NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hudson Strait

The Hudson Strait (French: Détroit d'Hudson) in Nunavut links the Atlantic Ocean and the Labrador Sea to Hudson Bay in Canada. This strait lies between Baffin Island and Nunavik, with its eastern entrance marked by Cape Chidley in Newfoundland and Labrador and Nunavut and Resolution Island, off Baffin Island. The strait is about 750 km (470 mi) long with an average width of 125 km (78 mi), varying from 70 km (43 mi) at the eastern entrance to 240 km (150 mi) at Deception Bay. English navigator Sir Martin Frobisher was the first European to report entering the strait, in 1578. He named a tidal rip at the entrance the Furious Overfall and called the strait Mistaken Strait, since he felt it held less promise as an entrance to the Northwest Passage than the body of water that was later named Frobisher Bay. Later in his 1587 voyage, explorer John Davis sailed by the entrance to the strait. The first European to explore the strait was George Weymouth who sailed 300 nautical miles (560 km; 350 mi) beyond the Furious Overfall in 1602. The strait was named after Henry Hudson who explored it in 1610 in the ship Discovery, the same ship previously used by George Weymouth in 1602. Hudson was followed by Thomas Button in 1612, and a more detailed mapping expedition led by Robert Bylot and William Baffin in 1616. The Hudson Strait links the northern seaports of Manitoba and Ontario with the Atlantic Ocean. The Strait could serve as an eastern entrance to the Northwest Passage if it were not for ice in the Fury and Hecla Strait south of western Baffin Island. Extent The International Hydrographic Organization defines the limits of the Hudson Strait as follows: On the West. A line from Nuvuk Point (62°21′N 78°06′W) to Leyson Point, thence by the Eastern shore of Southampton Island to Seahorse Point, its Eastern extreme, thence a line to Lloyd Point (64°25′N 78°07′W) Baffin Island. On the North. The South coast of Baffin Island between Lloyd Point and East Bluff. On the East. A line from East Bluff, the Southeast extreme of Baffin Island (61°53′N 65°57′W), to Point Meridian, the Western extreme of Lower Savage Islands, along the coast to its Southwestern extreme and thence a line across to the Western extreme of Resolution Island, through its Southwestern shore to Hatton Headland, its Southern point, thence a line to Cape Chidley, Labrador (60°24′N 64°26′W). On the South. The mainland between Cape Chidley and Nuvuk Point. References Further reading External links
Détroit d'Hudson

