NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Prima nazione Halalt

La Prima Nazione Halalt è una tribù delle Prime Nazioni stanziata in una riserva nei pressi di Chemainus nella parte Sud-orientale dell'Isola di Vancouver, Columbia Britannica, Canada. Il territorio storico del popolo Halalt è la parte inferiore della valle di Chemainus River e Willy Island, che è al largo dell'odierna città di Chemainus. La Prima Nazione Halalt è un membro del Naut'sa mawt Tribal Council ed è affiliata allo Hul'qumi'num Treaty Group. Collegamenti esterni Halalt First Nation, su halalt.org. Naut'sa mawt Tribal Council website, su nautsamawt.org. Halalt page - Hul’qumi’num Treaty Group website, su hulquminum.bc.ca.
Китайска конопена палма

Китайската конопена палма (Trachycarpus fortunei) – от гръцки: Trachys означава твърд, karpos – плод. Популярна е също като китайска конопена палма заради влакнестото стъбло, което образува. Произход По произход е от Бирма, Централен и Източен Китай, Япония, Хималаите. Там тя расте в планинските гори, където понякога вали сняг. Разпространение Трахикарпусът е част от пейзажа в Южна Англия, Южна Швейцария, покрай езерата в Северна Италия, по южното Атлантическо крайбрежие, Лазурния бряг, Крим и черноморското крайбрежие на Кавказ. Все по-често отглеждан на открито в България вид. При нашите условия, след четвъртата година са подходящи за засаждани на открито. Поради устойчивостта си на ниски температури, може да бъде отглеждана в парковете и градините на Южна България и Черноморието. В Европа тя е много обичан и често култивиран вид. Описание Оформя влакнесто стъбло с почти кръгли, дълбоконарезни, блестящозелени листа върху дълги 40 – 90 см. дръжки. Двудомно растение – сиреч мъжките и женските цветове са на отделни растения. Цъфтеж – започва през май, като плодовете зреят от ноември до януари и се задържат на палмата дълго време (до година). Размножение – чрез семена. В родината си палмата достига до 10 – 12 м височина, но при нашите условия до 6 м. Отглеждане Непретенциозна е към почвата, но е необходимо младите екземпляри да бъдат предпазвани от пряка слънчева светлина и от продължително засушаване. Приема се че това е най-студоустойчивата палма. За кратко време понася понижавания на температурите до -16 °C. Източници
Palmera excelsa

La palmera excelsa (Trachycarpus fortunei) és una espècie de la família de les arecàcies originària de la Xina central i oriental, però plantada com a ornamental arreu de les zones temperades, amb una alta presència als països mediterranis, per la seva bona resistència al fred i a les altes temperatures. El tronc assoleix fins a 12 m d'altura, i queda recobert (totalment o només la part superior) per les beines de les fulles caigudes, cosa que li dona un aspecte "pelut"). Les fulles són palmades, amb un limbe d'uns 50 cm de llarg per 75 d'ample, amb pecíols amb els marges serrats i una mica més llargs que el limbe. Els dàtils són petits, de color blau fosc, i no són comestibles. Es distingeix fàcilment del margalló (Chamaerops humilis), que és una palmera mediterrània, també petita i plantada sovint als jardins, perquè el margalló té el pecíol més llarg (fins al triple del limbe) i espinós. A més, no assoleix mai tanta alçada com la palmera excelsa, sinó que, a tot estirar, es queda al voltant dels 5 metres. Rep el seu nom científic en honor de Robert Fortune, botànic que introduí la planta del te a l'Índia. Referències
Hørpalme

Hørpalme (Trachycarpus fortunei) er en palme med 80 cm brede, vifteformede blade. Den bliver 10-12 meter høj og er vidt udbredt som pryd- og nyttetræ. Den stammer fra Kina, men findes ikke længere vildtvoksende i naturen. Derfor er den nøjagtige oprindelse ukendt. Hørpalmen er kendt for sin tolerance overfor kulde, og dyrkes således også i tempererede egne af verden. Fibrene fra bladene udnyttes til fremstilling af grove reb. Hørpalmen kan også dyrkes på friland i Danmark, hvis den plantes på et beskyttet sted. Kan bl.a. ses i Botanisk Have i København. Den nært beslægtede art Trachycarpus takil findes vildtvoksende på spredte lokaliteter i den østligste del af Uttarakhand (Indien) i ca. 1.800 – 2.700 meters højde. Den vokser i skove, bestående af bl.a. arter af eg (Quercus dialata) og cypres (Cupressus torulosa).
Trachycarpus fortunei

