NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Регионален исторически музей (Кърджали)

Регионалният исторически музей в Кърджали съществува от 1965 година. Сграда Разположен е в сграда, проектирана от известния руски архитект Александър Померанцев. Тя е построена в периода между 1920 и 1930 г. Първоначалното ѝ предназначение е за мюсюлманско духовно училище, но е използвана за различни цели. В началото на 80-те години на XX век сградата е адаптирана за музейни цели по проект на архитект Елена Кондева и от 1987 г. е дом на музея. През 2005 г. сградата е обявена за архитектурен паметник на културата с национално значение. Експозиция Музеят съдържа над 45 хиляди експоната, проследяващи живота в Източните Родопи от най-дълбока древност до началото на 20 век, събрани в три колекции, тематично обособени в отдели „Археология“, „Природа“, „Етнография“. Към регионалния музей функционира и художествената галерия „Станка Димитрова“, която се помещава в сградата на някогашен конак. Отдел „Археология“ се намира на първия етаж на музея и разполага с 9 зали и общо 600 m² експозиционна площ. Съхранява археологически находки от неолита до късното българско средновековие. Отделът представя възстановка на праисторически дом с колекции оръдия на труда, праисторическа идолна пластика и предмети на бита. Показани са още тракийски оброчни плочки, бронзова пластика, сграфито керамика, средновековни монети, накити и църковни утвари. Отдел „Природа“ се помещава в четири зали на втория етаж на експозиционна площ от 300 m². В отдела са изложени природни образци от живата и неживата природа на Източните Родопи, хербарии на редки и защитени растения, вкаменелости от морски обитатели, сбирки от рудни минерали, нерудни суровини, геоди и скъпоценни камъни. Показани са фотоси на някои от природните забележителности на региона: „Каменната сватба“, „Каменните гъби“, „Вкаменената гора“, „Счупената планина“, „Дяволският мост“ и други. Отдел „Етнография“ се намира на последния, трети етаж. На площ от 600 m² в 9 зали е представен животът в Източните Родопи от края на 19 век до 50-те години на 20 век. Отделът съдържа възстановки на мандра, на въглищарска, папукчийска и абаджийска работилница; изложени са предмети, свързани с основните поминъци на населението в региона, както и традиционни народни носии и накити. Галерия Художествената галерия „Станка Димитрова“ е снована през 1961 година като филиал на Националната художествена галерия, и се обособява като самостоятелна институция през 1967 година. Разположена е в старинна сграда, строена и ползвана за турски конак. Галерията съхранява колекция от икони на самобитни родопски и тракийски зографи, както и значителни творби на някои от най-известните български художници: Владимир Димитров-Майстора, Ярослав Вешин, Стоян Венев, Кирил Цонев, Бенчо Обрешков, Сирак Скитник, Стефан Иванов, Васил Захариев, Константин Щъркелов, Дечко Узунов, Данаил Дечев, Светлин Русев, Вера Недкова, Атанас Нейков, Виолета Дечева, Лика Янко, Михалис Гарудис и др. Източници Външни препратки Регионален исторически музей, Кърджали – официален сайт Регионален исторически музей, Кърджали – в museology.bg Регионален исторически музей, Кърджали – във Facebook
Региональный исторический музей в Кырджали

