NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Острица (хижа)

„Острица“ е туристическа хижа, намираща се в подножието на връх Острица в планината Витоша. Представлява двуетажна сграда с туристическа столова и е построена на мястото на изгорялата хижа „Брокс“, която е построена от Хелмут Брокс. Хижата е частна собственост от 2003 година. Изходни пунктове местността Златните мостове (последна спирка на автобус № 63) – 1 час село Кладница – 1,45 часа квартал Княжево – 3 часа Съседни туристически обекти хижа „Селимица“ – 45 минути хижа „Еделвайс“ – 30 минути връх Острица – 10 минути хижа Рудничар – 5 минути Източници
Родина (хижа)

Хижа „Родина“ е почивна станция на Български държавни железници във Витоша, на 1566 m височина. Разположена е на около 4 km от местността Златните мостове. Построена е през 1939 – 1942 година и се откроява сред другите витошки хижи от междувоенния период със своя размер и оригинален стил. Хижата е проектирана от архитектите Райна Дамянова и Атанас Делибашев като дарение за железничарите. Построена е със средства Софийското железничарско туристическо дружество и организацията на Българските железничари и моряци. Завършена е и осветена в началото на 1942 г. Можела е да приюти до 150 души, електрифицирана и с други нетипични за отдалечените и високоразположени хижи екстри. По-късно сградата е допълнително разширена, като стилът е запазен, но хижата получава характерната мека извивка. В първоначалния си вид хижата е съставена от два подобни един на друг обема, сключващи се под ъгъл от 90 градуса. Покривите са едноскатни и помещенията на таванския етаж са обърнати към по-благоприятната южна страна. Сградата е триетажна, като всеки етаж е с индивидуално решение – партерът, където са общите помещения, е с по-големи прозорци, а двата горни етажа, на които са разположени стаите, са с по-малки прозорци с кепенци. Последният етаж е с дървена обшивка и изявени конзоли, поддържа стряхата. Общата площ на сградата е 690 m2. Разполага с два апартамента и 58 легла в стаи със и без самостоятелен санитарен възел. Към нея има столова, бар и зала за съвещания. Станцията не функционира, а през 2016 г. е обявена за продан от частен съдия изпълнител. Хижата е изоставена и се руши. Източници
Седемте езера (хижа)

„Седемте езера“ е хижа в планината Рила в Югозападна България, разположена край североизточния бряг на Рибното езеро на 2196 m надморска височина. Построена е през лятото на 1932 година със средства и труд на доброволни начала от членове на Бялото братство., организирано от Учителя Петър Дънов. Хижата представлява масивна сграда на два етажа и мансарда с капацитет 92 места на легла и нарове в стаи с по 2, 3, 4, 6 и повече легла. Електрифицирана е от ВЕЦ и агрегат, но не е водоснабдена (ползва се вода от езерото), няма баня, санитарните възли са външни, отоплението е с печки на твърдо гориво. Разполага с туристическа кухня и столова. През лятото има и лавка. До хижата има конюшни за товарни коне, предоставящи ограничени услуги за групови конни походи. Хижата се стопанисва от туристическо дружество „Рилски турист“. Съседни туристически обекти Рилски манастир – 5,30 часа пеш по маркирана пътека хижа „Скакавица“ – пеш по маркирана пътека хижа „Рилски езера“ – 45 минути пеш по маркирана пътека хижа „Иван Вазов“ – около 3 ч. минути пеш по маркирана пътека Част е от Стоте национални туристически обекта на Българския туристически съюз. Изходни пунктове село Говедарци – 9 km до хижа „Вада“ по шосе и оттам 3 часа пеш по маркирана пътека. от Сапарева баня през хижа „Пионерска“ с лифт или пеша до хижа „Рилски езера“ (новата хижа). Източници
Македония (хижа)

