NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ministère de la Défense nationale (Canada)

Le ministère de la Défense nationale, abrégé en MDN, (en anglais : Department of National Defence abrégé en DND) est un ministère du gouvernement du Canada responsable pour défendre les valeurs canadiennes au Canada et à l'étranger. Il s'agit du plus grand ministère du gouvernement du Canada tant par son budget que par son nombre d'employés et d'édifices. Le ministère est dirigé par le sous-ministre de la Défense nationale qui est l'employé de la fonction publique le plus senior du ministère et qui se rapporte directement au ministre de la Défense nationale. Le MDN existe afin de fournir les capacités nécessaires au ministre de la Défense nationale afin d'exécuter son portfolio ainsi que de servir de soutien civil aux Forces armées canadiennes (FAC). En effet, selon la Loi sur la défense nationale, les FAC sont une organisation distincte et complètement séparée du MDN. Mission Le ministère de la Défense nationale, avec le concours des Forces armées canadiennes, doit notamment : protéger le Canada ; défendre l'Amérique du Nord en coopération avec les États-Unis ; contribuer à la paix et à la sécurité internationale. Histoire Le ministère de la Défense nationale est le plus gros ministère fédéral en termes d'employés et de budget ; il comprend [Quand ?]'les 62 000 membres réguliers des Forces canadiennes, 23 000 membres de la réserve des Forces canadiennes, et approximativement 22 000 civils travaillant pour le MDN. Le budget de fonctionnement accordé à ce ministère pour l'année fiscale de 2008-2009 est de 18,9 milliards de dollars canadiens. En 2006, le gouvernement annonçait un programme d'envoi de 17 milliards pour les projets d'investissements. Jusqu'en décembre 2003, soit après la réorganisation du gouvernement fédéral, le MDN a eu à sa charge les plans de situations d'urgence et de réponse du Canada, via le Bureau de la protection des infrastructures essentielles et de la protection civile, ainsi que la responsabilité du Centre de la sécurité des télécommunications, lequel est aussi une organisation mixte de personnel militaire et civil. Elle dispose d'un réseau de centres de recherches au sein de la Recherche et développement pour la défense Canada. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Department of National Defence (Canada) » (voir la liste des auteurs). Annexes Articles connexes Ministre de la Défense nationale Politique de défense du Canada Forces armées canadiennes Sécurité nationale au Canada Soutien social aux blessures de stress opérationnel (en partenariat avec Anciens Combattants Canada) Liens externes (en) Site officiel Ressource relative à l'architecture : Dictionary of Scottish Architects Portail de la politique canadienne Portail des Forces armées canadiennes
Министерство национальной обороны Канады

Министе́рство национа́льной оборо́ны (МНО, англ. Department of National Defence, DND, фр. Ministère de la Défense nationale) — министерство Правительства Канады, отвечающее за все вопросы, связанные с обороной Канады. Кроме гражданского персонала, МНО также включает в себя военнослужащих вооружённых сил Канады, известных как Канадские вооружённые силы, которые составляют примерно 2/3 штата министерства. История Министерство национальной обороны было образовано в 1946 — 1947 годы путём слияния министерств армии, авиации и флота. МНО — крупнейшее федеральное министерство по числу занятых и бюджету: в регулярных Канадских вооружённых силах насчитывается 65 000 членов, в основном резерве Канадских вооружённых сил — 26 000 членов и гражданских служащих МНО — примерно 29 000 человек. Планированные расходы министерства на 2008—2009 годы составляли 19,5 миллиарда канадских долларов. В 2006 году правительство объявило о программе капитальных проектов на 17 млрд долларов. До реорганизации федерального правительства в декабре 2003 года МНО с помощью Службы критической инфраструктуры и подготовки к аварийным ситуациям занималось подготовкой к аварийным ситуациям в Канаде. МНО также отвечает за Институт коммуникационной безопасности — организацию, штат которой наполовину состоит из гражданских и военнослужащих. МНО руководит министр национальной обороны. Оно расположено в штабе национальной обороны в Оттаве. См. также Вооружённые силы США Примечания Ссылки Department of National Defence and Canadian Forces Department of National Defence Видео на YouTube // Канал «dndtalk»
Nationella försvarsdepartementet