La palmera china de abanico​, palmera de molino de viento​ o palmito elevado​ (Trachycarpus fortunei) es una especie de la familia de las Arecaceae originaria de la China central y oriental, pero plantada como planta ornamental en todas las zonas templadas, con una alta presencia en los países mediterráneos, por su buena resistencia al frío y a las altas temperaturas. Descripción El tronco alcanza hasta 12 m de altura, y queda recubierto (total o sólo la parte superior) por las vainas de las hojas caídas, lo que le da un aspecto "peludo"). Las hojas son palmadas, con un limbo de unos 50 cm de largo por 75 de ancho, con peciolos con los márgenes serrados y un poco más largos que el limbo.​ Se distingue fácilmente del palmito (Chamaerops humilis), que es una palmera mediterránea, también pequeña y plantada a menudo a los jardines, porque el palmito tiene el pecíolo más largo (hasta el triple del limbo) y espinoso.​ Además, no alcanza tanta altura como la palmera excelsa sino que como mucho se queda en alrededor de los 5 metros. Cultivo Trachycarpus fortunei se cultiva como palmera ornamental en jardines y parques de todo el mundo en climas cálidos, templados y subtropicales. Su tolerancia a los veranos frescos e inviernos fríos lo hace muy valorado por los entusiastas de las palmeras, los paisajistas y los jardineros. Se cultiva con éxito en clima oceánico como el de Reino Unido, Francia, Bélgica, los Países Bajos, el oeste de Polonia y el sur de Alemania. Su extensión más evidente en Europa la podemos observar en las costas del Lago Mayor, entre Suiza e Italia, donde la palmera se desarrolla salvaje llegando a convertirse en una planta invasora. En América del Norte, se pueden encontrar especímenes maduros que crecen en las zonas costeras del noroeste del Pacífico, norte de México, el sur de Estados Unidos y los estados de la costa atlántica. Comúnmente se mencionan límites de tolerancia tan bajos como −15 a −20 °C para las plantas maduras. Las plantas jóvenes son menos resistentes y pueden dañarse con solo −8 °C.​ Taxonomía Trachycarpus fortunei fue descrito primero por William Jackson Hooker como Chamaerops fortunei y luego atribuido al género Trachycarpus por Hermann Wendland y publicado en Bulletin de la Société Botanique de France, 8, p. 429 en 1861.​ Etimología Trachycarpus: nombre genérico que deriva de las palabras griegas: trachus = "áspero" y karpos = "fruta", en referencia a la fruta de superficie arrugada.​ fortunei: epíteto otorgado en honor de Robert Fortune, botánico que introdujo la planta del té en la India. Sinonimia Chamaerops fortunei Hook., Bot. Mag. 86: t. 5221 (1860). Trachycarpus caespitosus Becc., Bull. Soc. Tosc. Ortic., III, 20: 164 (1915). Trachycarpus wagnerianus Becc., Webbia 5: 70 (1921).​ Nombre común Castellano: Palmera china de abanico. Palmera de molino de viento. Palmito elevado.​ Palmito gigante.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Trachycarpus fortunei.
Visoka žumara