„Македония“ е туристическа хижа, намираща се в местността Мечи проход в Рила планина. Построена е на 2166 метра надморска височина в подножието на Голям Мечи връх и е една от най-високо разположените хижи на Балканския полуостров. Представлява масивна двуетажна постройка. Строежът ѝ започва в 1933 година по инициатива на ВМРО и е част от проекта ѝ за строителство на „туристически хижи с всички възможни удобства“ с цел „привличането на голямо число туристи от Стара България“, за да се създаде „поминък на планинските селища“. След Деветнадесетомайския преврат от 1934 година ВМРО е забранена. Хижата е изградена от доброволци и любители на планината, като строителството ѝ завършва през 1937 г. Първоначално е кръстена на името на местността, в която се намира – Айгидик (в превод от турски Мечи проход), но от 1980 г. носи името „Македония“. Хижата е пункт от европейския маршрут Е4. Изходни пунктове Благоевград – по асфалтов път до х. Бодрост (28 км) и 2.45 часа по маркирана пътека Семково – 2.30 часа по маркирана пътека Добърско – 4.30 часа по маркирана пътека Съседни туристически обекти Връх Герман – 1 час Малък Мечи връх – 1 час Голям Мечи връх – 1.30 часа Марков камък – 1.30 часа Куков връх – 2 часа Бележки
Berghütte Makedonija

Die Berghütte „Makedonija“ (bulgarisch хижа „Македония“; abgekürzt: х. Македония) ist eine Berghütte im Süd-West-Teil des Rila-Gebirges, das seinerseits im Südwesten Bulgariens liegt. Die Berghütte liegt auf 2166 Metern in der Gegend Metschit prochod und hat eine Kapazität von 40 Betten (darunter ein Schlafsaal mit 24 Doppelstockbetten). Das Gebäude ist ein massiver, zweistöckiger Bau, der 1937 errichtet wurde. Die Berghütte „Makedonija“ ist ein Wegpunkt am Europäischen Fernwanderweg E4. Die Hütte liegt unterhalb des Passes zwischen den Gipfeln Goljam Metschi wrach (bulg. Голям Мечи връх) und Malak Metschi wrach (bulg. Малък Мечи връх) – zu Deutsch etwa: Großer- bzw. Kleiner Bären-Durchgang. Bis 1980 trugen die Gipfel den türkischen Namen „Ajgidnik“ (bulg. Ай-гидик; ayi = Bär; gedik = Durchgang), das war der türkische Name für Metschit prochod. Das Wort Ai könnte jedoch auch seinen Ursprung im Thrakischen Wort Ai für Himmel oder Himmelsabschnitt haben. Die ursprünglich unter dem Namen „Makedonija“ errichtete Berghütte wurde nach der Machtübernahme der Kommunisten (nach dem 9. September 1944) in „Stanoj Kremanski“ (bulgarisch Станой Крекмански) umbenannt, nach einer Partisanenabteilung, die in dieser Region gekämpft hatte (Partisanenbewegung in Bulgarien). Benachbarte Berghütten und Wanderrouten zum Rila-Kloster (über den Britschebor-Bergkamm) – ca. 10 Stunden Fußmarsch zum Rila-Kloster (an den Flüssen Radowitschka [ein linker Zufluss des Ilijan-Flusses] und Ilijna [ein linker Zufluss des Rila-Flusses ] entlang) – ca. 5 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Fischseen – ca. 6 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Grantschar – ca. 8 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Tschakaliza – ca. 4 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Semkowo – ca. 2,5 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Dobarsko – ca. 2,5 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Predela – ca. 7,5 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Bodrost – ca. 2,5 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Dobarsko (auf einer Schotterstraße) – ca. 2,75 Stunden Fußmarsch zur Berghütte Dobarsko (über den Bergkamm Dobro pole) – ca. 5 Stunden Fußmarsch zum Berggipfel Zarew – ca. 5 Stunden Fußmarsch zum Berggipfel German (2484 m) – ca. 1 Stunden Fußmarsch zum Berggipfel Malak Metschi wrach (2472 m) – ca. 1 Stunden Fußmarsch zum Berggipfel Goljam Metschi wrach (2618 m) – ca. 1,5 Stunden Fußmarsch zum Berggipfel Kukow (2411 m) – ca. 2 Stunden Fußmarsch zum Berggipfel markow kamak – ca. 4,5 Stunden Fußmarsch zur oberen Liftstation – ca. 4,5 Stunden Fußmarsch Ausgangspunkte für den Aufstieg zur Berghütte Makedonija von der Stadt Blagoewgrad über eine asphaltierte Landstraße 28 km bis zur Berghütte Bodrost, dann – ca. 2,5 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) von der Gegend „Bodrost“ mit der Kabinenseilbahn „Kartala“ zum Gipfel Rawnez (2410 m) – 4,5 Stunden Fußmarsch von der Gegend Semkowo (16 km nördlich der Stadt Beliza) – ca. 2,5 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) von dem Dorf Dobarsko – ca. 4,5 Stunden Fußmarsch (markierter Pfad) Weblinks Offizielle Website der Berghütte (bulg.) Panoramabild Aufstieg vom Dorf Dobarsko (bulgarisch)
Тръстена (хижа)

