Château Laurier

Fairmont Château Laurier je hotel s površino 61.000 m² in 429 sobami v središču Ottawe v Ontariu v Kanadi. Stoji v bližini križišča ulic Rideau Street in Sussex Drive ter je zasnovan v neogotskem slogu gradu v francoskem slogu, ki dopolnjuje sosednje stavbe parlamenta. Hotel stoji nad dolino Colonel By, kjer so zapornice Ottawa na Rideaujevega prekopa in gleda na reko Ottawa. Glavna jedilnica (zdaj soba Laurier) gleda na park Major's Hill. Sprejemne sobe so sestavljene iz sobe Adam v modri barvi Wedgewood, sobe Laurier, ki jo obdajajo rimski stebri, plesne dvorane v slogu Empir in salona, ​​okrašenega s kremnimi in zlatimi mavčnimi ornamenti. Hotel je bil leta 1980 razglašen za nacionalno zgodovinsko območje. Zgodovina Grand Trunk Railway 1909–1923 Predsednik Grand Trunk Railway, Charles Melville Hays, je naročil gradnjo Château Laurier, gradnja pa je potekala med letoma 1909 in 1912 za 2 milijona kanadskih dolarjev, vzporedno z gradnjo postaje Union Station v središču Ottawe (danes stavba kanadskega senata) čez ulico Rideau. Predor pod ulico Rideau povezuje obe stavbi. Ko se je hotel prvič odprl, so zasebne sobe stale 2 dolarja na noč. Od 350 sob jih je imelo 155 zasebne kopalnice, preostalih 104 sob pa je bilo opremljenih z umivalniki s priključki za toplo in hladno vodo. Poleg tega so bile na voljo spalnice in skupne kopalnice ter sobe za potujoče prodajalce z vzorčnimi mizami za razstavljanje blaga. Hotel se ponaša z originalnimi vitraži Tiffany in ročno oblikovanimi mavčnimi okraski iz leta 1912. Stavba je na zunanjih stenah okrašena z apnencem iz Indiane. Ima stožčaste stolpe, strešna okna in streho, obloženo z bakrom. Zatrepi so zapleteno izrezljani s cvetjem, zvitki in grbi. Tla v avli so iz belgijskega marmorja. Načrti za hotel so sprva sprožili nekaj polemik, saj naj bi bil grad zgrajen na takratnem delu parka Major's Hill. Sir Wilfrid Laurier, takratni kanadski premier, je pomagal zagotoviti pomembno lokacijo za gradnjo, hotel pa je bil sčasoma poimenovan v njegovo čast. Laurierjeva vlada je subvencionirala tudi pacifiško progo Grand Trunk Railway. Nadaljnji konflikt je sledil, ko je bil prvotni arhitekt Bradford Gilbert iz New Yorka odpuščen zaradi nesoglasij z vodstvom Grand Trunk Railway. Nato so za dokončanje načrta najeli montrealsko podjetje Ross and Macfarlane. Hotel naj bi se odprl 26. aprila 1912. Vendar pa je Hays, ki je bil na poti v Kanado na otvoritev hotela, tragično umrl na krovu ladje RMS Titanic, ko se je ta 15. aprila potopila. Uradniki Grand Trunka so 12. junija 1912 priredili bolj umirjeno otvoritveno slovesnost, ki se je je udeležil sir Wilfrid Laurier. V podkleti so bile pralnica, delavnice za popravila, inženirski in elektro oddelek. Brivnica je bila dodana leta 1918. Avgusta 1914 je major Raymond Brutinel v hotelu vpisal prve rekrute v Kanadsko avtomobilsko mitraljesko brigado (CAMGB). Spominska plošča z okroglim bareljefom brigadnega generala Brutinela in reliefom mitraljezcev na grebenu Vimy je posvečena spominu na Brutinela, ki je poveljeval CAMGB, pripadnikom Kanadske mitraljeske brigade, ki so umrli v aktivni službi, in v čast tistim, ki so služili. Kanadska nacionalna železnica 1923–1988 = Ko je Grand Trunk leta 1923 postal del Kanadske nacionalne