NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stadion Plovdiv

Stadion Plovdiv (Bulgarian: Стадион „Пловдив“, English: 'Plovdiv Stadium') is a multi-purpose stadium in Plovdiv, Bulgaria. It is currently used mostly for athletics championships. The stadium holds 55,000 since 2008. The stadium was built in 1950. The stadium initially had a capacity of about 30,000 spectators and had lights. Near the end of the 1980s, a substantial renovation and expansion project began, but was never finished due to a lack of funding. The stadium's present condition is dire, with no UEFA licence, no lights, and only a few games played there (mostly junior teams). It is the only stadium in Bulgaria with two-storey stands. The biggest events held in the stadium were a 1990 Lepa Brena concert, a 1999 Metallica concert, and the 1990 World Junior Championships in Athletics. References
Estadio Plovdiv

El estadio Plovdiv (en búlgaro: Стадион „Пловдив“), denominado originalmente 9 de septiembre (Стадион „9-ти септември“), es un recinto deportivo multiusos de la ciudad de Plovdiv, Bulgaria. Se encuentra situado en el parque Otdikh i kultura cerca del canal de remo olímpico y es el más grande de la ciudad con un aforo de 55 000 espectadores. Ha sido utilizado para disputar importantes partidos del fútbol búlgaro, los derbis entre el Botev y el Lokomotiv Plovdiv o campeonatos de atletismo, pero lleva sin albergar partidos desde 1996. El concierto de Metallica, en 1999, fue la excepción. Historia El estadio 9 de septiembre, nombre en honor a la Revolución búlgara de 1944, fue inaugurado en 1950​ y contaba, entonces, con una capacidad de 30 000 espectadores. En 1962 tuvo lugar una importante reconstrucción del estadio y el aforo del recinto aumentó a 42 000 espectadores mediante la colocación de cuatro torres de hormigón con iluminación. En 1991 se construyó el anillo superior, se retiraron los antiguos focos de iluminación y se colocaron cuatro nuevas torres de acero de 70 metros, importadas de Polonia. Lamentablemente, debido a la falta de fondos, la remodelación se dio por terminada poco antes de la finalización completa de la instalación. El estadio Plovdiv ha acogido, especialmente, los derbis entre los cuatro equipos de Plovdiv y otros partidos de la Liga Nacional de Fútbol. Aquí se llevaron a cabo los grandes partidos del Botev Plovdiv en competiciones europeas ante el Real Zaragoza, Estrella Roja, FC Barcelona, o Bayern de Múnich. Por su parte, el Lokomotiv Plovdiv se ha enfrentado en este estadio al AJ Auxerre, Juventus y Lazio. En 1991 el estadio celebró el Campeonato de Europa de Atletismo. Actualmente el estadio "Plovdiv" no acoge partidos de fútbol ni otros eventos deportivos desde 1996 debido a que no reúne los requisitos mínimos de la "Ley 16".​ La excepción fue el concierto de Metallica en 1999. En 2011, el exfutbolista búlgaro Hristo Stoichkov, natural de Plovdiv, aseguró que iba a financiar la construcción del nuevo estadio Plovdiv. Las autoridades búlgaras aún deben dar el visto bueno a la operación, pero ya se han producido reuniones entre el alcalde, el exfutbolista y una empresa de construcción española, invitada a Bulgaria por Stoichkov, que será quien acometa las obras.​​ El 1 de diciembre se informó del consenso logrado en el Ayuntamiento de Plovdiv para rescindir el contrato de concesión del estadio Plovdiv,​ por lo que se dio vía libre al proyecto de construcción del nuevo estadio y complejo deportivo.​ Imágenes Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Bulgaria Referencias
Stade Plovdiv

Le stade Plovdiv (en bulgare : Стадион Пловдив) est un stade omnisports situé à Plovdiv en Bulgarie. Histoire Événements Championnats du monde juniors d'athlétisme 1990, 8 au 12 août 1990 Concert de Lepa Brena, 1990 Concert de Metallica, 1999 Galerie Voir aussi Article connexe Championnats du monde juniors d'athlétisme 1990 Lien externe Photos du stade sur bgclubs.eu Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail de la Bulgarie
Stadion Plovdiv

