Kanadski muzej človekovih pravic

Kanadski muzej človekovih pravic (CMHR; francosko Musée canadien pour les droits de la personne) je kanadska kronska korporacija in nacionalni muzej, ki stoji v Winnipegu v Manitobi, poleg The Forksa. Namen muzeja je »raziskovati temo človekovih pravic s posebnim, a ne izključno, poudarkom na Kanadi, izboljšati razumevanje človekovih pravic v javnosti, spodbujati spoštovanje do drugih ter spodbujati razmislek in dialog.« CMHR, ustanovljen leta 2008 z uveljavitvijo zakona C-42, spremembe Zakona o muzejih Kanade, je prvi nov nacionalni muzej, ustanovljen v Kanadi po letu 1967, in prvi kanadski nacionalni muzej, ki stoji zunaj regije nacionalnega glavnega mesta. Muzej je imel otvoritveno slovesnost 19. septembra 2014. Prijatelji Kanadskega muzeja človekovih pravic so dobrodelna organizacija, odgovorna za privabljanje in ohranjanje vseh oblik filantropskih prispevkov v muzej. Zgodovina Razvoj Zasluge za idejo in vizijo ustanovitve CMHR pripisujejo pokojnemu Izzyju Asperju – kanadskemu odvetniku, politiki in ustanovitelju zdaj že propadlega medijskega konglomerata Canwest Global Communications –, ki se je na idejo o gradnji muzeja prvič podal 18. julija 2000.</ref> Asper je upal, da bo to postal kraj, kamor bi se lahko študenti z vse Kanade pripeljali in učili o človekovih pravicah. V tem je videl tudi priložnost za oživitev središča Winnipega in povečanje turizma v mestu, pa tudi za povečanje razumevanja in ozaveščenosti o človekovih pravicah, spodbujanje spoštovanja do drugih ter spodbujanje razmisleka, dialoga in delovanja. Asper je na svoji ideji delal tri leta, muzejski strokovnjaki iz vse Kanade pa so opravili temeljito študijo izvedljivosti. Leta 2003 je Asper ustanovil zasebno dobrodelno organizacijo Prijatelji Kanadskega muzeja za človekove pravice, da bi zgradil CMHR. 17. aprila, ob 21. obletnici kanadske listine o pravicah in svoboščinah, je v muzeju The Forks v Winnipegu potekal dogodek, na katerem je Asper prvič javno napovedal namero o ustanovitvi CMHR. Projekt je bil napovedan kot skupno partnerstvo med fundacijo Asper in vladami Kanade, Manitobe in Winnipega, ter zemljišče, ki ga je donirala korporacija Forks Renewal Corporation. Premier Jean Chrétien je namenil prvih 30 milijonov dolarjev za kapitalske stroške, zasebno zbiranje sredstev pa so kmalu nadzorovali Prijatelji CMHR. Fundacija Asper je donirala 20 milijonov dolarjev. Kasneje istega leta, 7. oktobra, je Izzy Asper nenadoma umrl v starosti 71 let na poti v Vancouver, da bi objavil arhitekturni natečaj za zasnovo CMHR. Njegova družina in fundacija Asper sta obljubila, da bosta muzej še naprej razvijala, zato sta nadaljevala s projektom, ki ga zdaj vodi Izzyjeva hči Gail Asper. Dva tedna pozneje je bila v The Forksu simbolična slovesnost ob polaganju trate in razglašen arhitekturni natečaj. Prijatelji Kanadskega muzeja človekovih pravic so objavili mednarodni arhitekturni natečaj za oblikovanje CMHR, enega največjih kanadskih arhitekturnih natečajev z žiriranjem doslej. Prispelo je 100 prispevkov iz 21 držav z vsega sveta. Žirija je izbrala načrt, ki ga je predložil Antoine Predock, arhitekt iz Albuquerqueja v Novi Mehiki. Medtem je bil za razvoj razstav CMHR najet Ralph Appelbaum, vodja podjetja Ralph Appelbaum Associates, največjega svetovnega podjetja za oblikovanje muzejev. Zakonodaja, gradnja in odprtje 20. aprila 2007 je premier Stephen Harper napovedal namero kanadske vlade, da CMHR spremeni v nacionalni muzej. 