NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Phimeanakas

Der Phimeanakas (Khmer: ប្រាសាទភិមានអាកាស) ist ein pyramidenförmiger Tempel im Königspalast Angkor Thoms in Kambodscha und somit Teil des UNESCO-Welterbes Angkor. Er wurde vermutlich im 11. Jahrhundert von Suryavarman I. errichtet. Der Phimeanakas ist zwölf Meter hoch und hat eine Basis von 36 mal 28 Meter. Die Grundpyramide besteht aus Lateritgestein, die Aufbauten wurden aus Sandstein errichtet. Der chinesische Gesandte Zhou Daguan berichtete, dass der Tempel (zu seiner Zeit, also im Jahr 1296/7) aus Gold bestanden habe, man vermutet daher, dass zumindest die Kuppel mit Gold überzogen war. Literatur Marilia Albanese: Angkor. National Geographic Art Guide. Hrsg.: National Geographic Society. G+J/RBA GmbH & Co. KG, Hamburg 2006, ISBN 978-3-937606-77-4, S. 236–237 (italienisch: I tesori di Angkor. Übersetzt von Wolfgang Hensel). Weblinks Angkor Temple Guide: West Mebon. mit Übersichtskarte und Fotos. In: Webpräsenz des Verlags mit touristischen Informationen. Canby Publications, Phnom Penh, abgerufen am 23. August 2012 (englisch).
Phimeanakas

Phimeanakas (Khmer: ប្រាសាទភិមានអាកាស, Prasat Phimean Akas, 'celestial temple') or Vimeanakas (Khmer: ប្រាសាទវិមានអាកាស, Prasat Vimean Akas) at Angkor, Cambodia, is a Hindu temple in the Khleang style, built at the end of the 10th century, during the reign of Rajendravarman (from 941 to 968), then completed by Suryavarman I in the shape of a three tier pyramid as a Hindu temple. On top of the pyramid there was a tower, while on the edge of top platform there are galleries. Phimeanakas is located inside the walled enclosure of the Royal Palace of Angkor Thom north of Baphuon. Description The temple was the centrepiece of Suryavarman I's capital. The buildings there from his reign are enclosed by a wall 600 by 250 m, with five gopuram, and include the Southern and Northern Khleangs. The tower was originally crowned with a golden pinnacle, as Zhou Daguan described it in The Customs of Cambodia, written in 1297 CE. According to legend, kings spent the first watch of every night with a woman thought to represent a Nāga in the tower, and during this time not even a queen could intrude. Only in the second watch did the king return to his palace with the queen. If the nāga (considered the supreme landowner of the Khmer realm) did not appear for a night, the king's days would be numbered; if the king did not visit her, calamity would strike the land. One of the stele states Jayavarman VII, while on a military expedition in Champa, learned that his father Dharanindravarman II had died, and “returned in great haste to aid King Yasovarman II. His second wife, Indradevi, “...composed in impeccable Sanskrit the inscription...panegyric of her sister” Jayarajadevi, which included biographical detail of Jayavarman VII. Gallery References
Phimeanakas