Stadion Plovdiv (Bulgaars: Стадион „Пловдив“) is een voetbalstadion in Plovdiv, een plaats in Bulgarije. Het stadion werd geopend in 1950. Het stadion heette vroeger het 9 septemberstadion. Er werden drie interlands van het Bulgaarse voetbalelftal gespeeld. Na een renovatie in 2008 kunnen er 55.000 toeschouwers in het stadion. Interlands
Stadion Płowdiw

Stadion Płowdiw (bułg. Стадион Пловдив) – wielofunkcyjny stadion w Płowdiwie, w Bułgarii. Został otwarty 9 września 1954 roku. Może pomieścić 55 000 widzów, co czyni go największym stadionem w kraju. Stadion został wybudowany w latach 1952–1954 i zainaugurowany 9 września 1954 roku. Pierwotnie jego pojemność wynosiła 33 000 widzów. W 1968 roku oddano do użytku drugi poziom trybun po zachodniej stronie oraz sztuczne oświetlenie. W 1988 roku oddano do użytku pozostałą część drugiego poziomu trybun, powstała wówczas również tablica informacyjna na południowym łuku. Po transformacji ustrojowej zaniechano dalszych prac i stadion nie został w pełni ukończony, z czasem zaczął też powoli niszczeć. Na obiekcie w przeszłości grywały miejscowe kluby piłkarskie, często gościł on lokalne derby i występy klubów z Płowdiwa w europejskich pucharach. Na arenie dwa oficjalne spotkania towarzyskie rozegrała piłkarska reprezentacja Bułgarii, 28 marca 1973 roku ze Związkiem Radzieckim (1:0) i 13 kwietnia 1974 roku z Czechosłowacją (0:1); 18 maja 1983 roku na obiekcie odbył się także mecz eliminacyjny do turnieju piłkarskiego na Igrzyskach Olimpijskich 1984 (Bułgaria – Związek Radziecki 2:2). Na stadionie rozgrywano również imprezy lekkoatletyczne, m.in. w 1990 roku odbyły się na nim Mistrzostwa Świata Juniorów. Przypisy
Пловдив (стадион)

Стадион «Пловдив» (болг. Стадион Пловдив), также известный как Стадион 9 сентября (болг. 9-ти Септември) — крупнейший спортивный стадион в Болгарии вместимостью 55 тысяч человек. Краткая история Был построен и открыт в 1950 году. Вместимость стадиона тогда составляла 30 тысяч сидячих мест. В 1962 году стадион был реконструирован: обновлены секторы А, Б и Г. Вместимость выросла о 42 тысяч человек, также установили четыре башни с прожекторами для освещения. В 1991 году был отреставрирован сектор В, а башни с прожекторами были демонтированы и проданы в Польшу. К сожалению, реконстркуция стадиона была остановлена ввиду отсутствия средств на таковую. На стадионе играли команды «Ботев» и «Локомотив» из города. Также сюда приезжали игроки клубов «Реал Сарагоса», «Црвена Звезда», «Барселона», «Бавария», «Осер», «Ювентус», «Лацио» и других команд. В 1991 году на стадионе прошёл чемпионат Европы по лёгкой атлетике среди юниоров. С 1996 года на стадионе не проводятся крупные мероприятия, разрешено играть только юношеским командам (стадион на данный момент не отвечает всем требованиям УЕФА). Первый концерт на стадионе дала боснийская певица Лепа Брена, а последним крупным мероприятием был концерт рок-группы Metallica в 1999 году.
Пловдив (стадіон)

