NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Шуменско

Шуменско (укр. Шуменське) — болгарська пивна торговельна марка, що належить одному з провідних виробників пива у світі корпорації Carlsberg Group. Торговельна марка та однойменний пивоварний завод названі на честь міста Шумена, у якому розташовано броварню. Історія Історія Шуменско ведеться від 26 жовтня 1882 року, коли чеський бровар Франц Мілде заснував у Шумені Болгарське пивоварне товариство (болг. «Българско пивоварно дружество»). На початку XX сторіччя підприємство стало одним з провідних виробників пива у країні, отримавши контроль над низкою броварень в інших містах Болгарії. Шуменско пиво стало постійним учасником пивоварних виставок у західній Європі та було нагороджене низкою золотих нагород якості. У 1947 році підприємство було націоналізоване, входило до складу державних холдингових компаній з виробництва алкогольних напоїв. З початком процесів роздержавлення власності підприємство було приватизоване. У 1999 році його власником стала турецька компанія Finmetal, а ще за три роки контроль над підприємством отримав данський пивоварний гігант Carlsberg, яким було проведено модернізацію та розширення виробництва броварні у Шумені. Асортимент пива Шуменско — світле пиво з вмістом алкоголю 5,0%; Шуменско Тъмно — темне пиво з вмістом алкоголю 5,5%; розливається у пляшки 0,5л та 2л, кеги 30л. Шуменско Червено — напівтемне «червоне» пиво з вмістом алкоголю 5,1%; Шуменско Специално — світле пиво з вмістом алкоголю 4,6%; Шуменско Светло — світле пиво з вмістом алкоголю 4,0%; Посилання Офіційний сайт ТМ «Шуменско» (болг.) Офіційний сайт Carlsberg Bulgaria (болг.) Пиво «Шуменско» на сайті ratebeer.com (англ.)
Летище Горна Оряховица

Летище Горна Оряховица (на английски: Gorna Oryahovitsa Airport) е летище в Северна България, на 6 км от град Горна Оряховица. Намира се на 205 км от третото най-натоварено летище в България – Летище Варна и на 116 км от Летище Русе. Разполага с една писта за излитане и кацане с дължина 2450 м. През 2007 година броят на преминалите пътници е едва 941. Към 2013 година летището не обслужва редовни линии, а само отделни товарни и чартърни полети. Планира се отдаването на летището под концесия, заедно с Летище Русе, но решението за това е отлагано неколкократно. История През 1925 г. е създадено летището при Горна Оряховица, като средства за построяването му даряват Дан Колов и Хари Стоев. До 1948 година се ползва предимно от Военновъздушните сили. През 1948 г. е открита редовна гражданска въздушна линия до София, третата такава в страната. През 1973 г. е завършена сегашната писта с бетонна конструкция, асфалтирана през 1982 г. През 1978 г. е завършен нов пътнически терминал и административна сграда, а през 1994 година – нова сграда за управление на въздушното движение. През 1995 г. летището става международно и в него е открит граничен и митнически пункт. От 1997 г. има светотехническа система, позволяваща кацания и излитания при намалена видимост. Редовни линии и трафик Пътнически трафик в периода 2001 – 2023 г.: Бележки Външни препратки Официален сайт
Flughafen Gorna Orjachowiza

