NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palacio Nacional de la Cultura (Bulgaria)

El Palacio Nacional de la Cultura (en búlgaro: Национален дворец на културата, Natsionalen dvorets na kulturata; abreviado como НДК, NDK), es un centro de congresos situado en Sofía, la capital de Bulgaria. Su construcción se inició en 1978, finalizándose en 1981, año en que se conmemoraba el 1300.º aniversario del Estado búlgaro. En un principio se denominó Palacio Lyudmila Zhivkova, en honor de la ministra de cultura de Bulgaria desde 1975 e hija de Todor Zhivkov fallecida en 1981 debido a un tumor cerebral. En julio de 2005, el Palacio Nacional de la Cultura fue proclamado el mejor centro de congresos del mundo por la Organización internacional de Centros de Congresos.​ El edificio posee una variedad de equipamiento técnico adecuado para realizar diferentes eventos, como conciertos, conferencias, exhibiciones y muestras. Tiene una superficie de 123.000 m² distribuida en ocho pisos y tres pisos subterráneos. El Festival de Cine de Sofía se celebra en este edificio. Salas Según la página web oficial del Centro de congresos la sala 12 está reservada a los periodistas y no se celebran eventos públicos en ella. Referencias Enlaces externos Official website
Palais national de la culture

Le palais national de la culture (bulgare : Национален дворец на културата), aussi connu sous ses initiales NDK (bulgare : НДК), est un palais des congrès situé dans le centre de Sofia, la capitale de la Bulgarie. Inauguré en 1981 par le cas des 1300 ans de la naissance de l'État bulgare, il abrite quinze salles de spectacle et de conférence. Construction Au milieu des années 1970, l'emplacement occupé aujourd'hui par le palais est une zone en friche où se dressent quelques immeubles en ruine. La décision d'y construire un espace culturel – on envisage tout d'abord un opéra – est prise en 1975. C'est en 1978 que le politburo du PCB donne le feu vert pour la construction d'un palais des congrès. Les travaux, qui commencent le 25 mai 1978, nécessitent l'excavation de 1,7 million de tonnes de terre, ainsi que l'utilisation de 335 000 m3 de béton et de 10 000 tonnes de métal – autant que pour la tour Eiffel. L'inauguration a lieu en mars 1981, à l'occasion du 1300e anniversaire de la fondation de la Bulgarie, mais les travaux ne s'achèvent que le 20 octobre 1981. Le palais est alors nommé en l'honneur de Lioudmila Jivkova, fille du leader communiste bulgare Todor Jivkov et ancienne ministre, décédée quelques mois plus tôt. Description Le NDK est situé sur un vaste espace dégagé long d'environ 700 m et large d'environ 200 m, délimité à l'ouest par le boulevard Vitocha, la principale artère commerçante de Sofia. Le bâtiment est une structure octogonale sur huit niveaux d'une hauteur de 51 m, auxquels s'ajoutent trois niveaux souterrains. D'une superficie totale de 123 000 m2, il abrite quinze salles dont la capacité varie entre 100 et 4 000 places. Plus grand palais des congrès d'Europe du sud-ouest, le NDK a remporté en 2005 le prix APEX de l'association internationale des centres de convention. Il accueille des manifestations régulières, des colloques internationaux et des artistes de toutes origines. James Brown, Bob Dylan ou encore Joe Cocker s'y sont notamment produits. Station de métro Inaugurée en 2012, la station du métro de Sofia NDK est une station souterraine située sous l'esplanade du palais. Elle est située sur la ligne 2, entre les stations Serdika et Union Européenne. Notes et références Liens externes (bg) Site officiel. Le palais sur le site officiel du tourisme de la Bulgarie. Portail des arts du spectacle Portail de la Bulgarie
Narodowy Pałac Kultury