Хижа „Тръстена“ се намира в подножието на връх Издремец, в Голема планина, дял от Западна Стара планина. Построена е през 1966 година и представлява двуетажна сграда с капацитет 34 места. Хижата е пункт от европейски маршрут E3 (Ком - Емине). Съседни обекти Източници „Планински заслони и хижи в България“. Издател: Панорама груп. София, 2012 г. ISBN 978-954-8672-23-8 Външни препратки Хижа „Тръстена“ в bulgarian-mountains.com
Trystena

Trystena, Trystenaja (bułg. Тръстена, Тръстеная) – schronisko turystyczne położone u północnego podnóża Izdremca. Jest to murowany dwupiętrowy budynek o pojemności około 30 miejsc z zewnętrznymi węzłami sanitarnymi i łazienkami. Budynek ma dostęp do wody bieżącej, jest zelektryfikowany i ogrzewany piecami. Dysponuje kuchnią turystyczną i jadalnią. Do schroniska dociera się szosą asfaltową i drogą szutrową. Schronisko jest na trasie europejskiego długodystansowego szlaku pieszego E3 ( Kom - Emine). Sąsiednie obiekty turystyczne: ruiny trackiej twierdzy Kulenica - 1,30 godz. i słowiańskiej osady Gradiszteto - 2 godz. Izdremec (1492 m n.p.m.) 1 godz. monastyr Siedmiu ołtarzy - 2.00 godz. schronisko Probojnica - 6 godz. schronisko Bukowec - 4.30 godz. schronisko Leskowa - 6.00 godz. Szlaki są znakowane. Punkty wyjściowe: Gara Łakatnik - 14 km (7 km szosą asfaltową do Łakatnika i 7 km drogą szutrową) wieś Łakatnik - 7 km drogą szutrową (1,30 godz. znakowanym szlakiem) Bow - 12 km (5 km asfaltem i 7 km drogą szutrową Bibliografia „Планински заслони и хижи в България“. Panorama group, Sofia, 2012. ISBN 978-954-867-223-8 Linki zewnętrzne Trystena na bulgarian-mountains.com
Академик (хижа, Родопи)

Академик е хижа в Родопите, в непосредствена близост до село Храбрино и град Пловдив. Известна е и с името Родопски партизани. Намира се в местност Лещенско и разполага с общо 76 спални места. Разполага с туристическа кухня и столова. До хижата се стига по планински път от село Храбрино, минава се над Първенецка река по извит римски мост, след това по черен и асфалтиран пътен участък малко след него. От хижата се открива гледка към Тракийското поле, Сърнена гора и самия град Пловдив. Наблизо може да се посети партизански паметник и възстановка на партизанска землянка. Съседни обекти хижа Бряновщица – 1.30 часа хижа Върховръх – 4 часа хижа Чурен (неработеща) – 4,30 часа Изходни точки село Храбрино – 1 час, 4 км по маркирана пътека град Перущица – 2.30 часа Източници
Преспа (хижа)

Преспа е хижа в Родопите, в близост до село Манастир. Хижата е с капацитет 52 места и притежава етажни санитарни възли и бани, отопление с печки на твърдо гориво, туристическа столова с камина и кухня. Намира се в местността Горелата хвойна, Преспански дял на Западните Родопи. Хижата е пункт от туристически маршрут Е-8. Съседни обекти хижа Момчил юнак – 2 часа хижа Студенец – 7 часа връх Преспа – 1 час хижа Свобода – 2 часа връх Свобода – 2.20 часа Изходни точки село Манастир – 2 часа село Славейно – 3 часа местност Хайдушки поляни – 1.15 часа Източници
Здравец (хижа, област Пловдив)

