Kostel sv. Theodora Tyrona a Theodora Stratilata v Dobărsku

Kostel svatých Theodora Tyrona a Theodora Stratilata je sakrální stavba v obci Dobărsko (bulharsky Добърско), jedné z osmi samosprávných jednotek v obštině Razlog v hornaté západní části Bulharska. Kostel, který je od roku 1977 chráněný jako kulturní památka národního významu a je pod ochranou mezinárodní organizace UNESCO (ač není zapsán na seznamu Světového dědictví), je v majetku a správě Nevrokopské eparchie pravoslavné církve. Historie Podle legendy Dobărsko založili v roce 1014 vojáci bulharského cara Samuela I., kteří byli oslepeni v bitvě u Belasice a na cestě do Rilského kláštera objevili v tomto místě studánku, jejíž voda je uzdravila. První písemná zmínka o Dobărsku je však až z roku 1378 v darovací listině cara Ivana Šišmana Rilskému klášteru. V obci jsou tři sakrální stavby, z nichž nejvýznamnější a jako památka nejhodnotnější je kostel sv, Theodora Tyrona a Theodora Stratilata. Je to jeden z několika kostelů v Bulharsku, které jsou zasvěceny oběma těmto světcům.Výstavba kostela je oficiálně datována mezi roky 1613–1614. kdy jej nechal vybudovat jistý Hasija Bogdanov po svém návratu z pouti do Jeruzaléma. Jméno stavebníka Hasija Bogdanov a jména stavitelů kostela – Spas, Stanko a Smilen – jsou uvedena na fresce u vchodu do kostela. Podle některých zdrojů však v Dobărsku na tomto místě existoval ještě mnohem starší kostel z roku 1122. V 19. a 20. století došlo na západní straně kostela k menším stavebním úpravám. Fresky na zdech kostela, které rovněž pocházejí ze 17. století, byly restaurovány v letech 1973–1978. Popis Dobărsko leží asi 80 km východně od oblastního správního centra Blagoevgradu a 20 kilometrů od Banska v nadmořské výšce 1070 metrů v prostoru mezi třemi největšími bulharskými pohořími - Rila, Pirin a Rodopy. Kostel sv. Theodora Tyrona a Theodora Stratilata se nachází v centrální části vesnice, jižně od obecního úřadu (kmetstva) a od kostela Sretene Gospodne z 19. století. Kostel sám o sobě je relativně malá a nenápadná kamenná stavba, bez kupolí a dalších stavebních prvků, typických pro pravoslavné chrámy. Navíc je kostel zpola zahloubený do země, takže se příliš neodlišuje od okolní vesnické zástavby. Objekt je pouze 8,37 m dlouhý, 6,5 m široký a 5,2 m vysoký. Vstup do kostela je na západní straně, na východním konci je půlkruhová apsida, skrytá v terénu. Stavba je kamenná s menšími zdobnými doplňky z cihel, zejména kolem oken v horní části východní zdi. Střecha je sedlová, krytá taškami. Fresky Oč je exteriér kostela nenápadnější, o to je bohatší jeho vnitřní výzdoba. Na ploše pouhých 160 m² je zde celkem 460 obrazů světců a biblických scén, takže zdi a strop jsou pokryty výzdobou do posledního místa. Krása fresek, ukrytých do té doby pod silnou vrstvou sazí, byla objevena až během restarátorských prací v letech 1973–1978.Obrazy nejsou podepsané, ale soudí se, že jejich autor či autoři pocházejí ze školy sv. Pimena Zografského, umělce, knihovníka a stavitele chrámů, který žil v Bulharsku, respektive v tehdejší Osmanské říši mezi roky 1540 až 1620. Prostřední část kostela je věnována Velkým svátkům, v bočních kostelních lodích jsou výjevy z umučení Krista a z velikonočního cyklu, další obrazy jsou věnovány Božské liturgii a starozákonním scénám. V klenbě střední lodi je obraz Panny Marie a čtyři vyobrazení Ježíše Krista – Nanebevstoupení, Emanuel, Všemohoucí a Anděl Velké rady. Ikonostas V centrální části kostela je velice vzácný ikonostas. Na stěně, která má dva vchody, jsou ikony a vyřezávaná koruna. Pod křížem, který je umístěn uprostřed nad dveřmi jsou vyobrazeni dva hadi, z jejichž tlamy se vinou bohaté květinové ornamenty. Tzv. královské dveře uprostřed ikonostasu jsou ozdobeny řezbami a zlacením. Obrazy na ikonostasu rovněž připomínají dílo Pimena Zografského a jeho výtvarné školy. Freska „Kristus v raketě“ Mezi stovkami obrazů na zdech kostela je zvláštní vyobrazení Krista, obklopeného podivným útvarem, který z pohledu 20. či 21. století může divákovi připomínat kosmickou raketu. Freska, která má znázorňovat tzv. „Proměnění Páně“ (bulharsky Преображение Господне), tj. sestup Krista do podsvětí z cílem znovu otevřít lidem brány ráje, je proto veřejnosti spíše známá pod populárním označením „Kristus v raketě“.Švýcarský spisovatel a záhadolog Erich von Däniken se dokonce zmiňuje o dobărských freskách ve vědeckofantastickém filmovém dokumentu „Vzpomínky na budoucnost“, natočeném v roce 1970 podle jeho stejnojmenné knihy,což přispělo k ještě větší popularitě bulharského kostela sv. Theodora Tyrona a Theodora Stratilata. Okolí Součástí kostela je posvátný pramen, spojovaný s legendou o vojácích cara Samuela I. V regionu se stále udržuje pověst o léčivých vlastnostech zdejší vody a pramen je vyhledávaný místními obyvateli. Na přilehlém pozemku u kostela se nachází menší květinová zahrada. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Добърско na bulharské Wikipedii, Св. св. Теодор Тирон и Теодор Стратилат (Добърско) na bulharské Wikipedii a Dobarsko na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel sv. Theodora Tyrona a Theodora Stratilata v Dobărsku na Wikimedia Commons