NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
1-во основно училище „Христо Ботев“

I ОУ „Христо Ботев“ е основно училище в Търговище. Взело името на големия български поет и революционер Христо Ботев, училището е сред най-старите в Област Търговище. Сградата е разположена в самия център на града в непосредствена близост до градската градина. Разполага със сравнително голям открит двор с две игрища с асфалтово покритие и едно по-малко съдържащо опесъчени участъци. История I ОУ „Христо Ботев“ се смята за наследник на старото класно училище „Св. Седмочисленици“, което е основано през 1846 г. От 1863 г. училището се помещава в забележителната новопостроена сграда в квартал Вароша. За негов главен учител е привлечен Петко Р. Славейков, който нескрито показва възхищението си от постройката. Сградата е запазена в прекрасен вид. В нея сега се помещава музейна експозиция. До 1882 г. училището е само за момчета, от 1883 е трансформирано в смесено училище. През 1905 г. с решение на общината се създава гимназиален клас. През 1923/1924 г. Прогимназията се отделя като самостоятелна единица. За директор е назначен Иван Халаджов. Започва строеж на нова сграда, който е завършен през 1931 г. От учебната 1962/1963 г. училището се нарича Първо основно училище „Христо Ботев“. Външни препратки Официален сайт Източници
Hristo Botev Comprehensive School, Targovishte

Hristo Botev School (Bulgarian: Училище Христо Ботев) is a comprehensive school in the town of Targovishte in the Targovishte Province, Bulgaria. Named after the Bulgarian poet and revolutionary Hristo Botev, the school is among the oldest ones in the town and province. It has 8 grades, separated in two educational levels. The first 3 grades are in the Primary level for children 7/8/9 years old. The next 5 grades are in the Secondary level for children aged 10–14. After graduating the school, pupils may continue their education at some High school or Vocational school. History The Origin The school is considered as one of the two successors of the old class school founded in 1846 and named St. Sedmochislenitsi. Since 1863 the school has been housed in the newly constructed building. The eminent Bulgarian enlightener Petko Slaveykov was involved as a head teacher who openly expressed his admiration for the edifice. That's why the school is also known today as a Slaveykov school. The building is well preserved till nowadays and houses a museum exposition. Until 1882 the school was only for boys. Since the next year it was transformed in a co-educational school. In 1905, because of the economic progress from the end of the 19th century, it was decided by the municipal authorities a high-school class to be established. Self-Dependence In 1924, the primary and secondary levels of education were organized as a separate institution from the existing school. Ivan Haladzhov was appointed a headmaster. The construction of a new building was started. It was completed in 1931 and the newly founded school began its self-dependent existence. About three decades later an additional storey was raised. Since 1962 the school was named after the Bulgarian poet and revolutionary Hristo Botev. Site The school building is situated at the center of the town near the Central Town Garden. It has a large open-area school yard featuring two playgrounds with asphalt covering and a smaller one with some sand areas. There are also two indoor sports halls as one of them is two level high. A town puppet theater hall is attached to the west wing of the building. Notes References Official site (in Bulgarian) The school on guide-bulgaria.com External links Opinions on the school on schools.pomagalo.com (in Bulgarian)
Средняя школа Христо Ботева

