NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Centrale de Shawinigan-2

La centrale de Shawinigan-2 est une centrale hydroélectrique au fil de l'eau d'Hydro-Québec érigés sur la rivière Saint-Maurice, à Shawinigan, dans la région administrative de la Mauricie, au Québec. La centrale a été construite en 1910 sous la supervision de l'ingénieur Julian C. Smith. Elle est mise en service en 1911 avec deux alternateurs à axe horizontal d'une puissance de 11 kW. Elle est agrandie à trois reprises, en 1913, 1922 et 1928, portant sa puissance installée à 204,5 MW. Notes et références Voir aussi Articles connexes Tour de la Cité de l'énergie de Shawinigan Shawinigan Water and Power Company Centrale de Shawinigan-3 Énergie hydroélectrique Liens externes « Centrale de Shawinigan-2 », Banque de noms de lieux du Québec, sur Commission de toponymie Centrale de Shawinigan-2 – Site d'Hydro-Québec (lien mort) Centrale de Shawinigan-2 – Centre d'expertise hydrique du Québec Portail de la Mauricie Portail de l’électricité et de l’électronique Portail des énergies renouvelables Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Chute-Allard

ГЕС Chute-Allard – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячись перед ГЕС Rapides-des-Coeurs, становить верхній ступінь каскаду на річці Saint-Maurice, яка у місті Труа-Рів'єр впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). Для роботи станції в 2008 році звели три бетонні гравітаційні споруди. Найбільша з них, інтегрована із машинним залом, розташована біля лівого берегу та має висоту 31 метр і довжину 157 метрів. Центральну та праву протоки перекривають призначені для пропуску надлишкової води греблі, котрі мають висоту 12 і 7 метрів та довжину 92 та 91 метр відповідно. Разом ці споруди утримують водосховище з об’ємом 12,9 млн м3. При цьому можливо відзначити, що більш ніж за вісім десятків кілометрів вище по течії ще з 1918 року в інтересах всього каскаду на Saint-Maurice працює велике водосховище Gouin. Його утримує головна бетонна гравітаційна гребля висотою 26 метрів та довжиною 502 метрів і десять допоміжних земляних дамб висотою від 2,5 до 11 метрів та загальною довжиною 2614 метрів. Резервуар має площу поверхні 1570 км2 при вельми малій середній глибині у 5 метрів. Машинний зал станції Chute-Allard у 2008-2009 роках обладнали шістьома турбінами типу Каплан загальною потужністю 62 МВт, які використовують напір у 17,8 метра. Відпрацьована вода потрапляє у відвідний канал довжиною 0,7 км, котрий прямує паралельно річці та забезпечує використання падіння на протяжній ділянці порогів. Примітки
Centrale de Shawinigan-3

La centrale de Shawinigan-3 est une centrale hydroélectrique au fil de l'eau construite sur la rivière Saint-Maurice, en aval des chutes de Shawinigan, dans la région administrative de la Mauricie, au Québec. Ses trois groupes turbines-alternateurs sont alimentés par trois conduites forcées hors sol qui relient la centrale à une prise d'eau située en amont de la rivière, au niveau d'un canal d'amenée creusé par la Shawinigan Water and Power Company (SWP) en 1899 et agrandi progressivement jusqu'en 1946. Cela permet à la centrale de bénéficier d'une hauteur de chute de 44,2 m. La centrale de Shawinigan-3 a été acquise par Hydro‑Québec lors de la seconde nationalisation de l'électricité au Québec le 1er mai 1963. Le premier groupe turbine-alternateur de la centrale a été mis en service le 15 novembre 1948 et les deux autres dans les premiers mois de 1949. À l'époque, les trois alternateurs représentaient une puissance installée de 195 000 hp(E) (145,47 MW). La centrale a coûté 4,397 millions de dollars CA à la SWP. La centrale de Shawinigan‑3 possède aujourd'hui une puissance installée de 194 MW avec le même équipement grâce à de nombreuses optimisations mécaniques par Hydro‑Québec. Voir aussi Articles connexes Tour de la Cité de l'énergie de Shawinigan Shawinigan Water and Power Company Centrale de Shawinigan-2 Hydro-Québec Énergie hydroélectrique Liens externes Centrale de Shawinigan-3 – Base de données TOPOS de la Commission de toponymie du Québec. Centrale de Shawinigan-3 – Site d'Hydro-Québec Centrale de Shawinigan-3 – Centre d'expertise hydrique du Québec Notes et références Portail de la Mauricie Portail de l’électricité et de l’électronique Portail des énergies renouvelables Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
Centrale de la Chute-Hemmings