Narodowy Pałac Kultury (bułg: Национален дворец на културата, skrótowo НДК, NDK) – centrum kongresowo-wystawiennicze w Sofii, w Bułgarii, otwarte w 1981 roku. Największy tego typu budynek w Europie Południowo-Wschodniej. W lipcu 2005 Międzynarodowa Organizacja Centrów Kongresu ogłosiła Narodowy Pałac Kultury najlepszym centrum kongresowym roku na świecie. Centrum kongresowe wyposażone jest w urządzenia techniczne, pozwalające na organizację różnego rodzaju imprez, takich jak koncerty, konferencje, wystawy i pokazy. Ma 8 pięter i 3 poziomy pod ziemią o łącznej powierzchni 123 000 m². W Narodowym Pałacu Kultury znajduje się 13 sal oraz 15 000 m² powierzchni wystawienniczej, centrum handlowe i parking. Odbywa się tu Sofia Film Fest, doroczny festiwal filmowy. Do budowy NPK użyto ponad 10000 ton stali – 3000 więcej niż do budowy Wieży Eiffla. Linki zewnętrzne Strona Narodowego Pałacu Kultury
Національний палац культури

Національний палац культури (болг. Националният дворец на културата, скорочено НДК; до 1990 року — Національний палац культури ім. Людмили Живкової) культурний центр у Софії для проведення конференцій, виставок і спеціальних заходів, найбільший конгрес-центр у південно-східній Європі. 2020 року, у зв'язку з пандемією коронавірусної хвороби, рада палацу оголосила про створення критої сцени на 1200 кв. м., що дозволить проводити заходи в нових вимогах. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: НДК Офіційний сайт Серія фотографій площі, бульварів і вулиць навколо сьогоднішнього Національного палацу культури до будівництва комплексу. Блог Стара София
Професионална гимназия по транспорт (Сливница)

Професионална гимназия по транспорт „Никола Йонков Вапцаров“ е средно специално училище в град Сливница. История ПГ по транспорт е създадена през 1969 година и първоначално в нея се е извършвало обучение по професията „Монтьор на транспортна техника“ и специалността „Автотранспортна техника“ от професионално направление „Моторни превозни средства, кораби и въздухоплавателни средства“. Част от обучението е била и подготовката на водачи на МПС, кат. С Училището предоставя Висококвалифицирани преподаватели; Материална база, обезпечаваща качествено обучение по професионална и общообразователна подготовка; Безплатно обучение за управление на МПС, категория „B“ – за всички професии; Фитнес-зала със свободен достъп; Футболен стадион и професионални треньори по футбол от ФК „Академик“ и ФК „Сливнишки герой“; Обучение в извънкласни форми по радиоуправляеми модели и управление на картове. Учениците придобиват професионална подготовка по устройство на двигателите с вътрешно горене; експлоатация на автотранспортната техника; електронни системи в автотранспортната техника; диагностика; информационни технологии в професията; безопасност на движението по пътищата. ПГТ „Н. Й. Вапцаров“ провежда със своите ученици занимания по управление на картинг. Външни препратки pgt-slivnitsa.bg
Бряновщица

Бряновщица е хижа в Родопите, в близост до село Брестовица, намираща се в едноименната местност и вилна зона. Хижата е двуетажна сграда с капацитет 54 места и притежава туристическа кухня и столова. До хижата може да се стигне по асфалтиран път. Съседни обекти хижа Академик – 1.30 часа хижа Чурен (неработеща) – 3 часа хижа Върховръх – 2,30 часа Изходни точки село Брестовица – 13 км по асфалтиран път или 3 часа по маркирана пътека село Храбрино – 2,30 часа Източници
Астрономическа обсерватория на Софийския университет