Phimeanakas es un templo hinduista ubicado en la zona de Angkor (Camboya) declarado Patrimonio de la Humanidad por la Unesco en 1992.​ Este templo sufrió varias transformaciones importantes a lo largo de su historia: se cree que su construcción inicial data de principios de siglo X, durante el reinado de Yasovarman I, aunque a principios del siglo XI fue convertido en la sede imperial de Suryavarman I, y continuó en uso casi ininterrumpido hasta finales del siglo XVI; fecha del abandono de Angkor por parte de los Jemeres. El templo formaba parte de la sede real del monarca, que ocupaba una extensión de 14 hectáreas, delimitadas por un muro de laterita de 246 x 585 m. La construcción, realizada también con laterita, adopta una forma troncopiramidal con unas dimensiones de 35 x 28 m en la base y de 30 x 23 en la cima de la plataforma, y una altura de 12 m. La pirámide se segmenta en tres niveles, accesibles mediante cuatro empinadas escaleras axiales, sobre los que se asienta una galería perimetral con ventanas. Tanto la galería superior como los elementos construidos en la plataforma superior se realizaron con piedra arenisca. En la plataforma superior sólo quedan los restos de una nueva plataforma piramidal de 2,5 m de altura, también con cuatro escaleras, sobre la que se cree que se erigía un pequeño santuario, construido en una época posterior. Un relato del siglo XII afirma que dicho santuario era utilizado todas las noches por el rey Jemer para yacer junto a una mujer con cuerpo de serpiente naga y dotada de poderes mágicos.​ Según ese mismo relato, la cúpula del santuario desaparecido estaba rematada en oro.​ Las escaleras de subida al templo estaban flanqueadas por estatuas de leones, y en las esquinas hubo también esculturas representando elefantes. El nombre del templo es una deformación de las palabras sánscritas vimana (Palacio de los dioses) y akasha (cielo). Referencias Bibliografía Albanese, Marilia (2006). The treasures of Angkor (en inglés). Italia: white star. p. 287. ISBN 88-554-0117-x. Freeman, Michael (2003). Ancient Angkor (en inglés). Bangkok: River Books. pp. 240. ISBN 974 8225 27 5. Consultado el 30 de diciembre de 2009. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Phimeanakas.
Phimeanakas

Le Phiméanakas ("char céleste" en khmer, d'origine sanskrite) est le temple royal hindouiste dans l'enceinte du palais royal de l'ancienne ville d'Angkor Thom sur le site d'Angkor. Il a été bâti par Yasovarman Ier ou sous le règne de Rājendravarman II (entre 941-968). Lors de l'édification de son palais royal (vers 1040) Sūryavarman Ier fit édifier la tour centrale, en grès, qui lui servait probablement de temple particulier. Il fut appelé la « Tour d'or » par Zhou Daguan (Tchéou Ta-Kouan). De ce temple d'environ 35 m sur 28 m à la base restent les trois premiers étages massifs, construits en blocs de latérite, sobrement décorés de lions et d'éléphants à chaque coin. Des escaliers extrêmement raides mènent à une terrasse supérieure de 30 m par 23 m d'où la vue est superbe sur le Baphûon voisin. Les niveaux supérieurs, élevés sur un plan cruciforme, sont en grande partie effondrés. Il faut y noter les restes d'une galerie couverte qui courait sur tout le périmètre, une première à Angkor. Il est actuellement en mauvais état. Le temple était la demeure du roi où, dit-on, il s'unissait avec une déesse protectrice qui abandonnait la nuit son corps de serpent pour celui d'une belle jeune femme. Au Nord du temple, à quelques dizaines de mètres, se trouve le Sras Srei, un bassin rectangulaire vraisemblablement utilisé par les rois pour des ablutions rituelles et peut-être des spectacles nautiques. Une inscription suggère qu'il était réservé aux hommes, un autre bassin plus petit situé à l'Est du Sras Srei, étant destiné aux épouses, concubines et personnages féminins de la cour royale. Bibliographie Saveros Pou, Les noms de monuments khmers, BEFEO (Bulletin de l'École française d'Extrême-Orient) 78, 1991, pp. 203-226. Liens externes Portail du Cambodge Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’hindouisme Portail de l’archéologie
Phimeanakasz

Phimeanakasz – „Mennyei Templom” – egy Khelang stílusban épült hindu templom Angkorban, Kambodzsában. A Királyi Palota szívében található templomot a 10. század végén, II. Radzsendravarman (941–968) uralkodása idején emelték. Végleges, három szintes piramisszerű formáját II. Szurjavarman által elrendelt átépítés során nyerte el. A Phimeanakasz az univerzum középpontját, a „Meru hegyet” szimbolizáló hindu templomhegyek sajátos építészeti jegyeit viseli. A legenda szerint a templom aranytornyában lakott Naga – a khmer nép őse, földjeinek védelmezője, a vizek ura – a kilenc fejű kígyóistennő szelleme. A királynak minden éjszaka szeretkeznie kellett Naginival, az istenség női megtestesülésével és csak ez után térhetett vissza feleségeihez és ágyasaihoz. Az istennő halállal és katasztrófákkal fenyegette meg a királyt és a birodalmát, ha egyetlen estét is kihagy. Jegyzetek Források Michael Freeman and Claude Jacques: Ancient Angkor, River Books, 1999. ISBN 0-8348-0426-3. (angol) Világjáró magazin: KAMBODZSA Ősi istenek birodalma, 2003. november Külső hivatkozások Czeiner Nándorné: Kambodzsai útinapló, 2001. december, Elektronikus kiadás: Terebess Ázsia E-Tár
Phimeanakas

