NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
White River (Oberer See)

Der White River (englisch für „Weißer Fluss“) ist ein Fluss im Thunder Bay District der kanadischen Provinz Ontario. Flusslauf Er hat seinen Ursprung im Negwazu Lake 20 km östlich der gleichnamigen Stadt White River. Von dort fließt er in westlicher Richtung, passiert den Pokei Lake White River Wetlands Provincial Park und die Stadt White River, sowie 50 km weiter abstrom die Siedlung der Pic Mobert First Nation. Hier durchfließt er den im White Lake Provincial Park gelegenen See White Lake. Nach etwa 140 km erreicht der Fluss den Oberen See. Die letzten Kilometer legt er dabei innerhalb des Pukaskwa-Nationalparks zurück. Wasserkraftnutzung Das Umbata Falls-Wasserkraftwerk () liegt etwa 30 km südöstlich von Marathon am White River. Das Laufwasserkraftwerk liefert mit zwei SAM Kaplan-Turbinen bei einer Fallhöhe von 32,8 m eine Leistung von 23 MW. Die Jahresleistung beträgt 109.102 MWh. Regional Power und die Pic Mobert First Nation planen den Bau von zwei weiteren Wasserkraftwerken – Upper White – Gitchi Animki Bezhig (9 MW) und Lower White – Gitchi Animki Niizh (10 MW) – 50 km südlich der Stadt White River. Tourismus Vom White Lake Provincial Park aus kann der White River 70 km flussabwärts bis zur Mündung in den Oberen See per Kanu ganzjährig befahren werden. Es gibt mehrere Stromschnellen auf der Strecke. Weblinks White River In: Canadian Geographical Names Data Base (CGNDB, englisch) lakesuperioradventures.ca Einzelnachweise
White River (Ontario)

The White River (French: rivière White) is a tributary of Lake Superior in Thunder Bay District, Ontario, Canada. It starts at Negwazu Lake and flows in a predominantly western direction to Lake Superior, passing through the Township of White River. The White River has many stretches of whitewater and four waterfalls with some difficult portages, making the river suitable for advanced canoeists. The lower part of the river has occasional oxbows and meanders. Among its tributaries are the Bremner, Depew, and Oskabukuta Rivers. The river contains a diversity of fish species, including healthy walleye populations. Provincial parks Several sections of the river are protected in parks and reserves. The Pokei Lake/White River Wetlands Provincial Park is about 15 kilometres (9.3 mi) southeast of the town of White River. This 1,768 hectares (4,370 acres) non-operating park includes a very large inland riparian wetland system of various types, that form flood plains along roughly 10 kilometres (6.2 mi) of the White River. Directly south of the White Lake outlet, the river flows briefly through the White Lake Forest Reserve. Then follows the White Lake Provincial Park Addition, which protects a 55 kilometres (34 mi) long stretch of the lower White River, from Brothers geographic township to the boundary of Pukaskwa National Park. This 200 metres (660 ft) wide natural corridor on both sides of the river was added to the pre-existing provincial park in 2006 to protect a notable canoe route, used by Aboriginal people and recorded in 1827 as the "Wabista or White River– navigable for small canoes". The White River in this section flows through 16 landform vegetation combinations, and drops 90 metres (300 ft) or about four metres per kilometre. The remaining 14 kilometres (8.7 mi) of the river is protected in the Pukaskwa National Park. There the river is crossed by the White River Suspension Bridge, set 23 metres (75 ft) above the Chigamiwinigum Falls. Hydroelectricity The White River system has 3 hydroelectric generating stations (all located within the White Lake Provincial Park): Gitchi Animki Bezhig (Big Thunder One) and Gitchi Animki Niizh (Big Thunder Two) are 2 installations about 10 kilometres (6.2 mi) apart, with a combined generating capacity of 18.9 MW. Completed in 2016 and owned by a joint venture of the Pic Mobert First Nation and Regional Power, the facilities replace an old dam that regulated lake levels and flood flows on White Lake. Umbata Falls hydroelectric generation station is approximately 30 kilometres (19 mi) southeast of Marathon, just east of the Pukaskwa Park boundary. It is a run-of-the-river type facility with a head of 32.8 metres (108 ft) and capacity of 23 MW. It was commissioned in 2008 and co-owned by the Pic River First Nation and Innergex Group. See also List of rivers of Ontario Pukaskwa River - nearby river with similar characteristics References
White River, Ontario (vattendrag)