La centrale de la Chute-Hemmings est une centrale hydroélectrique et un barrage d'Hydro-Québec érigés sur la rivière Saint-François, à Drummondville, dans la région administrative du Centre-du-Québec, au Québec. Cette centrale, d'une puissance installée de 29 MW, a été mise en service en 1925. La centrale a été citée monument historique par la ville de Drummondville en 2005. Notes et références Voir aussi Articles connexes Centrale de Drummondville Hydro-Québec Énergie hydroélectrique Liens externes Centrale de la Chute-Hemmings – Base de données TOPOS de la Commission de toponymie du Québec. Centrale de la Chute-Hemmings – Centre d'expertise hydrique du Québec Portail du Centre-du-Québec Portail des énergies renouvelables Portail des lieux patrimoniaux du Canada Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
Centrale de la Hart-Jaune

La centrale de la Hart-Jaune est une centrale hydroélectrique et un barrage d'Hydro-Québec érigés sur la rivière Hart-Jaune, dans la région administrative de la Côte-Nord, au Québec. Cette centrale, d'une puissance installée de 50 MW, a été mise en service en 1960. Elle desservait la ville minière de Gagnon (Québec). La production d'électricité de la centrale servait à l'origine à alimenter cette ville et les installations de la Compagnie Minière Québec Cartier, situées à proximité. Avec la fermeture la mine et de la ville, la centrale devint propriété d'Hydro-Québec. Elle est maintenant raccordée au réseau de transport d'électricité québécois par une ligne à 161 kilovolts de 135 km de longueur, la reliant au poste Normand près de Fermont. Notes et références Liens externes Ressources relatives à la géographie : Banque de noms de lieux du Québec Base de données toponymiques du Canada Centrale de la Hart-Jaune – Base de données TOPOS de la Commission de toponymie du Québec. Centrale de la Hart-Jaune – Site d'Hydro-Québec Centrale de la Hart-Jaune – Centre d'expertise hydrique du Québec Portail des énergies renouvelables Portail de la Côte-Nord Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Hart Jaune

ГЕС Hart Jaune — гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Використовує ресурс із річки Hart Jaune, лівої притоки Манікуаган, яка за 330 кілометрів на північний схід від міста Квебек впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). У межах проекту річку перекрили земляною греблею висотою 23 метри та довжиною 2440 метрів, яка утримує водосховище Петіт-Манікуаган з площею поверхні 251,6 км2 та об'ємом 1430 млн м3. За шість кілометрів нижче від неї Hart Jaune перекриває ще одна земляна споруда висотою 13 метрів та довжиною 458 метрів, котра утримує мізерний (в порівнянні з першою греблею) об'єм — 0,7 млн м3. Нарешті, ще за два кілометри нижче річку перекрили третьою земляною спорудою висотою 18 метрів та довжиною 469 метрів, котра утримує не набагато більший резервуар з об'ємом 7,5 млн м3. При цьому створений підпір сформував на лівобережжі витягнуту паралельно руслу Hart Jaune затоку довжиною 1,8 км, перекриту на завершенні інтегрованою з водозабором земляною дамбою висотою 25 метрів та довжиною 259 метрів. Від водозабору прокладено напірний водовід довжиною приблизно 0,2 км, який після вирівнювального резервуару баштового типу розгалужується на три завдовжки по 0,1 км. Основне обладнання станції становлять три турбіни загальною потужністю 51 МВт, які використовують напір у 39,6 метра. Основне обладнання станції становлять три турбіни загальною потужністю 51 МВт, які використовують напір у 39,6 метра. Відпрацьована вода прямує далі по Hart Jaune до її устя в гігантському кільцевому водосховищі Манікуаган, з якого живиться ГЕС Манік-5, що відноситься до каскаду на річці Манікуаган. Примітки
Centrale de la Première-Chute