Le détroit d'Hudson ou détroit de Hudson est un détroit du passage du Nord-Ouest situé au Canada. Orienté est-ouest, il relie sur 840 kilomètres le passage du Nord-Ouest (bassin de Foxe), à l'ouest, au détroit de Davis à l'est. Il constitue aussi la principale route vers la baie d'Hudson, dont l'accès se fait entre l'île Southampton et la péninsule d'Ungava. Le détroit est bordé au nord par l'île de Baffin tandis qu'au sud il baigne le Nord du Québec. Son entrée orientale est située entre le cap Chidley (Nunavut) et Resolution Island. La baie d'Ungava se situe dans l'Est du détroit et en constitue la partie la plus large. La largeur du détroit d'Hudson varie entre 130 et 400 kilomètres. Limites L'Organisation hydrographique internationale définit les limites du détroit d'Hudson de la façon suivante : À l'ouest : Une ligne depuis la pointe Nuvuk (îles Nuvuk) (62° 21′ 13″ N, 78° 06′ 38″ O) à la pointe Leyson (63° 27′ 08″ N, 80° 56′ 08″ O), de là par les rivages orientaux de l'île de Southampton jusqu'à la pointe Seahorse, son extrémité orientale, et de là une ligne jusqu'à Lloyd Point, dans l'île de Baffin (64° 26′ 14″ N, 78° 02′ 00″ O). Au nord : La côte sud de l'île de Baffin entre Lloyd Point et East Bluff. À l'est : une ligne depuis East Bluff, l'extrémité sud-est de l'île de Baffin (61° 52′ 36″ N, 65° 57′ 15″ O), à la pointe Meridian (61° 47′ 05″ N, 65° 56′ 24″ O), l'extrémité occidentale des îles Lower Savage, puis le long de la côte jusqu'à l'extrémité sud-ouest de l'archipel, et de là une ligne à travers mer jusqu'à l'extrémité occidentale de l'île de la Résolution, ensuite le long de ses rivages sud-ouest jusqu'à Hatton Headland, sa pointe sud (61° 18′ 57″ N, 64° 45′ 49″ O), et de là une ligne jusqu'au cap Chidley (60° 23′ 44″ N, 64° 25′ 35″ O), au Labrador. Au sud : La côte de terre ferme entre le cap Chidley et la pointe Nuvuk (îles Nuvuk) (62° 21′ 13″ N, 78° 06′ 38″ O). Histoire Le détroit d'Hudson fut découvert en 1517 par l'explorateur vénitien Sebastian Cabot (1477-1557). Il doit son nom actuel au navigateur anglais Henry Hudson, qui parvint à traverser ce passage et à en dresser une carte sommaire en 1610. Notes et références Voir aussi Rivière Naujaat Rivière Nauyok Rivière Guichaud Fjord de Salluit Rivière Foucault Rivière Narsarusiq Rivière Gatin Baie Déception Rivière Déception Rivière Déception Est Rivière Tuttuquaaluk Rivière Jacquère Rivière Wakeham Rivière Latourette Liens externes Ressources relatives à la géographie : Base de données toponymiques du Canada Marine Gazetteer Portail du Québec Portail du Canada Portail de l’Arctique Portail du monde maritime
Hudsonov prolaz

Hudsonov prolaz je tjesnac koje povezuje Labradorsko more s Hudsonovim zaljevom u Kanadi. Smješten je između Baffinovog otoka i teritorija Nunavut. Dugačak je oko 750 km te prosječne širine od 125 km, koja varira od 70 km na istočnom ulazu do 240 km u zaljevu Deception. Prolaz je prometno važan jer povezuje sjeverne luke teritorija Manitobe i Ontarija s Atlantskim oceanom. Povijest istraživanja Prvi zabilježeni Europljanin koji je uplovio u prolaz bio je engleski navigator Martin Frobisher 1578. godine te ga je nazvao Mistaken Strait („Pogrešan prolaz”) jer je smatrao da nije dio sjevernog prolaza koji bi povezivao Atlantski i Tihi ocean. Godine 1587. do prolaza je doplovio i John Davis, a detaljnije su ga istraživali George Weymouth 1602. te Henry Hudson 1610. godine, prema kome je kasnije prolaz i dobio ime, obojica s istim brodom, Discoveryjem. Godine 1612. istraživao ga je i Thomas Button a detaljnije su ga kartirali Robert Bylot i William Baffin 1616. godine. Izvori Vanjske poveznice
Stretto di Hudson

Lo stretto di Hudson (in inglese Hudson Strait: in francese: Détroit d'Hudson) è un braccio marino che collega il mare del Labrador, una sezione dell'Oceano Atlantico del nord, con la baia di Hudson e il bacino di Foxe. Geografia Lo stretto di Hudson è delimitato a sud dalla penisola di Ungava, che è parte della penisola del Labrador. A nord è delimitato dalla costa meridionale dell'isola di Baffin. Il limite orientale, da cui lo stretto comunica con il mare del Labrador, è segnato dal capo Chidley a sud e dall'isola Resolution a nord. All'imbocco occidentale emergono le isole di Nottingham, Salisbury e Mill. Lo stretto ha una lunghezza di circa 800 km e una larghezza media di circa 150 km. La profondità massima è di 942 metri. Lo stretto rimane in parte bloccato dai ghiacci in inverno ed è necessario l'uso dei rompighiaccio per permettere la navigazione. Storia Nel 1578 Martin Frobisher penetrò nello stretto ma fu Henry Hudson che lo navigò, dopo esservi entrato il 25 giugno 1610, a bordo del Discovery, ritenendo di aver trovato il passaggio a nord-ovest. Lo stretto è stato sin da allora una via di penetrazione privilegiata verso il Canada centrale e occidentale, ampiamente usata dalla Compagnia della Baia di Hudson a partire dal 1670. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stretto di Hudson Collegamenti esterni (EN) Hudson Strait, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN, FR) Stretto di Hudson, su Enciclopedia canadese.
Straat Hudson