13. marca 2008 je zakon C-42, Zakon o spremembi Zakona o muzejih in o posledičnih spremembah drugih zakonov, prejel kraljevo soglasje v parlamentu s podporo vseh političnih strank, s čimer je Kanadski muzej za človekove pravice postal nacionalni muzej. Do sredine leta 2008 je TNS/The Antima Group zaključil vladno financiran projekt raziskave javnega mnenja. Poročilo, ki je sledilo in je temeljilo predvsem na udeležencih fokusnih skupin, je navedlo naslednje: teme, ki bi jih CMHR lahko obravnaval (ne po vrstnem redu preference); ključni mejniki pri dosežkih na področju človekovih pravic, tako v Kanadi kot po svetu; trenutne razprave o človekovih pravicah; in dogodki, ko je Kanada pokazala izdajo ali zavezanost človekovim pravicam. Preden se je gradnja lahko začela, so arheologi v posvetovanju s starešinami izvedli obsežna izkopavanja in na ozemlju prednikov odkrili več kot 400.000 artefaktov. Slovesnost ob začetku gradnje je bila na lokaciji CMHR 19. decembra 2008, uradna gradnja na lokaciji pa se je začela aprila naslednje leto. (Gradnja naj bi bila prvotno končana leta 2012.) Predsednik odbora je odstopil pred iztekom mandata in imenovan je bil nov začasni predsednik. 3. julija 2010 je kraljica Elizabeta II. Britanska – potem ko je osebno izbrala kamen z Runnymedea, angleškega travnika, kjer je bila leta 1215 podpisana Magna Carta – razkrila temeljni kamen muzeja, na katerem je bilo vgravirano sporočilo kraljice in je bil obdan z manitobskim Tyndallovim kamnom. Zadnji od 1669 po meri izrezanih steklenih kosov je bil nameščen septembra 2012, v nekaj mesecih pa je bila dokončana osnovna stavba. Otvoritev muzeja je bila leta 2014. Prav tako leta 2014 je bil odsek ceste pred CMHR poimenovan Israel Asper Way. Uradno odprtje muzeja 20. septembra 2014 je naletelo na protest več aktivističnih skupin, ki so izrazile mnenje, da so bile njihove lastne zgodovine človekovih pravic netočno prikazane ali izključene iz muzeja. Glasbena skupina Prvih narodov A Tribe Called Red, ki naj bi nastopila na otvoritveni slovesnosti, se je v znak protesta proti poročanju muzeja o vprašanjih Prvih narodov umaknila. Financiranje Sredstva za kapitalske stroške CMHR prihajajo iz treh vladnih pristojnosti, zvezne krone, pokrajinske krone in mesta Winnipeg, pa tudi iz zasebnih donacij. Skupni proračun za gradnjo zunanjosti CMHR in njegove vsebine je februarja 2011 znašal 310 milijonov dolarjev. Ob odprtju septembra 2014 so stroški muzeja znašali približno 351 milijonov dolarjev. Do danes je kanadska vlada namenila 100 milijonov dolarjev; vlada Manitobe je darovala 40 milijonov dolarjev; mesto Winnipeg pa 20 milijonov dolarjev. Prijatelji Kanadskega muzeja za človekove pravice, ki jih vodi Gail Asper, so zbrali več kot 130 milijonov dolarjev zasebnih donacij iz vse Kanade, da bi dosegli končni cilj 150 milijonov dolarjev. Te zaveze zasebnega sektorja vključujejo 4,5 milijona dolarjev od provincialnih kronskih korporacij v Manitobi in 5 milijonov dolarjev od vlade Ontaria. Kanadski muzej človekovih pravic je od zvezne vlade zahteval dodatnih 35 milijonov dolarjev kapitalskih sredstev za kritje primanjkljaja. Aprila 2011 je CMHR od mesta Winnipeg