Здравец е хижа в Родопите, в близост до селата Гълъбово, Цар Калоян и град Пловдив. Хижата е масивна триетажна сграда с капацитет 80 места. Намира се в местността Овчарски поляни, Белочерковски рид, дял Чернатица на Западните Родопи. Хижата представлява популярна ски дестинация за хората от региона като разполага с писта, ски влек и ски гардероб. Съседни обекти хижа Чернатица – 1.30 часа летовище Студенец – 1.30 часа хижа Руен – 2 часа летовище Бяла черква – 2.30 часа хижа Равнища – 2.30 часа Изходни точки село Гълъбово – 1.30 часа село Дедево – 2 часа село Храбрино – 5 часа град Пловдив – 26 км по асфалтиран път Източници
Братска могила (София)

Братската могила в София е паметник на загинали участници в комунистическото съпротивително движение по време на Втората световна война. Паметникът е изграден в столичния Парк на свободата (сега: Борисова градина). Изпълнен е по проект на архитект Евгени Зидаров и арх. Михаил Милков, в авторския колектив с ръководител скулптора Йордан Кръчмаров, участват още скулпторите Владимир Цветков и А. Атанасова-Милкова и художниците А. Стаменов и Л. Петров. Открит е на 2 юни 1956 г. – денят на загиналите борци за свободата на България, в който се чества смъртта на Христо Ботев. Там са положени костите на 17 видни дейци на Българската комунистическа партия и Работническия младежки съюз, живели и работили в София, които са загинали заради участието си в комунистическото съпротивително движение по време на Втората световна война. Това са: Антон Иванов, Йорданка Николова-Чанкова, Владо Тричков, Владо Георгиев, Цвятко Радойнов, Емил Марков, Начо Иванов, Аврам Стоянов, Александър Димитров, Адалберт Антонов, Лиляна Димитрова, Свилен Русев, Мария Петлякова, Гиньо Георгиев, Лев Желязков, Любчо Баръмов, Емил Шекерджийски. Паметникът се състои от централна висока част и 2 ниски части отстрани. Основната му част представлява обелиск с височина 41 метра. Пред него е издигната бронзова скулптура на партизанин и партизанка. Отстрани на обелиска са поставени бронзови венци. На преден план, на ниските части отстрани има скулптурни композиции. Отдясно, в центъра на групата е майка, изпращаща син (партизанин) на фронта. Отляво работник, селянка и интелигент символизират единството на народа. Има костница, закрита с гранитна плоча и бронзов венец. 42.683442, 23.344902
Bratska mogila

Bratska mogila (bulgarisch Братска могила; dt. Brüdergrab) ist ein 1956 gebautes Monument in der bulgarischen Hauptstadt Sofia. Das Monument mit einem 41 Meter hohen Obelisken befindet sich im Stadtzentrum, im südöstlichen Teil des Parks Borissowa gradina. Es ist der kommunistischen Partisanenbewegung in Bulgarien gewidmet, ebenso den Gefallenen des Septemberaufstandes (1923). In seinem Fundament wurden die sterblichen Überreste bulgarischer Widerstandskämpfer aus der Zeit von 1941 bis 1944 beigesetzt. Während der Jahre des bulgarischen Kommunismus (1945–1989) nahm man das Denkmal zum Anlass, den Park in Park der Freiheit (bulg. Парк на свободата/Park na swobodata) umzubenennen. Nach der Demokratisierung in Bulgarien 1989 wurde die Umbenennung rückgängig gemacht. Weblinks Fotostrecke in der Online-Ausgabe der Zeitung Dnevnik
Lukoil Neftochim Burgas