Школа Христо Ботева – это общеобразовательная школа в городе Тырговиште Тырговиштской области, Болгария . Названная в честь болгарского поэта и революционера Христо Ботева, школа является одной из старейших в городе и области. В ней 8 классов, разделенных на два уровня обучения. Первые 3 класса – начальная школа для детей 7, 8 и 9 лет. Следующие 5 классов – средняя школа для детей в возрасте 10–14 лет. После окончания школы ученики могут продолжить обучение в какой-либо средней школе или профессиональном училище . История Школа считается одним из двух преемников старой классной школы, основанной в 1846 году и носившей имя Св. Седмочисленицкого. С 1863 года школа располагается в новом здании. Выдающийся болгарский просветитель Петко Славейков был директором школы и открыто выражал свое восхищение этим зданием. Поэтому сегодня школа также известна как школа Славейкова. Здание хорошо сохранилось до наших дней и в нем размещается музейная экспозиция. До 1882 года школа была только для мальчиков. Со следующего года она была преобразована в школу совместного обучения. В 1905 году, в связи с экономическим прогрессом конца XIX века, муниципальные власти приняли решение о создании класса средней школы. В 1924 году начальное и среднее образование были организованы как отдельное учреждение, отличное от существовавшей ранее школы. Иваном Халаджовым был назначен директор. Началось строительство нового здания. Оно было завершено в 1931 году, и новообразованная школа начала свое самостоятельное существование. Примерно через три десятилетия был надстроен дополнительный этаж. С 1962 года школа носит имя болгарского поэта и революционера Христо Ботева. Дизайн Здание школы расположено в центре города, недалеко от Центрального городского сада . К услугам учащихся большой открытый школьный двор с двумя игровыми площадками с асфальтовым покрытием и меньшей площадкой с песчаными зонами. Также имеются два крытых спортивных зала, один из которых двухэтажный. К западному крылу здания примыкает зал городского кукольного театра. Ссылки Официальный сайт (болг.) Школа на сайте guide-bulgaria.com Внешние ссылки Отзывы о школе можно найти на сайте schools.pomagalo.com (болг.)
Арменско гробище (Пловдив)

Арменското гробище в Пловдив е обособена част от Централен траурен парк в Пловдив. История В миналото дворът на арменската църква в Пловдив е бил предназначен за гробище на заможни арменци от общността, както и за свещеници и висши духовници, починали в Пловдив. За обикновеното съсловие до Освобождението на България е ползвано гробище, което се е намирало на мястото на училище „Йоаким Груев“, малкия парк от източната му страна и част от Понеделник пазар. На 15 март 1878 г. Пловдивската община отрежда парцел за арменски гробища с площ 12 дка, между православните и католическите гробища. През 1923 г. се изгражда параклис в арменски стил с централен купол на името на „Свети Йоан Кръстител“. Във връзка с 50-ата годишнина от Геноцида, през 1965 г. е построен Възпоминателен паметник на жертвите на Геноцида по инициативата на Църковното настоятелство към арменската църква с подкрепата на арменците от града и съдействието на ръководството на организация „Ереван“. Паметникът е дело на скулптора Хазарос Бедросян. През 1994 – 1996 г. е построена нова сграда на мястото на старата къща за гробищния помощен персонал. Тя включва ритуална зала, стая за битови нужди и други помещения. През 1997 г. е издигната бетонна стена с височина 2 м. откъм северната и южната страна на гробищния парк. Характеристики на паметника Паметникът има мраморни плочки с надписи на арменски език. От източната страна на пиедестал е скулптурната група – майка, прегърнала дете, олицетворяваща Майка Армения, поела грижите за своите сиротни деца. На върха на мемориалния паметник е укрепено земно кълбо с гълъб на него. Галерия Източници
Католическо гробище (Пловдив)

Католическото гробище в Пловдив е обособена част от Централен траурен парк в Пловдив. История Преди Освобождението на България от Османско владичество павликянските (католишките) гробища в Пловдив са били близо до католическата катедрала „Свети Лудвиг“ в района, където днес е Понеделник пазар. През 1878 г. е съставен първият градоустройствен план на град и гробището попада в чертите на града. Това налага отреждане на нов терен, който е разположен на изток от православните и арменските гробища. През 1920 г. в района на гробището е издигнат храм-паметник „Прескръбна Майка Божия“ на падналите католици от Пловдив във войните за национално обединение. На параклиса са изписани имената на католици от Пловдив, загинали във войните и на чужди войни загинали в България. Парклисът е единственият католически храм в България, който няма име. Галерия Списъци на падналите католици от Пловдив във войните за национално обединение. Списъци на загиналите на българска територия чужди воини и погребани в Пловдив: 12 французи, 9 италианци и 4 англичани Известни личности На Католическите гробища в Пловдив са погребани следните известни личности: Люсиен Шевалас – швейцарско-български ландшафтен архитект, общински градинар на Пловдив. отец Петър Касев - католически свещеник, управлявал за кратко време Софийско-Пловдивския католически викариат в средата на XIX в. отец Борис Таверние – католически свещеник, един от стълбовете на френския колеж „Свети Августин“ в Пловдив, създател на педагогическия музей към колежа, преподавател по история. епископ Богдан Добранов – викарий и по-късно епископ на Софийско–пловдивската епархия. Бертолд Станиславович (Хорват-Божичко) - щабс-капитан от 4-ти армейски резервен пехотен батальон, починал на 30 април 1878 г. сестра Лициния Плачкова (4 април 1918 - 14 април 1987) - монахиня, викентинка. Източници
Александровска гробница

