NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeroportul Wemindji

Aeroportul Wemindji (IATA: YNC, ICAO: CYNC) este un aeroport din Wemindji⁠(d), Eeyou Istchee⁠(d), Nord-du-Québec⁠(d), Provincia Québec, Canada ce deservește zona Chibougamau⁠(d)​. Situat la o altitudine de 20 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Transport Canada⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Aeropuerto de Pond Inlet

El Aeropuerto de Pond Inlet (del inglés: Pond Inlet Airport) (IATA: YIO, OACI: CYIO) está ubicado en Pond Inlet, Nunavut, Canadá y es operado por el gobierno de Nunavut. Destinos nacionales Enlaces externos Información meteorológica y de navegación aérea sobre Aeropuerto de Pond Inlet en FallingRain.com Historial de accidentes del Aeropuerto de Pond Inlet en Aviation Safety Network (en inglés)
Aeroportul Pond Inlet

Aeroportul Pond Inlet (IATA: YIO, ICAO: CYIO) este un aeroport din Pond Inlet⁠(d), Tunnuniq⁠(d), Canada. Aeroportul a fost tranzitat în 2008 de 7.751 de pasageri. Situat la o altitudine de 62 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Pond Inlet Airport

Pond Inlet Airport är en flygplats i Kanada. Den ligger i den nordöstra delen av landet, 3 000 km norr om huvudstaden Ottawa. Pond Inlet Airport ligger 55 meter över havet. Terrängen runt Pond Inlet Airport är platt åt sydväst, men åt sydost är den kuperad. Havet är nära Pond Inlet Airport åt nordväst. Runt Pond Inlet Airport är det glesbefolkat, med 11 invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Pond Inlet, 2,0 km norr om Pond Inlet Airport. Trakten runt Pond Inlet Airport består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Eureka (flygplats)

Eureka är en flygplats vid forskningsstationen Eureka i Kanada. Den ligger i territoriet Nunavut i den norra delen av landet, 3 900 km norr om huvudstaden Ottawa. Terrängen runt Eureka är varierad. Havet är nära Eureka åt sydväst. Trakten runt Eureka är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.. Det finns inga samhällen i närheten. Trakten runt Eureka består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Flughafen Grise Fiord

Der Flughafen Grise Fiord (IATA-Code: YGZ, ICAO-Code: CYGZ) ist der Flughafen von Grise Fiord, der im Territorium Nunavut gelegenen nördlichsten Gemeinde Kanadas. Durch die isolierte Lage von Grise Fiord ohne Anbindung an das Straßennetz ist der Flughafen neben den seltenen Versorgungsschiffen die einzige Verbindung zur Außenwelt. Der Anflug auf Grise Fiord ist aufgrund der nahegelegenen Berge anspruchsvoll. Der Flughafen wird mit Stand 2025 nur von Canadian North angeflogen, das einzige Ziel ist der Flughafen Resolute Bay. Weblinks Great Circle Mapper: YGZ – Airport (englisch) Einzelnachweise
Grise Fiord Airport

Grise Fiord Airport (IATA: YGZ, ICAO: CYGZ) is located in Grise Fiord, Nunavut, Canada, and is operated by the Government of Nunavut. All scheduled flights to Grise Fiord are operated by Canadian North. Flights to the airport are usually from Resolute Bay Airport, with most of them only carrying cargo with few to no passengers. There is an airport terminal building located at the airport. Airlines and destinations Gallery References External links
Aeropuerto de Grise Fiord

El Aeropuerto de Grise Fiord (del inglés: Grise Fiord Airport) (IATA: YGZ, OACI: CYGZ) está ubicado en Grise Fiord, Nunavut, Canadá y es operado por el gobierno de Nunavut. La única edificación en este aeropuerto es el edificio para resguardo de pasajeros y las compañías que operan en Grise Fiord. Aerolíneas y destinos Enlaces externos Información meteorológica y de navegación aérea sobre Aeropuerto de Grise Fiord en FallingRain.com Historial de accidentes del Aeropuerto de Grise Fiord en Aviation Safety Network (en inglés)
Aeroportul Grise Fiord