La centrale de la Première-Chute est une centrale hydroélectrique et un barrage d'Hydro-Québec érigés sur la rivière des Outaouais, à Notre-Dame-du-Nord, dans la région administrative de l'Abitibi-Témiscamingue, au Québec. Cette centrale, d'une puissance installée de 130 MW, a été mise en service en 1968. Voir aussi Articles connexes Hydro-Québec Énergie hydroélectrique Liens externes Centrale de la Première-Chute – Base de données TOPOS de la Commission de toponymie du Québec. Centrale de la Première-Chute – Site d'Hydro-Québec. Centrale de la Première-Chute – Centre d'expertise hydrique du Québec. Portail des énergies renouvelables Portail de l'Abitibi-Témiscamingue Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Première-Chute

ГЕС Première-Chute — гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячись між ГЕС Rapides-des-Îles (вище по течії) та ГЕС Otto Holden, входить до складу каскаду на Оттаві, яка впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 38 метрів та довжиною 283 метри, яка утримує водосховище з площею поверхні 2,5 км2 та об'ємом 8,2 млн м3. Пригреблевий машинний зал у 1968—1975 роках обладнали чотирма гідроагрегатами, які використовують напір у 22,3 метра. На початок 2000-х їхня загальна потужність рахувалась як 124 МВт, а у другій половині 2010-х — вже як 131 МВт. Примітки
Centrale de la Sarcelle

La centrale de la Sarcelle est une centrale hydroélectrique et un barrage en construction depuis 2008 sur la rivière Eastmain par la Société d'énergie de la Baie James pour le compte d'Hydro-Québec, à 300 km au nord de Nemiscau, dans la région administrative du Nord-du-Québec, au Québec. Cette centrale aura une puissance installée de 150 MW. Le premier groupe de 50 MW a été mis en service le 5 avril 2013. La construction de cet aménagement hydroélectrique et de la centrale Eastmain-1-A s'inscrivent dans le cadre du projet de dérivation partielle de la rivière Rupert. Notes et références Voir aussi Articles connexes Centrale Eastmain-1 Projet de la Baie-James Hydro-Québec Énergie hydroélectrique Liens externes Centrale de la Sarcelle - Base de données TOPOS de la Commission de la toponymie du Québec. Projet de l'Eastmain-1-A-Sarcelle-Rupert - Site d'Hydro-Québec Portail des énergies renouvelables Portail du Nord-du-Québec Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Сарсель

ГЕС Сарсель – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Споруджена в межах масштабного проекту Затока Джеймс, котрий передбачає деривацію ресурсу з ряду річок до сточища Ла-Гранд (має устя на східному узбережжі затоки Джеймс – південної-східної частини Гудзонової затоки). Сарсель відноситься до південної траси деривації, якою до Ла-Гранд перекидається вода зі сточищ річок Істмейн та Руперт. При цьому вона знаходиться в гідротехнічній схемі нижче від станцій Істмейн 1/Істмейн 1-А, відпрацьований якими ресурс невдовзі потрапляє до водосховища Опінака. Ця велика – площа поверхні 1040 км2, об’єм 8,5 млрд м3 – водойма затопила водорозділ між Істмейн та її правою притокою Опінака, для чого створили підпір за допомогою кількох гребель: - зведеної на Істмейн кам'яно-накидної OA-11 висотою 33 метри та довжиною 3259 метрів; - земляної OA-10A1 висотою 30 метрів та довжиною 1042 метри, котра перекриває ліву притоку Опінаки; - кам'яно-накидної OA-05 висотою 33 метри та довжиною 414 метрів, зведеної на самій Опінаці. Крім того, для утримання резервуару звели шість земляних та одну кам’яно-накидну дамбу висотою від 4,6 до 26,5 та загальною довжиною 5254 метрів. Під час операційної діяльності поверхня водойми може коливатись в діапазоні від 211,8 до 215,8 метра НРМ. Сховище Опінака створили у 1980-х роках і первісно деривація ресурсу на північ до сточища Ла-Гранд (де й розташовані найпотужніші станції гідровузла) відбувалась без генерації електроенергії. Нарешті, в 2013-му на виході з цього резервуару у водосховище Бойд облаштували машинний зал ГЕС Сарсель. Тут встановили три бульбові турбіни загальною потужністю 150 МВт, які при напорі від 8,7 до 16,1 метра (номінальний напір 10,8 метра) забезпечують виробництво 1,1 млрд кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Centrale de la Péribonka