Астрономическата обсерватория на Софийския университет „Св. Климент Охридски“ е първата астрономическа обсерватория в България и една от първите на Балканския полуостров. Обсерваторията е и първата сграда, построена за нуждите на Софийския университет. Създадена е през 1897 г. по инициатива на проф. Марин Бъчваров. Разположена е в Борисовата градина, в близост до плувния басейн „Мария Луиза“. Основната цел на астрономическата обсерватория е образователна за целите на катедра „Астрономия“ на Физическия факултет на Софийския университет. История Строежът на старото здание и големият купол завършва през есента на 1897 г. в пасището на село Слатина, далеч от градските светлини. Днес сградата попада на територията на един от централните градски паркове – Борисовата градина. Първият уред за наблюдение, който се използва е зрителната тръба на д-р Петър Берон. През 1886 г. тя е подарена на Българското книжовно дружество от племенника му Стефан Берон, а от дружеството я предоставят за нуждите на Висшето училище. Зрителната тръба е произведена от фирмата Merz в Мюнхен през втората половина на XIX в. Нейното увеличение е около 500 пъти. Днес тя е експонат на Националния политехнически музей в София. През 1897 г. проф. Марин Бъчеваров доставя първият телескоп на постоянен фундамент в България. Той е на екваториална монтировка Grubb, с обектив 6 инча. Реставриран е през 2004 г., като употребата му продължава и в днешно време. През 1910 г. са извършени наблюдения на Халеевата комета от проф. Бъчеваров. В същото време студентът А. Кунчев пресмята ефемеридите на кометата. Наблюдения на кометата прави и асистент Кирил Попов, който ги публикува в две статии в Comptes Rendus на Френската академия. Съхранени са наблюденията и преизчисленията на условията за затъмнения на Слънцето и Луната и на окултации на звезди от Луната, направени от проф. Бъчеваров. От 1928 до 1965 г. ръководител на астрономическата обсерватория е академик Никола Бонев. По това време обсерваторията е разширена и са построени аудитория за учебни занятия, тераса за астрономически наблюдения и друг по-малък купол. От 1942г. с указ в Държавния вестник обсерваторията става Службата за точно време, като тази дейност продължава до 1986 г. Галерия Източници
Астрономічна обсерваторія Софійського університету

Астрономічна обсерваторія Софійського університету Святого Климента Охридського (болг. Астрономическа обсерватория на Софийския университет) — перша астрономічна обсерваторія в Болгарії та одна з перших на Балканському півострові. Вона була заснована в 1894 році з ініціативи професора Маріна Бичеварова. Знаходиться в Борисовій градині, біля басейну «Марія Луїза». Основна мета астрономічної обсерваторії — навчання студентів кафедри астрономії фізичного факультету Софійського університету. Історія Будівництво старої будівлі та великого купола почалося в 1892 році на луках за межами Софії, далеко від міських вогнів, і було завершено в 1894 році. Сьогодні будівля знаходиться на території одного з центральних міських парків — Борисової градини. Першим спостережним приладом, який використовувався в обсерваторії, була оглядова труба Петара Берона, подарована в 1886 році його племінником Стефаном Бероном Болгарському літературному товариству і передана товариством для потреб університету. Труба була виготовлена компанією Мерца в Мюнхені в другій половині XIX століття і мала збільшення близько 500 разів. Тепер ця труба є експонатом Національного політехнічного музею в Софії. У 1897 році професор Марін Бичеваров поставив у Болгарію перший телескоп на стаціонарній основі. Це був 15-сантиметровий телескоп на екваторіальному монтуванні. Він був відреставрований у 2004 році і використовується досі. У 1910 році Бичеваров провів спостереження комети Галлея. У той же час студент А. Кунчев розрахував ефемериди комети. Спостереження комети також проводив асистент Кіріл Попов, який опублікував їх у двох статтях у «Comptes Rendus» Французької академії. Збереглись спостереження та розрахунки умов затемнень Сонця і Місяця та покриттів зір Місяцем, зроблені Бичеваровим. З 1928 по 1965 рік астрономічну обсерваторію очолював академік Нікола Бонев. У той час обсерваторію розширили і побудували аудиторію для занять, терасу для астрономічних спостережень і ще один менший купол. З 1942 по 1986 рік обсерваторія також була службою часу. Галерея Примітки
Palacio de Balchik

El palacio de Balchik (en búlgaro: Дворец в Балчик, Dvorets v Balchik) es un palacio en la ciudad búlgara​​ del mar Negro y complejo turístico de Balchik en el sur de Dobruja. El nombre oficial del palacio fue "Palacio del nido tranquilo". Fue construido entre 1926 y 1937, durante el control rumano de la región, para las necesidades de la reina María de Rumania. El complejo del palacio se compone de una serie de villas residenciales, un salón de fumar, una bodega, una central eléctrica, un monasterio, un manantial sagrado, una capilla y muchos otros edificios, así como un parque que es hoy en día un jardín botánico. Es uno de los 100 sitios turísticos nacionales. Véase también Palacio Arquitectura Referencias
Paleis van Baltsjik