Aeroportul Grise Fiord (IATA: YGZ, ICAO: CYGZ) este un aeroport din P.J. Akeeagok⁠(d), Qikiqtaaluk Region⁠(d), Nunavut, Canada ce deservește zona P.J. Akeeagok⁠(d)​. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 41 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Flygplatsen i Grise Fiord

Flygplatsen i Grise Fiord (IATA: YGZ, ICAO: CYGZ) ligger i Grise Fiord, Nunavut, Kanada och drivs av regeringen i Nunavut. Den enda byggnaden på flygplatsen är ett skjul för passagerare. Flygbolagen som åker till Grise Fiord är Air Nunavit med Super King Air 200 och Kenn Borek Air som använder DHC-6 Twin Otter-flygplan. Vanligtvis går flygen till Grise Fiord från Resolute och oftast bara åkande med last med få eller inga passagerare. Flygplatsen i Grise Fiord ligger 45 meter över havet. Terrängen runt Flygplatsen i Grise Fiord är kuperad. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Grise Fiord Airport, 9 juni 2009. Noter
Aeropuerto de Pangnirtung

El Aeropuerto de Pangnirtung (del inglés: Pangnirtung Airport) (IATA: YXP, OACI: CYXP) está ubicado en Pangnirtung, Nunavut, Canadá y es operado por el gobierno de Nunavut. El gobierno de Nunavut anunció que gastaría $34,6 millones para construir un nuevo aeropuerto. Aerolíneas y destinos Destinos nacionales Enlaces externos Información meteorológica y de navegación aérea sobre Aeropuerto de Pangnirtung en FallingRain.com Historial de accidentes del Aeropuerto de Pangnirtung en Aviation Safety Network (en inglés)
Aeropuerto de Repulse Bay

El Aeropuerto de Repulse Bay (del inglés: Repulse Bay Airport) (IATA: YUT, OACI: CYUT) está ubicado en Repulse Bay, Nunavut, Canadá y es operado por el gobierno de Nunavut. Aerolíneas y destinos Calm Air Winnipeg / Aeropuerto Internacional de Winnipeg-Armstrong Kivalliq Air Winnipeg / Aeropuerto Internacional de Winnipeg-Armstrong Enlaces externos Información meteorológica y de navegación aérea sobre Aeropuerto de Repulse Bay en FallingRain.com Historial de accidentes del Aeropuerto de Repulse Bay en Aviation Safety Network (en inglés)
Aeroportul Repulse Bay

Aeroportul Repulse Bay (IATA: YUT, ICAO: CYUT) este un aeroport din Naujaat⁠(d), Nunavut, Canada ce deservește zona Naujaat⁠(d)[[Naujaat (hamlet in Nunavut, Canada)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2010 de 8.184 de pasageri. A fost numit după Repulse Bay⁠(d). Situat la o altitudine de 23 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Naujaat Airport

Naujaat Airport, tidigare Repulse Bay Airport, är en flygplats i Kanada. Den ligger i den nordöstra delen av landet, 2 400 km norr om huvudstaden Ottawa. Naujaat Airport ligger 24 meter över havet. Terrängen runt Naujaat Airport är platt. Havet är nära Naujaat Airport åt sydväst. Trakten är glest befolkad. Närmaste större samhälle är Naujaat, 1,8 km nordväst om Naujaat Airport. Kommentarer Källor
Aeropuerto de Taloyoak