Nationella försvarsdepartementet (engelska: Department of National Defence, franska: Ministère de la Défense nationale), vanligen förkortat DND, är ett kanadensiskt regeringsdepartement som ansvarar för att försvara Kanadas intressen och värderingar hemma och utomlands. Det är Kanadas regerings största departement i fråga om budget och personal. Departementet leds av den biträdande försvarsministern, som är departementets högsta tjänsteman, och rapporterar direkt till försvarsministern. Nationella försvarsdepartementet existerar för att hjälpa ministern att utföra sina uppgifter, och fungerar som ett civilt stödsystem för den kanadensiska försvarsmakten. Enligt National Defence Act är den kanadensiska försvarsmakten helt skild från Nationella försvarsdepartementet. Nationella försvarsdepartementet leds för närvarande av den biträdande försvarsministern Richard B. Fadden. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kanadas försvarsdepartement.﻿
ГЕС Chenaux

ГЕС Chenaux – гідроелектростанція на кордоні канадських провінцій Онтаріо та Квебек. Знаходячись між ГЕС Bryson (вище по течії) та ГЕС Chute-des-Chats, входить до складу каскаду на Оттаві, яка впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). В межах проекту Оттаву на початку острова Малий Лімерик перекрили бетонними гравітаційними греблями Portage du Fort (висота 21 метр, довжина 505 метрів) та Chenaux (висота 29 метр, довжина 423 метри). Разом ці споруди утримують водосховище з площею поверхні 17,3 км2 та об’ємом 169 млн м3. Інтегрований у правобережну греблю Chenaux машинний зал у 1950-1951 роках обладнали вісьмома гідроагрегами загальною потужністю 143,7 МВт, які використовують напір у 11,6 метра. Примітки
ГЕС Des Joachims

ГЕС Des Joachims – гідроелектростанція на кордоні канадських провінцій Онтаріо та Квебек. Знаходячись між ГЕС Otto Holden (вище по течії) та ГЕС Bryson, входить до складу каскаду на Оттаві, яка впадає ліворуч до річки Святого Лаврентія (дренує Великі озера). Спорудження станції почалось у 1942-му, проте вже наступного року було призупинене через брак матеріалів в умовах Другої світової війни та відновилось по її завершенні в 1946-му. У межах проекту річку перекрили бетонною греблею Мак-Коннел-Лейк-Контрол висотою 37 метрів та довжиною 494 метри, котра утворила витягнуте по долині річки більш ніж на 90 км водосховище з площею поверхні 86,4 км2 та об'ємом 1,45 млрд м3. За кілометр вище від греблі по правобережжю витягнулась велика затока цього резервуару, котра має довжину біля 5 км та перекрита на завершенні ще однією бетонною спорудою – греблею Des Joachims висотою 55 метрів та довжиною 725 метрів. При ній розташований машинний зал, відпрацьована в якому вода повертається назад до Оттави по відвідному каналу довжиною 2,2 км, створення якого потребувало виїмки 1,15 млн м3 породи. Також можливо відзначити, що під час зведення комплексу використали 890 тис м3 бетону. Станцію в 1950-1951 роках обладнали вісьмома турбінами типу Френсіс потужністю по 40 МВт, які за два десятиліття модернізували до показника у 52 МВт. Гідроенергетична схема створена для використання перепаду висот у 40 метрів. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Управління станцією здійснюється дистанційно з Chenaux. Примітки
Ideal Bread Company Factory

The Ideal Bread Company Factory is a preserved industrial bakery building, located at 183 Dovercourt Road, in Little Portugal, Toronto. The former factory building was converted to residential lofts in 2007, designated under Part IV of the Ontario Heritage Act since 2003. Heritage details The building was opened as a commercial bakery by the Ideal Bread Company in 1919, which merged into Wonder Bakeries. The building was owned by the company until 1957. After designation under Part IV of the Ontario Heritage Act in 2003, the building was turned into residential lofts in 2007 (now known as the Argyle Lofts) by Core Architects. The designation plaque affixed to the building notes the following: "Montreal architect Sydney Comber designed this factory building in Edwardian Classical style. Its façades feature stone detailing and are divided into distinct bays by brick pilasters. Window design is unique to each level and reflects the original separation - by factory floors - of the processes of bread production. In the final stage, bread wagons were loaded from the ground-level archways on Argyle Street. In use as a bakery until 1957, this building was converted to residential lofts in 2007. The factory clock remains above the front entrance." Most of the industrial equipment inside the factory remained in place before the building was repurposed. There were fears the building would be demolished before it was decided to convert it to residential spaces; before the final decision was made to keep the building open, a temporary photo exhibit was used to illustrate the history of the site, featuring a local Toronto photographer. External links Construction journal covering the factory, from 1920 [1] References
Killarney Provincial Park