Het paleis van Baltsjik en zijn botanische tuin ligt ongeveer 2km ten zuidwesten van het centrum van de stad Baltsjik in Bulgarije. Het gebouw werd opgetrokken aan de Zwarte Zeekust toen dit gedeelte van Bulgarije deel uitmaakte van het toenmalige Koninkrijk Roemenië. Het beslaat in totaal 19 hectare. Geschiedenis Tijdens het Interbellum maakte de zuidelijke Dobroedzja deel uit van Roemenië en bezocht de toenmalige koning Ferdinand en koningin Marie dit nieuw verkregen gebied. De koningin verloor er haar hart en besloot er grond op te kopen met het doel er een zomerresidentie te bouwen. Het complex werd ontworpen door twee Italiaanse architecten, Augustino en Americo, dit met zowel Ottomaanse, Bulgaarse en Bahai-elementen in het ontwerp. Het complex bestaat uit een residentie voor de koningin zelf, haar familie, de hofhouding en gebouwen voor het onderhoud van het park. Botanische tuin Nadat de zuidelijke Dobroedzja terug in Bulgaarse handen kwam, werd er in het park een botanische tuin aangelegd, vooral om studenten aan de universiteit kennis te laten maken met uitheemse soorten om er kennis mee op te doen. Tegenwoordig is de tuin nog steeds eigendom van de Universiteit van Sofia. Men kan er meer dan 2000 verschillende plantensoorten vinden, behorend tot 85 soorten van 200 geslachten. Een van de rijkste collecties die er te bezichtigen is, is de cactustuin.
Palácio de Balčik

O Palácio de Balčik (em búlgaro: Дворец в Балчик - transliteração: Dvorets v Balchik -; em romeno: Castelul din Balcic) é um complexo arquitetônico localizado no balneário búlgaro de Balčik, na Dobruja do Sul, costa do Mar Negro. Seu nome oficial era Palácio do Ninho Tranquilo e foi construído entre 1924 e 1934, durante o controle romeno da região, para uso da rainha Maria da Romênia. O complexo consiste em uma série de vilas residenciais, salão de fumar, adega, estação de energia, um mosteiro, um manancial sagrado, uma capela e muitos outros edifícios, bem como um notável parque, onde hoje funciona um jardim botânico. Referências
Тихое гнездо (дворец)

Дворец в Балчике (болг. Дворец в Балчик, рум. Castelul din Balcic) располагается на болгарском черноморском побережье в Южной Добрудже. Официальное название ― Дворец «Тихое гнездо». Был построен между 1926 и 1937 годами, когда данная территория принадлежала Румынии, для нужд королевы Марии Эдинбургской. Дворцовый комплекс состоит из нескольких вилл, зала для курения, винного погреба, электростанции, монастыря, святого источника, часовни и многих других зданий. Здесь же располагается парк, который сегодня является государственным ботаническим садом. Дворец находится на возвышении в 17 метров. Архитектурный комплекс Мария, королева Румынии и жена Фердинанда I, посетила Балчик в 1921 году: ей понравилось место для летней резиденции, и она приказала скупить здешние виноградники, сады, мельницы местных жителей, чтобы построить на их месте дворец. Архитектура дворца выдержана в балканском и восточном стилях. Экстравагантный минарет у главного здания соседствует с христианской часовней, тем самым иллюстрируя приверженность королевы к вере Бахаи. Сегодня многие бывшие виллы и прочие здания комплекса перестраиваются изнутри и используются для размещения туристов. Некоторые из старых болгарских водяных мельниц также сохранились до наших дней и теперь в них находятся рестораны или туристические отели. Ботанический сад В 1940 году, после вхождения Южной Добруджи в состав Болгарии по итогам Крайовского мирного договора, на месте дворцового парка был организован Балчикский ботанический сад. Он занимает территорию в 65 000 квадратных метров. Здесь растёт около 2000 видов растений, которые принадлежат 85 семействам и 200 родам. Основной достопримечательностью сада является коллекция высоких кактусов, которые занимают площадь в 1000 квадратных метров: такое собрание является вторым в своём роде в Европе, ещё одно находится в Монако. Примечания Ссылки Дворец Dvoreca.com, official website Gallery of the Balchik Palace at Balchik.info Info end history at Balcic.eu Balchik Palace at Journey.bg Gallery of Balchik Nikola Gruev's gallery of the palace BulgariaLeisure.com, Tourism Information Portal Ботанический сад University Botanical Garden - Balchik, Bulgaria Balchik Botanical Garden at Balchik.info Book about Botanical Garden at Balcic.eu Save the Balchik Botanical Garden! campaign BulgariaLeisure.com, Tourism Information Portal
Балчицький палац