Стадіон «Пловдив» (болг. Стадион Пловдив), також відомий як Стадіон 9 вересня (болг. 9-ти Септември) — найбільший спортивний стадіон в Болгарії місткістю 55 тисяч осіб. Історія Був побудований і відкритий у 1950 році і отримав назву «Стадіон 9 вересня» на честь дати болгарської революції 1944 року. Місткість стадіону тоді становила 30 тисяч сидячих місць. У 1962 році стадіон був реконструйований: оновлені сектори А, Б і Г. Місткість зросла про 42 тисяч осіб, також встановили чотири вежі з прожекторами для освітлення. У 1991 році був відреставрований сектор В і встановлені 4 нові сталеві вежі з прожекторами висотою 70 м, привезені з Польщі. Втім реконструкція стадіону була зупинена через відсутність коштів. На стадіоні грали місцеві команди «Ботев» і «Локомотив». Також сюди приїжджали в рамках єврокубкових матчів клуби «Реал Сарагоса», «Црвена Звезда», «Барселона», «Баварія», «Осер», «Ювентус», «Лаціо» та інші. На арені відбулися два офіційні матчі футбольної збірної Болгарії, 28 березня 1973 року проти СРСР (1:0) та 13 квітня 1974 року з Чехословаччиною (0:1). Також 18 травня 1983 року тут пройшов кваліфікаційний матч на футбольний турнір Олімпійських ігор 1984 року (Болгарія — СРСР 2:2). У 1991 році на стадіоні пройшов чемпіонат Європи з легкої атлетики серед юніорів. З 1996 року на стадіоні не проводяться значні заходи, дозволено грати тільки юнацьким командам (стадіон на даний момент не відповідає всім вимогам УЄФА). Перший концерт на стадіоні дала боснійська співачка Лепа Брена, а останнім великим заходом був концерт рок-гурту Metallica в 1999 році. Галерея Примітки Посилання Български клубове – Стадион «Пловдив»
Бильов рът

Бильов рът е защитена местност в България. Намира се в землищата на селата Церово и Горно вършило, област Пазарджик. Защитената местност е с площ 89,7 ha. Обявена е на 8 април 1972 г. с цел опазване характерен ландшафт. В защитената местност се забраняват: извеждането на сечи, освен на санитарни и ландшафтни, с оглед за подобряване санитарното и ландшафтно състояние на обектите. пашата на домашния добитък през всяко време. откриване на кариери, къртене на камъни, вадене на пясък, изхвърляне на сгурия и други промишлени отпадъци, както и всякакви други действия, чрез които се нарушава или загрозява природната обстановка в тях. Източници
Къща музей „Иван Лазаров“

Къщата музей „Иван Лазаров“ е дом-паметник на българския скулптор Иван Лазаров в София. Къщата е филиал на Националната художествена галерия и е Паметник на културата с национално зхачение. Музеят е разположен в четири етажна сграда на булевард „Васил Левски“ № 56 и е построен в годините 1912 – 1913 г. Той е отчужден през 1970 г. като частна държавна собственост. Високият статут на Национален паметник на културата е определен през 1978 г. Бронзовата фигура на унесената в мисли стара жена, която посреща посетителите на музея е копие на скулптурата „Майка“, сътворена от професора през 1934 г. за Надгробния паметник на Димчо Дебелянов в Копривщица. Четириетажната сграда се отличава със своята архитектура и със студения си бяло-синкав цвят на фасадата. Основният акцент попада върху тристенния еркер, завършващ с балкон с парапет от ковано желязо. Премерена в своята елегантност откъм детайли декорация украсява ръбовете на входа постройката. В основата на двата балкона са разположени стилизирани глави на лъвове, а над централния вход е поставен герб с отличителни флорални орнаменти и с годините на построяването на зданието. Освен бяло-синкавият цвят на фасадата друг акцент представлява тристенният еркер, завършващ с балкон с парапет от ковано желязо. Професор Иван Лазаров живее в този дом до смъртта си през 1952 г. Непосредствено зад него може да бъде видяно ателието, където е творил майсторът. 0сновната експозиция включва произведения от фонда на Националната галерия и други обекти, собственост на наследниците на скулптора. Източници
Златин дол

Златин дол е защитена местност в България. Намира се в землището на село Семчиново, област Пазарджик. Защитената местност е с площ 8,3 ha. Обявена е на 3 април 2013 г. с цел опазване на характерен ландшафт. В защитената местност се забраняват: извеждането на сечи, освен на санитарни и ландшафтни, с оглед за подобряване санитарното и ландшафтно състояние на обектите. пашата на домашния добитък през всяко време. откриване на кариери, къртене на камъни, вадене на пясък, изхвърляне на сгурия и други промишлени отпадъци, както и всякакви други действия, чрез които се нарушава или загрозява природната обстановка в тях. Източници
Валявиците