Региона́льный истори́ческий музе́й в Кы́рджали́ работает с 1963 года. Входит в престижный список «100 туристических объектов Болгарии» под номером 25. Музей расположен в трёхэтажном здании, охраняемом как памятник архитектуры. Здание построено в 1920-е годы по проекту известного русского архитектора А. Н. Померанцева как медресе, в начале 1980-х адаптировано под музей архитектором Еленой Кондевой. В музее хранится более 45 тысяч экспонатов, представляющих историю региона Восточных Родоп от глубокой древности до середины XX века. Представлены три коллекции — в отделах «Археология», «Природа» и «Этнография». К музею относится и художественная галерея имени Станки Димитровой, она расположена в отдельном здании — бывшей почтовой станции. Во дворе музея — сад с редкими растениями, некоторые из видов растут только в этой области Болгарии. Археология Отдел «Археология» расположен на первом этаже музея и занимает девять залов общей площадью 600 кв. м. Здесь хранятся находки от неолита до позднего болгарского средневековья. В отделе представлены предметы быта, орудия труда, украшения, средневековые монеты, церковная утварь. Некоторое количество археологических находок находится также во дворе музея. Природа В отделе «Природа» на 300 м² представлены образцы живой и неживой природы Восточных Родоп, гербарии редких растений, окаменелости, рудные минералы и драгоценные камни. Тут можно увидеть фотографии известных природных достопримечательностей Кырджалийской области — «Каменная свадьба», «Каменные грибы», «Окаменелый лес», «Дьявольский мост» и другие. Этнография В отделе этнографии на третьем этаже в девяти залах представлены экспонаты, дающие представление о жизни Восточных Родоп с конца XIX века по 1950-е годы. Тут представлены элементы традиционного быта народов, населяющих регион, а также орудия труда — в частности, отражена история табачной промышленности, получившей особое развитие в регионе. Художественная галерея Расположенная в отдельном здании художественная галерея имени Станки Димитровой основана в 1961 году как филиал Национальной художественной галереи. Здание галереи представляет собой двухэтажную почтовую станцию (конак) османской эпохи. Передана в состав регионального музея в 2014 году. В экспозиции галереи коллекция икон местных мастеров, работы известнейших болгарских художников — Ярослава Вешина, Стояна Венева, Кирилла Цонева, Константина Штыркелова и других. В галерее проходят культурные события, в частности музыкальные вечера. Примечания
Регионален исторически музей (Смолян)

Регионалният исторически музей „Стою Шишков“ в Смолян е създаден през 1935 г. Той е най-старият и най-големият в Средните Родопи и е част от Стоте национални туристически обекта. Има огромен фонд, който включва намерените исторически, археологически и културни артефакти от древността до днес в планината Родопи. Фондът наброява близо 150 000 музейни единици, към които и тези от спомагателен фонд и документи от научен и технически архив плюс библиотечен фонд. В музея има просторни фоайета за временни изложби. Сградата на музея е специално построена и има изключително красива гледка към града и родопските върхове Перелик, Карлък и Соколица. В музейната експозиция на площ от 2000 m² са изложени предмети от археологията, историята, бита и културата на родопчани, оригинални произведения на изкуството с културно-историческо значение. Най-ранните предмети са преди средния палеолит (100 000 – 70 000 г. пр. Хр.). Музеят има и богат фотоархив от негативи, позитиви и дигитални изображения, както и ордени и медали, представящи наградната система на България – дарение от полк. Райчо Харбалиев. В музея може да се види с много детайли типичната древна традиция на българите – кукерството. Постоянната експозиция „Културно-историческото наследство от древността до наши дни“ е представена в два раздела: археология, включваща „Праистория“, „Траки“ и „Средновековие“, и етнография с експозиции „Обреден реквизит“, „Традиционни родопски занаяти: ковачество, медникарство, тъкачество“, „Родопска архитектура и дюлгерство“ и „Традиции и съвременност“. Галерия Източници Външни препратки Museology 100-те Национални туристически обекта Архив на оригинала от 2018-01-26 в Wayback Machine. Facebook Instagram Twitter
Регионална библиотека „Априлов – Палаузов“