La centrale de la Péribonka est une centrale hydroélectrique et un barrage érigés à la confluence des rivières Péribonka et Manouane par Hydro-Québec, dans la région administrative du Saguenay–Lac-Saint-Jean, au Québec. Cette centrale, d'une puissance installée de 385 MW, a été mise en service en 2008. Notes et références Voir aussi Articles connexes Hydro-Québec Énergie hydroélectrique Liens externes Centrale de la Péribonka - Site d'Hydro-Québec Centrale de la Péribonka - Documentation et rapport du BAPE sur le projet Barrage de la Péribonka - Centre d'expertise hydrique Portail du Saguenay–Lac-Saint-Jean Portail des énergies renouvelables Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Перібонка

ГЕС Перібонка – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячись між ГЕС Chute-des-Passes (вище по течії) та ГЕС Chute-du-Diable, входить до складу каскаду у сточищі річки Сагне, яка за сто вісімдесят кілометрів на північний схід від міста Квебек впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). Станція розташована на річці Перібонка, найбільшому допливу озера Сен-Жан, з якого й бере початок згадана вище Сагне. В межах проекту звели кам’яно-накидну греблю висотою 80 метрів та довжиною 630 метрів, котра потребувала 3715 тис м3 матеріалу. Крім того, для закриття сідловин знадобились дві допоміжні дамби – кам’яно-накидна і земляна висотою 21 і 13 метрів та довжиною 623 і 193 метри відповідно. Разом ці споруди утримують витягнуте по долині річки на 35 км водосховище з площею поверхні 31,6 км2 та об’ємом 1082 млн м3 (корисний об’єм 47 млн м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні у операційному режимі між позначками 242,7 та 244,2 метра НРМ. Біля лівобережної частини греблі розташований підземний машинний зал, який обладнали трьома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 385 МВт. Це обладнання використовує напір у 67,6 метра та забезпечує виробництво 2245 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Rivière des Prairies generating station

The Rivière des Prairies generating station (in French: Centrale de la Rivière des Prairies) is a run of river hydroelectric power station on the Rivière des Prairies between the islands of Jesus and Montreal, Quebec, Canada. Built in 1929, it is now managed and operated by Hydro-Québec. It has a generating capacity of 48 MW. There is no lock allowing boats to bypass the dam. Statistics: Year built: 1929 Installed capacity: 48 MW Number of generators: 6 Hydraulic head: 7.32–7.93 m or 24–26 ft Hydraulic flow: ~ 1,000 m3/s (1,308 cu yd/s) Reservoir: n/a (run-of-river) See also Île de la Visitation List of bridges in Montreal List of crossings of the Rivière des Prairies List of hydroelectric stations List of reservoirs and dams in Quebec References External links Hydro-Québec website (English)
Centrale de la Rivière-des-Prairies

La Centrale de la Rivière-des-Prairies est une centrale hydroélectrique érigée sur la rivière des Prairies, à la pointe est de l'île de la Visitation, entre Laval et Montréal, au Québec. Cette centrale, d'une puissance installée de 45 MW, a été mise en service en 1929. Elle est la seule centrale d'Hydro-Québec à proximité immédiate de la métropole québécoise. Cette centrale a été acquise par la société d'État au moment de la nationalisation de la Montreal Light, Heat and Power, le 15 avril 1944. La rénovation de l'évacuateur de crues en 1985 a permis d'aménager une piste cyclable et un sentier pédestre sur la rive montréalaise, le Parc-nature de l'Île-de-la-Visitation, ainsi qu'une passerelle pour les pêcheurs du côté de Laval. Voir aussi Articles connexes Hydro-Québec Montreal Light, Heat and Power Énergie hydroélectrique Liens externes Centrale de la Rivière-des-Prairies Base de données TOPOS de la Commission de la toponymie du Québec. Centrale de la Rivière-des-Prairies - Site d'Hydro-Québec Portail de Montréal Portail de Laval (Québec) Portail des énergies renouvelables Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Рів'єр-де-Прері