White River är ett vattendrag i Kanada. Det ligger i provinsen Ontario, i den sydöstra delen av landet, 900 km väster om huvudstaden Ottawa. I omgivningarna runt White River växer i huvudsak blandskog. Trakten runt White River är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Källor
Burlington Canal Lift Bridge

Burlington Canal Lift Bridge is a vertical lift bridge located to the north side of the Burlington Bay James N. Allan Skyway in Burlington, Ontario. Built in 1962, the 116-metre-long (381 ft) bridge is the sixth bridge to span the Burlington Canal since 1830. The bridge allows vessels to enter and exit from Hamilton Harbour into Lake Ontario. The bridge does not lift during the winter months (January to late March). The bridge carries Eastport Drive across the canal with two lanes for traffic in each direction, as well as a single pedestrian walkway on the west side. Traffic light and signalized gates are found on both ends of the bridge. The road surface on the bridge is not paved, but rather metal grating. In 1896 Hamilton Radial Electric Railway cars crossed the 1877 bridge. Before 1982 it also carried rail traffic along a CN Rail (Hamilton and North-Western Railway) route but the section of the line was removed and the bridge converted to a vehicular bridge. The bridge is maintained and owned by Public Works Canada. Earlier Bridges Several bridges were built from 1826 to 1952 to accommodate railway, radial and vehicular traffic: 1826: wooden bridge built; damaged in storm 1830: swing bridge built; damaged by schooner Elsie Hope 1877: 375 foot through-truss manual swing bridge built by Hamilton and North-Western Railway replaces scow service 1901: steel truss electric swing bridge 1921-1922: single leaf bascule bridge 1952: temporary bridge built to replace the north leaf bascule bridge The last three bridges were demolished following the completion of the current bridge in 1962. References External links Media related to Burlington Canal Lift Bridge at Wikimedia Commons
Cham Shan Temple

Cham Shan Temple Chinees-boeddhistische tempel aan de River Road numero 4303 in Niagara Falls, Ontario, Canada. De tempel is in Chinese stijl gebouwd en bestaat uit zeven verdiepingen. In de tempel is boeddhistische kunst te zien. Van juni tot oktober zijn er in het weekend gratis rondleidingen te volgen. De tempel is gesticht door Chinese Canadezen. De tempel heeft een grote bronzen Boeddhabeeld van Sakyamuni Boeddha en Guanyin. De tempel is een populaire toeristische attractie in de omgeving van de Niagarawatervallen. Externe link Officiële website
Liste der Auslandsvertretungen Palästinas

Dies ist eine Liste der diplomatischen und konsularischen Vertretungen Palästinas. Diplomatische und konsularische Vertretungen Afrika Asien Australien und Ozeanien Australien Australien: Canberra, Generaldelegation Europa Nordamerika Südamerika Vertretungen bei internationalen Organisationen Vereinte Nationen Vereinte Nationen: New York, Beobachter Vereinte Nationen Vereinte Nationen: Genf, Beobachter UNESCO UNESCO: Paris, Beobachter Heiliger Stuhl Heiliger Stuhl: Rom, Mission Arabische Liga: Kairo, Ständige Mission Einzelnachweise Weblinks
Список дипломатических миссий Государства Палестина

Государство Палестина постепенно расширяет свою сеть взаимоотношения с международным сообществом. Во многих из стран, признающих независимость государства Палестина, уже открыты посольства или другие дипломатические представительства. В то же время, дипломатические взаимоотношения с суверенными государствами существовали и до провозглашения Палестинской декларации о независимости (1988) и подписания соглашений в Осло (1993) с последующим созданием Палестинской национальной администрация (ПНА). В некоторых государствах (в том числе и России) уже с 1967 года существовали представительства Организации освобождения Палестины (ООП). Список дипломатических миссий Государства Палестина за рубежом См. также Список дипломатических представительств при Палестинской национальной администрации Список дипломатических представительств Палестинской национальной администрации Примечания
X Condominium

