Most Nova Evropa

Novi Most Evropa, znan tudi kot Donavski most 2 (bolgarsko Мост Нова Европа/Дунав мост 2, romunsko Podul Noua Europă) je cestni in železniški most med mestoma Vidin, Bolgarija in Calafat v Romuniji. To je drugi most na skupnem odseku Donave med državama. Gre za most kombinacija prednapetega škatlastega mostu in mostu s poševnimi zategami, ki ga je zgradilo špansko podjetje Fomento de Construcciones y Contratas, stal pa je 226 milijonov evrov. Uradno so ga odprli s slovesnostjo 14. junija 2013. Prva vozila so lahko prečkala most po polnoči, 15. junija 2013. Zgodovina in lega Že leta 1909 so lokalne oblasti v Vidinu (v Bolgariji) prvič izrazile zanimanje za gradnjo mostu v Kalafat (v Romuniji), tako da so poslale peticijo bolgarskemu parlamentu in Aleksandru Malinovu, ki je bil takrat predsednik vlade. Ti zgodovinski dokumenti so bili prikazani na bolgarski televiziji junija 2013 med reportažo o drugem mostu na Donavi. Bolgarski časopisi so zato odprtje Novega evropskega mostu čez reko Donavo opisali kot »uresničitev stoletnih sanj«. O gradnji mostu med Kalafatom (v Romuniji) in Vidinom (v Bolgariji) so resneje razpravljali že od poznih 1970-ih, vendar so načrt vedno znova opuščali. Stoletja ni bilo mostov, ki bi prečkali reko Donavo med Bolgarijo in Romunijo od uničenja Konstantinovega mostu, ki so ga zgradili Rimljani, dokler ni bil zgrajen in odprt most prijateljstva Giurgiu–Ruse leta 1954. V poznih 1990-ih je imela Bolgarija zaprto mejo z Jugoslavijo zaradi vojne na Kosovu, čemur je sledil mednarodni gospodarski bojkot proti Jugoslaviji. To je povzročilo veliko škodo že tako šibkemu gospodarstvu v severozahodni Bolgariji. Pravzaprav je celotna država postala izolirana, saj so se Bolgari za tranzitni prevoz v Zahodno Evropo vedno zanašali na cesto skozi Srbijo. Trajektni prevoz med Vidinom in Kalafatom je včasih deloval podnevi in ponoči, vendar trajekt ni hotel prečkati reke, dokler ni bil polno naložen s tovornjaki. Ponoči, ko so prihajali majhni tovornjaki, so potniki s trajektov morali čakati več ur, da so prečkali reko Donavo. Suha poletja so prinašajo nizek vodostaj v reki Donavi, zaradi česar je včasih trajekt obstal na nakladalni rampi, in so se čakalne dobe še podaljšale. Drug dejavnik, ki je onemogočil ali otežil trajektni promet, so bile zelo mrzle zime, ko reka Donava včasih popolnoma zamrzne. Približno en mesec po odprtju mostu je bila trajektna linija med Vidinom in Kalafatom prekinjena. Popotniki iz Bolgarije (in Turčije) proti Srednji in Zahodni Evropi, ki so se želeli izogniti tako dolgim čakalnim dobam kot visokim cenam prevoza za trajektni prehod Calafat-Vidin ter carinskim postopkom in cestninam, s katerimi bi se srečali pri potovanju skozi Srbijo, ki je zunaj meje z Evropsko unijo, je moral narediti dolg ovinek proti mostu Giurgiu–Ruse. Ta most jr 307 kilometrov dolvodno in je bil pred letom 2013 edini most čez mejo Donave, ki si jo Bolgarija deli z Romunijo. Ta ovinek do Ruse je pogosto trajal dlje kot čakanje na trajekt v Vidinu ali Oryahovu, vendar sta lahko oba načina prečkanja meje trajala dolgo. Potovanje skozi Srbijo je bilo običajno hitrejše, prehod zunaj meja Evropske unije pa je lahko težava s carino. Čakanje na srbski carini lahko traja od 1 do 5 ur, zlasti v poletni sezoni, ko se veliko priseljencev vrne k svojim družinam. Donavski most 2 omogoča veliko lažje potovanje v Bolgarijo in iz nje skozi Vidin, kot je bilo prej s trajektom. Čeprav