Phimeanakas ('tempio celestiale') ad Angkor, in Cambogia, è un tempio Hindu in stile Khleang. Costruito alla fine del decimo secolo, durante il regno di Rajendravarman II (dal 941 al 968), fu poi ricostruito come tempio Hindu da Suryavarman II a forma di piramide a tre livelli. Sulla sommità c'era un tempo una torre. Secondo una leggenda, il re passava la prima parte di ogni notte nella torre con una ragazza Nāga, e durante questo incontro, nemmeno la regina poteva intromettersi. Solo durante la seconda parte della notte il re ritornava a palazzo dalla regina. Se una notte il nāga non fosse venuto, allora il re avrebbe avuto i giorni contati; se invece era il re a non andare all'incontro, una calamità sarebbe caduta sulla sua terra. Descrizione Il piccolo tempio rettangolare con una base di 34,5 × 27,6 m e un'altezza di 11,7 M è in parte costituito da blocchi di arenaria, costruito su una piramide di laterite a 3 livelli sormontata da un unico Prasat, presumibilmente la cupola del tempio era dorata (nella tradizione Mons) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Phimeanakas Collegamenti esterni (EN) Phimeanakas, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Phimeanakas

Phimeanakas – jedna ze świątyń kompleksu Angkor wpisanych wspólnie na listę światowego dziedzictwa UNESCO, ustanowionej na mocy Konwencji w sprawie ochrony światowego dziedzictwa kulturowego i naturalnego, przyjętej przez UNESCO w 1992 roku na 16 sesji w Santa Fe, Stany Zjednoczone Ameryki 7–14 grudnia. Phimeanakas jest świątynią hinduistyczną znajdującą się wewnątrz Angkor Thom w środku pałacu królewskiego. Data jej budowy nie jest dokładnie określona. Podejrzewa się, że budowę rozpoczęto pod koniec VIII wieku, jednak jej forma odpowiada stylowi z X wieku typowego dla okresu rządów Dżajawarmana V oraz Surjawarmana I. Elementy zdobień są charakterystyczne dla budownictwa z IX, X i XIII wieku, a inskrypcje pochodzą z początku X i XIII wieku. Uważana jest za typowy przykład świątyni góry w Angkor będącej symbolicznym przedstawieniem góry Meru. Świątynia nie należy do najokazalszych, podstawa piramidy ma wymiary 36 na 28 m na poziomie gruntu i 30 na 23 m na górnym trzecim tarasie, który wznosi się na wysokość 12 m nad poziom gruntu. Usytuowana jest na terenie pałacu królewskiego i prawdopodobnie była prywatną świątynią królów. Można to wnioskować nie tylko z jej położenia, ale także z jej budowy, braku ogrodzenia, braku charakterystycznej dla innych świątyń grobli prowadzącej do niej oraz miejsca na górnym tarasie tylko na jedno sanktuarium, do którego można się było dostać bardzo stromymi schodami z każdej strony piramidy. Z obu stron schodów znajdują się rzeźby lwów strażników. Górny trzeci taras otoczony jest nieprzerwaną galerią z piaskowca. Sanktuarium zbudowane jest na planie krzyża z laterytu i piaskowca z czterema przedsionkami z wejściami z czterech stron świata. Posadowione jest na 2,5 m cokole i zachowało się tylko w części. W XII w. Angkor odwiedził chiński dyplomata Zhou Daguan, który pozostawił opisy stolicy państwa Khmerów. Według jego opisu wieża sanktuarium była pierwotnie zakończona złotym szczytem. Na rogach trzech tarasów świątyni można zidentyfikować mocno zniszczone rzeźby słoni. Świątynia zbudowana jest przede wszystkim z laterytu. Tylko górna galeria została wykonana z piaskowca. W sąsiedztwie świątyni, na północ od niej, znajdują się dwa baseny: większy nazywa się Srah Srei (łaźnia kobiet), a mniejszy Srah Bros (łaźnia mężczyzn). Ze świątynią Phimeanakas związane jest legenda, która mówi, że sanktuarium zamieszkiwała kobieta-wąż Naga, z którą król musiał spędzać pierwszą cześć każdej nocy, dopiero wówczas mógł powrócić do królowej. Jeżeli król nie pojawił by się w świątyni jego ziemie spotkałaby klęska, gdyby to Naga nie przyszła znaczyłoby to, że król wkrótce umrze. Przypisy
Phimeanakas