Валявиците е защитена местност в България. Намира се в землището на село Пашови, област Пазарджик. Защитената местност е с площ 73,0 ha. Обявена е на 12 август 1986 г. с цел запазване на естествени съобщества от ела и смърч. В защитената местност се забранява: всякакво строителство; сечи, освен отгледни и санитарни залесяване с неприсъщи за района дървесни видове; лагеруване, палене на огън, събиране на растения и животни; паша на домашни животни; ловуване в периода март – юли. Източници
Исторически музей (Панагюрище)

Историческият музей в Панагюрище е музеен комплекс, разположен в старите, възрожденски къщи на именити панагюрци. Намерението за създаване на музей в Панагюрище възниква вид на идея за музей на революционното движение и е била тясно свързвана с проекта за издигане паметник на Априлското въстание. Първите действия в тази насока за осъществяването на тоя проект е направена с основаването на 11 юли 1900 г. на комитет от 17 души с ръководно тяло: Нено Златаров (кмет на града) – председател, Тодор Влайков и Искрьо Мачев – подпредседатели, Стоян Брадистилов – секретар и Петър Чуклев – касиер. Първоначалната история на град Панагюрище е представена с музейна сбирка, открита през месец май 1943 г. в Народното читалище „Виделина“, която служи за полагането на основите на музейната дейност в Столицата на четвърти револчционен окръг в дните на Априлското въстание. През 1964 г. за нуждите на вече основаният нузей е построена двуетажна сграда с оформен макет на възрожденска чаршия. Макетът на панагюрската чаршия представя занаятите, характерни за Панагюрско: абаджийство, златарство, мутафчийство, кожухарство, бакърджийство, килимарство и др. Същинското начало на историческия музей в се извършва на 20 януари 1951 г. Решението за това е утвърдено с постановление на Колегиума на Комитета по култура и изкуство от 27 декември 1966 г. През 1986 г. е устроен музеен ансамбъл, като към централната сграда са присъединени Дудековата къща с нейната етнографска експозиция. Следващ обект е Джуновата къща, в която също е уредено етнографско изложение. Комплексът от сгради е дооформен със Синята Хаджи-Димитрова къща и Бялата Хаджи-Димитрова къща, в която са експонирани колекции от накити, художествени произведения, ръкописи и произведения на грънчарското и медникарското изкуство. Самостоятелни експозиции Централно място в музейният ансамбъл на Панагюрище е отредено на родната Къща на Райна княгиня. Построена през 1673 г., на 18 януари 1856 г. в къщата се ражда Райна Княгиня, а на 3 май 1950 г. отваря официално врати като къща музей. Тя е паметник на културата с национално значение. Панагюрското златно съкровище, чийто оригинал се пази в Националния исторически музей в София е представено в самостоятелно изложение с негово копие. Съхаранява се в специално изградена много скъпа и добре охранявана зала в рамките на музея. Залата-трезор е открита на 16 април 2012 г. Проектирани са копия на отделните съдове в Германия, като според концепцията на проектанта всеки съд трябва да бъде в отделна витрина и да може да се разглежда от всички страни, за да могат любителите да видят детайлите на експоната. По предложение на Фондация „Цоцорков род“ около 2005 г. в двора на историческия музей са поставени паметни плочи на бележити панагюрци от областта на изкуството, музейното, читалищното и библиотечното дело. Архитектурното оформление е по идея на инициативен комитет и академик Богоя Сапунджиев. Виртуален исторически музей Виртуалният исторически музей на Панагюрище, Виртуален музей „Райна Княгиня“ е учреден след спечелен конкурс на Националния център за музеи, галерии и изобразителни изкуства. Източници
Суха лъка

Суха лъка е защитена местност в България. Намира се в землището на село Кръстава, област Пазарджик. Защитената местност е с площ 3,2 ha. Обявена е на 19 април 1976 г. с цел опазване на характерен ландшафт. В защитената местност се забраняват: сеченето, кастренето и повреждането на дърветата, а така също и изкореняването на всякакви растения; пашата на добитък по всяко време; преследването на диви животни, птици и техните малки и разваляне на гнездата или леговищата им; разкриване на кариери за всякакви инертни други материали, увреждането или изменението на естествения облик на местността, включително и на водните течения; чупенето, драскането и повреждането по какъвто и да е начин на скалните и земни образования, на сталактитите и други формации в пещерите; извеждането на голи и интензивни главни сечи; всякакво строителство. Разрешава се извеждането на санитарна сеч и отсичането на престарели и с влошени декоративни качества дървета. Източници
Свети кръст (Бургас)