Der Flughafen Gorna Orjachowiza (IATA-Code: GOZ, ICAO-Code: LBGO) ist ein bulgarischer Flughafen im Norden des Landes. Er liegt 1 Kilometer nördlich von Gorna Orjachowiza und 12 Kilometer nordöstlich von Weliko Tarnowo, ungefähr auf halber Wegstrecke zwischen der Hauptstadt Sofia und Warna. Der Flughafen verfügt über ein ILS sowie VOR-DME und NDB. Es gibt nur einen Rollweg. Es gibt keine regelmäßigen Flugverbindungen (Stand: 2025). Es finden gelegentlich Fracht- und Charterflüge statt sowie Flüge der allgemeinen Luftfahrt. Geschichte Der Flugplatz wurde 1925 eingerichtet und bis 1948 vorwiegend militärisch genutzt, aber auch als Ausweichflugplatz bei Flügen zwischen den beiden größten bulgarischen Städten Sofia und Warna. 1948 wurde auf der Strecke Sofia – Gorna Orjachowiza – Sofia die dritte reguläre Flugstrecke Bulgariens eingerichtet. 1969–1973 wurde ein neues Abfertigungsgebäude gebaut sowie eine neue Start- und Landebahn von 2450 m Länge und eine Rollbahn. Auf der Landebahn können Flugzeuge bis zu einem Landegewicht von 200 t landen. 1975–1978 wurde ein neues Abfertigungs- und Verwaltungsgebäude und ein neuer Flugsteig gebaut. Die Abstellfläche auf dem Vorfeld wurde vergrößert, so dass zwei große Flugzeuge, zwei mittlere und ein Kleinflugzeug darauf Platz finden. 1992 wurde ein neues Gebäude für die Flugsicherung gebaut. 1995 wurde der Flugplatz zu einem internationalen Flugplatz erklärt und eine Grenzabfertigungs- und Zollstation eingerichtet. Im Jahr 2016 wurde eine 35-jährige Konzession für den Flughafen vereinbart; 95 % der Anteile werden von einer Rumen Gajtanski nahestehenden Gesellschaft gehalten, der verbliebene Anteil gehört dem bulgarischen Staat. Verkehrszahlen Weblinks Flughafendaten (Memento vom 11. Januar 2015 im Webarchiv archive.today) Flughafendaten im Aviation Safety Network (englisch) Webseite des Flughafens Gorna Orjachowiza (englisch) Bildergalerie auf der Webseite des Flughafens Einzelnachweise
Aéroport de Gorna Oryahovitsa

L'Aéroport de Gorna Oryahovitsa (en bulgare "Летище Горна Оряховица") (code IATA : GOZ • code OACI : LBGO) est l'un des 5 aéroports internationaux en Bulgarie. Il est situé sur le territoire de la commune de Gorna Oryahovitsa, à 15 km au nord-est de la ville de Veliko Tarnovo et dessert le centre-nord de la Bulgarie. Il dispose de 5 rampes d'accès mobiles adaptées aux avions de type Airbus A320, Boeing 737, Antonov An-12 et Illiouchin Il-12. Histoire L'aéroport de Gorna Oryahovitsa fut inauguré, officiellement, en 1925. Il fut utilisé, principalement, par l'aviation militaire mais aussi comme une plate-forme de réserve et de transit pour les aéroports de Sofia et de Varna. Il fut transféré, en 1948, à l'aviation civile et servit d'étape pour la troisième ligne aérienne bulgare qui reliait Sofia à Gorna Oryahovitsa / Veliko Tarnovo. La même année commença la construction du Complexe aérien de Gorna Oryahovitsa, composé de 4 hangars, de bâtiments administratifs, techniques et pour le personnel. Entre 1969 et 1973 furent construits une nouvelle piste (2 450 m de long et 45 m de large) et de voies de circulation en béton, pouvant supporter des appareils d'une masse allant jusqu'à 200 tonnes. De nouveaux bâtiments administratifs et un nouveau terminal de 2 160 m2 furent construits de 1975 à 1978. Ils permettent le stationnement simultané de 5 avions : 2 gros transporteurs, 2 moyens et 1 appareil léger. Dans les années suivantes sont établis des vols à destination de toute l'Europe, de l'URSS, de l'Afrique et du Proche-Orient. La piste fut recouverte, en 1982, par de l'asphaltobéton. Au cours des années 1990 et 2000 sont survenus des changements importants dans le fonctionnement de la plate-forme aérienne et une diminution sensible de l'activité. Fin 1991, l'aéroport devint une société séparée, dont l'État bulgare était l'actionnaire. L'année suivante fut inaugurée une nouvelle tour de contrôle, avec un équipement moderne. PAr un décret de 1994, le gouvernement bulgare permit l'utilisation de la plate-forme pour des vols internationaux opérés par des transporteurs bulgares, pour les besoins de des institutions, des personnes physiques et morales bulgares. Par le décret n°88, en date du 22 février 1995, du Conseil des ministres, l'Aéroport de Gorna Oryahovitsa fut classé comme aéroport international et une unité de douane y fut établie. Situation Compagnies et destinations desservies Vols réguliers Aucun vol régulier ne dessert l'aéroport depuis plusieurs années. Vols charters Deux compagnies assurent des vols charters en 2012 : BH Air Vols cargos Ils sont effectués par les compagnies : Aviostart Bright Aviation Services Scorpion Air Vega Airlines. Incidents et accidents Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des aérodromes en Bulgarie Gorna Oryahovitsa Lien externe Site officiel de l'aéroport Portail de l’aéronautique Portail de la Bulgarie
Aeroporto di Gorna Orjahovica