Straat Hudson (Engels: Hudson Strait, Frans: Détroit d'Hudson) is een zeestraat die het Foxebekken (via de Foxe Channel) en de Hudsonbaai in het westen verbindt met de Labradorzee in het oosten. De straat wordt in het noorden begrensd door het Baffineiland en in het zuiden door het schiereiland Ungava, Quebec, en Labrador. De oostelijke ingang van de straat ligt tussen Cape Chidley en Resolution Island. De straat is vernoemd naar de Britse ontdekkingsreiziger Henry Hudson die de zeestraat ontdekte toen hij op zoek was naar een noordwestelijke doorvaart naar China. In het westelijke deel van de zeestraat liggen enkele grote eilanden, waaronder Nottinghameiland, Salisbury-eiland en Mill Island. Door de zeestraat stroomt de Hudsonbaaistroom richting het oosten, maar er kan ook een kleinere stroming in westelijke richting zijn. De zeestraat ligt in de mariene ecoregio Hudson Complex.
Cieśnina Hudsona

Cieśnina Hudsona (ang. Hudson Strait, fr. Détroit d'Hudson) – cieśnina, łącząca Zatokę Hudsona z Morzem Labradorskim, stanowiącym północno-zachodnią część Oceanu Atlantyckiego. Od północy ogranicza ją Ziemia Baffina, a od południa półwysep Labrador. Do Cieśniny Hudsona zalicza się również akweny zatoki Ungawa oraz płytkowodny Basen Foxe’a łączący się z właściwą Cieśniną Hudsona przez cieśninę Foxe’a. Długość Cieśniny Hudsona od jej początku do połączenia z Zatoką Husona wynosi około 430 Mm, do północno-zachodnich krańców Basenu Foxe’a - około 630 Mm. Szerokość jest zmienna, w najwęższych miejscach wynosi około 50-70 Mm. Głębokości silnie zróżnicowane, większe (około 600 m) we wschodniej części, mniejsze (200-350 m) w zachodniej części. Wody Cieśniny Hudsona w warstwie powierzchniowej są silnie wysłodzone, przy czym stopień wysłodzenia rośnie ku zachodowi (około 28 PSU na powierzchni przy wejściu do Zatoki Hudsona). Zasolenie wód powierzchniowych wykazuje silne zróżnicowanie sezonowe - najmniejsze jest na początku - pełni lata, wzrasta w końcu lata i jesienią, co stanowi efekt wyprowadzania przez Cieśninę Hudsona wód rzecznych i wód roztopowych z Zatoki Hudsona i jej zlewiska. Temperatura wód powierzchniowych w okresie letnim jest stosunkowo wysoka (3-5 °C w zachodniej części, 1-3 °C we wschodniej), jednak znacznie niższa od temperatury wód w Zatoce Hudsona. W głębszych warstwach wód cieśniny zasolenie wzrasta, przekraczając 32-34 PSU, temperatura w ciągu całego roku pozostaje ujemna. W okresie zimowym (przeciętnie listopad-maj) Cieśnina Hudsona jest niemal w całości pokryta ciężkim (1-2 m) lodem morskim uniemożliwiającym żeglugę. Jeszcze w sierpniu-wrześniu w zachodniej części cieśniny występują dryfujące lody morskie wyprowadzane z Basenu Foxe’a i Zatoki Hudsona. We wschodniej części cieśniny stosunkowo często spotyka się góry lodowe, wnoszone tam z Morza Labradorskiego. W Cieśninie Hudsona występują bardzo silne prądy pływowe i wysokie pływy - syzygijny skok pływu w Basenie Foxe’a dochodzi do 6-9 m, w zachodniej części cieśniny - 2,5-3,5 m, w zatoce Ungava - 9,5-12,5 m. Klimat subarktyczny: lato krótkie, chłodne (4-6 °C, z chwilowymi wzrostami temperatury do kilkunastu °C), deszczowe, zima bardzo ostra (-13 do -22 °C), nieco mniej pochmurna, wietrzna. Przez Cieśninę Hudsona prowadzi ważny, ale trudny pod względem nawigacyjnym, szlak żeglugowy do Zatoki Hudsona, do portu Churchill. Szlakiem tym wywozi się głównie kanadyjską pszenicę. Trasa ta, ze względu na lody, może być wykorzystywana przeciętnie od początku trzeciej dekady lipca do końca drugiej dekady października. Na brzegach Cieśniny Hudsona nie ma, poza rzadko rozsianymi, małymi osiedlami eskimoskimi, portów i przystani.
Estreito de Hudson

