NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Flin Flon

Flin Flon (offiziell: City of Flin Flon) ist ein Bergwerksstädtchen an der Grenze der kanadischen Provinzen Manitoba und Saskatchewan. Der überwiegende Teil des Stadtgebiets liegt in Manitoba. Der Name der Stadt geht auf die fiktive Figur Josiah Flintabbety Flonatin aus dem Heftroman The Sunless City von J. E. Preston Muddock zurück. Geschichte 1927 gründete die Hudson Bay Mining and Smelting (HBM&S) hier eine Bergarbeitersiedlung, um die großen Kupfer- und Zinklagerstätten der Gegend zu erschließen. Ein Jahr später erhielt der Ort Bahnanschluss. In den 1930er Jahren wuchs der Ort schnell, als von der Weltwirtschaftskrise betroffene Farmer ihr Auskommen als Bergleute suchten, und 1933 erlangte die Siedlung den Gemeindestatus. 1970 schließlich erhielt Flin Flon Stadtrecht. Bei den außer Kontrolle geratenen Waldbränden in Kanada 2025 steht die Region um die Stadt mit im Zentrum der Ereignisse und es besteht eine Evakuierungsanordnung für alle Bewohner. Wirtschaft Die mit Abstand meisten Beschäftigten arbeiten nach wie vor im Bergbau bei der HBM&S. Neben weiteren Arbeitsplätzen in Einzelhandel und Gastgewerbe bietet die Stadt auch einigen Fernfahrern Arbeit. Seit 2002 baut Prairie Plant Systems in Flin Flon Cannabis für medizinische Zwecke an. Söhne und Töchter der Stadt Eric Nesterenko (1933–2022), Eishockeyspieler und -trainer Ralph Backstrom (1937–2021), Eishockeyspieler Ernie Wakely (* 1940), Eishockeyspieler Bobby Clarke (* 1949), Eishockeyspieler Dean Evason (* 1964), Eishockeyspieler und -trainer Roger Avary (* 1965), US-amerikanischer Filmregisseur, Drehbuchautor und Filmproduzent Ken Baumgartner (* 1966), schweizerisch-kanadischer Eishockeyspieler und -trainer Andrea Menard (* 1971), Schauspielerin, Dramaturgin und Singer-Songwriterin Jared Abrahamson (* 1987), Schauspieler, Mixed-Martial-Arts-Kämpfer und Kickboxer Weblinks Einzelnachweise
Flin Flon

Flin Flon es una ciudad canadiense ubicada en el límite entre las provincias de Manitoba y Saskatchewan. Aunque la localidad se sitúa a ambos lados del límite provincial, la gran mayoría de Flin Flon se encuentra del lado de Manitoba. Su población al momento del censo de 2016 fue de 5185 habitantes.​ La principal actividad de la localidad es la minería. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Flin Flon.
Flin Flon

Flin Flon è un comune (city) del Canada, situato al confine tra il Manitoba ed il Saskatchewan. Voci correlate Cintura di rocce verdi di Flin Flon Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Flin Flon Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su cityofflinflon.ca. (EN) Flin Flon, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN, FR) Flin Flon, su Enciclopedia canadese.
Flin Flon

Flin Flon – górnicze miasto leżące w Kanadzie na granicy prowincji Manitoba i Saskatchewan. Administracyjnie miasto należy do prowincji Manitoba. Miasto zostało założone w 1927 roku przez firmę górniczą zajmująca się wydobyciem w regionie miedzi i cynku. Nazwa miasta wzięła się od Josiaha Flintabbateya Flonatin bohatera książki The Sunless City autorstwa Jamesa Edwarda Prestona Muddocka.
Flin Flon

Flin Flon é uma cidade do Canadá, que se encontra entres as províncias de Manitoba e Saskatchewan, sendo sua maioridade na província de Manitoba. Sua atual população é de 7,243, do censo nacional de 2001. O nome da cidade vem do personagem Josiah Flintabbatey Flonatin, o protagonista do livro The Sunless City que foi achado nas redondezas de onde viria a se tornar a cidade, por James Muddock buscando metais preciosos.
Флин-Флон