so povezovalne ceste še vedno daleč od avtocestnih standardov, je most Nova Evropa postal zelo priljubljen med prevozniki, saj zagotavlja cesto brez carinskih pregledov od Bolgarije, Grčije in Turčije do Avstrije, Nemčije in preostale Evrope, prek Romunije in Madžarske, ne da bi zapustili Evropsko unijo. Most Giurgiu–Ruse je bil zgrajen s pomočjo Sovjetske zveze in odprt leta 1954 kot Most prijateljstva (bolgarsko Мост на дружбата, latinizirano: Most na druzhbata; romunsko Podul Prieteniei). Bolgari ga namesto uradnega imena navadno imenujejo Dunavski most. Od tod tudi ime Dunavski most 2 za drugi most, ki prečka Donavo med Vidinom in Kalafatom. Po drugi strani pa v Romuniji ta trend ni tako pogost. Kilometrske oznake so postavljene ob reki Donavi, štetje pa se začne pri Črnem morju. Čeprav je Bolgarija južno od Romunije, prečkanje Donavskega mostu 2 od Vidina proti Kalafatu poteka od severozahoda proti jugovzhodu. To je zato, ker ima tukaj Donava zelo veliko zrcalno obliko S, ki se razteza čez približno 90 kilometrov, začne se v Novem Selu in konča v Lomu. Most stoji blizu sredine tega obrnjenega S. Na večjem delu reke Donave leži bolgarski breg nekoliko višje nad vodo kot romunski rečni breg. Vendar pa mesto Vidin leži nižje in je zaščiteno z nasipi, medtem ko je breg na strani Kalafata visoko nad reko Donavo. Polemika o lokaciji Od leta 1993 je med Romunijo in Bolgarijo potekal dolg in oster spor o lokaciji drugega mostu na Donavi. Bolgarija je želela oživiti izolirano mesto Vidin, pa tudi, da bi bil most na najkrajši možni poti do srednje in zahodne Evrope in se zavzemala za postavitev mostu čim bolj zahodno, med Vidinom in Kalafatom. Raziskava v okviru evropskega programa PHARE je pokazala, da bi bil najbolj donosen kraj za most med Lomom in Rastom, vendar se nobena država s tem ni strinjala. Romunija je želela, da bi tranzitni tovornjaki čim dlje ostali v njihovi državi, tako da so most postavili bolj vzhodno, med Turnu Măgurele in Nikopolom. Leta 1998 je Grčija ponudila naložbo v most, saj je želela cesto, ki bi Solun povezovala z ostalo Evropo preko Romunije, saj je bila Grčija zaradi vojne na Kosovu in bojkota proti Jugoslaviji prav tako odrezana od Evrope. Končni dogovor je bil, da naj bi bil drugi most na Donavi zgrajen med Vidinom in Kalafatom, vendar je Romunija zavračala naložbe v drugo infrastrukturo razen v sosednjo infrastrukturo na njihovem ozemlju. Viri financiranja Leta 1999 so banke in nacionalne vlade podpisale pakt stabilnosti za jugovzhodno Evropo, katerega namen je privabiti naložbe v države, kot sta Bolgarija in Romunija. Predsednik tega pakta stabilnosti je bil Bodo Hombach, ki je vzpostavil velik lobi za nov most med Vidinom in Kalafatom. Stroški izgradnje mostu brez pripadajoče infrastrukture so bili leta 2000 ocenjeni na 99 milijonov evrov. Bolgarski premier Ivan Kostov je želel dati projektu posojilo v višini 180 milijonov ameriških dolarjev. Zahvaljujoč lobiju Boda Hombacha je Evropska investicijska banka decembra 2000 projektu odobrila posojilo v višini 50 milijonov evrov. Januarja 2001 so bili stroški za gradnjo mostu in sosednjih cest proti mostu ocenjeni na 200 milijonov ameriških dolarjev. Leta 2004 je bila raziskava zasnove mostu financirana iz programa PHARE. V letih 2005 in 2006 so bili najeti svetovalci za nadzor nad vsemi postopki v procesu gradnje in povabljena zasebna podjetja, da oddajo ponudbo. V letu 2012 so stroški gradnje