O estreito de Hudson (62° 00′ N, 70° 00′ O) une o oceano Atlântico e a baía de Hudson no Canadá. Situa-se entre a ilha de Baffin e a costa setentrional do Quebec. Na sua entrada encontram-se o cabo Chidley e a ilha Resolution. Descoberto pelo explorador Henry Hudson em 1610 a bordo do barco britânico Discovery, foi durante muito tempo tomado pela ambicionada e mítica passagem do Noroeste. Referências
Strâmtoarea Hudson

Strâmtoarea Hudson este o strâmtoare în Canada, între insula Baffin (care aparține de teritoriul Nunavut), și Canada continentală (partea nord-vestică a peninsulei Labrador, care aparține de provincia Québec), făcând legătura între Golful Hudson și Marea Labrador ce ține de Oceanul Atlantic. Ea are o lungime de cca. 700 km și o lățime, în dreptul peninsulei Ungava, între 120 și 200 km. Conform definiției Organizației Hidrografice Internaționale, Golful Ungava este și el o parte componentă a strâmtorii, capătul estic fiind între capul Chidley și insula Resolution, iar cel vestic între capul Wolstenholme și capul King Charles. Cele mai importante insule din strâmtoare sunt: Big Island Insula Charles Insula Nottingham Insula Salisbury Insula Mill Datorită latitudinii înalte și climei arctice, zona strâmtorii Hudson este slab populată, existând doar câteva așezări locuite în principal de inuiți: Kimmirut, pe insula Baffin Cape Dorset, pe insula Baffin Ivujivik, pe țărmul peninsulei Ungava Kangiqsujuaq, pe țărmul peninsulei Ungava Port Burwell, la Golful Ungava Strâmtoarea este numită după exploratorul englez Henry Hudson, care a explorat-o în 1610 și a folosit-o pentru a ajunge la Golful Hudson, în căutarea Pasajului de Nord-Vest. Note Bibliografie Allard, Michel, Baolai Wang, and Jean A Pilon. 1995. "Recent Cooling Along the Southern Shore of Hudson Strait, Quebec, Canada, Documented from Permafrost Temperature Measurements". Arctic and Alpine Research. 27, no. 2: 157. Andrews, J. T., and D. C. Barber1. 2002. "Dansgaard-Oeschger Events: Is There a Signal Off the Hudson Strait Ice Stream?" Quaternary Science Reviews. 21, no. 1-3: 443-454. Barr, W. 1994. "The Eighteenth Century Trade between the Ships of the Hudson's Bay Company and the Hudson Strait Inuit". Arctic. 47, no. 3: 236. Campbell, N. J. The Oceanography of Hudson Strait. Atlantic Oceanographic Group, 1958. Easton, A. K. Tides of Hudson Strait. Bedford Institute of Oceanography, Dartmouth, Nova Scotia, 1972. Gaston, A. J. Seabird Investigations in Hudson Strait Report on Activities in 1980. OLABS Program report. Canadian Wildlife Service, 1981. Payne, F. F. Eskimo of Hudson's Strait. Toronto, 1889. ISBN 0665093012
Hudsonov preliv