Регионална библиотека „Априлов-Палаузов“ в Габрово е най-голямата общодостъпна и богата като фонд библиотека в общината и областта. Намира се на адрес: пл. „Възраждане“ № 23. Във фоайето на сградата се организират разнообразни експозиции, свързани с културни събития и личности. История Библиотеката е духовен наследник на първата българска обществена библиотека, отворена при Априловото училище през 1845 година, като част от нейния фонд и от личната библиотека на Васил Априлов полагат основите на градската читалищна библиотека през 1861 г. От нейното създаване библиотеката се радва на голям дарителски интерес от страна на родолюбиви габровци. В знак на признателност техните имена са изписани на почетен списък. Фондове Колекциите включват 260 000 библиотечни единици на български и чужди езици. Ежегодно постъпват нови 4 – 5 хиляди единици и се прави абонамент на около 200 заглавия печатни периодични издания. Фондът е универсален – включва книги, периодика, картографски, графични, електронни издания от всички области на знанието, художественото слово и изкуствата. Библиотеката съхранява значително книжовно наследство: 6 ръкописа, 1500 тома и 14 заглавия периодични издания до 1878 г., 20 000 тома и 148 заглавия периодични издания от периода 1878 – 1944 г. Библиотеката разполага с широкоспектърен справочен апарат в традиционни и електронни версии. Електронният е организиран в локална мрежа, включваща всички структурни звена. Информационните масиви съдържат данни от: Националната библиография, азбучен и предметен каталог, систематичен каталог с над 3000 рубрики, 21 тематични картотеки с близо 6000 рубрики, краеведска картотека с над 200 000 аналитични описания, на базата на които годишно се извършват над 1700 справки. Достъпът до външни информационни ресурси става посредством Интернет връзки от компютъризирани читателски места. Чрез Междубиблиотечната заемна служба могат да се предоставят библиотечни документи двупосочно, от и за други библиотеки от страната и чужбина (книга, ксерокопие, електронно копие на пълен текст или част от него). Галерия Външни препратки Официален сайт
Регіональний природничий музей (Пловдив)

Регіональний природничий музей – це друга за величиною експозиція в Болгарії та перша в місті Пловдив. Вперше виставка в закладі була відкрита 8 травня 1960 року і знайомила відвідувачів з флорою та фауною болгарських земель, а також корисними копалинами, які приховані в надрах землі. Зокрема для відвідувачів були відкриті такі секції як: «Еволюція організмів і нежива природа», «Рослини», «Безхребетні тварини», «Хребетні – риби, земноводні, плазуни, птахи і ссавці». На початку 70-х років ХХ століття музейний фонд було розширено. Так 1974 року завдяки зусиллям співробітників музею було оновлено та відповідно оформлено приміщення під відділи «Геологія», «Ботаніка», «Мінерали Родопського масиву», «Їстівні та отруйні гриби», Охоронювані природні об'єкти і рослини Пловдивського області» та «Прісноводні». Для забезпечення комфортних умов екзотичним і декоративним рослинам спеціально встановили 44 акваріуми. З 1985 року в природничому музею для відвідувачів відкрита експозиція, що дає змогу ознайомитися з різноманітними жителями підводного світу. Зокрема тут є морські зірки з океанічних берегів Анголи, екзотичні равлики, молюски, риби та корали. Все це можна побачити у відділеннях «Морське дно» та «Риби». 2006 року заклад отримує статус регіонального і змінює свою назву. Окрім численних виставок та тематичних експозицій музею, до його комплексу входить ще й бібліотека. В її будівлі зберігаються близько восьми тисяч різних друкованих видань на природничу тематику як болгарською, так і багатьма іншими мовами. Використані джерела 1.За матералами сайту http://trave2linfo.jimdo.com/2016/01/01/природничий-музей/[недоступне посилання з липня 2019]
Рибни езера (хижа)

Рибни езера е туристическа хижа в Рила. Намира се между двете Рибни езера в подножието на Острешки рид. Представлява масивна двуетажна сграда с капацитет 60 места с вътрешни санитарни възли, умивални и бани. Хижата е електрифицирана от ВЕЦ и агрегат, водоснабдена, отоплението е с печки на твърдо гориво. Има столова и кухня. Около хижата има няколко дървени бунгала с общ капацитет 120 места. Съседни хижи и места за отсядане х. „Грънчар“ – 6.00 часа, х. „Семково“ – 4.30 часа, х. „Македония“ – 6.00 часа, заслон „Кобилно бранище“ – 4.30 часа, заслон „Страшното езеро“ – 6.30 часа, х. „Мальовица“ – 8.30 часа, хотел „Мальовица“ – 9.30 часа, х. „Мечит“ – 8.30 часа. Маршрути връх Рилец – 2.30 часа, връх Канарата – 2.00 часа Рилски манастир – 5.30 часа Смрадливото езеро – 1.00 час. връх Йосифица – 1.15 часа Външни препратки www.bulgarian-mountains.com - Много информация за планините в България
Рибното езеро