Флин-Флон (англ. Flin Flon) — город в Канаде, расположен на территории сразу двух провинций страны — Манитобы и Саскачевана. Из 5836 жителей города (2006) 5594 человека проживают в Манитобе и лишь 242 — на территории Саскачевана. География Находится в озерном крае, возле озера Аттитти. История Поселение было основано в 1927 году компанией Hudson Bay Mining and Smelting, после того как были разведаны большие запасы меди и цинка. Во времена Великой депрессии цены на сельскохозяйственную продукцию упали на 40-60 %, и многие фермеры Великих равнин прибыли на добычу полезных ископаемых, покинув свои хозяйства, тем самым увеличили население поселения. В 1970 году Флин-Флон получил статус города. В 1975 году население города достигало 9,6 тыс. жителей. В настоящее время город связан дорогой и железной дорогой с другими частями страны. К юго-востоку от Флин-Флона расположен небольшой аэропорт. Кроме добычи металлов, в городе имеются предприятия цветной металлургии. Климат Климат в городе резко континентальный, среднемесячные температуры колеблются от −21 °С в январе до +18 °C в июле (среднегодовая — около 0 °C). В год выпадает 471 мм осадков, зимой — в виде снега (141 мм), летом в виде дождя (339 мм). Известные личности Во Флин-Флоне родился известный хоккеист Бобби Кларк. Во Флин-Флоне родился сценарист, продюсер и кинорежиссёр Роджер Эвери. Интересные факты Название город получил в честь Джозайи Флинтабати Флонатина — персонажа романа английского писателя Дж. Э. Престона Маддока «Город без Солнца»; в романе этот персонаж исследует на подводной лодке глубины бездонного озера и обнаруживает туннель, выложенный золотом. Сокращённым именем персонажа изыскатель Том Крейтон назвал медную жилу с чрезвычайно богатым содержанием металла, обнаруженную им недалеко от озера. В дальнейшем название месторождения перешло и на возникшее вокруг него поселение. Галерея Примечания Ссылки Community Profile: Flin Flon (part), Manitoba; Statistics Canada Community Profile: Flin Flon (part), Saskatchewan; Statistics Canada
Флин Флон

Флин Флон (енгл. Flin Flon) је рударски градић на граници канадских провинција Манитоба и Саскачеван. Највећи део града се налази на територији Манитобе. Према попису из 2011. у граду су живела 5.592 становника. Највећи део градске територије од укупно 16,25 km² налази се на територији Манитобе (13,88 km²), док је знатно мањи део територије административно у Саскачевану (2,37 km²). Град је основан 1927. као радничко насеље уз руднике бакра и цинка. У близини града налазе се поља засађена марихуаном која се користи у медицинске сврхе. Историја Насеље Флин Флон основала је рударска компанија Hudson Bay Mining and Smelting 1927. са циљем успешније експлоатације налазишта бакра и цинка из околине. Већ 1928. насеље је железницом повезано са остатком земље. Насеље је 1933. добило статус самоуправне општине, а 1964. и статус варошице у обе провинције. Од 1970. Флин Флон има административни статус града. Насеље је добило име по измишљеном лику из приповетке енглеског новинара и књижевника Џејмса Престона Мадока. Демографија Према резултатима пописа становништва из 2011. у граду су живела 5.592 становника у укупно 2.739 домаћинства, што је пад од 4,2% у односу на 5.836 житеља колико је регистровано приликом пописа 2006. године. Види још Списак насеља у Манитоби Манитоба Лојдминстер - интерпровинцијски град на граници Саскачевана и Алберте Референце Спољашње везе Службена веб презентација Statistics Canada - Census Profile: Flin Flon (Part), City, Manitoba Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. децембар 2019) Statistics Canada - Census Profile: Flin Flon (Part), City, Saskatchewan Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. децембар 2019) Мапа вароши и околине на сајту Завода за статистику Канаде. Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (18. септембар 2012) Историјско друштво Манитобе - град Флин Флон
Flin Flon

Flin Flon är kanadensisk gruvstad på gränsen mellan Saskatchewan och Manitoba med 5 594 invånare (2006). Större delen av staden ligger i Manitoba. Historia Staden grundades 1927 av Hudson Bay Mining and Smelting Co. för att kunna bryta regionens stora förekomst av koppar och zink. Den fick stadsrättigheter den 1 januari 1933. Flin Flon blev internationellt känd 2002 när den kanadensiska regeringen gav ett företag ett fyraårigt kontrakt för tillverkning av medicinsk marijuana på orten. Namnet En prospektör som hette Tom Creighton hittade boken The Sunless City av Joyce Emmerson Preston Muddock i vildmarken och döpte staden efter bokens huvudkaraktär Josiah Flintabbatey Flonatin. Karaktären är så viktig för stadens identitet att den lokala handelskammaren lät prägla ett tredollarsmynt som var giltigt betalningsmedel i Flin Flon året efter. Klimat Se även Flin Flon Airport Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version.
Флін-Флон