X Condominium ist ein hohes Wohngebäude in Toronto, Ontario, Kanada. Das Gebäude befindet sich in der 110 Charles Street East, in der Nähe der Kreuzung Bloor Street und Jarvis Street in der Innenstadt. Das Gebäude erreicht eine Höhe von 138 Metern und verfügt über 45 Stockwerke. Das Gebäude wurde von Peter Clewes of architectsAlliance entworfen und vom kanadischen Immobilienunternehmen Great Gulf Homes gebaut. Weblinks X Condos – Offizielle Webseite (englisch, archivierte Version) The X Condominium bei SkyscraperPage.com
ArchitectsAlliance

architectsAlliance is a Toronto-based architectural firm headed by architect Peter Clewes. It was formed in 1999 with the merger of Wallman Clewes Bergman (composed of Rudy Wallman, Peter Clewes and Ralph Bergman) and Van Nostrand DiCastri Architects. Projects The firm's projects in Toronto have included 18 Yorkville, Pier 27, Radio City, Murano, Burano, X the Condominium, MoZo, Twenty Niagara, District Lofts, and Tip Top Lofts. The Four Seasons Hotel and Residences in Toronto and a project in the Bahamas named 12 Mile Cay are also significant projects. In 2005, the firm won the Regent Park housing competition held by the Toronto Community Housing Corporation in the redevelopment of a 69-acre (280,000 m2) social housing community east of downtown Toronto. References External links Official website
Zahradní centrum

Zahradní (či zahradnické) centrum je maloobchodní prodejna nabízející prodej zboží a potřeb především pro zahradu, ale i pro domov. Liší se od koncepce zahradnického podniku (zahradnictví), které se zabývá výrobou a prodejem, především faktem, že zahradnické centrum se obvykle nezabývá pěstováním, ale výhradně prodejem. Podobně jako květinářství není obchod, kde jsou pěstovány květiny, ale slouží jen jako místo, kde lze květiny koupit. Zahradnická centra nabízejí sortiment rostlin (venkovních i do interiérů), tak i substráty, hnojiva, nářadí, stroje, zahradní nábytek a zahradní ozdoby, vánoční ozdoby a podobně. Některé prodejny také prodávají malá domácí zvířata a související chovatelské produkty. V mnoha zahradnických centrech, především v zahraničí je součástí zahradnického centra i restaurace nebo alespoň kavárna. Lze najít odlišnosti ve velikosti prodejny nazývané zahradnické centrum: kromě prodejen v majetku jednotlivých vlastníků, většinou menších zahradnických center, jsou zahradní centra vlastněny obchodními řetězci (Baumarkt, Hornbach) a jsou součástí konceptu DIY (Do It Yourslef – česky Udělej si sám). Existují také zahradnická centra, které jsou spojeny obchodními vztahy a používají franšízu (například v Holandsku Intratuin, či v Dánsku Plantorama). Speciální menší skupinu tvoří prodejci s vlastní výrobou zahradnických výpěstků. Na rozdíl od větších center a řetězců spoléhající na produkty tuzemských specializovaných výrobců – pěstitelů a na dovoz rostlin ze zahraničí (obvykle z Holandska) nabízejí primárně svoji produkci. Menší firmy často nabízejí profesionálně cenné rady, stejně jako pokročilé služby (např. realizace zahrad). Zahradnická centra naproti malým pěstitelům nabízí nesrovnatelně širší sortiment zboží nebo na podmínky náročnější rostliny, které za danou cenu nejsou obvykle malí výrobci schopni vyrobit. Zahradnická centra uspokojují poptávku, zvyšují ji a formují poptávku obyvatelstva nabídkou nových výrobků a zaváděním nových trendů. V České republice se historie zahradnických center začala psát až po listopadu 1989, do té doby to byla zcela neznámá forma prodeje. V současné době je v ČR cca 100 zahradnických center různé velikosti. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Garden centre na anglické Wikipedii. Související články Growshop Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu zahradní centrum na Wikimedia Commons American Nursery & Landscape Association The Garden Centre, průvodce, UK The Garden Center, průvodce, US Garden Centers of America Zahradnické obchodní associace
Gartencenter