Visoka žumara (lat. Trachycarpus fortunei) palma je roda Trachycarpus iz sjevernog Mjanmara i Kine, visoka oko 10 metara, a u engleskom jeziku nazvana i kineskom vjetrenjačom. Podrijetlo Trachycarpus fortunei je sigurno najčešća palma u kulturi u umjerenom području. Potječe s istočnih obronaka Himalaje gdje se penje do 2000 metara nadmorske visine, iako se smatra kao autohtona sve do jugoistočne obale Kine, gdje se nalazi otok Čusan i gde ju je prvi put vidio John Fortune, engleski istraživač, koji je bio najzaslužniji za njeno širenje izvana areala. To je bilo prije nešto više od 150 godina, iako je prvi put uvedena u kulturu u Europi 1830. godine (Nizozemska). U prvo vrijeme bila je svrstavana u rod Chamaerops (prema poznatom švedskom botaničaru Thunbergu, ali je kasnije, pregledom njegovih herbarija utvrđeno da je on to ime dao sasvim drugoj vrsti – Rhapis flabelliformis i od tada joj je ostao naziv excelesa (visok, uzvišen), što je zadržala i priznavanjem posebnog roda kojem pripada. Kasnije, kada su pronađene i druge visoke vrste, ustanovljen je njen današnji naziv. Značajke Otporna je na niske temperature u dužem periodu, na zagađen zrak, siromašno zemljište, pa i na kraće periode suše. Sasvim dobro raste i u polusjeni, a podnosi i sasvim sjenovite položaje, što ipak ne rezultira nekim značajnijim rastom. Čak ni ljeti ne traži posebno visoke temperature za dobar rast. Njen glavni neprijatelj je vjetar koji joj može slomiti grane. Stablo joj je obraslo koncima od odumrlih listova, a listovi su zeleni, nepravilno razdijeljeni u tridestak segmenata. Dvodomne su biljke, kao i svi ostali Trachycarpusi. Zadnjih nekoliko godina na internetu se može pronaći otporniji kultivar bulgaria, koji je nastao selekcijom sjemena od primjeraka koji su preživjeli -27,5°C u Plovdivu, u rasadniku Kirila Donova. Ova palma naraste do 12 metara u visinu, a otporna je na temperature do -15°C. Rasporostranjenost Danas se pojedinačni primjerci ili grupe nalaze u južnoj Skandinaviji, Škotskoj, jugozapadnoj Kanadi, pa čak i na Islandu. Na cijeloj jadranskoj obali jako je rasprostranjena te je jedna od najčešćih palmi općenito, dok je na sjevernom Jadranu definitivno najrasprostranjenija. Pojedinačnih primjeraka ima u privatnim vrtovima i u Zagrebu i ostalim kontinentalnim gradovima.
Kínai kenderpálma

A kínai kenderpálma (Trachycarpus fortunei) az egyszikűek (Liliopsida) közé tartozó pálmafélék (Arecaceae) családjának egy dísznövényként elterjedt faja. Származása, elterjedése Kína középső részéről származik; természetes élőhelye innen Vietnám és Burma északi részéig terjed. Egyes példányait már a 19. században megpróbálták holland és angol botanikus kertekben szabadon nevelni, és ma Európa számos országban ültetik parkokba, kertekbe. Idősebb, kifejlett példányai Magyarországon is több magángyűjtemény díszei, de nálunk szabadban csak a kedvező mikroklímájú területeken (borvidékek déli lankáin, nagyvárosok különösen fagyvédett kertjeiben) vagy külön védelemmel fejlődik szépen. Megjelenése, felépítése 20–30 cm átmérőjű törzse eredeti élőhelyén akár 15 méter magasra is megnőhet. A törzsön a lehullott levelek alapjainak elszálasodásából kialakuló, kenderszerű bevonat feltűnően dús. Sötétzöld, mélyen bemetszett leveleinek legyezője elérheti a 80–90 cm-es átmérőt, ezért védett helyre kell ültetni, mert a szél komolyan károsíthatja. A levelek vége általában lekonyul. A méteres levélnyélen kis fogacskák nőnek (Johnson). Virágai hatalmas (kb. 60 cm-es) bókoló füzérekben nyílnak. A porzós virágok napsárgák, a termősek zöldessárgák (Johnson). Kb. 1 cm-es magja sötétbarna–kékesfekete, vese alakú. Életmódja Kétlaki. Megkívánja a vizet jól áteresztő talajt és a Kárpát-medencében a mély, úgynevezett pálmacserepet is. Fényigényes, de a tűző naptól óvni kell. A nyári időszakban vízigényes, ezért a forró nyári napokon gyakran kell öntözni. Gyorsan növő, könnyen tartható növény. Ha elég tápanyagot kap és megfelelően öntözzük, idősebb korában évente 8–10 levelet is hajthat. A törzs dús bevonatának köszönhetően a fagyot leginkább tűrő pálmafélék egyike: bár levelein -15 °C-nál megjelenhetnek a fagyási sérülések, a törzs ennél hidegebbet is túlél. Magjai könnyen, 8–12 hét alatt kicsíráznak. Természetes élőhelyén a tölggyel társul. Az indiai kenderpálmával könnyen keresztezhető. Felhasználása A törzsét borító rostokat Kínában rendszeresen gyűjtik úgy, hogy a levélalapokat egyenletesre levágják. Törzse ettől szürke, sima és ripacsos lesz (Johnson). Források Flora of China: Trachycarpus fortunei Johnson: Owen Johnson (David More illusztrációival): Európa fái. HarperCollins Publisher Ltd., 2004. Budapest, Kossuth Kiadó, 2007, 2011. p. 450. ISBN 978-963-09-6602-3 (2. kiad.).
Trachycarpus fortunei