Балчицький палац (болг. Дворец в Балчик, рум. Castelul din Balcic) розташований на болгарському чорноморському узбережжі в Південній Добруджі. Офіційна назва ― Палац «Тихе гніздо». Був збудований між 1926 і 1937 роками, коли дана територія належала Румунії, для потреб королеви Марії Единбурзької. Палацовий комплекс складається з декількох вілл, зала для куріння, винного підвалу, електростанції, монастиря, святого джерела, каплиці та багатьох інших будівель. Тут також розташований парк, який сьогодні є державним ботанічним садом. Палац знаходиться на пагорбі висотою у 17 метрів. Архітектурно-парковий комплекс входить до переліку 100 туристичних об'єктів Болгарії під № 24. Архітектурний комплекс Марія, королева Румунії та дружина Фердинанда I, відвідала Балчик в 1921 році: їй сподобалось місце для літньої резиденції, і вона наказала скупити тутешні виноградники, сади, млини місцевих мешканців, щоби збудувати на їхньому місці палац. Архітектура палацу витримана в балканському та східному стилях. Екстравагантний мінарет біля головної будівлі стоїть поруч з християнською каплицею, тим самим показуючи приналежність королеви до віри Бахаї. Сьогодні багато колишніх вілл та інші будівлі комплексу перебудовуються зсередини та використовуються для розміщення туристів. Деякі зі старих болгарських водяних млинів також збереглись до наших днів і тепер в них знаходяться ресторани або туристичні готелі. Ботанічний сад В 1940 році, після входження Південної Добруджи у склад Болгарії за результатами Крайовського мирного договору, на місці палацового парку був організований Балчицький ботанічний сад. Він займає територію в 65 000 квадратних метрів. Тут росте близько 2000 видів рослин, які належать 85 родин та 200 родів. Основною атракцією саду є колекція високих кактусів, які займають площу в 1000 квадратних метрів: таке зібрання є другим в своєму роді в Європі, ще одне знаходиться в Монако. Примітки Посилання Палац Dvoreca.com, official website [Архівовано 21 березня 2016 у Wayback Machine.] Gallery of the Balchik Palace at Balchik.info Info end history at Balcic.eu Balchik Palace at Journey.bg [Архівовано 22 квітня 2016 у Wayback Machine.] Gallery of Balchik Nikola Gruev's gallery of the palace [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] BulgariaLeisure.com, Tourism Information Portal Ботанічний сад University Botanical Garden — Balchik, Bulgaria Balchik Botanical Garden at Balchik.info Book about Botanical Garden at Balcic.eu Save the Balchik Botanical Garden! campaign BulgariaLeisure.com, Tourism Information Portal
Илко Ескенази (площад във Варна)

„Илко Ескенази“ е малък площад във Варна. Намира се в т.нар. район „Нептун“, разположен между улиците „Хаджи Димитър“, „Ал. Рачински“, „Цар Асен“, „Македония“ и булевард „Сливница“. Освен съвременно строителство, в района има съхранени сред много зеленина сгради от края на XIX и началото на XX век. Преди Освобождението тук се разполага българската махала на Варна. Площадът е наречен посмъртно на варненския юрист и политик Илко Ескенази. Обекти Банкови офиси Райфайзенбанк Зираат Банк Детска ясла №14 „Звънче“, Пощенски клон Варна 18 (9018), Сладкарски цех. В район „Нептун“ се намират и: 8-о СОУ „А. С. Пушкин“, Хуманитарна гимназия „Константин Преславски“, Археологически музей, Община Варна, регионална библиотека, Православна църква „Света Петка“, Евангелска петдесятна църква, читалище „Варненски будител“. Транспорт Автобусни линии: 3, 13, 13а, 14а, 32 Тролейбусни линии: 82, 83, 88 Източници
Fortaleza de Cherven