ГЕС Рів'єр-де-Прері – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Розташована на Рів'єр-де-Прері – протоці,що з’єднує устя Оттави з річкою Святого Лаврентія (дренує Великі озера). В межах проекту протоку між правим берегом Рів'єр-де-Прері (він же острів Монреаль) та островом Île de la Visitation перекрили бетонною гравітаційною греблею Simon-Sicard висотою 11 метрів та довжиною 1357 метрів (разом з бічними частинами). Інша споруда того ж типу – гребля Rivière-des-Prairies – спершу тягнеться в напрямку течії річки, сполучаючи Île de la Visitation з наступним островом Île du Cheval de Terre, а за 1,8 км нижче від греблі Simon-Sicard завертає до лівого берегу. Ця споруда має довжину 1233 метри, висоту 12 метрів та утримує водосховище з об’ємом 15 млн м3. Розташована поперек річки частина греблі Rivière-des-Prairies включає машинний зал, обладнаний шістьома пропелерними (helice) турбінами загальною потужністю 54 МВт, які використовують напір у 7,9 метра. Примітки
ГЕС Les Cèdres

ГЕС Les Cèdres – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Разом з ГЕС Beauharnois використовує гідроенергетичний потенціал ділянки порогів на річці Святого Лаврентія (дренує Великі озера) безпосередньо вище від Монреалю. На відтинку між озерами Saint Francis та Saint-Louis річка проходить через три пороги – Coteau, Les Cedres та Cascades. На початку 20 століття центральний з них, де падіння складало 9,5 метрів, обрали для спорудження гідроелектростанції. Її інтегрований з бетонною гравітаційною греблею висотою 22 метри русловий машинний зал перекрив протоку шириною менше за 0,4 км між лівим берегом та островом Île Saveuse (при цьому загальна довжина споруди рахується як 4561 метр, що пояснюється наявністю бічних компонентів, котрі тягнуться уздовж берегів вище по течії). Права протока закрита за 3,2 км перед машинним залом за допомогою бетонних гравітаційних гребель Île-Juillet-1 та Île-Juillet-2, котрі мають висоту 15 метрів та 13 метрів при довжині 178 метрів та 400 метрів відповідно. Ці споруди з'єднують острів Île Aux-Vaches (продовжує вверх по течії Île Saveuse, з яким з’єднаний короткою дамбою) із малим островом Île-Juillet та далі з островом Île Salaberry. Що стосується останнього, то відділяюча його від правого берегу вузька протока закрита ще за десяток кілометрів вище по течі. Створений названими трьома греблями підпір утворює резервуар з об’ємом 75 млн м3. Машинний зал ввели у експлуатацію в 1914 році з дев'ятьма основними турбінами типу Френсіс та трьома допоміжними (потужністю по 1,25 МВт). Десяту основну турбіну запустили наступного року, а між 1918-м та 1924-м додали ще вісім, що довело загальну потужність станції до 162 МВт. Після того, як на початку 1930-х на обвідному каналу запустили ГЕС Beauharnois, котра використовує потенціал всіх трьох порогів одразу, перепуск води через природне русло річки зменшився та зробив недоцільним наявність допоміжних агрегатів. Що стосується основних, то станом на другу половину 2010-х власником об’єкту – компанією Hydro-Quebec – за ГЕС Les Cèdres рахується дванадцять турбін загальною потужністю 113 МВт. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 120 кВ. Примітки
ГЕС Rapides-des-Coeurs