Killarney Provincial Park är en park i Kanada. Den ligger i provinsen Ontario, i den sydöstra delen av landet, 400 km väster om huvudstaden Ottawa. Killarney Provincial Park ligger 353 meter över havet. Terrängen runt Killarney Provincial Park är kuperad norrut, men söderut är den platt. Killarney Provincial Park ligger uppe på en höjd. Trakten runt Killarney Provincial Park är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.. Det finns inga samhällen i närheten. I omgivningarna runt Killarney Provincial Park växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Killarney Provincial Park.
Koffler Student Centre

The Koffler Student Centre is a building of the University of Toronto on its St. George campus, located at 214 College Street, Toronto. The centre houses a number of different student services, including the St. George location of the University of Toronto Bookstore, Career Centre, and health clinic. The ornate building is located at the northwest corner of St. George and College streets in a building that was formerly the home of the Toronto Reference Library. Despite its name, the main student centre on the St. George campus and home to the University of Toronto Students' Union is Student Commons, located at 230 College Street. History The building was opened in 1909 as the Toronto Public Library's Central Reference Library, Ontario's largest Carnegie library. It remained the home of the reference library until 1977, when it relocated to its current home at Bloor and Yonge. The building was then acquired by the University of Toronto, converted into the student services centre, and renamed after university supporter Murray Koffler of Shoppers Drug Mart. Architecture Designed by Alfred H. Chapman, the Beaux Arts building features a grand entrance fronting College Street by St. George Street, with stairs rising to the former library's piano nobile. A second, less prominent ground level entrance, located towards the western part of the College Street façade, balances the composition. This main façade fronting College Street is characterized by a sequence of lower paired windows set in a smooth grey stone wall. Its contrasting yellow brick upper section features six two-storey windows set between Corinthian columns. The original library's reading and reference room overlooked College Street through the large front windows. An addition by Chapman and Oxley in association with Wickson and Gregg was completed along St. George Street in 1930, the theatre was renovated in 1961 by Irving Grossman, and 1985 marked the renovation and restoration of the building headed by Howard D. Chapman (son of Alfred H. Chapman) and Howard V. Walker. The building was listed a heritage structure in Toronto's inventory of heritage properties in 1973. References External links Toronto Public Library page about the building
ГЕС Мозес-Сондерс

ГЕС Robert H. Saunders/St. Lawrence-Franklin D. Roosevelt – бінаціональна гідроелектростанція на межі провінції Онтаріо (Канада) та штату Нью-Йорк (США). Знаходячись перед ГЕС Beauharnois, становить верхній ступінь каскаду на річці Святого Лаврентія, яка дренує Великі озера. Пройшовши пороги Лонг-Саулт річка розділялась на дві протоки, котрі оминали великий острів Barnhart. Саме цю ділянку обрали для спорудження потужної гідроенергетичної схеми, котру реалізували між 1954 та 1959 роками. Праву протоку (котра повністю знаходиться на території США) перекрили бетонною греблею Лонг-Саулт висотою 33 метри та довжиною 902 метри, яка потребувала 570 тис м3 матеріалу. У складі гідрокомплексу вона забезпечує скидання надлишкової води під час повені та включає 30 шлюзів із шириною проходу 9 метрів. За шість кілометрів нижче ліву протоку повністю перекрила будівля руслового машинного залу висотою 60 метрів та довжиною 979 метрів, на яку пішло 678 тис м3 бетону. Разом з протяжними дамбами (лише на стороні США їх довжина складає 18 км) зазначені дві греблі утримують водосховище, котре носить назву Озеро Святого Лаврентія та має площу поверхні 259 км2 і об’єм 372 млн м3. Воно поглинуло пороги Лонг-Саулт та розповсюдилось вверх по долині на 48 км, до греблі Ірокез. Ця бетонна споруда висотою 22 метри та довжиною 604 метри не має власних генеруючих потужностей, а лише контролює перепуск води до Озера Святого Лаврентія. По правому берегу зі сховища у нижній б’єф проклали судноплавний канал Wiley-Dondero, котрий має два послідовні шлюзи – Eisenhower та Снелл – з розмірами шлюзової камери 223х23 метри. Залишки попереднього судноплавного каналу Корнуолл, який прямував по канадській території, наразі задіяні для перепуску надлишкової води. В машинному залі встановили 32 турбіни типу Каплан, котрі використовують напір у 25,3 метрів. Шістнадцять канадських мають потужність по 65,3 МВт (разом 1045 МВт), тоді як належні штату Нью-Йорк агрегати номіновані на рівні 57 МВт (разом 912 МВт). Постійна велика водність річки дозволяє досягати виского коефіцієнту використання потужності, так, лише ГЕС St. Lawrence-FDR виробляє 6,65 млрд кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Laura Secord Secondary School