Рибното езеро е шестото езеро от групата на Седемте рилски езера. Разположено е на 2184 м надморска височина, северно от връх Харамията – в западното подножие на хребета, който се спуска от върха на север-североизток. Рибното езеро е най-плиткото от седемте (средна дълбочина 1,10 м). Площта му е 35 декара, а обемът – 38 000 м3. Дълго е 250 м, широко до 140 м. Подхранва се от оттока на езерото Трилистника (петото), а се оттича в Долното езеро (седмото). Край североизточния бряг на езерото е разположена хижа „Седемте езера“. От края му на запад върви пътеката за новата хижа Рилски езера. Източници
Рила (парк в Дупница)

Парк „Рила“ е реновиран и модернизиран парк в град Дупница, България през 2010 г. Разположен е върху площ от 280 дка, дължината му е 2 км, има 8 км каменни алеи. Паркът се намира на 1,5 км от центъра на града, като до него е изградена специална велоалея с дължина от 2 км. В парка не се допускат коли, заради което пред входа му е изграден автопаркинг. През територията му преминава река Бистрица, над която са изградени 38 моста. Над парка се намира параклисът „Света Петка“. В парка са разположени: езеро с водни колела, футболно игрище, волейболно игрище, тенис кортове, баскетболно игрище, басейн с олимпийски размери, детски басейн, зоокът, театрални сцени, детски кът, 10 барбекюта за по 25 души всяко, обособен терен за фитнес тренировки. Паркът е финансиран от програма ФАР в партньорство със сръбската Община Враня. Той е на стойност 6 325 459,44 евро, от които грантът, предоставен от ЕС и МРРБ е 29 125,65 евро, а останала сума е собствен финансов принос на община Дупница. Флора и фауна Паркът е чудесно място за любителите на декоративни екзотични и нашенски растения. Тук те са представени с десетки видове и с великолепни екземпляри, както на широколистни, така и на иглолистни дървета и храсти. Освен смърч, ела, бял и черен бор, канадски сребрист смърч, кипарисови и мн. др., тук можете да видите и красивите елши, липи, явори, ясени ... . Изобилието от птици е изненадващо - зелен, сив и голям пъстър кълвачи, горска зидарка, обикновена чинка, черен и поен дрозд, сойка, сврака, бяла и сива стърчиопашки. Всички те са неплашливи и биха ви допуснали достатъчно близо за да им направите дори по една портретна снимка. Същото се отнася и за катериците. А в река Бистрица в пределите на парка може да видите и кротушки и други рибки. Галерия Външни препратки Грандиозен увеселителен парк строят в Дупница
Рилски езера (хижа)

Хижа „Рилски езера“ е туристическа хижа, намираща се в Рила планина. Разположена е в близост до Седемте рилски езера, на около 2000 м надморска височина. Предлага настаняване в стаи с 2, 3, 4, 6, 7, 11 и 12 легла, като голяма част от по-малките стаи имат собствени санитарни възли. Останалите ползват тоалетни и умивалници на етажа и общи бани на някои от етажите. Хижата разполага с ресторант-столова, дневна с телевизор, бар с топли, студени и алкохолни напитки, както и сладки храни. Работи целогодишно. До хижата се достига пеш или чрез двуседалковия лифт „Рилски езера“, който тръгва от района на хижа Пионерска в Паничище. Сухият рид над хижата предлага идеални условия за каране на ски както от начинаещи (по писта), така и за екстремни ски и ски свободен стил по улеите над нея. На разположение на туристите е ски-влек тип 'паничка'. На 40 мин. път се намира по-старата хижа „Седемте езера“. Външни препратки Официален сайт на хижа Рилски езера Хижа Рилски езера – Снимки, информация и телефон за резервации Източници
Berghütte Rilaseen