Александровската гробница е открита от археолога Георги Китов край с. Александрово, област Хасково през 2000 г. История Датирана е към 4 век пр.н.е. Принадлежала е на тракийски цар или знатен аристократ. Предметите, свързани с погребалната церемония и тракийските религиозни вярвания за отвъдния живот на високостатусната личност, са ограбени, но гробницата впечатлява с уникалните си стенописи. Тракийската гробница е открита в могилата Рошавата чука, отстояща на около 500 метра източно от село Александрово. Точна реплика на гробницата е изложена в Музейния център „Тракийско изкуство в Източните Родопи“ на 150 м северно от могилата, изграден с дарение от Япония и открит през 2009 г. Описание Гробницата има 10-метров дромос, правоъгълно преддверие и кръгла гробна камера с камбановиден свод. Ритуалното ложе е било разрушено още в древността. Стенописите са разположени по стените както на гробната камера, така и на дромоса и преддверието. Изобразени са предимно ловни сцени (лов на глигани и на елени), както и погребален пир. И двете сцени вероятно се отнасят към отвъдния свят, обикновено пресъздаван в гробниците. Известно е, че в представите за отвъдното на аристократическото учение на траките съществуват идеи за „вечния лов“ и „вечно пируване и пиянство“, в които обожествените герои (антроподемони) прекарват безвремето си. Стенописите са важен извор за тракийското царско облекло, за украсата на царските ездитни коне и за царските инсигнии. Интересна е една гола мъжка фигура, замахнала с двойна брадва (лабрис) (царска инсигния) – вероятно това е изображение на митичен герой-прародител. Отново срещу входа, в камерата над сцената с погребалното угощение, с остър предмет е врязано изображение на млад мъж в профил наляво. Отгоре над портрета има надпис с гръцки букви, разчетен от проф. Герасимова като КОДЗИМАСЕС ХРЕСТОС. Според нея първата дума е лично име от тракийски произход, а втората – прозвище, което означава способен, умел, можещ и др. Така надписът може да се тълкува като КОДЗИМАСЕС МАЙСТОРА. Други гробници в България, украсени със стенописи, са Казанлъшката, Свещарската и Мъглижката. Картините изобразяват сцени или предмети от митичната биография на обожествения владетел – лов, отвъден пир, увенчаване, бойни сцени и др. Галерия Източници Външни препратки Официален уебсайт на Музейния център „Тракийско изкуство в Източните Родопи“ Александровската гробница в официалния сайт на Туристическия информационен център в Хасково Вижте също Казанлъшка гробница Свещарска гробница Мъглижка гробница Четиньова могила (Старосел) Жаба могила Кулата (светилище) Скумсале Качулата Студен кладенец (светилище) Светилище Гарванов камък (Старосел) Люляковото светилище Кози грамади Тракийска резиденция „Смиловене“ Долина на тракийските владетели Римска гробница (Хисаря)
Tomba tràcia d'Aleksàndrovo