„Свети кръст“ (на арменски: Սուրբ Խաչ, Сурп Хач) е арменска църква в Бургас. История Църквата е построена през 1853 г. на мястото на дървената постройка на църквата „Свети Стефан“ (Сурп Степанос) от 1673 г. Сградата на църквата е най-старата датирана в Бургас. Освещаването на храма се извършва през 1896 година от архимандрит Вахинаг Сисагян. През февруари 1878 г., след освобождаването на Бургас от руски отряд под командването на генерал–майор Александър Лермонтов, арменският свещеник и настоятелството на храма канят генерала и щаба му на благодарствен молебен. През 1958 г. по проект на инженер Хрант Баклаян е построена каменна камбанария. През 1970 г. църквата е обявена за паметник на културата. През април 1991 г. в градинката северно от храма е открит паметник в памет на жертвите от Арменския геноцид. Автор е скулпторът Хари Арабян. През 1990 г. в двора на църквата е издигнат паметник в памет на жертвите от геноцида над арменския народ от скулптора Хари Арабян. Поставени са паметни плочи за посещението през 1673 г., на път към Йерусалим, поета и водач на Кримската арменска епархия Мардирос Крименци, както и за участието на ген. Лермонтов в благодарствен молебен по случай Освобождението на България през 1878 г. Бележки
Tumbas de Starosel

Las Tumbas de Starosel es un conjunto de 120 túmulos situados en las cercanías de la ciudad búlgara de Starosel. Los túmulos tracios están datado alrededor del siglo V-VI a. C. La localidad fue en la antigüedad una importante y rica ciudad Tracia, como lo demuestran las excavaciones realizadas en el siglo XX. De todos los túmulos sólo se han excavado unos pocos de entre los que destacan: Tumba Chetinyova: Esta tumba fechada en el siglo VI a. C. y se cree que era la tumba del noble tracio Sitalkes. El túmulo tiene un pasillo que conduce a la cámara funeraria de 5.4 metros, la mayor de Bulgaria. Se encuentra en un montículo con una altura de 20 metros y un diámetro de 85 metros, rodeada de Crepidoma con una circunferencia de 241 m, desempeñando el papel de muralla. Tumba del Horizonte: Es un templo tracio de forma rectangular de la que se conservan los escalones y diez columnas que soportaban un techo de madera hoy desaparecido. Referencias Guía visual de Bulgaria, Ediciones el País-Aguilar, ISBN 978-84-03-50724-1
Starosel (sito archeologico)

Nei pressi di Starosel, un villaggio della Bulgaria sito nel comune di Hisarija nella Regione di Plovdiv, si trova un sito archeologico di eccezionale importanza. Sulla sommità di un poggio che si alza all'estremo confine meridionale del sistema montuoso della Sredna Gora, con vedute che giungono a Plovdiv e perfino ai Rodopi, è stato rinvenuto un tempio dei Traci del v secolo a.C., adibito alla pratica di riti orfici, dove avvenne la divinizzazione del re Sitalk, tra i più gloriosi della dinastia degli Odrisi. Per buona parte interrato, l'eccezionale monumento è al momento solo parzialmente visibile, a causa delle impalcature di legno che sostengono all'interno la volta e i teloni di plastica che proteggono le gradinate dalle intemperie. Il tempio è circondato da una krepida (parete di sostegno in blocchi di granito), lungo il cui perimetro si trovano una vasca dove si conservava il vino, bevanda certamente collegata ai riti che si tenevano nella zona sacra, e un'area per sacrifici di animali. Anche il tempio vero e proprio è formato da grandi blocchi di granito, perfettamente squadrati e uniti da lunghi listelli di piombo che venivano profondamente agganciati nei blocchi. Una scalinata conduce a una piccola terrazza, ai lati della quale si alza una breve gradinata, da dove gli iniziati potevano assistere alle cerimonie. Tre alti scalini conducono all'anticamera del sacrario, chiusa da un pesante uscio (ne restano i solchi, profondamente incisi). Una nuova porta (gli stipiti, intagliati con motivi geometrici, conservano ancora tracce di policromia) serbava la parte più interna del tempio, di forma perfettamente circolare, che sorregge una cupola chiusa in alto da un cuneo. Lungo la parete corre un elegante fregio a triglifi sotto al quale si susseguono semicolonne scanalate. Ogni anno, in prossimità del solstizio invernale, i raggi solari penetrano nella camera interna. Il tempio faceva parte di un'ampia area sacrale, come testimoniano il rinvenimento, nei pressi del parcheggio, di un sarcofago interrato, che conteneva un cavaliere sepolto secondo il rituale orfico (i gioielli che facevano parte del suo corredo funerario si trovano oggi al Museo Archeologico di Sofia) e, poco sotto, lungo la strada, i resti di una tomba-santuario a colonne coeva al tempio principale. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su sito archeologico di Starosel Collegamenti esterni (BG) Sito ufficiale, su hisar.bg.
Художествена галерия Стара Загора