železnice, je Château Laurier postal eden najpomembnejših hotelov v CN. Poleg hotelskih gostov je Château Laurier skozi leta služil tudi kot dom dveh pomembnih ottawskih ustanov. Od julija 1924 do oktobra 2004 je stavba v zgornjem sedmem in osmem nadstropju gostila lokalne angleško- in francosko-jezične radijske postaje Kanadske radiotelevizije (CBC). Slavni portretni fotograf Yousuf Karsh je od leta 1972 do 1992 vzdrževal svoj atelje in rezidenco v Château Laurier. Leta 1929 je vzhodno krilo, ki sta ga zgradila montrealski arhitekt John Archibald in arhitekt CN John Schofield ob aveniji Mackenzie, dobilo 240 sob. Čeprav je imela zunanjost prizidka francosko zasnovo, je notranja avla spominjala na angleško ali škotsko baronsko dvorano. Imela je temne hrastove obloge, galerijo z ograjo s pogledom na dvojno visok prostor in lovske trofeje. Avla je vodila v kongresno dvorano, glasbeno sobo in gosposki salon. Plesna dvorana je imela obokan strop, stebre in bogate zavese. Ultramoderna kuhinja je bila zasnovana za do 5000 ljudi. Čajnica Jasper, ki jo je leta 1929 zasnoval Edwin Holgate, je bila okrašena z umetnostjo staroselcev s pacifiške obale, stebri, vklesani v totemske drogove, ki so obdajali plesišče, in svetilke, okrašene z motivi medvedov, orlov in vran. Med letoma 1929 in 1991 je bil Canadian Grill mehko osvetljena in temno obložena podzemna restavracija, kjer so gostje jedli specialiteto, pečeno goveje rebro v soku, in plesali ob glasbi v živo. Leta 1930 je hotel dodal 18-metrski notranji bazen v slogu art déco. V 1930-ih in 1940-ih so "terapevtski" zdraviliški centri ponujali električno terapijo, ultravijolične svetilke in izmenične tokove vroče in hladne vode strankam z živčnimi težavami, otroško paralizo ali težavami s hrbtom. Hotel je leta cvetel in gostil kraljeve družine, voditelje držav, politične osebnosti, zvezdnike in člane kanadske elite. R. B. Bennett je med svojim mandatom kanadskega premierja, od leta 1930 do 1935, živel v hotelski suiti. V zgodnjih 1960-ih je v hotelu Chateau Laurier živel in delal radijski in televizijski voditelj Alex Trebek. V 1960-ih in 1970-ih sta gradnja številnih konkurenčnih hotelov v prestolnici in zaprtje postaje Union Station privedla do počasnega upada bogastva gradu. Leta 1965 je bil Jasper Lounge preurejen v slog angleške gostilne z imenom Cock and Lion, z hrastovimi in starimi opečnimi stenami. Sindikat je protestiral proti odločitvi vodstva, da moške natakarje v novem pubu zamenja z mladimi ženskami v globoko izrezanih majicah, vendar je na sodišču izgubil primer. Marca 1968 sta Graham Nash in Joni Mitchell bivala v hotelu Chateau med koncerti v Ottawi. Nash je obiskal Mitchellovo sobo, kjer mu je zaigrala 18 svojih trenutnih pesmi. Kmalu zatem sta začela romantično razmerje, ki je bilo opisano v pesmih Willy Mitchell in Our House Nash. Leta 1981 je bil hotel razglašen za nacionalno zgodovinsko območje Kanade. Hotel Westin se je odprl čez cesto leta 1983, lastnika pa sta se v 1980-ih lotila prenove v vrednosti 21 milijonov kanadskih dolarjev, da bi prenovila in obnovila Château Laurier, s čimer sta mu povrnila položaj vrhunskega hotela v Ottawi. Dodali so nov porte-cochère na ulici Wellington, posvetlili temni les v avli in odstranili živalske trofeje ter