Donavskega mostu 2 in pripadajoče infrastrukture narasli na 226 milijonov evrov. Gadnja Gradnja se je uradno začela 13. maja 2007 v Vidinu v prisotnosti bolgarskega premierja Sergeja Staniševa in posebnega koordinatorja Pakta stabilnosti za jugovzhodno Evropo Erharda Buseka. Po besedah nekdanjega romunskega ministra za promet, gradbeništvo in turizem Raduja Berceanuja naj bi bila gradnja končana leta 2010, pri čemer naj bi večino gradnje opravili bolgarski podizvajalci. Zamuda pred in med gradnjo Bolgarsko ministrstvo za promet je vsaj trikrat preložilo začetek gradnje pred otvoritveno slovesnostjo. Kmalu po uradni slovesnosti so se začele težave. Občina Vidin je zemljišče, ki je bilo potrebno za most, razdelila na manjše parcele. Ker so bile te parcele razprodane različnim ljudem, je moral bolgarski minister za promet počakati na zakon, ki je omogočal razlastitev novih lastnikov zemljišč. Ti postopki so v veliki meri upočasnili pravi začetek gradnje. Med letoma 2007 in 2009 ni bil dosežen velik napredek. Ob natančnejšem ogledu na bolgarski strani je bilo opaziti nekaj priprave tira, ki vodi proti bodočemu mostu, z gradnjo manjše pisarne. Obrežje reke Donave so medtem pripravljali za gradnjo betonarne. Drevesa na majhnem otoku na bolgarski strani Donave pa so bila po dolgem času posekana. Leta 2009 je postalo jasno, da gradnja drugega mostu na Donavi ne more biti končana do konca leta 2010, saj se še ni zares začela. Zaradi neizpolnjevanja prvotnega roka je Bolgarija skoraj izgubila financiranje celotnega projekta, vendar je dobila več časa za dokončanje mostu do konca leta 2012. Konstrukcija postaja vidna Vidna gradnja se je dejansko začela leta 2009 na bolgarskem bregu reke Donave. V prvem letu hitre gradnje tovarne betona je FCC Construccion pripravljal segmente za most. Ideja je bila, da bi bili ti segmenti pripravljeni veliko prej, kot bi bili potrebni, da se montaža zgornjega ustroja mostu ne bi odlašala zaradi morebitnih težav s kakovostjo betona. Donavski most 2 je sestavljen iz osmih stebrov, ki so v neplovnem kanalu reke Donave in prečkajo nizko ležečo bolgarsko obalo čez majhen otok, sledijo pa ji štirje glavni stebri, oštevilčeni PB9, PB10, PB11 in PB12. Zasnova je predvidevala 13 parov zapornih kablov, pritrjenih na vsak glavni steber v plovnem kanalu reke Donave. Do junija 2010 je bil zgrajen le mostni prehod čez otoček. Temelje stebrov v plovni strugi reke je istega leta zgradil specialni izvajalec temeljev TERRATEST. Temeljenje na pomol je bilo sestavljeno iz 24 pilotov in situ s premerom 2 m in globinami med 68 in 80 m (eden najglobljih projektov temeljenja in situ v Evropi), izvedenih z morskimi sredstvi. Glavni stebri so postali jasno vidni v letu 2011. Februarja 2012 je bolgarski minister za upravljanje sredstev Evropske unije Tomislav Donchev dejal, da pričakuje, da bo most končan do konca leta 2012. Skozi leto 2012 je most nastajal. Začenši pri PB9, se je plošča mostu razširila segment za segmentom in kmalu je bilo mogoče videti prve nosilne kable. Do aprila 2012 je manjkal le še en segment med stebroma PB 9 in PB10. Ko je bila ta vrzel zapolnjena, je bilo mogoče prehoditi polovico reke Donave. Poleti je bila zapolnjena špranja med mostnima ploščama stebrov PB10 in PB11. Kljub nizkemu vodostaju reke Donave se je gradnja hitro nadaljevala z deli na stebru A3 na bregu romunske reke. 1. oktobra 2012 je bila zapolnjena vrzel med stebrom PB12 in stebrom A3 na bregu romunske