Trachycarpus fortunei (Hook.) H.Wendl., 1863, detta anche palma di Fortune, palma cinese o della Cina e anche palma di Chusan, è una pianta appartenente alla famiglia delle Arecaceae (sottofamiglia Coryphoideae, tribù), originaria dell'Asia sud-orientale. Fu introdotta in Europa nel 1844 dal botanico britannico Robert Fortune (1812–1880), al quale fu dedicata. Descrizione È una piccola palma alta in genere 4–12 m. Lo stipite è ricoperto dai resti sfilacciati delle basi fogliari. Le foglie sono a ventaglio, composte da numerosi segmenti saldati dalla base a circa metà foglia, sono portate in cima al fusto e sono larghe 60–90 cm. I piccioli sono lunghi da 40 a 90 cm privi di uncini, caratteristica che fa distinguere subito questa palma dalla simile Chamaerops humilis, anch'essa molto coltivata in Italia. I fiori maschili sono gialli, quelli femminili verdastri, hanno un diametro di 2–4 mm e sono portati su spadici ramificati lunghi anche 1 m. I frutti sono delle drupe reniformi di colore variabile dal giallo al nero. Ogni frutto è lungo circa 10–12 mm. Le infruttescenze sono dei grappoli. Distribuzione e habitat T. fortunei è originaria delle montagne della Cina meridionale e della Birmania. Usi Da molti secoli è coltivata sia in Cina che in Giappone per ricavarne fibre tessili con cui produrre corde, sacchi e indumenti molto resistenti al logorio. Questa sua diffusione fin dall'antichità fa sì che ci siano dubbi sul suo effettivo areale d'origine. È la palma più resistente alle basse temperature e per questo viene utilizzata nelle zone dove le altre non crescerebbero, persino in zone riparate di Scozia e Canada occidentale (Vancouver e dintorni), mentre può avere difficoltà a crescere dove il clima è troppo secco e caldo. Le piante adulte sopportano bene anche i −15 °C tollerando per brevi periodi temperature inferiori a −20 °C. Le giovani invece possono essere danneggiate da temperature inferiori a −8 °C. Note Bibliografia Gellini R., Grossoni P. Botanica Forestale. CEDAM Padova. Vol. II, 1996 Odoardo Beccari Le Palme del Genere Trachycarpus, Webbia I, 1905 Beccari, O. Recens Palme Vecchio Mondo, Webbia V, 1920 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Trachycarpus fortunei Wikispecies contiene informazioni su Trachycarpus fortunei Collegamenti esterni IPNI Database, su ipni.org. GRIN Database, su ars-grin.gov. URL consultato il 15 aprile 2009 (archiviato dall'url originale il 16 settembre 2008).
Szorstkowiec Fortunego

Szorstkowiec Fortunego (Trachycarpus fortunei) – gatunek drzewa z rodziny arekowatych (palm). Pochodzi z gór południowych i środkowych Chin (rośnie do 2400 m n.p.m.), poza tym występuje w Bhutanie, Nepalu, północnych Indiach, Mjanmie i Wietnamie, a jako gatunek naturalizowany także w Japonii. Nazwa upamiętnia Roberta Fortune'a, który przywiózł tę roślinę z Chin do Europy. Morfologia Pokrój Drzewiasta palma osiągająca w swoim naturalnym środowisku wysokość do 20 m, choć pozostaje znacznie niższa w zimniejszych strefach. Liście Na wierzchołku kłodziny wyrasta jej pióropusz złożony z 10-20 pierzastych, ciemnozielonych liści o nieco kolczastych ogonkach liściowych. Kwiaty Zebrane w kwiatostany otoczone pochwami, z których kwiaty wychylają się tylko podczas kwitnienia. Występują 2 rodzaje kwiatów: obupłciowe lub męskie. Są żółte i składają się 3-działkowego kielicha, 3-płatkowej korony, 6 pręcików i 3 słupków. Owoc Zawierająca jedno nasienie niewielka jagoda, w stanie dojrzałym sinozielonego koloru. Zastosowanie Gatunek jest uprawiany już w Europie od ponad 160 lat jako roślina ozdobna. Ze względu na relatywnie, jak na palmę, dużą odporność na niskie temperatury jest popularna w uprawie w krajach klimatu umiarkowanego. Z włókna otrzymanego z liści w niektórych krajach wykonuje się miotły, powrozy, nieprzemakalne płaszcze, kapelusze i inne wyroby. Uprawa Nie ma specjalnych wymagań co do gleby, ważne by była ona przepuszczalna i stale wilgotna. Stanowisko powinno być słoneczne lub półcieniste i zasłonięte od zimnych wiatrów. Rozmnaża się przez nasiona. Palma ta uprawiana może być teoretycznie w zasięgu 7 strefy mrozoodporności, która w Polsce obejmuje północno-zachodnie i zachodnie krańce kraju. O ile jednak dorosłe rośliny wytrzymywać mogą mrozy do -12 °C, o tyle młode rośliny przemarzają podczas mroźnych zim. Próba uprawy tego gatunku w gruncie w Międzyzdrojach skończyła się niepowodzeniem. Przypisy
Трахикарпус Форчуна