Die Berghütte „Rilaseen“ (bulgarisch хижа „Рилски езера“; abgekürzt: х. Рилски езера) ist eine Berghütte im Nordwesten des Rila-Gebirges, das im Südwesten Bulgariens liegt. Der Name der Berghütte leitet sich von den nahegelegenen Sieben Rila-Seen ab. Die Berghütte liegt auf einer Höhe von 2150 m im Nationalpark Rila und hat eine Kapazität von 135 Betten. In der Hütte gibt es Zimmer mit 2, 3, 4, 6, 7, 11 und 12 Betten. Die meisten der kleinen Zimmer sind mit eigener Toilette ausgestattet. Die sanitären Anlagen für die übrigen Räume befinden sich zentral in den einzelnen Etagen. Die Berghütte ist ganzjährig in Betrieb und bietet einen Speisesaal, einen Aufenthaltsraum mit Fernseher und eine Bar. Neben der Berghütte gibt es eine kleine Skipiste mit einem Schlepplift. Neben dieser Piste gibt es wesentlich steilere Abfahrtshänge und Möglichkeiten zum Tiefschneefahren. Benachbarte Berghütten und Wanderrouten zur Berghütte Die sieben Seen – ca. 1 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zur Berghütte Pionerska – ca. 1,5 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zur Berghütte Lowna – ca. 1 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zur Berghütte Wada – ca. 2,5 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zum „Dolnote esoro“, dem unteren der Sieben Rila-Seen – ca. 30 Minuten Fußmarsch zur Berghütte Skakawiza – ca. 1 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zum Wasserfall Skakawiza (an der Berghütte Skakawiza vorbei) – ca. 1,5 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Maljowiza (an den Sieben Rila-Seen vorbei) – ca. 7 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zum Rila-Kloster – ca. 7 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) zur Berghütte Iwan Wasow – ca. 3 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) Gipfelbesteigungen: Hajduti (= Gipfel Charamija; bulgarisch Харамията direkt hinter den Sieben Rila-Seen, 2465 m) Otowiza (bulgarisch Отовица, 2697 m) Damga (= Gipfel Wasow; bulgarisch Дамга, 2669 m) Ausgangspunkte für den Aufstieg von der Stadt Saparewa Banja über die Berghütte Pionerska (hat eine Straßenanbindung) und von dort mit der Sessellift „Rilaseen“ (Zweisitzer), dessen Talstation an der Berghütte Pionerska liegt, bei dem Dorf Panitschischte (bulgarisch Паничище) über die Berghütte Lowna zu Fuß zur Berghütte Rilaseen – ca. 2 bis 3 Stunden Fußmarsch von der Berghütte Pionerska vom Dorf Gowedarzi über die Berghütte Wada (bis dorthin asphaltierte Straße) – ca. 3,5 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) Weblinks Offizielle Website der Berghütte (bulgarisch)
Roman Thermae (Varna)