Phimeanakas é um templo hinduísta situado na zona de Anguecor, no Camboja. História do templo Este templo sofreu várias transformações importantes ao longo da sua história. Acredita-se que a sua construção inicial data de princípios do século X, durante o reinado de Iasovarmã I, embora no princípio do século XI se convertesse na sede imperial de Suriavarmã I. Continuou em uso quase ininterrompido até finais do século XVI, data do abandono de Anguecor por parte do Império Quemer. O templo fazia parte da sede real do monarca, que ocupava uma extensão de 14 hectares, delimitadas por um muro de laterita de 246 x 585 m. A construção A construção, realizada também com laterita, adota uma forma tronco-piramidal com umas dimensões de 35 x 28 m na base e de 30 x 23 no cume da plataforma, e uma altura de 12 m. A pirâmide segmenta-se em três níveis, acessíveis mediante quatro empinadas escadas axiais, sobre os quais se assenta uma galeria perimetral com janelas. Tanto a galeria superior quanto os elementos construídos na plataforma superior foram realizados com pedra arenito. Na plataforma superior ficam apenas vestígios de uma nova plataforma piramidal de 2.5 m de altura, também com quatro escadas, sobre a qual se acredita que se erguia um pequeno santuário, construído numa época posterior. Um relato do século XII afirma que este santuário era utilizado todas as noites pelo rajá quemer para jazer junto a uma mulher com corpo de serpente naga e dotada de poderes mágicos. Segundo esse mesmo relato, a cúpula do santuário desaparecido estava terminada em ouro. As escadas de subida ao templo eram ladeadas por estátuas de leões, e nas esquinas houve também esculturas representando elefantes. Origem do nome O nome do templo é uma deformação das palavras sânscritas vimana (Palácio dos deuses) e akasha (céu). Referências Bibliografia Albanese, Marilia (2006). The treasures of Angkor (em inglês). Itália: white star. 287 páginas. ISBN 88-554-0117-x Freeman, Michael (2003). Ancient Angkor (em inglês). Bangkok: River Books. 240 páginas. ISBN 974 8225 27 5 Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em castelhano cujo título é «Phimeanakas».
Пхимеанакас

Пхимеанакас (фонетически более точно — Пхимиенаках, кхмер. ប្រាសាទភិមានអាកាស [praːsaːt phimien ʔaːkaːh], «Божественный (небесный) храм») — индуистский храм в Ангкор-Тхом. Название Кхмерское пхимиен аках состоит из заимствованных санскритских слов «вимана» (кхмер. ភិមាន [pʰimiən], кхмер. ពិមាន [pimiən] или кхмер. វិមាន [vimiən], «Дворец Богов») и «акаша» (кхмер. អាកាស [ʔaːkaːh], «небеса»). Описание Чжоу Дагуань писал, что этот храм сделан из золота, также упоминал, что каждую ночь король совокуплялся в нём с нагой. Храм построен в конце X века в правление Раджендравармана II (944—967) на территории размером примерно 245 на 600 м, обнесённой дворцовыми стенами с входом-гопуру. Затем он был перестроен Сурьяварманом II в виде трёхъярусной пирамиды, как индуистский храм. Никаких следов от жилых помещений здесь не осталось, так как они были сделаны из недолговечных материалов. Маленький прямоугольный храм с основанием 34,5 × 27,6 м и высотой 11,7 м частично сложен из песчаниковых блоков, построен на 3-ярусной латеритовой пирамиде, увенчанной единственным прасатом, предположительно, что купол храма был позолочен (в традиции монов). Галерея, с настоящими и ложными окнами, окружающая последнюю террасу, стала первой в своём роде, построенной целиком из песчаника, включая крышу из трёх рядов выступающих камней с завершающим рядом над ними. Арки в виде колоколов имитируют черепицу. Ссылки Примечания
Hotel Cambodiana