Hudsonov preliv je morski preliv v Kanadi, ki povezuje Atlantski ocean in Labradorsko morje s Hudsonovim zalivom. Leži med otokom Baffin in Nunavikom. Njegov vzhodni konec se začenja s Cape Chidley v Quebecu in otokom Resolution ob otoku Baffin. Preliv je dolg 750 km in je povprečno širok 125 km. Na najožjem delu je širok 70 km, na najširši točki pa 240 km . Zaliv je odkril angleški pomorščak Sir Martin Frobisher leta 1578, prvi pa ga je raziskal George Weymouth, ki je leta 1602 preplul prvih 300 navtičnih milj. Preliv je danes poimenovan po Henryju Hudsonu, ki je z ladjo Discovery preliv raziskal leta 1610. Leta 1612 je preliv raziskoval tudi Thomas Button, podrobnejše mapiranje pa je izvedla odprava pod vodstvom Roberta Bylota in Williama Baffina leta 1616.[1] Arhivirano 2019-04-01 na Wayback Machine. Reference
Хадсонов пролаз

Хадсонов пролаз (фр. Détroit d'Hudson) повезује Атлантски океан и Лабрадорско море са Хадсоновим заливом у Канади. Лежи између Бафинове земље и северне обале провинције Квебек у Канади. Источни улаз у Хадсонов пролаз обележавају острво Резолушон и рт Чидлеј. Пролаз је широк између 120 и 200 km, а дугачак је око 700 km. Теснац је дугачак око 750 km са просечном ширином од 125 km, варирајући од 70 km на источном улазу до 240 km у заливу Десепшон. Енглески морепловац сер Мартин Фробишер је био први Европљанин који је известио о уласку у мореуз, 1578 године. Он је плиму на улазу назвао Бесни преокрет и назвао мореуз Погрешним теснацом, пошто је сматрао да мање обећава као улаз у Северозападни пролаз, него водено тело које је касније названо Фробишер Беј. Џон Дејвис је пловио поред улаза у мореуз током свог путовања 1587. године. Први Европљанин који је истражио мореуз био је Џорџ Вејмут који је 1602. препловио 300 наутичких миља иза Бесног преокрета. Теснац је добио име по Хенрију Хадсону који га је истражио 1610. на броду Дискавери, истом броду који је претходно користио Џорџ Вејмут 1602. Хадсона је пратио Томас Батон 1612. и детаљнија експедиција мапирања коју су водили Роберт Бајлот и Вилијам Бафин 1616. године. Хадсонов мореуз повезује северне морске луке Манитобе и Онтарија са Атлантским океаном. Теснац би могао да послужи као источни улаз у Северозападни пролаз да није леда у мореузу Фурија и Хекла јужно од западног Бафиновог острва. Величина Међународна хидрографска организација дефинише границе Хадсоновог мореуза на следећи начин: На западу. Линија од Нувук Пoјнта (62° 21′ N 78° 06′ W) до Лејсон Појта, одатле источном обалом острва Саутхамптон до Сихорс Појнта, његовог источног екстрема, одатле линија до тачке Лојд (64° 25′ N 78° 07′ W) Бафиново острво. На северу. Јужна обала Бафиновог острва између Лојд Појнта и Ист Блафа. На Истоку. Линија од Ист Блафа, југоисточног краја Бафиновог острва (61° 53′ N 65° 57′ W), до Појнт Меридијана, западног екстремног дела острва Лоуер Савиџ, дуж обале до његовог југозападног екстрема и одатле линија преко до западног крајњег дела острва Резолушон, преко његове југозападне обале до Хатон хедланда, његове јужне тачке, одатле линија до рта Чидли, Лабрадор (60° 24′ N 64° 26′ W). На југу. Копно између рта Чидли и тачке Нувук. Откриће Хенри Хадсон је на броду Дискавери 1610. године открио пролаз. Дуго се сматрало да је то чувени Северозападни пролаз према Кини. Себастијан Кабо је први открио Хадсонов пролаз 1517. године. Ипак пролаз је добио име по Хадсону, јер је Хадсон први прошао кроз цели пролаз. Референце Литература Спољашње везе US Navy: Identifying Surface Warfare Missions in an Ice-free Arctic Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (5. октобар 2011) Northwest Passage website History of NW exploration with numerous maps and illustrations.
Hudsonsundet