El Aeropuerto de Toloyoak (del inglés: Toloyoak Airport) (IATA: YYH, OACI: CYYH) está ubicado a 0,75 MN (1,39 km; 0,86 mi) al oeste de Taloyoak, Nunavut, Canadá y es operado por el gobierno de Nunavut. Aerolíneas y destinos Canadian North Yellowknife / Aeropuerto de Yellowknife Cambridge Bay / Aeropuerto de Cambridge Bay Gjoa Haven / Aeropuerto de Gjoa Haven Taloyoak / Aeropuerto de Kugaaruk Kugluktuk / Aeropuerto de Kugluktuk First Air Yellowknife / Aeropuerto de Yellowknife Cambridge Bay / Aeropuerto de Cambridge Bay Gjoa Haven / Aeropuerto de Gjoa Haven Taloyoak / Aeropuerto de Kugaaruk Kugluktuk / Aeropuerto de Kugluktuk Enlaces externos Información meteorológica y de navegación aérea sobre Aeropuerto de Taloyoak en FallingRain.com Historial de accidentes del Aeropuerto de Taloyoak en Aviation Safety Network (en inglés)
Aeroportul Taloyoak

Aeroportul Taloyoak (IATA: YYH, ICAO: CYYH) este un aeroport din Taloyoak⁠(d), Nunavut, Canada. Situat la o altitudine de 27 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 15/33. Terminale Note Vezi și
Taloyoak Airport

Taloyoak Airport (engelska: Spence Bay Airport) är en flygplats i Kanada. Den ligger i den nordöstra delen av landet, 2 900 km nordväst om huvudstaden Ottawa. Taloyoak Airport ligger 28 meter över havet. Terrängen runt Taloyoak Airport är platt. Havet är nära Taloyoak Airport åt sydväst. Trakten runt Taloyoak Airport är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Taloyoak, 2,4 km öster om Taloyoak Airport. Kommentarer Källor
North Warning System

Das North Warning System ist ein von den Vereinigten Staaten und Kanada gemeinschaftlich betriebenes Netzwerk von Radaranlagen. Es handelt sich um den Nachfolger des Distant-Early-Warning-Line-Systems zur Luftraumüberwachung und nahm Ende der 1980er Jahre den Betrieb auf. Die Anlagen sollen den Luftraum sowohl von Kanada als auch der Vereinigten Staaten überwachen und drohende Gefahren und Luftraumverletzungen anzeigen, damit Gegenmaßnahmen getroffen werden können. Die meisten Radaranlagen befinden sich in Kanada, vorwiegend an den Küsten und in den nördlichen Territorien. Diese werden von US-amerikanischen sowie kanadischen Militärbediensteten gesteuert. Wichtige Informationen werden umgehend an das gemeinsame Nordamerikanische Luftraumverteidigungskommando NORAD gesandt, in welchen dann gemeinsam über entsprechende Gegenmaßnahmen entschieden wird. Geschichte Die Distant Early Warning Line (deutsch Entfernte Frühwarnlinie), welche Ende der 1950er eingerichtet wurde, hatte die Aufgabe den Luftraum der USA und Kanadas vor feindlichen Angriffen, gemeint war: durch die damalige Sowjetunion, zu schützen. Dieses System wurde bis Mitte der achtziger Jahre betrieben. Im Rahmen des North American Air Defence Modernization Agreement (deutsch Abkommen über die Modernisierung der nordamerikanischen Luftverteidigung) wurde die Zusammenarbeit zwischen den Ländern Kanada und USA intensiviert sowie die Systeme erneuert. Diese Vereinbarung wurde am 18. März 1985 auf dem Shamrock Summit zwischen dem kanadischen Premierminister Brian Mulroney und dem US-Präsidenten Ronald Reagan in Québec getroffen. Aus diesem Übereinkommen entstand das heute noch bestehende North Warning System. Betrieb Das North Warning System betreibt Radarstationen unter anderem des Typs FPS 117 Remote Radar Post und AN/FPS-124. Diese Anlagen werden vom NORAD betrieben. Die Stationen in Alaska werden vom regionalen Kontrollzentrum bedient. Die kanadischen Radarstationen von einem kanadischen Militärstützpunkt ferngesteuert. Die Informationen werden aufgezeichnet, aufgearbeitet und dann an die NORAD-Hauptquartiere in Kanada und den Vereinigten Staaten weitergeleitet. Diese entscheiden dann über das weitere Vorgehen. Stationen Das North Warning System betreibt 15 Radarsysteme mit großer Reichweite, davon elf in Kanada und vier in den Vereinigten Staaten; außerdem 39 Nahbereichsradarsysteme, von denen sich 36 in Kanada und 3 in den Vereinigten Staaten befinden. Insgesamt wird von diesen Radarsystemen eine Fläche von 4800 Quadratkilometern an den Küsten von Alaska bis zum südlichen Neufundland und Labrador abgedeckt. Weblinks Informationen über das NWS-Radar der Federation of American Scientists (englisch)
Système d'alerte du Nord