Флін-Фло́н (англ. Flin Flon) — місто в Канаді, розташоване відразу в двох провінціях Манітоба і Саскачеван. Містечко — перший гірничний центр на півночі Манітоби, у якому видобувають метали мідь і цинк та виплавляють і очищують їх. Історія Поселення було засновано в 1927 році компанією Hudson Bay Mining and Smelting, після того, як були розвідані великі запаси міді та цинку. За часів Великої депресії ціни на сільськогосподарську продукцію впали на 40-60%, і багато фермерів Великих рівнин прибули на видобуток корисних копалин, покинувши свої господарства, тим самим збільшивши населення поселення. В 1970 році Флін-Флон отримав статус міста. В 1975 році населення міста досягало 9,6 тисяч мешканцев. В даний час місто пов'язане дорогою і залізницею з іншими частинами країни. На південному сході від міста розташований невеликий аеропорт. Крім видобутку металів, в місті є підприємства кольорової металургії. Клімат Клімат в місті різко континентальний, середньомісячні температури коливаються від −21°С в січні до +18°C в липні (середньорічна — близько 0°C). За рік випадає 471 мм опадів, взимку — у вигляді снігу (141 мм), влітку у вигляді дощу (339 мм). Цікаві факти Назву місто отримало на честь Джозайя Флінтабаті Флонатіна — персонажа роману англійського письменника Дж. Е. Престона Маддока «Місто без Сонця». В романі цей персонаж досліджує на підводному човні глибини бездонного озера і виявляє тунель, викладений золотом. Скороченим ім'ям персонажа дослідник Том Крейтон назвав мідну жилу з надзвичайно багатим вмістом металу, виявлену ним недалеко від озера. Надалі назва родовища перейшла і на поселення, що виникло навколо нього. Відомі особистості В поселенні народились: Ел Гамільтон (* 1946) — канадський хокеїст. Кім Девіс (* 1957) — канадський хокеїст. Галерея Примітки
Lundar Beach Provincial Park

Lundar Beach Provincial Park is a provincial park on the east shore of Lake Manitoba in Manitoba, Canada. It is located in the Rural Municipality of Coldwell, 18 kilometres west of Lundar, Manitoba. The park contains a campground with 41 spots, a 3.2 km hiking trail, boat launch, a playground and sporting/games areas. The campground is placed along the sand beach with 19 of the sites having direct access to the beach. As well, there is a public beach to the north of the campground. This section of the lake is also home to many lakefront cabins. They however are not incorporated into the provincial park. The 50 cabins of Lundar Beach are found to the north ending at Sandy Point. Although they share a name with the park, they are not incorporated into it. To the south, Sugar Point is home to roughly 55 cabins, ending at their namesake of Sugar Point. Part of 2009 film Whiteout was filmed in the provincial park. See also List of Manitoba parks References External links Lundar Beach on the Manitoba government website
Lundar Beach Provincial Park

Lundar Beach Provincial Park är en park i Kanada. Den ligger i provinsen Manitoba, i den sydöstra delen av landet, 1 800 km väster om huvudstaden Ottawa. Lundar Beach Provincial Park ligger 249 meter över havet. Terrängen runt Lundar Beach Provincial Park är mycket platt. Trakten runt Lundar Beach Provincial Park är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Eriksdale, 19,6 km nordost om Lundar Beach Provincial Park. Kommentarer Källor
Manitoba Club

The Manitoba Club is private club in Winnipeg, Manitoba, Canada. Established as a gentleman's club in 1874, the Manitoba Club is the oldest private club in Western Canada. History On 16 July 1874, ten men met at the St. James Restaurant in Winnipeg to organize a club where city leaders could meet and relax. The Manitoba Club was incorporated one month later, becoming the first private club in Western Canada. The first clubhouse was founded in a rented building. This building burned down in February 1875 when Winnipeg’s first steam fire engine, on its inaugural run, failed to get there in time. Within six weeks, a new location was found, serving the club for 6 years. The third clubhouse was owned by the club and located on Garry Street, later being sold to Donald E. McKenty for $30,000, and then sold again three weeks later to Fred Richardson for $35,000. Dignitaries who have visited the club include Mark Twain, General William Tecumseh Sherman, Princes of Monaco, Jordan and Iran, every Canadian Prime Minister through the 1940s, the British High Commissioner and many others. Sir Hugh John Macdonald, the son of Canada's first Prime Minister, served as President of the Manitoba Club from 1896 to 1899—shortly before the construction of its current location. Around this time, he also became the leader of the fledgling Manitoba Conservative Party in 1897, and was elected the 8th Premier of Manitoba in December 1899, as MLA for Winnipeg South. In November 1902, the Club purchased three lots at 194 Broadway from the Hudson’s Bay Company for $8,000. The Club announced in April 1904 that it would be moving from 298 Garry Street to a new building at the corner of Broadway and Fort Street. Two months later, the building's foundation was laid. The neoclassical-style building was officially opened by Sir Albert Henry George Grey, 4th Earl Grey, Governor General of Canada, on 10 October 1905, and exists as the Club's current residence. The Institute for Stained Glass in Canada has documented the stained glass at the Manitoba Club. In 2017, the Club made plans to add a Cigar Room on the top floor. No other private club in Canada has such. See also Gentlemen's club List of gentlemen's clubs in Canada References External links Manitoba Club (website) Historic Sites of Manitoba - Manitoba Club ArchiSeek.com - S. Frank Peters (architect of the Manitoba Club) https://www.winnipegarchitecture.ca/digital-tours/broadway/#group-1-stop-3
Manitoba Electrical Museum