reke. 3. oktobra 2012 je bila preostala vrzel v mostu le 18 metrov. Bolgarski radijski novinarji so izvedeli za tehnično težavo: razlika v višini mostne plošče med obema stranema reže je bila 45 centimetrov, zato reže ni bilo mogoče zapolniti, preden sta bili obe mostni plošči prilagojeni na enako višinsko raven. Mostna plošča je pripravljena, vendar so zaključna dela trajala 8 mesecev Če bi se gradbeni proces nadaljeval z enako hitrostjo, bi lahko pričakovali, da je bila zadnja vrzel med stebroma PB11 in PB12 zaprta novembra 2012. Ostalo pa je negotovo, kdaj naj bi vozila lahko prečkala most, saj zaključna dela, kot je tlakovanje mostne ploščadi in montaža varnostnih ovir, naj bi trajala več mesecev. 24. oktobra 2012 sta se premiera obeh držav, ki se jim je pridružil komisar za regionalno politiko Evropske unije Johannes Hahn, srečala na pol poti na mostu, potem ko sta bili obala Donave v prejšnjem tednu končno povezani. Na dogodku je bolgarski premier Bojko Borisov izjavil, da pričakuje, da bo most odprt spomladi 2013. Drugo vprašanje, ki ga je bilo treba rešiti, je bila ustanovitev družbe za upravljanje, ki bo upravljala most in pobirala cestnino. Nerešena vprašanja so bila, kako in kje bo to podjetje registrirano, metode reševanja sporov in kakšna davčna zakonodaja bo zanj veljala. Oktobra 2012 je bilo pričakovano, da bo to podjetje v Sofiji. Gradnja mostu je bila usodna žrtev novembra 2012, ko je romunski delavec padel z mostu. Njegovega trupla niso našli. Maja 2013 je FCC podizvajalec Eptisa preizkusil most z močno naloženimi vagoni in tovornjaki. Skupna teža, uporabljena za teste, je bila 1992 ton. Najdaljša vrsta čakajočih tovornjakov na mostu bi lahko seštela do 100 tovornjakov s skupno največjo težo 4000 ton, ob predpostavki, da bi bil vsak tovornjak natovorjen do največ 40 ton. Datum odprtja 22. maja 2013 je bolgarski predsednik napovedal, da bo slovesnost ob odprtju Donavskega mostu 2 14. junija 2013 in da bo cestnina za osebna vozila znašala šest evrov. Rešeno je bilo vprašanje ustanovitve družbe za upravljanje, ki bi upravljala most in pobirala cestnino. Podjetje, ki upravlja most, ima sedež v Vidinu, cestnine se pobirajo na romunski strani mostu in vsaka stran prejme del cestnine, ki ga je vložila v most (približno 80 % sredstev cestnine bo šel v Bolgarijo). Odprtje mostu naj bi bilo predvidoma maja 2013, vendar so tehnične težave povzročile nadaljnje zamude. Nekatere od teh tehničnih podrobnosti so bile postavitev kabin za mejno policijo, ki preverja promet med Bolgarijo in Romunijo. Obe državi naj bi sprva postali del schengenskega območja do odprtja mostu, kabine mejne policije pa niso bile odrejene do zadnjega trenutka. Po nekaj zamudah je bil most uradno odprt 14. junija 2013. Povezovalno cestno omrežje Donavski most 2 je del panevropskega koridorja IV. Je tudi del evropske poti E79, ki poteka od Miskolca (Madžarska) do Soluna (Grčija), preko romunskih mest Beiuş, Deva, Petroşani, Târgu Jiu in Craiova. V skladu z načrtovanim cestnim omrežjem panevropskih koridorjev naj bi imel most do leta 2017 dostop do avtoceste Bukarešta – Craiova – Temišvar – Budimpešta, kar bi omogočilo hiter tranzit iz severozahodne Bolgarije, jugozahodne Romunije, vzhodne Madžarske in ostala Evropa. Bolgarska perspektiva Državna cesta od Sofije do Vidina (I-1/E79) je povezana z avtocesto Hemus (A2) do mesta Botevgrad in se nadaljuje z dvopasovno cesto do Vrace. Cesta od Montane do Vidina