Художествена галерия „Стара Загора“ е общинска културна институция в Стара Загора. История През 1908 г. се основава археологическото дружество „Августа Траяна“ с председател историка Атанас Кожухаров. На следващата година той се обръща към художника Hикола Стоенчев да подари на музейната сбирка портрета на революционера Кольо Ганчев, и той става първата картина от сбирката. После постъпва портрета на Атанас Кожухаров от Евгения Илиева – Лепавцова, портрета на Христина Морфова от Иван Мърквичка, картини от Васил Маринов и Васил Костакиев. Със съдействието на Никола Кожухаров дарители за художествената експозиция стават и Антон Митов, Невена Кожухарова, Димитър Гюдженов, Георги Евстатиев, Васил Димов, Атанас Михов, Жельо Танчев, Кипро Николов, Николай Евров и други художници от страната. Така оформената сбирка е обособена като картинна част в археологическото дружество и към 1921 г. наброява 45 произведения. Тя се ползва за онагледяване на часовете по рисуване в училищата. Сградата на Художествената галерия е проектирана и построена през 1934 г. за градски хали. Проектирана е от колектив, начело с арх. Елена Варакаджиева-Скордева. Кулата е използвана за резервоар за вода, който е използван при водни режими в града. Следващото поколение художници също дава своя принос с картините на Васил Тодоров, Никола Аръшев, Евгения Илиева, Марио Жеков, Олга Брадистилова, Димитър Куманов, Димитър Караджов, Петър Славов, Тодор Калпакчиев, и др. До втората половина на 1950-те години сбирката се води като отдел на Историческия музей. През 1958 г. Общинският съвет я обособява като самостоятелна градска художествена галерия, за пръв директор е назначен Руси Карабиберов и към нея са прехвърлени още няколко десетки творби, разпръснати из училища, читалища и сдружения. На 17 юли 1960 г. е открита първата експозиция и близо две десетилетия за изложбена зала се ползва източната част на сградата на Драматичния театър. С разширяване на дейностите ѝ, през 1972 година галерията поема функциите и на окръжна културна институция. През 1977 г. галерията е настанена в бившата сграда на БНБ в града, а за неин директор е назначен Иван Попчев. Периодът на 70-те и 80-те години е особено динамичен и ползотворен за галерията. Правят се много самостоятелни и колективни изложби, провеждат се пленери по живопис и се обогатяват нейните фондове. През 2000 г. с решение на Община Стара Загора за нова база на Галерията е предоставена сградата на бившите централни хали. След двегодишен основен ремонт, тя започва да функционира като галерия с обща експозиционна площ от 1200 кв. м и самостоятелни хранилища за всичките ѝ фондове. фондовете на галерията наброяват над 4600 художествени произведения, разпределени в пет отдела – Живопис, Графика, Скулптура, Икони и възрожденски гравюри и Чуждестранно изкуство. Значими дарения за галерията са направени от наследниците на Васил Димов, Никола Кожухаров, на Евгения Илиева – Лепавцова, Георги Евстатиев, Константин Трингов, Васил Маринов, Дона Бояджиева, и др. Източници История в официалния сайт История на Художествена галерия – Стара Загора Външни препратки Официален сайт