brivnico. V četrtem nadstropju sta bila ločen salon in recepcija. Kadilnica je bila preurejena v čitalnico, salon Cock and Lion pa je nadomestil butični nakupovalni center s strešno osvetlitvijo. Leta 1985 se je v novem zastekljenem prostoru s pogledom na ulico Rideau odprl salon Zoe's Lounge, poimenovan po Zoé Laurier, ženi sira Wilfreda Laurierja. Do leta 1991 je Peacock Alley, prostor za druženje in »videti in biti viden«, ki se je nahajal na širokem hodniku v glavnem nadstropju, ki se je raztezal vzdolž zahodne strani hotela, nadomestila elegantna restavracija Wilfrid's. Ta nova restavracija je ponujala impresiven razgled na stavbe parlamenta, zapornice kanala Rideau in reko Ottawo. Canadian Pacific Hotels 1988–1999 Hotel je upravljalo podjetje Canadian National Hotels, dokler verige leta 1988 ni kupilo podjetje Canadian Pacific Hotels. Fairmont Hotels and Resorts 1999–danes Leta 1999 se je hotel preimenoval v Fairmont Château Laurier, potem ko je Canadian Pacific Hotels kupil ameriško hotelsko verigo Fairmont in spremenil ime v Fairmont Hotels and Resorts. Novo podobo je zagotovil Wilfrid's v glavnem nadstropju, njegova velika okna pa so dajala svetlobo in pogled na parlamentarne stavbe, zapornice Rideaujevega prekopa in reko Ottawo. Hotel je le nekaj metrov oddaljen od nekaterih najpomembnejših znamenitosti prestolnice in državnih/diplomatskih stavb, vključno s Parlament Hillom, Rideaujevim prekopom, Narodno galerijo Kanade, tržnico ByWard, Nacionalnim vojnim spomenikom, ameriškim veleposlaništvom in centrom CF Rideau. Zaradi bližine teh stavb in dejstva, da je bil skozi leta dom in zbirališče številnih pomembnih političnih osebnosti, se hotel pogosto imenuje tretji dom parlamenta. Hotel je bil navdih za Hotel du Canada v paviljonu Canada (Epcot) v Orlandu na Floridi. Leta 2000 je Kraljevi arhitekturni inštitut Kanade izbral stavbo za eno od 500 najboljših stavb, zgrajenih v Kanadi v zadnjem tisočletju. Ob 100. obletnici je bil Fairmont Château Laurier uvrščen med druge arhitekturno zanimive in zgodovinsko pomembne stavbe na sejmu Doors Open Ottawa, ki je potekal 2. in 3. junija 2012. Leta 2013 je hotel kupilo podjetje Capital Hotel Limited Partnership (podružnica vancouverskega podjetja Larco Investments Ltd.), vendar je za upravljanje najelo podjetje Fairmont. Septembra 2016 je Larco predlagal pomemben prizidek za razvoj apartmajev za dolgoročno bivanje. Zasnova prizidka se precej razlikuje od zasnove prvotne stavbe in je bila deležna kritik. Svet Ottawe je junija 2018 soglasno glasoval za prenos pooblastila za odobritev prenove na mestne uslužbence. Zaradi izjemnega javnega ogorčenja je bil vložen predlog za preklic Larcovega dovoljenja za dediščino, dokler ne predloži načrta, ki bi bil bolj usklajen z originalno strukturo. Svet Ottawe je ta predlog 11. julija 2019 zavrnil z glasovanjem 13 proti 10 in projekt se je nadaljeval. Kljub začetnim postopkom je UNESCO zahteval ponovno oceno razširitve hotela, saj obstajajo pomisleki glede celovitosti pogleda na okoliške kanale. Leta 2018 je bil hotel prizorišče dramske spletne serije Chateau Laurier. Zaradi proračunskih omejitev pa je bila serija dejansko posneta v hotelu Fairmont Royal York v Torontu. Sklici Zunanje povezave Uradna spletna stran Emporis Listing