Ein Gartencenter ist ein Fachgeschäft mit der Spezialisierung auf den Verkauf von Zierpflanzen und Gartenzubehör. Es wird ein möglichst umfassendes Sortiment angeboten, wobei im Gegensatz zu Blumengeschäften der Verkauf von Schnittblumen keine oder zumindest eine untergeordnete Rolle spielt. Die Gewächshausflächen werden im Gegensatz zu sogenannten Endverkaufsbetrieben nur zur Warenpräsentation und nicht zur Produktion von Pflanzen benutzt. Viele Gartencenter bieten ihren Kunden auch Dienstleistungen im Bereich der Floristik, der Gartenberatung oder der Gartengestaltung an. Hierdurch sind Spezialisierungen in die drei Bereiche Anbau, Verkauf und Service eine seit Jahren zu beobachtende Entwicklung. Als Reaktion hierauf wurde in Nordrhein-Westfalen und Bayern das Berufsbild Gärtner (Fachrichtungen Zierpflanzenbau und Baumschule) um den Schwerpunkt Verkauf und Beratung als sogenannter Verkaufsgärtner erweitert. In Österreich gibt es den Beruf Gartencenter-Kaufmann, der eine Spezialisierung innerhalb der Einzelhandelskaufleute-Ausbildung ist. Eine weitere Entwicklung ist die Differenzierung in der Betriebsgröße: Neben inhabergeführten, meist kleineren Gartencentern und Gartencenter-Ketten gibt es zunehmend großflächige Gartencenter, die oft an einen Baumarkt angegliedert sind. Eine besondere Nische bilden zudem die oben schon erwähnten, kleinere Endverkaufsbetriebe mit eigener Produktion bzw. Baumschule. Im Gegensatz zu den größeren Centern und Ketten mit ihrem breiten Sortiment an Zierpflanzen und saisonalen Mitnahmeartikeln findet man hier oftmals ein Spezialsortiment (z. B. Obstgehölze, Alleebäume, Solitärsträucher oder Stauden) oder ein breiteres Sortiment an besseren Gartenpflanzen (z. B. große Koniferen, Bonsais und Formgehölze). Zudem bieten die kleineren Betriebe oftmals eine fachlich wertvollere Beratung sowie erweiterte Dienstleistungen (z. B. Gartenplanungen, Liefer- und Pflanzservices). Siehe auch Gartenbau Garten Gärtner Weblinks Literatur von und über Gartencenter im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek Verband Deutscher Garten-Center e. V. VDG, vertritt inhabergeführte Garten-Center International Garden Center Association, Sitz Milton, Ontario, Kanada Internationaler Gartencenter-Kongress 2002 zum Thema Kooperationen (Schwerpunkt Niederlande) Fachzeitschrift "Grüner Markt"
Jardinerie

Une jardinerie est un magasin de plus de 1 000 m2[réf. nécessaire] spécialisé dans la vente aux particuliers de végétaux et de toutes les fournitures, outillages et matériaux nécessaires à l'aménagement et à l'entretien d'un jardin. Une jardinerie comporte bien souvent un rayon animalerie, avec ou sans vivant. Exemples d'enseignes nationales de jardinerie : Jardiland, Truffaut, Botanic, Gamm vert, VillaVerde, Baobab, Delbard. Organisation professionnelle La Fédération nationale des métiers de la jardinerie (FNMJ), fondée en 1991 sous le nom FNDSJ, est le syndicat professionnel représentatif des jardineries et graineteries en France. La FNMJ négocie la convention collective Jardineries & Graineteries et assure le secrétariat de la commission paritaire nationale. Le Synapses, syndicat professionnel créé en juillet 2011, défend les intérêts de tous les acteurs de la filière des animaux domestiques et non domestiques, quel que soit le type d'entreprises d'appartenance ou le statut de ces professionnels. Notes et références Liens externes Syndicat national des jardineries Portail du jardinage et de l’horticulture Portail du commerce
Tuincentrum