L'Aeroporto di Gorna Orjahovica (IATA: GOZ, ICAO: LBGO) è un aeroporto bulgaro situato 4 km a Nord-Est dal centro della città di Gorna Orjahovica, nella regione di Veliko Tărnovo, e distante 12 km dal capoluogo Veliko Tărnovo. Dati tecnici La struttura, posta all'altitudine di 87 m / 285 ft sul livello del mare, è dotata di un unico terminal e di una pista d'atterraggio con fondo in calcestruzzo ricoperta di asfalto, lunga 2 450 m e larga 45 m (8 038 × 148 ft) con orientamento 18/36 ed equipaggiata di impianto di illuminazione ad alta intensità HIRL (solo RWY 10). L'aeroporto non è aperto ai voli commerciali ma soltanto a voli di aviazione generale e dell'Aeronautica Militare bulgara (Balgarski Voennovazduszni Sili). Statistiche PasseggeriAnno01002003004005006001995200020052010201520202025PasseggeriTraffico annuale.mw-chart-521edcd8d506412f3d458f2ccb4c093eee0ca9756d7e524b75925c7a5bb5298884f6a35dc4935c9a71c7115fbce58649697e3ac7dddc59aa8d2ee8559b09cb50__zr5863148-cls-30751716:hover{pointer-events:none}.mw-chart-521edcd8d506412f3d458f2ccb4c093eee0ca9756d7e524b75925c7a5bb5298884f6a35dc4935c9a71c7115fbce58649697e3ac7dddc59aa8d2ee8559b09cb50__zr5863148-cls-30751717:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-521edcd8d506412f3d458f2ccb4c093eee0ca9756d7e524b75925c7a5bb5298884f6a35dc4935c9a71c7115fbce58649697e3ac7dddc59aa8d2ee8559b09cb50__zr5863148-cls-30751718:hover{cursor:pointer}.mw-chart-521edcd8d506412f3d458f2ccb4c093eee0ca9756d7e524b75925c7a5bb5298884f6a35dc4935c9a71c7115fbce58649697e3ac7dddc59aa8d2ee8559b09cb50__zr5863148-cls-30751719:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-521edcd8d506412f3d458f2ccb4c093eee0ca9756d7e524b75925c7a5bb5298884f6a35dc4935c9a71c7115fbce58649697e3ac7dddc59aa8d2ee8559b09cb50__zr5863148-cls-30751720:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Gorna Orjahovica Collegamenti esterni Sito ufficiale, su gornaoryahovitsa-airport.bg.
Aeroportul Gorna Oreahovița

Aeroportul Gorna Oreahovița (IATA: GOZ, ICAO: LBGO) este un aeroport din Regiunea Veliko Tărnovo, Bulgaria ce deservește zona Veliko Tărnovo. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 68 de pasageri. A fost numit după Gorna Oreahovița. Situat la o altitudine de 85 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 09/27 are suprafața de asfalt. Terminale Note Vezi și
Горна-Оряховица (аэропорт)

Аэропорт Горна-Оряховица — аэропорт в Северно-Центральном регионе Болгарии, расположен на приблизительно одинаковом расстоянии от крупнейших городов Болгарии: Софии, Варны, Русе, Пловдива, Стара-Загоры, Плевена, Бургаса. Находится в 12 км от Велико-Тырново — старой столицы Болгарии. Пассажирооборот Гражданская Авиационная Администрации Болгарии (http://caa.gateway.bg) Чартерные авиакомпании BH Air Грузовые авиакомпании Aviostart Bright Aviation Services Scorpion Air Vega Airlines См. также Список аэропортов Болгарии Ссылки Официальный сайт
Gorna Orjachovitsas flygplats