La fortaleza de Cherven (en búlgaro: Червен, «rojo») fue uno de los principales centros militares, administrativos, económicos y culturales del Segundo Imperio búlgaro entre el siglo XII y XIV. Las ruinas de la fortaleza se encuentran cerca del pueblo del mismo nombre a 30-35 km al sur de Ruse, noreste de Bulgaria. Historia La ciudad fue un sucesor de una antigua fortaleza bizantina del siglo VI, pero el área ha estado habitada desde la llegada de los tracios. Cherven fue mencionada por primera vez en el siglo XI en una crónica apócrifa en antiguo búlgaro. Ella ganó importancia después de 1235, cuando se convirtió en la sede del obispado medieval ortodoxo búlgaro de Cherven. Ella fue afectada por las incursiones mongolas en 1242 y fue conquistada brevemente por tropas bizantinas durante el reinado del zar Ivailo (1278–1280). Durante la segunda mitad del siglo XIV, el área de la fortaleza excedía a 1 km² y tuvo un desarrollo urbano intensivo, incluyendo una ciudad fortificada interior en un vasto terreno rocoso en una de las curvas del río Cherni Lom y una ciudad exterior a los pies de las rocas y en las colinas vecinas. La ciudad tenía un complejo sistema de fortificaciones y fue construido completamente. Cherven creció hasta convertirse en un centro artesanal en el siglo XIV, con la extracción de hierro, el trabajo del hierro, la orfebrería, la construcción y las artes siendo bien desarrollados. La ciudad fue un importante cruce de caminos entre el Danubio y el interior del país, que también hicieron de la ciudad en un centro importante de comercio. Cherven fue conquistada por los turcos otomanos en 1388 durante las Guerras Búlgaro-Otomanas, inicialmente mantuvo sus funciones administrativas, pero luego disminuyó en importancia. El pueblo moderno de Cherven situado cerca de las ruinas de la fortaleza tiene, a partir de septiembre de 2005, 302 habitantes. Sitio arqueológico Los restos de la ciudad medieval de Cherven es un sitio arqueológico de gran importancia para la investigación de la cultura búlgara en la Edad Media. Las primeras excavaciones se realizaron en 1910-1911 con el profesor Vasil Zlatarski, mientras que la investigación periódica sobre el sitio comenzó en 1961. En la actualidad, los trabajos arqueológicos se están llevando a cabo por el Dr. Stoyan Yordanov del Museo Regional de Historia en Ruse. El Dr. Yordanov tiene más de treinta años de experiencia profesional en Cherven, y dirige excavaciones sobre del sitio de la antigua ciudad de Cherven cada verano. Referencias «Castle "Cherven"» (en búlgaro). Професионална гимназия по строителство, архитектура и геодезия "Пеньо Пенев" — Русе. Archivado desde el original el 6 de enero de 2010. Consultado el 23 de noviembre de 2009.
Cherven (ville médiévale)

La ville fortifiée de Cherven est une ville dans le nord de la Bulgarie, près de Roussé. Elle fut construite sur un plateau étroit à même une falaise, au bord de la rivière Cherni Lom. La ville prospéra à partir de la première moitié du XIVe siècle et fut le site de nombreuses constructions. La ville comportait en autre une résidence fortifiée et 6 églises maintenant en ruines. Notes et références (en) S. Curcic, Architecture in the Balkans, Yale University Press, 2010, p. 617-619. Voir aussi Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Portail des châteaux Portail de la Bulgarie Portail de la protection du patrimoine
Markeli

Markeli (en búlgaro: Маркели; griego: Μαρκέλλαι, Markellai; latín: Marcellae) fue un bastión fronterizo medieval bizantino y búlgaro, cuyas ruinas se encuentran en el Municipio de Karnobat, Provincia de Burgas, en el sureste de Bulgaria. Data de la Antigüedad tardía, el castillo estaba unos 7,5 kilómetros (4,7 millas) de la moderna ciudad de Karnobat. Fue el sitio de dos batallas medievales notables entre bizantinos y búlgaros, la Batalla de Marcelae de 756 y la Batalla de Marcelae de 792.​ Referencias