The Roman Thermae (Bulgarian: Римски терми, Rimski termi) are a complex of Ancient Roman baths (thermae) in the Black Sea port city of Varna in northeastern Bulgaria. The Roman Thermae are situated in the southeastern part of the modern city, which under the Roman Empire was known as Odessus. The baths were constructed in the late 2nd century AD and rank as the fourth-largest preserved Roman thermae in Europe and the largest in the Balkans. History Ancient Varna, first a Thracian settlement and then an Ancient Greek colony, became part of the Roman Empire in 15 AD and was assigned to the province of Moesia with a certain degree of local autonomy. The Roman baths of Varna were built towards the end of the 2nd century and remained in use for about a hundred years, till the late 3rd century. Coins of Roman emperor Septimius Severus (r. 193–211) have been discovered among the bath ruins. Much later, in the 14th century, the ruins of the Roman Thermae were the site of craftsmen's workshops. The ruins were first scientifically recognized as an ancient object in 1906 by the Austro-Hungarian researcher E. Kalinka. The site was further researched by Czech-Bulgarian archaeologist brothers Karel and Hermann Škorpil. Further parts of the ruins were uncovered between 1959 and 1971 by a team under M. Mirchev. In August 2013, Varna Municipality ordered an urgent reconservation project for the Roman Thermae worth 125,000 Bulgarian leva. Layout The remains of the Roman Thermae lie in the southeastern part of modern Varna, at the intersection of San Stefano Street and Han Krum Street. They have an area of some 7,000 m2 (75,000 sq ft), with the vaults reaching up to 20–22 m (66–72 ft) in height. By area, the Roman baths of Varna are the fourth-largest among the preserved thermae in Europe, behind the Baths of Caracalla and Baths of Diocletian in the imperial capital Rome and the baths of Trier. The thermae are the largest in the Balkan region and the biggest surviving ancient building in what is today Bulgaria. The Roman Thermae of Varna feature the whole range of facilities including an apodyterium (changing room), a frigidarium (cold pool), a tepidarium (warm pool) and a caldarium (hot pool) as well as a palaestra (a space with social and athletic functions). Heating was provided by means of a hypocaust, an underfloor heating system of pipes. See also List of Roman public baths References
Termas romanas de Varna

Las termas romanas de Varna son los restos arqueológicos de las instalaciones de baño de época romana de la antigua ciudad de Odeso (Varna, Bulgaria). Fueron construidos a finales del siglo II y son una de las cuatro mayores termas romanas conservadas de Europa y la mayor de los Balcanes. Historia La antigua Varna fue primero un asentamiento tracio y después una colonia griega. En el año 15 pasó a formar parte del Imperio romano asignada a la provincia de Moesia con cierto grado de autonomía local. Las termas romanas fueron construidas en el siglo II y estuvieron en uso durante unos cien años hasta finales del siglo III.​ Entre las ruinas se han encontrado monedas de Septimio Severo.​ Mucho más tarde, en el siglo XIV, fueron el emplazamiento de talleres de artesanía.​ Los restos arqueológicos fueron identificados como un edificio antiguo en 1906 por el filólogo y arqueólogo austriaco Ernst Kalinka. Entre 1959 y 1971, las excavaciones del Museo Arqueológico de Varna dirigidas por Milko Mirchev descubrieron el edificio principal.​ En agosto de 2013 el Ayuntamiento de Varna encargó un proyecto urgente de reconstrucción de los restos con un presupuesto de 125 000 leva búlgaras.​ Características Los restos de las termas están en el suroeste de la ciudad de Varna, en la intersección de las calles San Stefano y Han Krum. Tienen un área de siete mil metros cuadrados, con bóvedas que alcanzan los veinte y veintidós metros de altura.​ Por superficie son una de las cuatro más grandes de Europa que se conservan, por detrás de las termas de Caracalla, de las termas de Diocleciano, ambas en Roma, y de las termas de Tréveris. Son a la vez las más grandes de los Balcanes y el monumento de la Antigüedad más grande que se conserva en lo que actualmente es Bulgaria.​ Las termas contaban con un apodyterium, un frigidarium, un tepidarium, un caldarium y una palaestra.​ La calefactación de las instalaciones se hacía por medio de un hypocaustum, un sistema subterráneo de tuberías.​ Referencias Bibliografía Bousfield, J.; Richardson, D.; Watkins, R. (2002). The Rough Guide to Bulgaria (en inglés). Rough Guides. ISBN 9781858288826. Kassabova, K. (2008). Bulgaria Globetrotter Travel Guide (en inglés). New Holland Publishers. ISBN 9781845375645.