Lukoil Neftochim Burgas ist eine bulgarische Öl- und Ölverarbeitungsraffinerie (Petrochemie) westlich der Stadt Burgas. Sie wurde 1963 gegründet. Das Unternehmen gehört zu 93 % der Lukoil Europe Holdings B.V. Die restlichen sieben Prozent sind im Besitz des bulgarischen Staates. Die Raffinerie hatte für 2008 einen Umsatz von 6875 Millionen Lewa. Mit einer Verarbeitungskapazität von 176.800 Barrel Rohöl am Tag (ca. 8 Millionen Tonnen im Jahr) ist die Raffinerie die größte in Südosteuropa und der größte Arbeitgeber Bulgariens. 1999 wurde die Raffinerie privatisiert. Dabei kaufte die russische Lukoil 58 Prozent der Anteile für 101 Millionen US-Dollar. Weitere Anteile wurden an der Bulgarischen Wertpapierbörse gehandelt. 2005 kaufte die Lukoil Europe Holdings alle gehandelten Anteile auf und kontrolliert heute 93 Prozent von Neftochim Burgas. Ende Januar 2012 kündigte Lukoil Neftochim Burgas an, bis 2015 Investitionen in Höhe von 1,5 Milliarden US-Dollar zu tätigen und 3000 neue Arbeitsplätze zu schaffen. Dabei sollen neue Anlagen für Hydrocracken und Katalytisches Reforming gebaut, bzw. die bestehenden ersetzt werden. Durch die neuen Anlagen soll auch die Luftverschmutzung verringert werden. 2016 war sie laut Europäischer Umweltagentur der zweitgrößte Emittent von Schwefeldioxid unter allen Raffinerien in EU-Staaten. Seit dem Beginn des russischen Überfalls auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wird ein Ölembargo der EU gegen Russland diskutiert und vorbereitet. Der Vize-Ministerpräsident Bulgariens, Assen Wassilew, hat Anfang Mai 2022 mitgeteilt, die Raffinerie Burgas brauche noch Zeit für die Ausweitung ihrer Entschwefelung, sollte sie nur noch nicht-russisches Öl verarbeiten. Die Hälfte des dort verarbeiteten Öls komme noch aus Russland. Am 27. April 2022 stoppte Gasprom seine Gaslieferungen an Polen und Bulgarien. Die Regierungen hatten sich geweigert, in Rubel zu bezahlen. Bulgarien (6,5 Millionen Einwohner) kaufte bis dato über 90 Prozent seines Gasbedarfs in Russland. November 2025 übernahm die bulgarische Regierung die Kontrolle über die Raffinerie. Siehe auch: FC Neftochimic; BK LUKoil Neftomchimic Weblinks Offizielle Website Einzelnachweise
Бургасский нефтехимический комбинат

Бу́ргасский нефтехими́ческий комбинат (болг. Нефтохимически комбинат Бургас) — промышленное предприятие в городе Бургас, крупнейшее предприятие по производству нефтепродуктов на Балканском полуострове. Принадлежит российской нефтяной компании «Лукойл». Первый нефтехимический комбинат, построенный в Болгарии. История Строительство нефтеперерабатывающего комплекса в Бургасе началось в 1960 году при содействии СССР. Во втором полугодии 1963 года был введён в эксплуатацию нефтеперерабатывающий завод (первая очередь будущего комбината). Одновременно со строительством комбината южнее Бургаса шло строительство специального порта «Дружба» для приема нефти из СССР, отсюда нефть поступала на комбинат по нефтепроводу длиной 27 км. В соответствии с постановлением Совета министров НРБ № 32 от 28 июня 1966 года было создано государственное хозяйственное объединение нефтехимической промышленности (ДСО «Нефтохим»), в состав которого вошли предприятия нефтяной и нефтехимической промышленности страны (в том числе, комбинат в Бургасе). К началу 1970х годов задачей предприятия было производство бензина, керосина, мазута, а также нефтехимического сырья для производства синтетических волокон, синтетического каучука и пластмасс. В 1979 году комбинат был расширен, было освоено производство этилена. В 1980 году комбинат начал производство бензола, в 1981 году на комбинате был введён в эксплуатацию цех по производству полипропилена. По состоянию на начало 1986 года, основной продукцией комбината являлись бензин, керосин и мазут. В 1986 году комбинат был награждён орденом Кирилла и Мефодия. В 1999 году комбинат был приватизирован и преобразован в акционерное общество, в дальнейшем владельцем комбината стала российская компания «Лукойл». Примечания
Стенето