La Tomba d'Aleksàndrovo és un túmul traci excavat a prop d'Aleksàndrovo, província de Khàskovo, al sud-est de Bulgària, datat del segle iv abans de la nostra era. La tomba es va descobrir el 17 de desembre del 2000, quan una màquina feia moviments de terres. Uns saquejadors van entrar en la tomba, i en danyaren alguns frescos. El 2001 l'arqueòleg búlgar Georgi Kitov va dirigir una excavació preventiva de la tomba, i en trobà una cambra redona d'uns tres metres de diàmetre, accessible per una petita avantcambra i un túnel d'uns sis metres de longitud. Tant l'avantcambra com la sala principal estan decorades amb frescos ben conservats que reflecteixen els coneixements de l'artista sobre l'art clàssic tardà i l'hel·lenístic primerenc. El fresc de la sala principal representa una escena de caça en què un senglar és atacat per un caçador a cavall i un home nu amb una labris, que s'interpreta com la representació del poder reial, i l'home nu com la representació de Zalmoxis, el déu solar traci semblant a Zeus. Un grafit de l'habitació, inscrit amb el nom traci «Kozemases», indica el nom del mecenes de la tomba o l'artista. Aquesta tomba tràcia data de la primeria del segle iv abans de la nostra era. Les pintures murals mostren el canvi d'aspecte per influència grega. En les pintures murals han desaparegut barbes, tatuatges, capes, botes, barrets i trosses. El calçat grec substitueix les botes. La tomba podia ser de Tribal·lis. També s'observen altres canvis, com que els tracis porten torques d'or o bronze al coll (normalment tres). El 2004 aquest jaciment, amb el nom de «Tomba tràcia amb pintures murals al costat del poble d'Aleksàndrovo», fou inscrit en la Llista Indicativa de Bulgària com a pas previ per a formar part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO. Vegeu també Tomba tràcia de Kazanlâk Tomba tràcia de Sveixtari Referències
Thracian tomb of Aleksandrovo

The Aleksandrovo tomb is a Thracian burial mound and tomb excavated near Aleksandrovo, Haskovo Province, South-Eastern Bulgaria, dated to c. 4th century BCE. On December 17, 2000, the tomb was accidentally uncovered by an earth-moving machine. Looters subsequently entered the tomb, damaging some of its frescoes. In 2001 Bulgarian archaeologist Georgi Kitov led a rescue excavation of the tomb, discovering a round chamber of about 3 meters (9.8 ft) in diameter, accessible through a small antechamber and a tunnel, approximately 6 meters (20 ft) long. Both the antechamber and main chamber are decorated with well-preserved frescoes that reflect the artist's knowledge of Late Classical and Early Hellenistic art. The fresco in the main chamber depicts a hunting scene where a boar is attacked by a mounted hunter and a naked man wielding a double-axe. The double-axe is interpreted as representing royal power, the naked man as representing Zalmoxis, the Thracian solar god corresponding to Zeus. A graffito in the chamber inscribed with the Thracian name Kozemases indicates either the tomb's noble patron or its artist. The Thracian tomb of Alexandrovo is dated at early 4th century BCE. Wall paintings exhibit the change in appearance due to Greek influence. In the wall-paintings beards, tattoos, cloaks, boots, hats, top-knots have disappeared. Greek footwear replaces their boots. The tomb may be that of Triballi. Also other changes are seen such as Thracians wearing gold or bronze torcs around their necks (usually three). Nowadays, the original tomb has been preserved and closed for visitors but exact replica was built and presented in The Museum Center of Thracian art in Rhodope Mountain. The replica showcase the magnificent Thracian frescoes depicting their lifestyle in a distinctive "authentically Thracian art style". In 2021, The tomb and The Museum Center of Thracian art in Rhodope Mountain was awarded European Heritage Label and became the first Bulgarian site to receive the honor. Gallery See also Thracian tomb of Cotys I (Mogilan mound) Thracian tomb Golyama Arsenalka Thracian tomb Griffins Thracian tomb Helvetia Thracian Tomb of Kazanlak Thracian tomb Ostrusha Thracian tomb of Seuthes III Thracian tomb Shushmanets Thracian Tomb of Sveshtari Valley of the Thracian Rulers Roman Tomb (Silistra) Notes
Tumba tracia de Aleksandrovo