Laura Secord Secondary School, also known simply as Laura Secord, is a public secondary school in St. Catharines, Ontario, Canada. It is located near the corner of Niagara and Carlton Streets. Laura Secord is a part of the District School Board of Niagara (DSBN). The school was founded in 1966. History Laura Secord Secondary School is named after Laura Secord, a Canadian heroine of the War of 1812. In 2016, the school celebrated its fiftieth anniversary. Performing Arts The earliest known video of a live performance by the rock band Rush was recorded at the school in 1974, as part of their appearance on the television series Canadian Bandstand. The school has had its own productions of musicals. Students performed Oklahoma! in 2014, Anything Goes in 2016, The Addams Family in 2018, and 9 to 5 in 2024. Athletics The Laura Secord Patriots compete in the Niagara Region High School Athletics Association (NRHSAA) region, one of four zones in the Southern Ontario Secondary Schools Association (SOSSA). As of 2023, a synthetic grass field was planned for the school. Notable alumni Ronnie Arneill; professional wrestler James Bryan McCollum – musician, songwriter, and music producer. McCollum is a guitarist for The Philosopher Kings and Prozzäk. Scott Feschuk – Canadian speechwriter, humorist and former newspaper journalist. See also Education in Ontario List of secondary schools in Ontario References External links Official website
Gananoque

Gananoque (offiziell Town of Gananoque) ist eine Gemeinde im Südosten der kanadischen Provinz Ontario. Sie liegt in den United Counties of Leeds and Grenville, wird jedoch nicht vom County verwaltet. Gananoque ist eine „separated municipalitiy/separated town“ und hat den Status einer Single Tier (einstufigen Gemeinde). Lage Die Gemeinde liegt am Nordufer des Sankt-Lorenz-Stroms, etwa 155 Kilometer südsüdwestlich von Ottawa bzw. etwa 30 Kilometer östlich von Kingston an der Einmündung des Gananoque Rivers. Die Stadt ist Ausgangspunkt für den Zugang zu den Admiralty Islands, einer Inselgruppe der Thousand Islands die teilweise auch zum Thousand-Islands-Nationalpark gehört. Geschichte Ursprünglich Siedlungsgebiet verschiedener Völker der First Nations, hauptsächlich der Irokesen und der Anishinaabeg, reicht die Geschichte der heutigen Gemeinde zurück bis in die Zeit der Ankunft europäischer Siedler Ende des 18. Jahrhunderts. Nach dem Amerikanischen Unabhängigkeitskrieg wurde der Loyalist Joel Stone, ein United Empire Loyalist, vom britischen König George III. für seine Treue zur Krone hier mit Land ausgezeichnet und aus dessen Ansiedlung, zu der auch eine mit Wasserkraft angetriebene Mühle gehörte, entwickelte sich die heutige Stadt. Im Krieg von 1812, dem Zweiten Unabhängigkeitskrieg, kam es bei der Ortschaft zu einem kleinen Gefecht zwischen britischen und amerikanischen Einheiten. Im Anschluss wurden hier Truppen stationiert, Befestigungen vorgenommen und der Hafen wurde Stützpunkt für eine Gruppen von Kanonenbooten, welche von hier aus in der nahegelegenen Inselgruppe patrouillierte und Transportschutz gab. Am 28. Mai 1936 wurde Gananoque durch die kanadische Regierung, auf Vorschlag des Historic Sites and Monuments Board of Canada, zu einem „nationalen historischen Ereignis“ erklärt. Demografie Der Zensus im Jahr 2016 ergab für die Siedlung eine Bevölkerungszahl von 5159 Einwohnern, nachdem der Zensus im Jahr 2011 für die Siedlung eine Bevölkerungszahl von noch 5194 Einwohnern ergeben hatte. Die Bevölkerung hat damit im Vergleich zum letzten Zensus im Jahr 2011 entgegen dem Trend in der Provinz um 0,7 % abgenommen, während der Provinzdurchschnitt bei einer Bevölkerungszunahme von 4,6 % lag. Bereits im Zensuszeitraum von 2006 bis 2011 hatte die Einwohnerzahl in der Siedlung entgegen den Trend um 1,7 % abgenommen, während sie im Provinzdurchschnitt um 5,7 % zunahm. Verkehr Gananoque liegt am Ontario Highway 401. Nördlich der Stadtgrenzen verläuft eine Eisenbahnstrecke der Canadian National Railway, auf der auch die Corridor-Personenzüge der VIA Rail verkehren und hier planmäßig halten. Der örtliche Flughafen (IATA-Code: -, ICAO-Code: -, Transport Canada Identifier: CNN8) liegt etwa 12 Kilometer nordwestlich der Stadt und hat drei asphaltierte Start- und Landebahn von jeweils nur 771 Metern Länge. Weblinks Gananoque. In: The Canadian Encyclopedia. Abgerufen im 1. Januar 1 (englisch, französisch). Einzelnachweise
Gananoque