Gorna Orjachovitsa (IATA: GOZ, ICAO: LBGO) (bulgariska: Горна Оряховица) är en internationell flygplats i Bulgarien. Den ligger i den centrala delen av landet, cirka 4 km från Gorna Orjachovitsa. Flygplatsen ligger 86 meter över havet. Terrängen runt Gorna Orjachovitsa är platt åt nordost, men åt sydväst är den kuperad. Kommentarer Källor
Statue of Sofia

The Statue of Sofia (Bulgarian: Статуя на София, romanized: Statuya na Sofiya) is a monumental sculpture in Sofia, Bulgaria. It was officially opened to the public by the capital's mayor Stefan Sofiyanski on December 28, 2000. The Statue of Sofia was approved by the Sofia City Council on September 17, 2000, known as the Day of Sofia in Bulgaria. The Bulgarian Orthodox Church honours the martyr Sophia of Rome on this date. The statue was intended as a symbol for better times in the new millennium, and was erected in two days from December 25–27, 2000 in a spot once occupied by a statue of Lenin. The Statue of Sofia is named after the capital of Bulgaria, which in turn is named after the Saint Sophia Church. Likewise, the statue was planned to be named Saint Sophia, although the Orthodox Church considered it too pagan to be associated with Sophia of Rome. The Statue of Sofia is by the sculptor Georgi Chapkanov, who argued that it is a symbol for all residents of the capital, regardless of religion. In other words, the project was controversial connoting the pagan Sophia (wisdom) of the Hellenistic period. 8.08 meters (26 feet 6 inches) in height with a weight of about 5 tons, the copper and bronze statue stands on a 16 meters (52 feet 5.9 inches) high pedestal. Adorned with the symbols of power (crown), fame (wreath) and wisdom (owl), the crown is also associated with the Goddess of Fate, Tyche, inspired by the old emblem of Sofia dating back to 1900. References
Statua di Santa Sofia

La Statua di Santa Sofia (in bulgaro Статуя на София?, Statuja na Sofija, o Света София, Sveta Sofija) è una scultura di grandi dimensioni situata a Sofia, in Bulgaria. Venne svelata ufficialmente al pubblico dall'allora sindaco della capitale, Stefan Sofijanski, il 28 dicembre del 2000. Storia e descrizione L'erezione della statua di Santa Sofia venne approvata dal consiglio municipale di Sofia il 17 settembre del 2000, in quello che in Bulgaria è il giorno di Sofia. La Chiesa ortodossa bulgara onora la martire Sofia di Roma in questa data. La statua venne pensata come un simbolo di tempi migliori per il nuovo millennio, e venne eretta in due giorni dal 25 al 27 dicembre del 2000, nel punto dove prima c'era una statua di Lenin. In bulgaro, la statua prende il nome dalla capitale della Bulgaria, che a sua volta prese il nome dalla basilica di Santa Sofia. Inizialmente, la scultura doveva essere dedicata proprio a santa Sofia, ma la Chiesa ortodossa ritenne che fosse troppo pagano associare l'opera a Sofia di Roma. La statua di Santa Sofia è opera dello scultore Georgi Čăpkanov, il quale sostenne che si tratta di un simbolo per tutti coloro che abitano nella capitale, a prescindere dalla religione. Per la Chiesa bulgara, tuttavia, il progetto era controverso in quanto implicherebbe un riferimento alla Sofia pagana del periodo ellenistico. Alta 8,8 metri e dal peso di 5 tonnellate, la statua di bronzo e rame si trova su un piedistallo alto 16 metri. La statua è decorata dai simboli del potere (la corona), della fama (l'alloro) e della saggezza (il gufo): la corona è legata anche alla dea della fortuna, Tiche, e si ispira al vecchio stemma di Sofia risalente al 1900. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Statua di Santa Sofia
Nacionalni arheološki muzej u Sofiji