La tumba de Aleksandrovo es un túmulo tracio excavado cerca de Aleksandrovo, provincia de Haskovo, en el sudeste de Bulgaria, fechado hacia el siglo IV a. C. La tumba fue descubierta accidentalmente el 17 de diciembre de 2000, cuando una máquina hacía movimientos de tierras.​ Posteriormente los saqueadores entraron en la tumba, dañando algunos de sus frescos. En 2001 el arqueólogo búlgaro Georgi Kitov dirigió una excavación preventiva de la tumba, descubriendo una cámara redonda de unos tres metros de diámetro, accesible a través de una pequeña antecámara y un túnel de unos seis metros de longitud. Tanto la antecámara como la cámara principal están decoradas con frescos bien conservados que reflejan los conocimientos del artista sobre el arte clásico tardío y el helenístico temprano.​ El fresco de la cámara principal representa una escena de caza en la que un jabalí es atacado por un cazador a caballo y un hombre desnudo con un hacha de doble filo. El hacha doble se interpreta como la representación del poder real,​ y el hombre desnudo como la representación de Zalmoxis,​​ el dios solar tracio correspondiente a Zeus.​​ Un grafito en la cámara, inscrito con el nombre tracio «Kozemases», indica el nombre del mecenas de la tumba​ o su artista.​ La tumba tracia de Alexandrovo data de principios del siglo IV a. C.​ Las pinturas murales muestran el cambio de aspecto debido a la influencia griega.​ En las pinturas murales han desaparecido barbas, tatuajes, capas, botas, sombreros y moños.​ El calzado griego sustituye a sus botas.​ La tumba puede ser la de Tribalo.​ También se observan otros cambios, como el hecho de que los tracios lleven torques de oro o bronce alrededor de sus cuellos (normalmente tres).​ En 2004 este lugar, con el nombre de «Tumba tracia con pinturas murales al lado del pueblo de Alexandrovo», fue inscrito en la Lista Indicativa de Bulgaria como paso previo para ser considerado como Patrimonio de la Humanidad por la UNESCO.​ Véase también Tumba tracia de Kazanlak Tumba tracia de Svechtari Referencias Enlaces externos Александровската гробница (Tumba de Aleksandrovo), sitio web del museo situado en las proximidades del yacimiento arqueológico.
Tombeau thrace d'Alexandrovo

Le tombeau thrace d'Alexandrovo (ou tombe d'Aleksandrovo) est un monument funéraire enfoui sous un tumulus situé près du village d'Aleksandrovo (oblast de Khaskovo, au sud-est de la Bulgarie). Le monument date du IVe siècle av. n. è. La tombe thrace a livré des fresques d'un style unique en ce qui a trait à la Thrace antique. Histoire Le monument est découvert le 17 décembre 2000 par l'archéologue bulgare Georgi Kitov après que celui-ci ait noté les traces d'excavations clandestines à l'endroit d'un tumulus situé à 2 km du village d'Alexandrovo. Des fouilles préliminaires avec permission officielle, ciblant le long corridor partiellement écroulé, prennent place entre le 10 et le 24 août 2001. Le Musée de l'art thrace dans les Rhodopes de l'Est, érigé dans le cadre d'un programme du gouvernement japonais d'aide dans le domaine de l'héritage culturel, a ouvert à proximité en 2009 et une copie du monument funéraire y a été aménagée. Description Le monument est composé d'un passage (ou corridor) et de deux pièces, une de plan rectangulaire et la seconde de plan circulaire. Les parois des deux pièces sont couvertes de peintures murales présentant notamment des scènes de combat et de chasse. L'entrée de la tombe est située dans la périphérie orientale du monticule. Sources Voir aussi Liens internes Tombeau thrace de Svechtari Tombe thrace de Kazanlak Monument funéraire Kourgane, Mausolée, Tumulus Liens externes Le tombeau sur le site d'information touristique de Bulgarie La tombe thrace d'Alexandrovo sur le site la bulgarie.fr Tombeau d’Alexandrovo, village Alexandrovo sur le site officiel du tourisme de Bulgarie Ivan Marinov, Les monuments funéraires thraces: catalogue raisonné et analyse architecturale, Université de Montréal, 2008 (Lire en ligne, p. 21-27) Notes et références Portail de l’archéologie Portail de la Bulgarie
Mormântul tracic de la Aleksandrovo