The Hotel Cambodiana (Khmer: សណ្ឋាគារខេមបូឌីយ៉ាណា, Sânthakéar Khémbodiyana) is a 239-room hotel on the banks of the Tonlé Sap River in the heart of Phnom Penh, Cambodia, approximately 10 km from Phnom Penh International Airport. Construction of the Cambodiana was initiated by Prince Norodom Sihanouk in the early 1960s. He originally requested a 10-bungalow luxury resort/government guesthouse, but noted Cambodian architect Lu Ban Hap suggested a larger international luxury hotel would be more profitable. Lu designed the structure in the then-popular New Khmer style. Construction of the Cambodiana began in 1963, on stilts on reclaimed land. The hotel opened in 1969, with 100 rooms, but only operated for a year. In 1970, Lon Nol's troops overthrew Prince Sianhouk and converted the hotel to military barracks. The hotel was abandoned during the Khmer Rouge period, later serving as refugee housing. In the late 1980s, a Singapore-based company purchased a 70-year lease from the Cambodian government. They restored and expanded the Cambodiana to 239 rooms, and reopened it in July 1990. The hotel was operated by the French Sofitel chain from 1992 to April 1, 2001 as the Sofitel Cambodiana. It was purchased by The Royal Group in 2005. In 2016, plans were announced to demolish the building and construct a 20-story replacement. In 2019 new plans were announced to replace the hotel with a 600-meter skyscraper. See also Thai Boon Roong Twin Tower World Trade Center, site of a planned skyscraper complex lying next to Hotel Cambodiana References
Thommanon

Thommanon je malý hinduistický chrám zasvěcený Šivovi a Višnu, ležící na okraji města Anghor Thom v Kambodži. Thommanon patří k nejlépe zachovaným chrámům v této oblasti z přelomu 11. a 12. století, v roce 1960 prošel rozsáhlou rekonstrukcí, v roce 1992 byl zapsán do Světového dědictví UNESCO. Thommanon je postaven ve stylu chrámu Angkor Vat, přičemž doba jeho vzniku není zcela jasná. Většinou bývá řazen do období vlády Súrjavarmana II. (1113–1150), někteří odborníci na řezbářství kladou vznik tohoto chrámu již do období vlády jeho předchůdce Džajavarmana VI. (1080–1113), protože některé sochy Dévata vykazují starší znaky. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Thommanon na Wikimedia Commons
Thommanon

Le Thommanon est un temple hindouiste situé à l’est d'Angkor Thom, au nord de la chaussée qui mène à la Porte de la Victoire. Avec Chau Say Tevoda placé au sud de cette voie, ils ont été construits tous les deux au XIIe siècle, probablement sous Sūryavarman II. Le sanctuaire est composé d'une cella de plan carré à quatre portes orientées précédées d'avant-corps. A l'est, l'avant-corps est relié par un vestibule à une salle de plan rectangulaire, le mandapa. Le temple est inscrit dans une enceinte de 60 par 45 mètres, entourée d'un fossé-douve. L'enceinte est ouverte par deux gopura à l'est et à l'ouest, elle est, par ailleurs, interrompue au nord et au sud, montrant qu'à l'origine des gopura devaient être prévus. Au sud-est du sanctuaire, dans l'enceinte, une "bibliothèque" est édifiée. Concernant le décor architectural, des images sculptées shivaïtes et vishnuïtes ont été recensées, principalement sur les linteaux et les frontons. La décoration en bas-relief et haut-relief de qualité remarquable, où le Rāmāyana occupe une place importante, annonce le style d'Angkor Vat. À moins de 200 m vers l’est sur la Voie de la Victoire, on peut voir les ruines d’un pont angkorien appelé Spean Thma. Notes et références Liens externes Thommanon sur ANA (APSARA National Authority) Portail de l’archéologie Portail du Cambodge Portail du bouddhisme
Thommanon