ГЕС Rapides-des-Coeurs – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек. Знаходячись між ГЕС Chute-Allard (вище по течії) та ГЕС Rapide-Blanc, входить до складу каскаду на річці Saint-Maurice, яка у місті Труа-Рів'єр впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 35 метрів та довжиною 409 метрів, яка утримує водосховище з об’ємом 50,2 млн м3. Машинний зал станції у 2008-2009 роках обладнали шістьома турбінами типу Каплан загальною потужністю 76 МВт, які використовують напір у 22,3 метра. Примітки
Centrale des Rapides-Farmer

La centrale des Rapides-Farmer est une centrale hydroélectrique et un barrage d'Hydro-Québec érigés sur la rivière Gatineau, à Gatineau, dans la région administrative de l'Outaouais, au Québec. Cette centrale, d'une puissance installée de 98 MW, a été mise en service en 1927. Elle est située quelques centaines de mètres en aval de sa jumelle, la centrale de Chelsea. Références Annexes Articles connexes Centrale de Hull-2 Hydro-Québec Énergie hydroélectrique Liens externes Ressources relatives à la géographie : Banque de noms de lieux du Québec Base de données toponymiques du Canada Centrale des Rapides-Farmer – Site d'Hydro-Québec Centrale des Rapides-Farmer – Centre d'expertise hydrique du Québec Portail des énergies renouvelables Portail de l'Outaouais Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Rapides-Farmers

ГЕС Rapides-Farmers – гідроелектростанція у канадській провінції Квебек, за десяток кілометрів на північ від столиці країни Оттави. Знаходячись після ГЕС Chelsea, становить нижній ступінь каскаду на Гатіно, котра навпроти названого міста впадає ліворуч до річки Оттава (є так само лівою притокою річки Святого Лаврентія, що дренує Великі озера). В межах проекту річку над порогом Farmers перекрили земляною греблею U-подібної форми висотою 20 метрів та довжиною 1289 метрів, яка утримує лише невелике водосховище з об’ємом 2 млн м3. Що стосується накопичення ресурсу для стабілізації стоку, то для цього у верхній частині сточища Гатіно створені потужні резервуари Баскатонг (при ньому працює ГЕС Mercier) та Кабонга. Інтегрований у «вершину» греблі машинний зал обладнаний п’ятьма турбінами загальною потужністю 104 МВт, які використовують напір у 20,1 метра. Примітки
Lac-Robertson Generating Station

The Lac-Robertson Generating Station is a 21.6 MW hydroelectric power station in east of the Côte-Nord region of Quebec, Canada. It supplies power to the local communities, and is not connected to the main grid. Location The Lac-Robertson Generating Station is in the unorganized territory of Petit-Mécatina in Le Golfe-du-Saint-Laurent Regional County Municipality. The dam crosses the northeast end of the Petit lac Plamodon where it drains into the Véco River upstream from the north end of Lac Monger. The Lac-Robertson powerhouse is in the base of the dam. The spillway releases water from the southeast bank of the Petit lac Plamodon into the small Lac Soulier, which drains via Lac Cuillère into the west end of Lac Monger. From Lac Monger the Veco River flows a short distance into the Baie des Ha! Ha!. Dam The Hydro-Québec dam on the Véco River created the Robertson Reservoir for the Lac-Robertson Generating Station. The reservoir contains the former Lake Robertson and Lake Plamondon. The Lac-Robertson Dam was built in 1994. It It is a concrete-gravity dam on a treated rock foundation, and is 42 metres (138 ft) high. It has a holding capacity of 605,000,000 cubic metres (2.14×1010 cu ft). The watershed area is 1,300 square kilometres (500 sq mi). Power plant The Lac-Robertson hydraulic generating station has a capacity of 21.6 MW. It is not connected to the main power grid in Quebec. It is connected to the isolated diesel customers in the Labrador Straits region, supplying power to them when a surplus is available. The facility has two turbines. The hydraulic head is 38.5 metres (126 ft). The plant was commissioned in 1995. Fish The reservoir contains rainbow smelt, arctic char, brook trout and landlocked salmon. The water quality was monitored from 1990 to 1997. The dam had the effect of increasing mercury content in the lake water. Degradation of organic matter in the flooded zone releases mercury, which is transformed into methyl mercury and enters the food chain. These changes may have affected the water quality of the Véco River and Ha! Ha! Bay. Notes Sources