Manitoba Electrical Museum and Education Centre is a museum in Winnipeg, Manitoba, dedicated to the electrical history of Manitoba. It is a volunteer-run organization housed in a converted electrical substation building. The Museum is affiliated with: CMA, CHIN, and Virtual Museum of Canada. Collection The museum follows the history through six themes from the 1870s to the present, and looks into the future. On the lower level, hands-on safety activities and seasonal displays are featured. Electricity and electrical safety movies can be shown in the orientation room on the lower level, as well as a collection of vintage Gas Genies. A turbine runner is on permanent display at the Manitoba Electrical Museum. References External links Electrical museum Website
Palais législatif du Manitoba

Le palais législatif du Manitoba (anglais : Manitoba Legislative Building) est le siège de l'assemblée législative du Manitoba, au centre de Winnipeg. L'édifice Beaux-Arts a été complété en 1920 et il a une hauteur de 73 mètres. Il a été construit selon les plans des architectes Frank Worthington Simon et Henry Boddington III. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Manitoba Legislative Building » (voir la liste des auteurs). Annexes Articles connexes Liste des lieux patrimoniaux de Winnipeg Statue de la Reine Victoria (Winnipeg) Liens externes « Visite du Palais législatif », sur Ministère de l'Infrastructure et des Transports « Palais législatif du Manitoba », sur Ministère de la Culture, du Patrimoine et du Tourisme (en) « Manitoba Legislative Building », sur Lieux patrimoniaux du Canada Portail des lieux patrimoniaux du Canada Portail de la politique canadienne Portail de Winnipeg
Законодавча будівля Манітоби

Законодавча будівля Манітоби (рідше — Будівля Законодавчих зборів Манітоби) — адміністративна будівля у місті Вінніпег, у якій працює законодавчий орган канадської провінції Манітоба. Споруду збудовано у 1913 — 1920 роках у стилі неокласицизм за проєктом британських архітекторів Френка Вортінгтона Саймона і Генрі Боддінгтона ІІІ із міста Ліверпуля. Історія та архітектура Провінція Манітоба доручила Саймону та його помічникам спроектувати будівлю, яка б задовольнила бажання створити значну споруду, яка представлятиме резиденцію влади провінції. Стиль будівлі поєднує грецькі, римські та єгипетські мотиви та елементи. Будівництво було завершено на початку 1920 року, а будівлю було відкрито 15 липня 1920 року, на п'ятдесяту річницю провінції. Будівля розташована в центрі Вінніпега, недалеко від північного берега річки Ассінібойн, і спирається на 421 бетонний кесон, які проходять крізь 14 метрів (46 футів) льодовикової глини озера Агассіз, перш ніж торкнутися вапнякової корінної породи. Будівля має базовий план поверху у формі літери «H», що міститься у прямокутнику розміром 100 метрів (328 футів) на 103 метри (337 футів). Площа будівлі становить 24 959 квадратних метрів (268 656 квадратних футів), що містить близько 198 218 кубічних метрів (7 000 000 кубічних футів). У всій будівлі використовується камінь Тіндаля з кар'єру в Гарсоні, Манітоба. Його плямистий вигляд є результатом нір, зроблених організмами, що рухаються крізь мул м'якого стародавнього морського дна. У будівлі використовувалися такі види мармуру, як мармур Теннессі для підлоги, мармур Боттічіно з Італії для Великих сходів та чорний мармур ордовицького періоду, ймовірно, з Вермонту, для внутрішнього оздоблення. Мармур також містить скам'янілості. Примітки Посилання Manitoba. Architect for the New Parliament Buildings // Archives of Manitoba Manitoba Legislative Building Provincial Heritage Site // Canadian Register of Historic Places
Manitoba School for the Deaf