Nacionalni arheološki muzej (bugarski: Национален археологически музей) je muzejsko-istraživačka ustanova osnovana u Sofiji 1892. s ciljem očuvanja, proučavanja i izlaganja bugarske arheološke baštine. Zgrada muzeja izgrađena je na temeljima osmanske džamije koju je 1451. dao izgraditi Adni Mahmud-paša Anđelović. Prvi ravnatelj muzeja bio je arheolog, egitpolog i numizmatičar Václav Dobruský, koji je zbog čeških korijena surađivao s muzejskim ustanovama u Pragu i Beču. Od 1880. do 1893. u zgradi muzeja nalazila se Nacionalna knjižnica i čitaonica. Arheološki muzej svečano je otvoren 1905. godine u prisustvu kneza Ferdinanda I. Bugarskog i ministra prosvjete Ivana Šišmanova. Muzejska zbirka podijeljena je u nekoliko dvorana prema starosti i vrsti izložaka; odjel za pretpovijest, trakijsku povijest, numizmatiku, antičku i srednjovjekovnu arheologiju. Rad muzeja u nadležnosti je Bugarske akademije znanosti. Izvori Vanjske poveznice
Museo archeologico nazionale di Sofia

Il Museo archeologico nazionale (in bulgaro Национален археологически музей?) è un museo archeologico situato a Sofia in Bulgaria. Il museo si trova nell'ex grande moschea (Büyük Camii) di epoca ottomana. Il museo è stato fondato nel 1879 dopo la liberazione dagli ottomani. Collezione La collezione è suddivisa in quattro sezioni: preistoria, storia antica, medioevo e la sezione numismatica. Al piano terreno si trova la collezione di manufatti di epoca preistorica. Il percorso segue le diverse epoche, Paleolitico, Neolitico, Calcolitico (Età del rame) ed Età del bronzo. Nei due piani della parte centrale della struttura si trovano i manufatti dall'età del bronzo al medioevo. Al secondo piano della parte orientale si trova il caveau, in quest'are sono esposti i pezzi di maggiore pregio tra cui corredi funerari e manufatti di valore artistico particolare. Vi si trovano i reperti provenienti dalla necropoli di Trebeništa, in Macedonia del Nord che illustrano i rituali di sepoltura degli Illiri. Tra i pezzi di maggiore valore vi sono reperti di epoche diverse della Tracia, tra di essi spiccano il tesoro di Valchitran composto da vasi e dischi d'oro provenienti dall'area di Pleven, il tesoro di Lukovit (area di Loveč) composto da decorazioni di argento e bardature per cavalli e la collezione di monete, decorazioni d'oro e vasi di argento provenienti da Nikolaevo. A questi si aggiungono i corredi funerari, tra i quali una notevole maschera funeraria d'oro del IV secolo, rinvenuti nel tumulo Svetitsa nei pressi di Šipka. Note Bibliografia (EN) Sean Sheehan, Sofia, Thomas Cook, 2010. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo archeologico nazionale Collegamenti esterni (BG, EN) Sito ufficiale, su naim.bg.
Национальный археологический институт и музей (София)

Национальный археологический институт и музей (болг. Национален археологически институт с музей, НАИМ) — научно-исследовательский институт в Софии, входит в структуру Болгарской академии наук. Основан в 1948 году в результате слияния двух организаций — Археологического института и Археологического музея. Музей существовал с 1892 года и является старейшим археологическим музеем страны. Музей НАИМ расположен в помещении бывшей Большой мечети (Буюк-джамия, завершена в 1474 году, к моменту воссоздания болгарской государственности здание было заброшено) на улице Соборной. Институт занимается археологическими исследованиями на территории Болгарии. В нём работает 67 учёных (по состоянию на 2012 год). Музей обладает одной из богатейших коллекций на Балканах, включая всемирно знаменитые клады фракийской эпохи из Панагюрище и Вылчитран. Научные подразделения НАИМ Отдел древней истории Отдел фракийской археологии Отдел античной археологии Отдел средневековой археологии Отдел нумизматики и эпиграфики Проблемная группа по междисциплинарным исследованиям Филиал в Шумене Филиал в Велико-Тырново Археологический музей Отдел экспозиции Отдел фондов Литература С.Георгиева, В. Велков, Библиография на българската археология (1879-1966), С. 1974. Васил Николов /ред./, Национален Археологически музей. 100 години от откриването на първата експозиция, 18.05.1905 - 18.05.2005. София 2005. Ссылки Официальный сайт Информация о НАИМ на сайте Болгарской академии наук (недоступная ссылка)
Національний археологічний інститут і музей