Thommanon je kmerski hinduistički hram u Angkoru (Kambodža), izgrađen u 12. stoljeću. Hram se nalazi istočno od Angkor Thoma, odmah sjeverno od hrama Chau Say Tevoda. Hram je izgrađen u stilu hrama Angkor Wata s obzidom od laterita promjera 50 x 40 m i četiri građevine od pješčenjaka koje su poredane u nizu od istoka prema zapadu: Istočna gopura (monumentalni portal), mandapa (molitvena dvorana), prasat (toranj iznad svetišta) i Zapadna gopura. Njegovi brojni sjajni bareljefi su mnogo bolje sačuvani od obližnjeg hrama-blizanca, Chau Say Tevoda koji je imao ukrašene drvene nadvratnike. Najbolje sačuvana su ulazne gopure na istoku i zapadu, te središnji toranj. Najviše je figura devatasa, božica s cvjetnim krunama i kambodžanskim suknjama - sampot. 1960-ih Thommanon je opsežno obnovila Francuska škola za Daleki istok (École française d'Extrême-Orient, tj. EFEO), a od 1992. godine je, kao dio Angkora, na popisu svjetske baštine UNESCO-a. Izvori Michael Freeman i Claude Jacques, Ancient Angkor, River Books, Bangkok, 1999., ISBN 974-8225-27-5. Luca Invernizzi Tettoni i Thierry Zéphir, Angkor. A Tour of the Monuments, Archipelago Press, Singapur 2004., ISBN 981-4068-73-X. Thommmanon - galerija fotografija Arhivirana inačica izvorne stranice od 17. ožujka 2010. (Wayback Machine)
Thommanon

Thommanon a 12. század elején épült Visnu istennek szentelt hindu templom Angkorban, Kambodzsában. Angkorthom keleti falánál, a Győzelmi kaputól 500 méterre az út két oldalán álló Angkorvat stílusú aprócska ikertemplomok egyike; az út bal oldalán áll a Thommanon, jobb oldali párja a Csoszaj Tevoda. Története és leírása A két egyforma templom építésének pontos dátuma ismeretlen; keletkezésüket a kutatók a Baphuon és Angkorvat megépülése közötti időszakra, azaz a 11. század vége, illetve a 12. század első fele közötti időre datálják. A 45×60 méteres lateritfallal körülvett szentélyhez, a fal keleti és nyugati oldalain épült visszafogottan díszített átjárókon jut a látogató. A gopurákat a szentéllyel összekötő magasított töltésút az építmény tengelye; az árokká mélyített udvart egykor víz boríthatta. Az égtájak felé álajtókkal lezárt, 3×3 méteres, keletre nyíló szentélyt négyszintes, kecses figurákkal és faragásokkal díszített torony ékesíti – az oszlopszerű 2,5 méter magas torony uralja az egész épületet. A szentély bejáratát vékony, elnyújtott alakú dévaták őrzik, az oromfalon a garudán repülő Visnu alakja látható. A szentély középpontjában 95 centiméter magas linga, az isten és a dévarádzsa (isteni hatalmú király) közös jelképe, áll. A szentélyt kelet felől egy 3×6 méteres téglalap alaprajzú alacsony terem egészíti ki. Díszei a Rámájana eposz jeleneteit ábrázolják, a déli ajtó fölött a tízfejű Rávana démonkirály, a szemközti falon, Válin és Szugríva harca, majd Válin halála látható. A templom délkeleti sarkában egy oszlopokkal díszített bejáratú Könyvtár áll. A Thommanon templomot 1960-ban anasztilózissal restaurálták, majd 2005 óta állagmegóvásán és felújításán kínai restaurátorok dolgoznak, látogathatósága korlátozott. Források Michael Freeman and Claude Jacques: Ancient Angkor, River Books, 1999. ISBN 0-8348-0426-3. Maurice Glaize: A guide to the Angkor monuments [1] Külső hivatkozások Khmer temples in Angkor