prejel dodatnih 3,6 milijona dolarjev, ki so bili vzeti iz zvezne subvencije mestu namesto davkov za muzej. Operativni proračun CMHR zagotavlja vlada Kanade, saj je CMHR nacionalni muzej. Ocenjeni operativni stroški za zvezno vlado znašajo 22 milijonov dolarjev letno. Decembra 2011 je CMHR sporočil, da so se zaradi naraščajočih stroškov notranjih razstav muzeja skupni stroški gradnje povečali za dodatnih 41 milijonov dolarjev na skupno 351 milijonov dolarjev. Julija 2012 sta se zvezna in pokrajinska vlada dogovorili o nadaljnjem povečanju kapitalskega financiranja CMHR za do 70 milijonov dolarjev s kombinacijo zveznega posojila in pokrajinskega jamstva za posojilo. To najnovejše financiranje je bilo bistveno za dokončanje notranjih razstav, da bi se muzej lahko uradno odprl leta 2014, kar je že dve leti zamujalo. Arhitektura Pritličje stavbe ponuja prostor za orientacijo in sestanke, trgovino s spominki, restavracijo in storitve za obiskovalce. Galerije na različnih nivojih so povezane z dramatičnimi osvetljenimi alabastrnimi klančinami, vključno z Dvorano upanja. Na voljo je tudi Vrt kontemplacije z bazeni s stoječo vodo, ki jih prekinja dramatičen črni mongolski bazalt. Od Velike dvorane se obiskovalčeva izkušnja zaključi v Israel Asperjevem stolpu upanja, 100-metrskem steklenem zvoniku, ki štrli iz CMHR in obiskovalcem ponuja razgled na središče Winnipega. Postopek načrtovanja in gradnje Leta 2003 so Prijatelji Kanadskega muzeja človekovih pravic objavili mednarodni arhitekturni natečaj za oblikovanje CMHR. Prispelo je 100 predlogov iz 21 držav sveta. Žirija je izbrala načrt, ki ga je predložil Antoine Predock iz Albuquerqueja v Novi Mehiki. Njegova vizija za CMHR je bila potovanje, ki se začne s spustom v zemljo, kjer obiskovalci vstopijo v CMHR skozi 'korenine' muzeja. Obiskovalci so vodeni skozi Veliko dvorano, nato skozi vrsto prostranih prostorov in klančin, preden dosežejo vrhunec v 'Stolpu upanja', visokem zvoniku, ki štrli iz CMHR. Citirani so bili, ko je dejal: »Pogosto me sprašujejo, katera je moja najljubša, moja najpomembnejša stavba ... Zdaj bom javno povedal ... 'To je to.« Predockov navdih za CMHR je prišel iz naravne pokrajine in odprtih prostorov v Kanadi, vključno z drevesi, ledom, severnim sijajem, ljudstvi Prvih narodov v Kanadi in ukoreninjenostjo ukrepov za človekove pravice. CMHR opisuje takole: Kanadski muzej za človekove pravice je zakoreninjen v človeštvu, kar v arhitekturi naredi vidno temeljno skupnost človeštva – simbolično prikazen ledu, oblakov in kamna, postavljenega na polju sladke trave. Vklesana v zemljo in se raztapljajo v nebu na obzorju Winnipega, abstraktna minljiva krila bele golobe objemajo mitsko kamnito goro iz 450 milijonov let starega tyndallovega apnenca in ustvarjajo poenoteno in brezčasno znamenitost za vse narode in kulture sveta. Osnovna stavba je bila dokončana konec leta 2012. Med temeljnimi deli CMHR so bile v luknje, narejene za pilote in kesone, vstavljene vrečke z zdravili, ki so jih izdelali starešine v Thunderbird House v Winnipegu, da bi pokazali spoštovanje do matere Zemlje. Spletna stran CMHR je imela na voljo dve spletni kameri, s katerima je javnost lahko spremljala napredek gradnje. Za gradnjo Dvorane upanja, polne osvetljenih alabastrnih klančin, je bilo uporabljenih več kot 3500 m2 in 15.000 alabastrnih ploščic, zaradi česar je to največji projekt, ki je bil kdaj koli izveden z alabastrom. 