Національний археологічний інститут і музей (болг. Националният археологическият институт с музей, НАИМ) — науково-дослідний інститут в Софії, входить в структуру Болгарської академії наук. Заснований в 1948 році в результаті злиття двох організацій — Археологічного інституту та Археологічного музею. Музей існує з 1892 року і є найстарішим археологічним музеєм країни. Опис Музей НАІМ розташований в приміщенні колишньої Великої мечеті (Буюк-джамія, завершена в 1474 році, до моменту відновлення болгарської державності будівля була закинута) на вулиці Соборній. Інститут займається археологічними дослідженнями на території Болгарії. В ньому працюють 67 вчених (станом на 2012 рік). Музей володіє однією з найбільших колекцій на Балканах, включаючи всесвітньо відомі скарби фракійської епохи з Панагюріште та Вилчитран. Наукові підрозділи НАІМ Відділ древньої історії Відділ фракійської археології Відділ античної археології Відділ середньовічної археології Відділ нумізматики та епіграфіки Проблемна група з міждисциплінарним дослідженням Філіал в Шумені Філіал в Велико-Тирново Археологічний музей Відділ експозиції Відділ фондів Література С.Георгиева, В. Велков, Библиография на българската археология (1879—1966), С. 1974. Васил Николов /ред./, Национален Археологически музей. 100 години от откриването на първата експозиция, 18.05.1905 — 18.05.2005. София 2005. Посилання www.naim.bg — офіційний сайт «Національний археологічний інститут і музей». Інформація про НАІМ на сайті Болгарської академії наук[недоступне посилання з квітня 2019]
Historisches Museum Plowdiw

Das Historische Museum in Plowdiw wurde 1951 als ein wissenschaftliches und kulturelles Institut gegründet, das die historischen Dokumente über die Geschichte der Stadt Plowdiw für die Zeit vom 15. bis 20. Jahrhundert sammelt und erforscht. Details Das Museum besteht aus mehreren Abteilungen: Die Ausstellung „Bulgarische Wiedergeburt“ befindet sich in der Zanko-Lawrenow-Straße 1 in der Altstadt von Plowdiw. Das Haus von Dimitar Georgiadi wurde 1848 gebaut und ist eins der besten Beispiele für das Plowdiwer symmetrische Haus. Die Exponate stammen aus dem 16.–18. Jahrhundert, als Plowdiw eine der schönsten Städte im Osmanischen Reich war. Außerdem sind Waffen und andere historische Dokumente über den Befreiungskampf der Bulgaren ausgestellt. Die Ausstellung „Wiedervereinigung des Fürstentums Bulgarien mit Ostrumelien“ (Platz Saedinenie 1) dokumentiert den Kampf zur Wiedervereinigung nach dem Berliner Vertrag 1878, der Bulgarien in zwei Teile teilte. Dieser Kampf krönte sich mit Erfolg am 6. September 1885, als in Plowdiw die Wiedervereinigung erklärt wurde. Das Haus, welches die Ausstellung beherbergt, wurde als Parlament von Ostrumelien gebaut. Im Haus von Christo G. Danow (Mitropolit-Paisii-Straße 2) in der Altstadt befindet sich die Ausstellung „Buchdruck in Bulgarien“. Das Haus wurde Mitte des 19. Jahrhunderts gebaut. Hier wohnte seit 1866 bis zu seinem Tod im Jahre 1911 der Gründer des modernen Buchdrucks in Bulgarien – Christo Gruew Danow. Das Büro und die Bücherei des Verlegers geben neben zahlreichen Originalausgaben von ihm ein Bild der Stadt als Zentrum des Buchdrucks in Bulgarien Ende des 19. und Anfang des 20. Jahrhunderts. Sonstiges Das Museum gehört zu den 100 nationalen touristischen Objekten des Landes, die vom Bulgarischen Tourismusverband zusammengestellt wurden. Weblinks Homepage des Museums (bulgarisch) Regional Museum of History, Plovdiv bei Google Cultural Institute Über den Verlag von Christo G. Danow (Memento vom 10. März 2007 im Internet Archive)