Hudsonsundet (engelska: Hudson Strait, franska: Détroit d'Hudson) är ett sund i Kanada som sträcker sig i väst-östlig riktning mellan Hudson Bay och Foxe Basin i väst och Labradorhavet (Atlanten) i öster. Det avskiljer Baffinön i norr från Ungavahalvön (Labradorhalvön) i Québec i söder. Hudsonsundet är omkring 700 kilometer långt och 120 kilometer brett. Största djupet ligger på 942 meter. I väst slutar Hudsonsundet mellan Cap Wolstenholme och Foxehalvön där också Salisburyön och Nottinghamön ligger. I öst ligger Resolutionön mellan Kap Chidley och Meta Incognitahalvön. Den norra kusten ingår i inuitnationen Nunavut och den södra i Nunavik. Båda är mycket glest befolkade. Djupet i Hudsonsundet är omkring 500 meter ända fram till de klippiga kusterna. Även om isberg inte är någon ovanlig syn i sundet gör tidvattnet och strömmarna att sundet är förhållandevis isfritt under vintern och att den isfria säsongen varar i upp till fyra månader. Havsströmmar från både öst och väst skapar en stor mångfald i faunan med flera än 60 fiskarter, ofta miljontals häckande sjöfåglar och ett par vitvalspopulationer. Många andra valar övervintrar i sundet där också flera sälarter förekommer rikligt. Även isbjörn hör till de vanliga gästerna. I synnerhet Ungavabukten och Akpatokön lockar stora flockar med djur. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hudsonsundet.
Гудзонова протока