Gananoque es un pueblo canadiense situado en la provincia de Ontario.​ Superficie Gananoque tiene una superficie de 7,01 km².​ Demografía En 2021, tenía 5383 habitantes, una densidad poblacional de 768,4 hab./km², y 2767 viviendas.​ Véase también Portal:Ontario. Contenido relacionado con Ontario. Referencias
Gananoque

Gananoque è un comune del Canada, situato nella provincia dell'Ontario, nelle contee unite di Leeds e Grenville. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Gananoque Collegamenti esterni Sito ufficiale, su gananoque.ca. (EN) Gananoque, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN, FR) Gananoque, su Enciclopedia canadese.
Гананокве (Онтарио)

Гананокве (енгл. Gananoque) је градић у Канади у покрајини Онтарио. Према резултатима пописа 2011. у граду је живело 5.194 становника. Становништво Према резултатима пописа становништва из 2011. у граду је живело 5.194 становника, што је за 1,7% мање у односу на попис из 2006. када је регистровано 5.285 житеља. Референце Спољашње везе
Gananoque

Gananoque är en ort i Kanada. Den ligger i provinsen Ontario, i den sydöstra delen av landet, 130 km söder om huvudstaden Ottawa. Gananoque ligger 84 meter över havet och antalet invånare är 5 458. Terrängen runt Gananoque är platt. Runt Gananoque är det ganska glesbefolkat, med 22 invånare per kvadratkilometer.. Det finns inga andra samhällen i närheten. Kommentarer Källor
Oakdale Golf & Country Club

Oakdale Golf & Country Club, founded in 1926, is a private, parkland-style golf and tennis club located in North York, Toronto, Ontario, Canada. It hosted the 2023 Canadian Open. History The club was founded in 1926 and is located about 15 miles north of Toronto's downtown. The course was built on what was farmland decades before the metropolis of Toronto spread and absorbed the property within its limits. Traces of a village have been found on the club grounds, adjacent to the Toronto Carrying-Place Trail. Since its founding, the club has asked its members to give back to the community in one way or another. In 1926 The Toronto Star ran a story with the headline: "Hebrews buy farm; build golf course." The club is known as predominantly Jewish, as members of the Toronto Jewish community bought the land to establish a Jewish country club in response to antisemitism in Canada in the 1920s and 1930s that strictly excluded Jews from private golf clubs, including the Rosedale Golf Club. Mark Sadowski, former president of the club, said: It was out of necessity that this club came into being. A hundred years ago the world was a very different place, and there were clubs who would not allow Jewish people to join or even play. And it was the same in the medical community and other aspects of business. There were very clear 'no blacks, no Jews, and no Asians' rules. However, religion has never been a requirement or barrier to membership, and anyone can join the club, which includes many non-Jews. It was selected as a new site for the 2023 Canadian Open tournament – the world’s third-oldest national championship – after Golf Canada realized that only a handful of Canadian Opens had been conducted within Toronto itself in the previous several decades. Nick Taylor won the 2023 tournament, becoming the first Canadian citizen to win the Canadian Open since 1954 and the first Canadian-born player to win the event since 1914. Course The golf course has 27 holes, 18 designed by Canadian architect Stanley Thompson in the 1920s and 1930s. A third nine was designed by Canadian Golf Hall of Famer Robbie Robinson, a disciple of Thompson, in 1957. Black Creek runs through the course. Each of the three nines are named for famous figures in Canadian golf: Thompson himself, George Knudson (eight-time PGA Tour winner), and Wilf Homenuik (the club's longtime teaching pro). Knudson won 8 tournaments on the PGA tour, and Homenuik won several tournaments as an amateur and Canadian PGA events. Both men were also club professionals at Oakdale. The June 2023 Canadian Open was played on a 7,460-yard composite routing that used some holes from each of the Homenuik and Thompson nines and all of the Knudson holes as the back nine. It was the first time the course was an RBC Canadian Open host venue. It was the 37th course in the tournament's 117-year history. Facilities The club's tennis facilities feature six outdoor courts, with pro shop and offers lessons and competitions. PGA Tour events 2023 Canadian Open – won by Nick Taylor See also Jewish country club References External links Oakdale Golf and Country Club Instagram page