Mormântul de la Aleksandrovo este o movilă de înmormântare și un mormânt tracic excavat în apropierea Aleksandrovo, regiunea Haskovo, Bulgaria de Sud-Est, mormântul este din secolul al IV-lea î.Hr.. Date generale La 17 decembrie 2000, mormântul a fost descoperit accidental de o mașină de terasament. Jefuitorii au intrat ulterior în mormânt, deteriorând o parte din frescele sale. În 2001, arheologul bulgar Georgi Kitov a condus o săpătură pentru salvarea mormântului, descoperind o cameră rotundă de aproximativ 3 metri în diametru, accesibilă printr-o anticameră mică și un tunel, de aproximativ 6 metri lungime. Atât anticamera cât și camera principală sunt decorate cu fresce bine conservate, care reflectă cunoștințele artistului de artă elenistică timpurie și târzie. Fresca din camera principală prezintă o scenă de vânătoare în care un porc este atacat de către un vânător călare și un bărbat gol care mânuiește un topor dublu. Toporul dublu este interpretat ca reprezentând puterea regală, omul gol îl reprezintă pe Zalmoxis, zeul solar trac corespunzător lui Zeus. Un graffito (inscripție) din cameră inscripționat cu numele trac Kozemases indică fie pe patronul nobil al mormântului, fie pe artistul său. Mormântul tracic din Alexandrovo este datat la începutul secolului al IV-lea î.Hr. Picturile murale prezintă modificări ale aspectului, datorită influenței grecești. Mormântul ar putea fi al tracilor tribali. Vezi și Mormântul tracic de la Kazanlak Daosdava Referințe Legături externe bg www.haskovo.bg
Katedrála svatého Josefa (Sofie)

Katedrála svatého Josefa (bulharsky Катедрален храм Свети Йосиф) je největší katolickou stavbou v Bulharsku, kde se k římskokatolickému vyznání hlásí asi 65 000 věřících. Historie Dějiny katedrály sahají do roku 1878, tehdy na totožném místě začali stavět kostel pro potřeby katolíků žijících v Sofii a okolí. Ještě nedostavěný neobarokní kostel byl v roce 1880 vysvěcen a začal sloužit, první farníci byli převážně stavitelé železniční tratě ze Sofie do Istanbulu a obchodníci z Chorvatska a Albánie. Později byl kostel povýšen na katedrálu, přidružil se k němu klášter pro františkány a byl přistavěn společenský sál. V závěru 2. světové války, 30. dubna 1944, byl kostel zničen při náletu spojenců na Sofii. Od této doby se liturgická činnost přesunula do jen málo poškozeného společenského sálu. Po válce byla založena nadace pro výstavbu nového kostela, ale za komunistické vlády získané peníze mizely na jiné účely. Současnost Až v roce 2002 byl za přítomnosti papeže Jana Pavla II. položen základní kámen pro novou katedrálu. Na stavbu, kterou vyprojektovali architekti Konstantin Pejev a Stojan Janev, přispívali křesťané z celého světa. Nový svatostánek byl brzy dokončen a 21. května 2006 ho vysvětil vatikánský státní sekretář kardinál Angelo Sodano jménem papeže Benedikta XVI. Popis Katedrála svatého Josefa je největší katolický kostel v Bulharsku. Je obdélníkového půdorysu se sedlovou střechou, je dlouhý 23 m a široký 15 m, má 350 míst k sezení a 1000 míst ke stání. Hlavní část budovy je vysoká 23 m a štíhlá zvonice se čtyřmi zvony dosahuje do výšky 33 m. Nad oltářem je umístěn 7 m vysoký dřevěný kříž s Kristem a pod ním je ikona Panny Marie, kterou na důkaz dobrých vztahů kostelu daroval patriarcha Maxim z Bulharské pravoslavné církve. Po stranách jsou dvě sochy, patron chrámu svatý Josef a patron františkánů svatý František z Assisi. Katedrála slouží jako konkatedrála katedrály svatého Ludvíka v Plovdivu, kde žije největší katolická komunita v Bulharsku, je spravována řádem menších bratří kapucínů. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála svatého Josefa na Wikimedia Commons Oficiální stránky