The Manitoba School for the Deaf is a provincial school in Winnipeg, Manitoba with both residential and day programs serving deaf and hard-of-hearing students. The school teaches both elementary and secondary students, using Bilingual-Bicultural method. Student population is approximately 40 students in the senior school and 60 in the elementary school. Deaf students from Canada often attend Gallaudet University in Washington D.C. for post secondary programs. Some Deaf students attend at University of Manitoba for post secondary programs References External links Official website
Maples Collegiate

Maples Collegiate is a public high school in Winnipeg, Manitoba which goes from grades 9 to 12. It is a part of the Seven Oaks School Division. The Maples Met High School is located in the same building as the regular high school. Notable alumni Tanya Dubnicoff, medalist in track cycling Justin Duff, Canadian volleyball player Krzysztof Soszynski, UFC fighter References External links Seven Oaks School Division Maples Collegiate Institute
McPhillips Station Casino

McPhillips Station Casino (formerly the McPhillips Street Station Casino) is a casino located in Winnipeg, Manitoba. It is one of two casinos in the city (the other being the Club Regent Casino), both are owned and operated by the Manitoba Liquor & Lotteries Corporation, and in turn, the Government of Manitoba. The casino opened in 1993, after an assessment regarding the distribution of gambling revenue was released. In December 2015 the casino announced a $45-million renovation plan. See also List of casinos in Canada List of casinos References External links McPhillips Street Casino Station Manitoba Lotteries Corporation Manitoba Gaming Control Commission
Limestone Generating Station

Limestone Generating Station is a run-of-the-river hydroelectric dam on the Nelson River approximately 750 kilometres (470 mi) north of Winnipeg near Gillam, Manitoba. Part of the Nelson River Hydroelectric Project, Limestone was Manitoba Hydro's fifth and largest generating station to be built on the Nelson River. The station was built on the Nelson River at Long Spruce Rapids. The site is approximately 23 kilometres (14 mi) downstream of Manitoba Hydro's Long Spruce Generating Station. The dam is owned and operated by Manitoba Hydro. It has ten generating units with a capacity of 1,330 megawatts and annual generation around 8.5 terawatt-hours. Although work at the site began in 1976 with a cofferdam completed in 1978, construction was suspended owing to a slowing of demand for electric power. The project resumed in 1985, with the first generating unit delivering power in 1990 and completion in 1992. Construction cost was $CDN 1.43 billion; favorable economic conditions at the time resulted in lower cost than budget. See also List of largest power stations in Canada Kettle Generating Station – first dam upstream, completed in 1973 Long Spruce Generating Station – second dam upstream, completed in 1979 Nelson River DC Transmission System – transmission system to loads in the South of the province References External links Media related to Limestone generating station at Wikimedia Commons
Barrage de Limestone

Le barrage de Limestone est un barrage au Manitoba au Canada sur le fleuve Nelson, à environ 750 km au nord de Winnipeg. Barrage au fil de l'eau, il est associé à une centrale hydroélectrique de 1 340 MW. Sa construction s'est terminée en 1992. Il aurait coûté 1,430 milliard de dollars canadiens. Il fait partie du projet hydroélectrique du fleuve Nelson. Liens externes Ressource relative à la géographie : Base de données toponymiques du Canada Portail des énergies renouvelables Portail du Manitoba Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Лаймстоун

ГЕС Лаймстоун (англ. Limestone Generating Station) — гідроелектростанція у канадській провінції Манітоба. Знаходячись після ГЕС Лонг-Спрус, становить нижній ступінь каскаду на річці Нельсон, яка дренує озеро Вінніпег та тече до Гудзонової затоки. В районі станції річку перекрили комбінованою греблею довжиною 1300 метрів, яка включає бічні земляні ділянки, а також бетонні машинний зал (довжина 299 метрів) та водопропускну секцію (119 метрів). Крім того, на лівому березі її продовжує земляна дамба довжиною 570 метрів. Разом ці структури потребували 2,9 млн м3 породи та 650 тис. м3 бетону. Під час їх зведення для створення тимчасового коффердаму провели екскавацію 3,2 млн м3 скельних порід та використали 3,5 млн м3 породи. Гребля та дамба утримують витягнуте по долині річки на 12 км водосховище з площею поверхні 27,1 км2. Основне обладнання станції становлять десять пропелерних турбін загальною потужністю 1350 МВт, які при напорі у 27,6 метра забезпечують виробництво 7640 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працюють під напругою 230 кВ (змінний струм) та 500 кВ (лінія прямого струму високої напруги — HVDC). Примітки