in der Gemeinde Pittsburg nahe der Grenze zu Kanada. Um den See herum liegt die Fourth Connecticut Lake Preserve, ein 78 acre großes Schutzgebiet. Er ist der Quellsee des Connecticut Rivers und der oberste und kleinste einer Kette von vier Seen, die den Namen des Flusses tragen und nur durch die Zählung unterschieden werden. Sein Abfluss ist ein Bach zum Third Connecticut Lake, dessen genauer Verlauf, und damit der Verlauf des größten Flusses von Neuengland in diesem Bereich, von der Aktivität der dort lebenden Biber abhängt. Der See ist ein saurer, kalter Karsee. Aufgrund der niedrigen Wassertemperatur wird eingebrachtes Pflanzenmaterial nur sehr langsam abgebaut. Bei entsprechender Trockenheit kommt es zum Austrocknen des Sees. Er friert im Winter zu, ohne durchzufrieren. Der gelöste Sauerstoff genügt für das ganzjährige Überleben des Fischbestandes und der ansässigen Flussotter. Andere um den See herum vorkommende Arten sind Dreizehenspecht und Tannenhuhn. Ein Teil des Sees wird von einer schwimmenden Matte aus Moosen, Seggen, Gräsern und anderen, zum Teil insektivoren Pflanzen, darunter Schlauchpflanzengewächse und Sonnentau, bedeckt, im See kommen Wasserschläuche vor. Er ist über einen Pfad zu erreichen, der von der US-3 nahe dem Grenzübergang nach Quebec aus entlang der Grenze und teilweise über kanadisches Gebiet verläuft. Einzelnachweise