Een tuincentrum is een winkel gespecialiseerd in de verkoop van tuinartikelen. Vaak zijn deze winkelcentra deels in broeikassen gevestigd en hebben ze ook een buitengedeelte. In tuincentra worden bomen, planten (zowel tuinplanten als kamerplanten) en bloemen verkocht. Maar ook veel andere artikelen zoals zaden, tuingereedschap, tuinaarde en potgrond, bestrijdingsmiddelen, meststoffen, bestratingsartikelen zoals stenen, hout voor schuttingen en kunstwerken (uit beton of kunststof gegoten). Ook zijn er vazen, bloempotten, kaarsen en accessoires om een huis aan te kleden te vinden. Tuincentra richten shows in voor de verkoop van sfeerartikelen rond Kerstmis en Pasen. In de lente en zomer richten tuincentra zich op de verkoop van tuinmeubels en barbecueartikelen. Zij verkopen soms vijverartikelen en vissen, vogelvoer en vuurwerk. De omzetten van tuincentra zijn de afgelopen decennia flink gestegen door de verbreding van het assortiment. De laatste jaren wordt een deel van het assortiment echter ook verkocht door bouwmarkten, waaronder tuinartikelen zoals gereedschappen en planten. In Nederland zijn diverse ketens van tuincentra met vestigingen in verschillende plaatsen, zoals Intratuin, Tuincentrum Overvecht, GroenRijk, DekaTuin en Tuinland.
Four Seasons Centre

El Four Season Center of the Perfoming Arts es el nuevo centro de artes escénicas de Toronto (Canadá), sede de la Canadian Opera Company, la compañía de ópera más importante del país. Levantado en el centro de Toronto, ocupa un área de 35 716 m² y fue inaugurado en 2006 con capacidad para dos mil espectadores; la sala tiene la clásica forma de herradura con cuatro niveles de palcos. Situado en el cruce de University Avenue y Queen Street West, el terreno en el que se encuentra fue un regalo del Gobierno de Ontario, y era el antiguo emplazamiento de las oficinas de la Corte Suprema de Ontario. El lugar es la nueva sede de la Canadian Opera Company (COC) y del Ballet Nacional de Canadá, en sustitución del Sony Centre for the Performing Arts (Centro Colibrí). El centro se inauguró el 16 de junio de 2006 con una versión completa de El anillo del nibelungo de Wagner, protagonizado por célebres cantantes canadienses como Adrianne Pieczonka entre otros. Características El COC organizó un concurso para seleccionar un arquitecto para el nuevo teatro, siendo seleccionada la empresa dirigida por Jack Diamond y Donald Schmitt por su diseño modernista.​ El auditorio sigue el modelo europeo del teatro de ópera, con cinco niveles en forma de herradura. Fisher Dachs, un especialista en planificación y diseño, configuró el espacio de forma que la visión desde todas las butacas fuese óptima.​ Bob Essert, especialista en acústica, la estudió y colaboró en su planteamiento con ayuda de programas informáticos.​​ Referencias Enlaces externos Sitio oficial
Four Seasons Centre

O Four Seasons Centre for the Performing Arts (Centro de Performances Artísticas Quatro Temporadas). O teatro foi desenhado por Jack Diamond. História O edifício é a residência da Companhia Nacional de Ópera do Canadá (COC) e do Balé Nacional do Canadá, substituindo o Sony Centre for the Performing Arts (inicialmente chamado de Hummingbird Centre e O'Keefe Centre), que foi a casa da COC durante 40 anos. Projeto Bay St Havia um projeto de teatro para substituir o Centro O'Keefe, com o financiamento de Hal Jackman, presidente da corporação da Casa de Ópera Balé. Em 1984, o premier de Ontario, Bill Davis, prometeu que um pedaço de terra da Bay and Wellesley seria o lar para a nova casa de ópera. Inicialmente foi calculado uma soma de US$ 75 milhões para a construção. A competição para ver quem desenharia o teatro foi ganho por Moshe Safdie, que prometeu um design pós-moderno ao teatro. O projeto foi aprovado em 1988. Em 1990 um novo governo provincial tomou posse, elegendo Bob Rae. O novo governo achou o preço do novo projeto (que era estimado em US$ 311 milhões) muito alto, especialmente pela crise que a província passava e pela recessão. Em 1992 finalmente, o projeto foi cancelado e as terras foram vendidas. Projeto Universidade Em 1997 a província prometeu uma área, que era um estacionamento da Suprema Corte de Ontário para o projeto. O valor do lote era de C$31 milhões e também prometeu uma ajuda em um modesto projeto de no máximo US$130 milhões e seria completada com uma doação de US$20 milhões de Christopher Ondaatje . Entretanto Ondaatje 'pulou fora' do projeto. O projeto entrou em colapso novamente em 2000. Em 2002, o COC sob Richard Bradshaw lançou mais um novo projeto que incluía a doação de US$20 milhões da Four Seasons Hotels and Resorts, que perpetuou o nome do novo complexo. O COC organizou uma competição para selecionar o arquiteto para o novo teatro. Dez escritórios de arquitetos submeteram-se as propostas e o escritório canadense Arquitetos Diamond e Schmitt foram selecionados por seu design modernista. O complexo levaria três anos para ser construído e o preço estimado era de US$181 milhões. O auditório é modelado no estilo europeu de casas de ópera, com cinco andares e o auditório em forma de ferradura. Produções 2006: Der Ring des Nibelungen 2010: Miss Saigon 2010: South Pacific 2011: Next to Normal 2011: Colm Wilkinson in Concert 2011: Come Fly Away 2011: Iphigenia in Tauris 2011: Rigoletto 2012: Tosca 2012: Love From Afar 2012: Les contes d'Hoffmann 2012: A Florentine Tragedy/Gianni Schicchi 2012: Semele Referências
Four Seasons Centre