Трахикарпус Форчуна (лат. Trachycarpus fortunei) — вечнозелёная пальма, один из видов рода Трахикарпус (Trachycarpus). Ареал Аборигенный вид для Юго-Восточной Азии, от Мьянмы и Индии до Японии. В горах может произрастать до высоты 2400 м. Благодаря морозоустойчивости интродуцирован в качестве декоративного растения в таких регионах умеренного климата, как Британская Колумбия, Ирландия, Шотландия, Франция и другие. В Южной Швейцарии трахикарпус Форчуна признан инвазивным видом и вызывает беспокойство экологов. Описание Вечнозелёное дерево, веерная пальма, обычно достигающее высоты 10–15 м. Диаметр ствола — 15–30 см. Листья имеют длинные голые черешки, за исключением двух рядов мелких шипов, оканчивающихся округлым веером из многочисленных листочков. Каждый лист имеет длину 140–190 см, черешок 60–100 см в длину, а листки до 90 см в длину. Растение двудомное: мужские (жёлтые) и женские (зеленоватые) цветки растут на разных деревьях. Цветки 2–4 мм в поперечнике, весной собраны в большие разветвлённые метёлки длиной до метра. Плод представляет собой костянку от жёлтого до сине-чёрного цвета длиной 10–12 мм, созревающую к середине осени. Культивирование Трахикарпус Форчуна — самая морозоустойчивая пальма (наряду с хамеропсом). Взрослые растения без особого ущерба могут переносить кратковременное похолодание до −20 °С. Применение Выращивается в Китае и Японии на протяжении тысячелетий из-за его грубого, но очень прочного волокна, используемого для изготовления верёвок, мешков и других грубых тканей, где важна большая прочность. Молодые бутоны трахикарпуса в Китае используются в кулинарии. Галерея Примечания Литература 3. Trachycarpus fortunei (Hooker) H. Wendland // Flora of China : [англ.] = 中国植物志 : in 25 vol. / ed. by Z. Wu, P. H. Raven, D. Hong. — Beijing : Science Press ; St. Louis : Missouri Botanical Garden Press, 2010. — Vol. 23 : Acoraceae through Cyperaceae. — P. 145. — 515 p. — ISBN 978-0-915279-34-0. — ISBN 978-1-930723-99-3 (vol. 23).
Väderkvarnspalm

Väderkvarnspalm (Trachycarpus fortunei) är en palmart från bergstrakter i Asien. Det är en härdig och robust palm som i sitt ursprungsområde kan bli över tio meter hög. Bladen är solfjädersformade och stammen är brun och hårig, något som hjälper den överleva vintrarna i sina hemtrakter. Väderkvarnspalmens goda köldhärdighet har gjort den populär utanför de områden som andra palmer kan växa i. Den har blivit mycket vanlig i områden av Europa med milda vintrar där den planteras som park- och gatuträd. I bland annat södra Schweiz har den spridit sig ut i det vilda och förvildade exemplar växer nu i vissa dalgångar. Även i Skandinavien har denna palm blivit allt vanligare och kan beskådas bland annat i Botanisk Have i Köpenhamn. I Skanör/Falsterbo hade kommunen sedan 1998 två exemplar på friland, dessa dog dock vintern 2010-11. Palmen går också att finna planterad på friland i många privata trädgårdar i södra Sverige upp till åtminstone Uppsala.[källa behövs] Dock är lokaler där den går att kultivera en längre period utan omfattande skydd (frigolit, värmekablar) väldigt sparsamma till antalet, om ens någon, i Sverige. I vissa områden i Danmark och Norge finns platser med mildare vinterklimat där palmen kan kultiveras även utan vinterskydd. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Väderkvarnspalm.
Trachycarpus fortunei