Le système d'alerte du Nord (North Warning System) est une série de stations radars dans l'Arctique nord-américain. Il fournit la surveillance de l'espace aérien contre les intrusions potentielles ainsi que les attaques dans la région polaire de l'Amérique du Nord. Le système consiste en 13 radars à longue portée dont 11 sont situés au Canada et dont 8 faisaient partie de l'ancienne ligne DEW et de 39 radars à courte portée dont 36 sont situés au Canada. Le système forme une ligne longue de 4 800 km et large de 320 km qui s'étire à partir de l'Alaska en passant par le Canada jusqu'au Groenland. Le système d'alerte du Nord fut établi en 1985 alors que des stations choisies de la ligne DEW furent améliorées et que de nouvelles stations plus sophistiquées furent construites afin de fournir un système de détection avancée. L'automatisme des stations fut augmenté comparativement aux stations précédentes de la ligne DEW. De plus, plusieurs stations de la ligne DEW furent fermées. En 1990, avec la fin de la guerre froide et l'effondrement de l'URSS, l'United States Air Force (la force aérienne des États-Unis) retira le personnel restant des bases canadiennes du Système d'alerte du Nord et remis le commandement complet aux Forces canadiennes. Le système est commandé par le segment du Nord du Commandement de la défense aérospatiale de l'Amérique du Nord (NORAD) à partir de la BFC North Bay. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « North Warning System » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Article connexe Site radar à longue portée d'Oliktok Liens externes Système d'alerte du Nord, documentation de la Défense nationale et les Forces canadiennes Portail des Forces armées canadiennes Portail de l’aéronautique Portail de l’Arctique Portail de la guerre froide Portail des forces armées des États-Unis Portail de l’Amérique du Nord
North Warning System

Il North Warning System, anche noto con la sigla NWS, è una rete di stazioni radar situate nelle zone artiche del Nord America. Il sistema garantisce il controllo dello spazio aereo e serve per individuare un eventuale attacco al Nord America attraverso l'Artide. l'NWS è composto da 13 radar a lungo raggio 11 dei quali situati in Canada e 8 dei quali appartenenti alla DEW Line. Il sistema dispone inoltre di 39 radar a corto raggio 36 dei quali situati sempre in Canada. Il sistema forma una rete di stazioni radar lunga 4800 chilometri e larga 320 chilometri che si estende dall'Alaska attraverso il Canada fino alla Groenlandia. L'NWS fu costruito nel 1985 quando si decise di ammodernare alcune delle stazioni radar della DEW Line per creare una rete di stazioni radar più moderna. Rispetto alla DEW Line furono utilizzati sistemi con maggiori automatismi. Con la fine della Guerra Fredda nel 1990 tutto il personale statunitense fu ritirato dalle stazioni radar situate in territorio canadese e le singole stazioni furono consegnate alle autorità canadesi. Ciò nonostante tutte le stazioni radar sono rimaste sotto il controllo del NORAD. La rete di stazioni radar è composta da 39 AN/FPS-124 radar a corto raggio e 15 radar a lungo raggio del tipo AN/FPS-117. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su North Warning System Collegamenti esterni About NORAD, su norad.mil. URL consultato il 25 febbraio 2009 (archiviato dall'url originale il 9 maggio 2013). PAIL Corp., su pail.ca. URL consultato il 25 febbraio 2009 (archiviato dall'url originale il 6 aprile 2008). Technical Radar Information, su fas.org.
Північна система попередження

