Jezero svaté Kláry

Jezero svaté Kláry (anglicky Lake St. Clair; francouzsky Lac Sainte-Claire) je mělké sladkovodní jezero v systému Velkých jezer na hranici mezi Kanadou a USA. Leží mezi Huronským a Erijským jezerem a spolu s řekou svaté Kláry a řekou Detroit tvoří spojení mezi oběma jezery. Rozloha jezera činí zhruba 1114 km² a průměrná hloubka nepřesahuje několik metrů; nejhlubší místa a udržovaný lodní kanál dosahují přibližně 8 m. Z hydrologického hlediska jezero tvoří článek lodní cesty Velkých jezer, ačkoli se formálně neřadí mezi „pět Velkých jezer“. Pro svou polohu a velikost je někdy označováno jako „šesté Velké jezero“. Geografie Jezero se rozkládá v jihovýchodním Michiganu a jihozápadním Ontariu, asi 10 km severovýchodně od center měst Detroit a Windsor. Má přibližně oválný půdorys; od severu k jihu měří asi 42 km, od západu k východu přibližně 37 km. Vzhledem k velmi malé průměrné hloubce (okolo 3–3,5 m) patří mezi poměrně mělká, ale plošně rozsáhlá severoamerická jezera. Hlavním přítokem je řeka svaté Kláry, která přivádí vodu z Huronského jezera a při ústí vytváří rozsáhlou deltovou oblast s množstvím kanálů a ostrovů (např. Harsens Island). Delta jezera svaté Kláry je považována za největší říční deltu v systému Velkých jezer. Mezi další významné přítoky patří kanadské řeky Thames a Sydenham a americká Clinton. Voda z jezera odtéká jeho jihozápadním okrajem do řeky Detroit a dále do Erijského jezera. Průměrná doba zdržení vody v jezeře je krátká – pohybuje se kolem 7 dnů, při vysoké průtočnosti systému dokonce jen několik málo dní. Naopak v klidnějších podmínkách a mimo hlavní lodní kanál může část vodní masy v jezeře přetrvávat i několik týdnů. Pojmenování Původní obyvatelé oblasti, příslušníci několika indiánských kmenů (např. Mississauga), využívali jezero jako součást dopravní sítě Velkých jezer a označovali je různými názvy, které často odkazovaly na vír či „sladké moře“ (na rozdíl od slané vody oceánu). Dne 12. srpna 1679 doplul na jezero francouzský průzkumník René Robert Cavelier de La Salle, který vodní plochu pojmenoval Lac Sainte-Claire' podle svaté Kláry z Assisi, jejíž svátek připadá právě na tento den. V pozdějších stoletích se ustálila anglická podoba názvu Lake St. Clair; ta byla postupně přenesena i na okolní okresy, města a jiné geografické objekty (např. město St. Clair). Vodní režim a prostředí Hydrologicky je jezero svaté Kláry integrální součástí systému Velkých jezer. Voda z Huronu do něj přitéká přes řeku svaté Kláry, prochází mělkou jezerní pánví a následně odtéká řekou Detroit do Erijského jezera. Vzhledem k malému objemu vody a krátké době zdržení reaguje hladina jezera poměrně rychle na změny průtoku v celém systému i na větrné poměry. Jezeru dominuje rozsáhlá deltová oblast na severním konci, kde se řeka svaté Kláry větví do mnoha ramen a vytváří mokřady, říční ostrovy a laguny. Východní (ontarijská) část pobřeží jezera a navazující mokřady byly vyhlášeny národní ptačí rezervací St. Clair National Wildlife Area a zároveň ramsarskou lokalitou „St. Clair“ (mokřad mezinárodního významu). Oblast slouží jako klíčové shromaždiště a hnízdiště vodního ptactva na křižovatce Atlantického a Mississippského tahového koridoru. Doprava a rekreace Jezero je součástí hlavní lodní cesty mezi Duluthem na Hořejším jezeře a průmyslovými oblastmi kolem Erijského jezera a řeky svatého Vavřince. Z důvodu nízké přirozené hloubky je přes střed jezera udržován bagrovaný lodní kanál o hloubce přibližně 8–9 m, který umožňuje průjezd jezerních nákladních lodí. Pobřeží jezera je hustě osídleno a patří k významným rekreačním oblastem regionu metropolitního Detroitu. Na americké i kanadské straně se nachází řada jachtařských a lodních klubů, rekreačních přístavů a veřejných pláží (např. Lake St. Clair Metropark v Michigan, pláže u Mitchell's Bay a Belle River v Ontariu). Jezero je oblíbené pro rekreační plavbu, jachting, sportovní rybolov i zimní aktivity (bruslení, snowkiting) v obdobích, kdy jeho část zamrzá. Kvalita vody a znečištění Poloha jezera „na cestě“ mezi Huronem a Eriem znamená, že kvalitu jeho vody určují jak přítoky z povodí, tak stav celého systému Velkých jezer. V 60. a 70. letech 20. století vedly průmyslové emise, zejména výpusti rtuti z chemického provozu v Sarnia (Ontario), k uzavření komerčního rybolovu kvůli bioakumulaci toxických látek v rybách. Pozdější monitoring ukázal postupný pokles koncentrací a komerční rybolov zůstal dlouhodobě omezen, zatímco sportovní rybolov je povolen s určitými doporučeními ke konzumaci ryb. Kvalita pitné vody je průběžně sledována, neboť z jezera nebo těsně pod jeho odtokem odebírá vodu řada měst na obou stranách hranice (např. Windsor a část metropolitní oblasti Detroit). Dle dostupných zpráv splňuje upravená voda standardy pro pitnou vodu, přesto však regionální úřady vydávají podrobné pokyny k bezpečné konzumaci ryb a sledování květů sinic. Lidské osídlení Pobřeží jezera svaté Kláry bylo využíváno již před příchodem Evropanů jako sezónní loviště a dopravní koridor. Archeologické nálezy (např. lokalita Crawford Knoll v deltě řeky svaté Kláry) dokládají osídlení v období 1500–1000 př. n. l. Po evropské kolonizaci se jezero stalo součástí důležité obchodní a vojenské trasy mezi Montrealem, Velkými jezery a vnitrozemím Severní Ameriky. Na březích a v okolí jezera vyrostla řada měst, z nichž největší jsou Detroit na americké a Windsor na kanadské straně. Jejich metropolitní oblasti dnes tvoří jeden z nejvýznamnějších průmyslových a dopravních uzlů severoamerického kontinentu. Související články Velká jezera Řeka svaté Kláry Detroit (řeka) Detroit Windsor (Ontario) Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Lake St. Clair na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu jezero svaté Kláry na Wikimedia Commons Bathymetrická mapa jezera Erie a jezera svaté Kláry (NOAA) Aktuální meteorologická a hydrologická data z bóje LSCM4 (NOAA) Lake St. Clair summary report na GreatLakes.net