3. julija 2010 je Elizabeta II., kanadska kraljica, odkrila temeljni kamen stavbe. Na kamnu je kraljičin kraljevi kodeks, vanj pa je vdelan kos kamna iz ruševin samostana sv. Marije, v Runnymedeu v Angliji, kjer naj bi leta 1215 kralj Ivan Brez dežele odobril Magno Carto. Razstava in prostori V petem nadstropju je Mednarodni referenčni center Carte, knjižnica CMHR, »posvečena zbiranju in zagotavljanju dostopa do virov, ki podpirajo učenje in raziskovanje človekovih pravic«. Zasnova razstav CMHR je sodeloval z oblikovalcem razstav Ralph Appelbaum Associates (RAA) iz New Yorka pri razvoju otvoritvenih razstav muzeja. RAA je navedla, da se bodo galerije v CMHR ukvarjale z različnimi temami, vključno s kanadskim potovanjem na področju človekovih pravic, avtohtonimi koncepti človekovih pravic, holokavstom in aktualnimi vprašanji človekovih pravic. Ekipa raziskovalcev CMHR je sodelovala z RAA pri razvoju otvoritvenih razstav. Januarja 2009 je bil odvetnik Yude Henteleff imenovan za predsednika svetovalnega odbora za vsebino muzeja, ki ga sestavljajo strokovnjaki za človekove pravice in voditelji iz vse Kanade. Odbor je bil ključni del prve obsežne javne dejavnosti muzeja. Raziskovalci CMHR so med turnejo po državi od maja 2009 do februarja 2010 z naslovom »Pomagajte napisati zgodbo o Kanadskem muzeju človekovih pravic« obiskali 19 mest in se pogovarjali s tisoči ljudi o njihovih izkušnjah s človekovimi pravicami in o tem, kaj si želijo videti v muzeju. Ta posvetovalni proces je vodila organizacija Lord Cultural Resources s sedežem v Torontu. 5. marca 2013 je bila v zgodbi, ki jo je pripravila televizija CBC (Manitoba), omenjena knjiga »Profili galerij« (z dne 12. septembra 2012), ki je potrdila nekatere predlagane vsebine CMHR. Največja galerija muzeja je posvečena kanadski vsebini, v vseh galerijah pa je uporabljen tematski pristop. Galerije Muzej je imel od odprtja septembra 2014 10 osrednjih galerij: Kaj so človekove pravice? Perspektive staroselcev. To vključuje »krožni film o konceptih pravic in odgovornosti Prvih narodov drug do drugega in do zemlje«. Kustosinja Lee-Ann Martin je opisala instalacijo sodobne umetnice Rebecce Belmore »Sled«, 2+1⁄2-nadstropno »keramično odejo«, ki jo je naročil CMHR. Ta odeja je del serije umetnice Belmore iz Winnipega, plemena Anishinaabe, ki »razkriva travmatično zgodovino in nenehno nasilje nad staroselci«. Kanadska potovanja. To vključuje »vidne razstave« o internatih, »pogrešanih in umorjenih staroselskih ženskah« ter »prisilni preselitvi Inuitov«.[48] pa tudi Japonci med drugo svetovno vojno, invalidnost z Univerze Ryerson, kitajski davek na glavo, podzemna železnica, Komagata Maru in splošna stavka v Winnipegu. Varstvo pravic v Kanadi Preučevanje holokavsta in drugih genocidov. Galerija o genocidu vključuje pet genocidov, ki jih je priznala Kanada: holokavst, holodomor, armenski genocid, genocid v Ruandi in etnično čiščenje v Bosni. Prelomnice za človeštvo Prekinitev tišine Dejanja štejejo Pravice danes Navdihujoče spremembe Vsaka galerija obravnava vprašanja avtohtonih prebivalcev, vendar so pomembna v »Galeriji kanadskih potovanj« in »Galerij perspektiv avtohtonih prebivalcev«. Sklici Zunanje povezave Uradna spletna stran Friends of the CMHR