Північна система попередження (англ. North Warning System) — система радіолокаційних станцій на крайній півночі арктичного регіону Канади з додатковими станціями вздовж північного узбережжя та Алеутських островів Аляски, на Фарерських островах, у Гренландії та Ісландії. Створено під час Холодної війни для виявлення наступу радянських бомбардувальників та забезпечення раннього попередження про сухопутне військове вторгнення. Прийшла на зміну лінії «Дью» наприкінці 1980-х — на початку 1990-х. Система складається як із радіолокаційних станцій великої та середньої дальності AN/FPS-117, так і з маловисотних радіолокаційних станцій AN/FPS-124. Вся система підпорядковується командуванню повітряно-космічної оборони Північної Америки. Історія Так звана лінія «Дью», створена наприкінці 1950-х років, на початок 1980-х років остаточно застаріла. 1984 року Командування повітряно-космічної оборони Північної Америки ініціювало роботи з проєктування нової стаціонарної системи радіолокаційного виявлення на заміну лінії Дью, яка отримала назву «Північна система попередження». Основними вимогами до нової системи було, по-перше, зниження щорічних експлуатаційних витрат на підтримку її працездатності (лінія Дью була однією з найвитратніших статей видаткової частини військового бюджету), по-друге, підвищення бойових можливостей щодо досяжності та виявлення засобів повітряного нападу противника (головним чином бомбардувальників і крилатих ракет), що летять на малих і гранично малих висотах, які могли подолати зону виявлення системи Дью непоміченими. Для нової системи планувалося спорудити 39 радіолокаційних станцій ближнього моніторингу повітряного простору і наведення засобів перехоплення, і 13 радіолокаційних станцій далекого виявлення (РЛСДВ). На зазначені роботи передбачалося витратити до мільярда доларів коштів. За проєктування та виготовлення ближніх радіолокаційних засобів відповідала корпорація «Сперрі», замовлення на розробку та спорудження РЛСДВ отримала компанія «Дженерал електрик». Уведення в дію перших радіолокаційних станцій системи з постановкою їх на бойове чергування планувалося на 1986 рік, проте повної бойової готовності системи в цілому, за попередніми розрахунками, можна було досягти лише протягом восьми років, до 1992. 18 березня 1985 року на американо-канадському саміті у місті Квебек підписано угоду між прем'єр-міністром Канади Браяном Малруні та президентом США Рональдом Рейганом про створення Північної системи попередження. Від 1988 року розпочато обмежену експлуатацію системи. Протягом кількох років наприкінці 1980-х і на початку 1990-х у дію вступають нові РЛС LRR, які замінили РЛС лінії «Дью». Офіційно Північну систему попередження введено в експлуатацію 15 липня 1993 року, цього ж дня лінію «Дью» офіційно закрито. Див. також Лінія «Дью» Примітки Посилання Lackenbauer, Farish, Arthur-Lackenbauer (2005), The Distant Early Warning (DEW) Line: A Bibliography and Documentary Resource List, The Arctic Institute of North America, ISBN 1-894788-01-X Contaminated Sites in Nunavut
Loi concernant l’Accord sur les revendications territoriales du Nunavut

La Loi concernant l’Accord sur les revendications territoriales du Nunavut (en anglais : Nunavut Land Claims Agreement Act) est une loi canadienne concernant l'accord entre les Inuits de la région du Nunavut et Sa Majesté la Reine du chef du Canada. En fait, la loi a pour but de reconnaître et de mettre en application l'accord signé en 1993 entre les Inuits de la région du Nunavut et la Reine du Canada concernant des revendications sur leur territoire ancestral nommé Accord sur les revendications territoriales du Nunavut (ARTN) (en anglais : Nunavut Land Claims Agreement). Annexes Articles connexes Loi sur le Nunavut Fête du Nunavut Provinces et territoires du Canada Liens externes Loi concernant l’Accord sur les revendications territoriales du Nunavut sur le site Web de la législation (Justice) du gouvernement du Canada Accord entre les Inuits de la région du Nunavut et Sa Majesté la Reine du chef du Canada Portail des Autochtones du Canada Portail du droit Portail du Canada
Acordo de Reivindicações de Terras de Nunavut