„Стенето“ е резерват, разположен в Национален парк „Централен Балкан“, Стара планина, България. География През съществуването си резервата многократно е променял своите граници и е един от най-големите резервати в национален парк Централен Балкан. Неговата площ е над 3500 хектара. Той обхваща цялото горно течение на река Черни Осъм. Мястото предлага възможност за изучаване на природата без върху нея да е оказано влиянието на човека. Релефът на резервата е силно разчленен и разнообразен. В местностите Хайдушко играло и Бивола има отвесни скали с височина 150 м. В резервата могат да се видят и скални образувания с фантастична форма, както и пещери, кухини в скалите и др. В границите на „Стенето“ се намира едноименното ждрело. Местността има добре развита карстова основа, което е предпоставка за образуването на карстови пещери и други карстови форми. В резервата се намира една от дългите карстови пещери в България – Куманица, която има дължина от близо 2000 метра. Тук е разположена и втората най-дълбока пропастна пещера в България – Райчова дупка, дълбока 377 метра. Основаване и статут През 1963 г. местността „Стенето“ е обявена за народен парк, като тогавашната площ на защитената територия е около 1607 хектара. Обявен е за резерват с обща площ 3578,8 хектара със Заповед No.214 на Комитета за опазване на природната среда при Министерски съвет от 05.04.1979 година, и се превръща в най-големия природен резарват в рамките на Национален парк „Централен Балкан“. „Стенето“ има площ от близо 3579 хектара. По-късно заедно с други български резервати той е включен в световната мрежа на биосферните резервати по прогарамата на ЮНЕСКО „Човек и биосфера“. Флора Разнообразният релеф и голямата площ на резервата предразполагат към развитието на голям брой растителни видове. Установени са повече от 1000 различни вида растения. В резервата се опазват първични горски системи, които са типични за средната част на Стара планина. 79% от горите са чисти букови гори, които на места са на възраст над 200 години, като се срещат и отделни групи от дървета на възраст от 320 години. Срещат се и смесени широколистни гори: габър, дъб, явор, както и малко иглолистни гори от ела и обикновен смърч. От голямо значение са растенията тис, казашка хвойна и силивряк. В резерват Стенето се намира едно от най-големите находища на лавровишна в България. Фауна „Стенето“ е резерватът, в който са установени по-голям брой птици от всички старопланински резервати. Срещат се редки птици като царският и малкият орел, Египетски лешояд, белоглав лешояд, Орел змияр, соколът орко, уралската улулица, както и кълвач, сова и голям брой горски пойни птици. От бозайниите се срещат два редки вида: кафявата мечка, която е изчезнала от почти цяла Европа и видрата, която се среща само в незамърсени води. Около 100 от видовете животни, които се срещат тук са включени в различни списъци на защитени животни. Вижте също Биосферен резерват Защитени територии в България Източници Резерват „Стенето“, профил в Изпълнителна агенция по околна среда // Посетен на 18 януари 2014.
Steneto

Steneto es una reserva de la biosfera de Bulgaria, declarada en el año 1977. No está habitada y forma parte del parque nacional de los Balcanes Centrales, con sede en Gabrovo. Comprende toda la cuenca superior del río Cherni Osam. Se encuentra a unos 20 kilómetro al sur de la ciudad de Troyan en la provincia de Lovech. Su extensión total son 3.578,8 hectáreas, todas de Zona Núcleo. La altitud de esta reserva es de 650 a 2.166 m s. n. m. Su principal ecosistema es mixto de montañas y tierras altas. Hay bosques de árboles caducifolios como hayas, especie de la que pueden encontrarse ejemplares de hasta 200 años de antigüedad, carpes, arces sicómoros o arces reales y también de coníferas como piceas o abetos plateados. En esta reserva natural puede verse una especie endémica de los Balcanes: Haberlea rhodopensis. También hay zonas de pradería y gargantas fluviales excavadas en la caliza. La fauna es típica de esta media montaña templada, con osos, rebecos, ciervos y jabalíes. Esta reserva de la biosfera está actualmente bajo revisión. Referencias "STENETO" en el directorio del programa MAB de la Unesco (en inglés) Enlaces externos La reserva de Steneto (en inglés)
Steneto

Steneto (bulgariska: Стенето) är ett naturreservat i Bulgarien. Det ligger i regionen Lovetj, i den centrala delen av landet, 120 km öster om huvudstaden Sofia. I omgivningarna runt Steneto växer i huvudsak lövfällande lövskog. Runt Steneto är det ganska glesbefolkat, med 48 invånare per kvadratkilometer. Källor
Плиткото езеро

Плиткото езеро е ледниково езеро в югозападната част на Рила. Разположено е на около 2 km югоизточно от връх Езерник. Бреговата му линия е слаборазвита. Подхранва се от един приток, а от него изтича река Добърска, десен приток на Драглишка река. Източници