Гудзо́нова прото́ка (англ. Hudson Strait, фр. détroit d'Hudson) — протока в Північному Льодовитому океані, омиває береги Канади. Протока знаходиться між півостровом Лабрадор на півдні та островом Баффінова Земля на півночі. Сполучає море Лабрадор Атлантичного океану з внутрішніми затоками Гудзоновою та Фокс. На південному сході відкривається у затоку Унгава. Численні острови — Мілл, Солсбері, Ноттінгем, Чарльз, Біг, Баттон, Резольюшен, Еджелл, Діггес. Довжина протоки становить 800 км, ширина від 115 км на сході до 240 км на заході. Глибина коливається від 115 до 407 м. Припливи високі — до 12,4 м. Часті шторми. Судноплавна упродовж 4 місяців на рік. Названа на честь Генрі Гудзона, який вперше проплив нею у 1610 році. Межі протоки Міжнародна гідрографічна організація так визначає межі Гудзонової протоки: На заході: лінія від мису Нувук (62°21′ пн. ш. 78°06′ зх. д.) до мису Лейсон, що є південно-східною точкою острова Саутгемптон, звідти східним берегом острова Саутгемптон до мису Сіхорс, що є східною точкою острова, звідти до мису Ллойд (64°25′ пн. ш. 78°07′ зх. д.) Баффінова Земля. На півночі: південне узбережжя острова Баффінова Земля між мисом Ллойд та Іст-Блуфф. На сході: лінія від Іст-Блуфф, що є південно-східною точкою Баффінової Землі (61°53′ пн. ш. 65°57′ зх. д.), до мису Мередіан (61°47′ пн. ш. 65°56.5′ зх. д.), західної точки островів Лоуер-Савідж, уздовж південних берегів островів Лоуер-Савідж до південно-східної точки островів (61°44.5′ пн. ш. 65°40.2′ зх. д.) і звідти до найзахіднішої точки острова Резольюшен, його південно-західним узбережжям до мису Хаттон (61°18.7′ пн. ш. 64°46.8′ зх. д.), південний мис острівця, що розташовано до півдня від острова Резольюшен, звідти до мису Чідл, Лабрадор (60°23.7′ пн. ш. 64°26′ зх. д.). Клімат Акваторія протоки лежить у субарктичному кліматичному поясі. Улітку переважають помірні повітряні маси, взимку — полярні. Чітко відстежується сезонна зміна переважаючих вітрів. Досить великі річні амплітуди температури повітря. Цілий рік зустрічається багато морської криги. Прохолодне сире літо з частими туманами; зима вітряна й волога. Біологія Акваторія протоки відноситься до екорегіону Гудзонового комплексу арктичної зоогеографічної провінції. У зоогеографічному відношенні донна фауна континентального шельфу й острівних мілин до глибини 200 м відноситься до арктичної циркумполярної області арктичної зони. Примітки Посилання Гудзонова протока // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Теза, 2006. The Canadian Encyclopedia — Hudson Strait [Архівовано 2 грудня 2016 у Wayback Machine.] (англ.) Encyclopedia Britannica — Hudson Strait [Архівовано 26 квітня 2015 у Wayback Machine.]
Whale Cove

Whale Cove (ᑎᑭᕋᕐᔪᐊᖅ, Tikirarjuaq in Inuktitut) ist eine Siedlung in Kanadas Nunavut-Region Kivalliq zwischen Arviat und Rankin Inlet an der westlichen Hudson-Bay-Küste. Der Name (deutsch „Walbucht“) bezieht sich auf die sich hier im Sommer in großer Zahl tummelnden Weißwale. Ihr Inuktitut-Name lautet Tikirarjuak, „lang gestreckte Landspitze“. Mit etwa 350 Einwohnern (davon 97 % Inuit) ist sie eine der kleineren Inuitgemeinden (Stand 2006). Eine Regionalflugverbindung besteht mit Arviat. Zu Beginn des 17. Jahrhunderts kamen zunächst Thomas Button und wenig später Luke Foxe auf der Suche nach der Nordwestpassage an diesen Küstenstrich. Etwa hundert Jahre danach folgte ihnen die Hudson’s Bay Company und errichtete einige Kilometer vom heutigen Whale Cove entfernt den längst wieder aufgegebenen Handelsposten Tavani. Die Siedlung Whale Cove selbst entstand während einer Hungersnot der Inuit im Winter 1957/1958, als die lebensnotwendigen Karibuherden ausblieben. Die Regierung führte seinerzeit die überlebenden Inland- und Küsten-Inuit aus ihren in den Barrenlands gelegenen Jagdgebieten hier sowie in Arviat und Baker Lake zusammen. Bis heute hat sich die traditionelle Lebensweise der Inuit noch gut erhalten. Literatur Miriam Dewar (Hrsg.): The Nunavut Handbook: Travelling in Canada's Arctic. Ayaya Marketing & Communications, Iqaluit/Ottawa 2004, ISBN 0-9736754-0-3 (englisch). Weblinks Einzelnachweise
Whale Cove

Whale Cove es una aldea canadiense situada en el territorio de Nunavut.​ Superficie Whale Cove tiene una superficie de 273,89 km².​ Demografía En 2021, tenía 470 habitantes, una densidad poblacional de 1,7 hab./km², y 128 viviendas.​ Véase también Portal:Nunavut. Contenido relacionado con Nunavut. Referencias