Four Seasons Centre — оперный театр в Торонто (провинция Онтарио, Канада), основная сценическая площадка Канадской оперы и Национального балета Канады. Открыт в 2006 году. История В 1983 году директор труппы Канадской оперы Лотфи Мансури впервые выдвинул идею о строительстве нового театра оперы и балета в Торонто, который должен был заменить в качестве основной сценической площадки страны Центр исполнительского искусства О’Кифа, плохо подходящий для этой цели. Первоначальный план, рассчитанный на постройку стоимостью в 320 миллионов долларов, был отклонен из-за нехватки средств, но в 2003 году архитекторская контора Diamond and Schmitt (Торонто) начала строительство по новому проекту на участке, подаренном мэрией Торонто. Стоимость участка составляла 31 миллион долларов; ещё 25 миллионов выделило федеральное правительство Канады, ещё 35 миллионов пожертвовали три крупные корпорации, в том числе 20 миллионов были получены от сети отелей и курортов Four Seasons, в честь которой был назван новый центр. Оставшаяся часть бюджета, составившего 186 миллионов, была дополнена за счет более мелких пожертвований. Центр открылся 14 июня 2006 года, в гала-концерте в честь открытия участвовали ведущие канадские исполнители Бен Хеппнер, Адрианна Печонка, Джеральд Финли и Бретт Полегато, а также оркестр и хор Канадской оперы под управлением Ричарда Брэдшо. Первый сезон Канадской оперы в новом помещении открылся в сентябре того же года циклом «Кольцо нибелунга» Вагнера. За первые два сезона на спектаклях Канадской оперы в новом центре побывали 135 тысяч слушателей. Конструкция Основной зал комплекса, зал Р. Фрейзера Эллиотта, рассчитан на 2071 зрительское место (923 в партере, остальные на более высоких ярусах). Зал совмещает интерьер, напоминающий европейские оперные театры (подковообразная форма, как в мюнхенском Национальтеатре, четыре ряда неглубоких балконов, выпуклый потолок) с современными средствами звукоизоляции, создающими совершенный акустический эффект. Оркестровая яма вмещает до 110 музыкантов, что накладывает определённые ограничения на репертуар. Камерные концерты и лекции проходят в рассчитанном на 100 зрительских мест Амфитеатре Ричарда Брэдшо. Награды 2007 — приз за лучший дизайн, Ассоциация архитекторов Онтарио 2007 — журнал Building (Великобритания), приз за новаторский архитектурный дизайн «Outside the Box» 2007 — Общество световой инженерии Северной Америки, приз за дизайн освещения 2008 — Музей «Атенеум» (Чикаго, США), Международная архитектурная премия Примечания Ссылки Four Seasons Centre (англ.) Sarah Church. Four Seasons Centre for the Performing Arts (The Canadian Encyclopedia)