O acordo de reivindicações de terras de Nunavut foi assinado em 25 de maio de 1993, em Iqaluit por representantes da Federação Tunngavik de Nunavut (atualmente Nunavut Tunngavik Incorporated), pelo governo do Canadá e pelo governo dos Territórios do Noroeste. Este acordo formaria um território que seria constituído da parte central e oriental dos Territórios do Noroeste, formando um território separado chamado Nunavut. É a maior reivindicação de terras na história do Canadá. O acordo consiste em 42 capítulos, que abordam uma grande variedade de aspectos como a gestão da vida selvagem e de colheita de direitos, terras, água e regimes de gestão ambiental, parques e áreas de conservação, patrimônios, recursos, os empregos do setor público e contratação, e uma série de outras questões. O acordo indica duas áreas que são o foco do acordo, a primeira área consiste nas ilhas do Ártico e do continente oriental do Ártico, e suas áreas marítimas adjacentes, a segunda área inclui as ilhas Belcher, e outras ilhas associadas além de suas áreas marinhas adjacentes. Referências
Соглашение о разделе земли в Нунавуте

Соглашение о разделе земли в Нунавуте (англ. Nunavut Land Claims Agreement Act) — закон канадской территории Нунавут. Акт, подтверждающий соглашение и ставший вместе с актом о Нунавуте основой образования территории, был принят 10 июня 1993 года. Акт вступил в силу 31 декабря 1993 года. Существует три версии соглашения: на английском и французском языках, а также на языке инуктитут, однако только первые две являются официальными. Основной смысл документа Конституционный акт 1982 года признаёт права первых наций Канады на землю. Соглашение о разделе земли в Нунавуте — документ, регулирующий эти права в новообразованной территории Нунавут. Соглашение было подписано между Её Величеством королевой Канады и инуитами Нунавута, интересы которых представляла Tunngavik Federation of Nunavut. Основной текст соглашения был одобрен инуитами Нунавута на референдуме, который проходил с 3 по 6 ноября 1992 года. Соглашение было заключено 25 мая 1993 года, 10 июня оно было одобрено федеральным правительством и ратифицировано генерал-губернатором, который представляет монархию в Канаде. Содержание соглашения Соглашение представляет собой 282-страничный документ, состоящий из 42 разделов. В нём указаны подробнейшие границы территории (вместе с картой), описана политическая система, вопросы, связанные с устройством природоохранных зон, в частности национальных и территориальных парков, природными ресурсами, использованием земли. Также в соглашении присутствует информация о налоговой системе, государственных контрактах, порядке трудоустройства инуитов. Особое место уделено определению земли и водных ресурсов общей площадью более 350 тысяч км², которые остаются в полной собственности инуитов: северная часть района Баффин (в настоящее время Кикиктаалук) — 86 060 км²; южная часть района Баффин — 64 745 км²; район Киватин (в настоящее время Киваллик) — 95 540 км²; восточная часть района Китикмеот — 36 970 км²; западная часть района Китикмеот — 66 390 км²; район Саникилуак — 2 486 км². Статус природных ресурсов Нунавута Земли Нунавута были разделены на две категории: Территория в 35 тыс. квадратных миль, на которой инуитам принадлежит право собственности на все природные ресурсы. Остальные территории, на которых инуитам принадлежит право на все ресурсы, кроме газа, нефти и минеральных ископаемых. Примечания Ссылки Nunavut Land Claims Agreement Act . Министерство юстиции Канады (1993). Дата обращения: 9 сентября 2010. Архивировано 26 мая 2012 года. Agreement Between the Inuit of the Nunavut Settlement Area and Her Majesty the Queen In Right of Canada . Суд Нунавута (1993). Дата обращения: 9 сентября 2010. Архивировано из оригинала 24 января 2012 года.