Китайська віялова пальма, вітряна пальма або піднята віялова пальма (Trachycarpus fortunei) — вид родини Arecaceae, який походить із центрального та східного Китаю, але висаджується як декоративна рослина в усіх помірних зонах, з великою поширеністю в країнах Середземномор'я, завдяки її хорошій стійкості до холоду та високих температур. Опис Стовбур досягає до 12 м у висоту, покритий оболонками з опалого листя, що надає йому «волохатого» вигляду. Листя пальчасті, з лопаттю близько 50 см завдовжки та 75 см завширшки, з черешками з зубчастими краями. Її легко відрізнити від віялової пальми (Chamaerops humilis), яка є середземноморською пальмою, невеликою і часто висаджується в садах, оскільки віялова пальма має найдовший черешок (до трьох разів перевищує довжину кінцівки) і колюча. Вирощування Trachycarpus fortunei вирощують як декоративну пальму в садах і парках по всьому світу в теплому, помірному та субтропічному кліматі. Її стійкість до прохолодного літа та холодної зими робить її високо цінованою любителями пальм, озеленювачами та садівниками. Вона успішно культивується в океанічному кліматі, наприклад у Великій Британії, Франції, Бельгії, Нідерландах, західній Польщі та південній Німеччині. Її найбільш очевидне поширення в Європі можна побачити на берегах озера Маджоре, між Швейцарією та Італією, де пальма росте в дикому вигляді, стаючи інвазивною рослиною. У Північній Америці дорослі екземпляри можна знайти в прибережних районах північно-західної частини Тихого океану, на півночі Мексики, на півдні Сполучених Штатів і в штатах Атлантичного узбережжя. Зазвичай доросла пальма витримує від -15 до -20. °C. Молоді рослини менш стійкі і можуть бути пошкоджені за температури від –8 °C Таксономія Trachycarpus fortunei вперше був описаний Вільямом Джексоном Гукером як Chamaerops fortunei, а пізніше Герман Вендланд відніс його до роду Trachycarpus і опублікував у Bulletin de la Société Botanique de France, 8, p. 429 у 1861 р. Етимологія Trachycarpus : загальна назва походить від грецьких слів: trachus = «шорсткий» і karpos = «плід», що належить до плоду зі зморшкуватою поверхнею. fortunei : епітет, даний на честь Роберта Форчуна, ботаніка, який представив чайну рослину в Індії. Синоніміка Chamaerops fortunei Trachycarpus caespitosus Trachycarpus wagnerianus Галерея Список літератури Посилання
St. Michaels University School

Die St. Michaels University School (deutsch St. Michaels-Universitätsschule) ist eine Privatschule in Victoria, British Columbia, Kanada. Geschichte Die Schule entstand im Jahre 1971 durch die Zusammenlegung der 1906 gegründeten University School mit der 1910 gegründeten St. Michaels School. Seit 1979 dürfen Mädchen die Schule besuchen. Bekannte Absolventen Unterhaltung: Leslie Hope (1982) – Schauspielerin Kenneth Oppel (1985) – Autor Politik: Jason Kenney – konservativer Minister für Staatsbürgerschaft und Einwanderung im Kabinett Harper David Anderson – Ehemaliger liberaler Minister und früherer Vorsitzender der British Columbia Liberal Party Sport: Steve Nash – Basketballspieler bei den Los Angeles Lakers Ryan O’Byrne – Eishockeyspieler bei Colorado Avalanche Matt Pettinger – ehemaliger Eishockeyspieler bei den Washington Capitals, den Vancouver Canucks und bei Tampa Bay Lightning. Wirtschaft: Sam Malin (1981) – kanadischer Unternehmer Stewart Butterfield (1991) – Gründer des Unternehmens Flickr Weblinks SMUS Website St. Michael's University School Profil auf www.topprivateschools.ca
Liste der National Historic Sites of Canada in British Columbia

Diese Liste beinhaltet alle Bauwerke, Objekte und Stätten in der kanadischen Provinz British Columbia, die den Status einer National Historic Site of Canada (frz. lieu historique national du Canada) besitzen. Das Historic Sites and Monuments Board of Canada, als Behörde im Geschäftsbereich des kanadischen Bundesumweltministeriums, nahm bisher 94 Stätten in diese Liste auf.(Stand: Juni 2012) Von diesen Stätten werden zurzeit 11 von Parks Canada verwaltet. National Historic Sites Weblinks Einzelnachweise