je obnovljena dvopasovna cesta z enim voznim pasom. Obstaja tudi druga cesta od Sofije do Vidina (81), preko Kostinbroda in čez prelaz Petrohan do Montane. Ta cesta je krajša in zelo slikovita, vendar traja več časa, saj poteka čez Staro planino in skozi vasi. Obstajajo načrti za nadgradnjo ceste od Botevgrada do Vidina v hitro cesto (dvopasovna cesta brez bankine), pri čemer je bil konec leta 2012 objavljen razpis za gradnjo več odsekov. Analiza prometa na tej poti je pokazala, da (od leta 2013) status avtoceste ni bil potreben, zato prednostne naloge Bolgarije ostajajo dokončanje že začetih avtocestnih projektov, kot sta avtocesti Hemus in Struma, kot tudi nova načrtovana avtocesta med Sofijo in srbsko mejo. Romunska perspektiva V Romuniji most omogoča dostop do državnih cest, ki povezujejo Craiovo in Drobeta-Turnu Severin. Glede na študijo iz leta 2010 te ceste niso med najbolj obremenjenimi cestami v državi. Cesta DN56 od Calafata do Craiove, za katero velja, da je v slabem stanju, trenutno poteka obnova in poteka skozi večino naselij na poti. Cesta DN56A od Calafata do Drobeta-Turnu Severin je bila nedavno obnovljena. Nadalje od Drobeta-Turnu Severin, cesta DN6 do Lugoja, je bila prav tako nedavno v obnovitvenih delih in obide vsa večja naselja na poti. Od Lugoja prvi 11,5 km dolg odsek avtoceste A6 zagotavlja povezavo do trenutno delno gradnje avtoceste A1 in s tem naprej do Nădlaca in madžarske meje. Preostanek avtoceste A6, ki je trenutno v fazi predizvedljivosti, bi vključeval povezavo z mostom na eni od obravnavanih poti, nova načrtovana evropska tranzitna pot, imenovana Via Carpathia, ki povezuje Litvo z Grčijo, je bila nedavno uvedena v razpravo v Evropskem parlamentu in vključuje most Calafat–Vidin. Romunski premier Victor Ponta je po slovesnem odprtju mostu izjavil, da namerava Romunija zgraditi avtocesto med Craiovo in Calafatom. Večina mednarodnega tranzitnega prometa čez most poteka med Bolgarijo in Madžarsko, pri čemer velik del tovornega prometa prihaja iz Turčije. Pot od Kapitan Andreeva (meja med Bolgarijo in Turčijo) do Nădlaca (meja med Romunijo in Madžarsko) čez most Calafat–Vidin je približno 20 kilometrov krajša od poti čez most Giurgiu–Ruse, ki je imel najbolj uporabljena pot med državama za tovorni promet. Prav tako je časovno pomembna alternativa tranzitni poti skozi Srbijo, ki ima kljub krajši in večkilometrski avtocesti dražje cestnine in lahko vzame več časa za carinske postopke, saj država ni članica Evropske unije. Galerija Slike s statusom gradnje mostu so bile redno objavljene na uradni spletni strani projekta, ko je bil v gradnji FCC Construción. Nameščena je prometna kamera v živo. Od oktobra 2014 je mogoče vsako vozilo, ki vozi od Vidina do Calafata, videti na tej spletni kameri, ki kaže proti romunskemu bregu reke Donave. Vozila, ki vozijo v Bolgarijo, je težko opaziti, saj vozijo za zaščitno ograjo ob železniški progi. Opombe Sklici Zunanje povezave Uradna spletna stran vzdrževalca mostu z informacijami in cenami cestnine spletna stran izgradnje mostu na Donavi 2 Construction of ... Bridge ... at Vidin-Calafat, Instrument for Structural Policies for Pre-Accession|ISPA report Bridge ... between Vidin (Bulgaria) and Calafat (Romania), Convention on Environmental Impact Assessment in a Transboundary Context (EIA) case study FCC`s teamwork in the Danube Vidin-Calafat`s bridge, YouTube video New bridge opens on the River Danube, Euronews article