NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vardim (otok)

Otok Vardim (bugarski: остров Вардим) treći je najveći bugarski podunavski otok (nakon otoka Belene i otoka Kozloduj). Smješten istočno od grada Svištova, nasuprot sela Vardim (u općini Svištov, Pokrajina Veliko Tarnovo) i dijela Belenskog podunavskog arhipelaga, zaštićeno je močvarno područje i područje gniježđenja ptica od nacionalnog značaja. Otok se nalazi oko 300 metara sjeverno od bugarske obale Dunava, između 542. i 546. kilometra od izvora rijeke. Šuma utočnog tipa često nastaje kada je dio otoka poplavljen tijekom proljetnog visokog vodostaja. Vardimske stijene na otoku Livingston i Južnom Shetlandu sjeverno od Antarktike nazvani su po otoku Vardim i istoimenom susjednom naselju. Bioraznolikost Osim vardimskog hrasta, na otoku se mogu naći specifične higrofilne vrste ljetnog hrasta, druge vrste hrastova i brijestova, bijela vrba, bijela topola, crni bagrem, crna topola, drijemovac i druge. Prema podacima Bugarskog društva za zaštitu ptica, otok je jedno od pet najvažnijih područja gniježđenja velikog vranca, gaka i žličarke u cijeloj Bugarskoj, što ga čini mjestom od međunarodne ornitološke važnosti. Na otoku se nalazi ukupno 21 zaštićena vrsta. Od 75 vrsta ptica koje se mogu naći na otoku Vardim, 31 je od europskog značaja: 2 spadaju u kategoriju SPEC1, 11 u SPEC2 i 18 u SPEC3. Otok obitava i bjeloglavi orao, a do 1985. godine na njemu su se mogle naći i druge vrste ptica poput žute čaplje, te blistavog ibisa i malog vranca. Rezervat Stari hrast U cilju zaštite prirodnih nasada vardimskog hrasta i močvarnih staništa, Ministarstvo šuma i šumarstva proglasilo je 5. ožujka 1971. područje Starog hrasta prirodnim rezervatom. Rezervat se prostire na površini od 0,718 km2, od čega 0,646 pošumljenih i 0,072 nepošumljenih. Dana 2. srpnja 1998., Odbor za očuvanje okoliša pri Vijeću ministara Bugarske prekategorizirao je Stari hrast u zaštićeno područje s površinom od 0,987 km2. Izvori Vanjske poveznice Zemljovid otoka Vardim na mrežnim stranicama Bugarskog društva za zaštitu ptica, pristupljeno 8. siječnja 2022.
Insula Vardim

Insula Vardim sau Ostrovul Vardim (în bulgară остров Вардим, transliterat: ostrov Vardim) este a treia insulă bulgară de pe Dunăre ca mărime. Se află dincolo de satul omonim din Comuna Sviștov, Regiunea Veliko Tărnovo. Stâncile Vardim din partea sudică a Hell Gates din Antarctica sunt numite după insulă/sat.
Вардим (острво)

Вардим (буг. остров Вардим) је треће највеће дунавско острво у Бугарској (после острва Белене и Козлодуј). Налази се источно од града Свиштов, насупрот селу Вардим (у општини Свиштов, Великотрновска област) и дио је беленског дунавског архипелага. Заштићено је мочварно подручје и подручје гњежђења птица од националног значаја. Острво лежи око 300 метара сјеверно од бугарске обале Дунава, између 542. и 546. километра од извора ријеке. Стијене Вардим код Хел Гејтса на острву Ливингстон, дијелу Јужних Шетландских острва на Антарктику, назване су по острву Вардим и сусједном насељу Вардим. Референце Спољашње везе Map including the island at the Bulgarian Society for the Protection of Birds website (на бугарском)
Вардим (острів)

Вардим острів (болг. остров Вардим, ostrov Vardim) — третій за величиною болгарський дунайський острів (після островів Белене та Козлодуй). Розташований на схід від міста Свиштов, навпроти села Вардим (у Свиштовському муніципалітету, Великотирновська область) і частина Белене-Дунайського архіпелагу, це захищені водно-болотні угіддя національного значення і територія гніздування птахів. Острів лежить приблизно за 300 метрів (980 футів) на північ від болгарського берега Дунаю, між 542-м і 546-м кілометрами від витоку річки. Ліс заплавного типу часто утворюється, коли частина острова затоплюється під час весняної повені. Скелі Вардим біля Хел-Гейтс на острові Лівінгстон, Південні Шетландські острови в Антарктиді, названі на честь острова Вардим і прилеглого поселення Вардим. Біорізноманіття Окрім дуба Вардим, специфічного гігрофільного типу літнього дуба, на острові Вардим можна спостерігати інші види дуба та в'яза, а також білу вербу, білу тополю, чорну акацію, чорну тополю, білоцвіт тощо За даними Болгарського товариства захисту птахів, острів є одним із п'яти найважливіших районів гніздування в країні великого баклана, кваки та косаря, що робить його місцем міжнародного орнітологічного значення. Всього на острові гніздиться 21 національно захищений вид. із 75 видів птахів, які можна спостерігати на острові Вардим, 31 має європейське значення: 2 належать до категорії SPEC1, 11 — до SPEC2 та 18 — до SPEC3. На острові можна побачити орлана, і до 1985 року на ньому можна було спостерігати й інші види, включаючи чаплю жовту, коровайку та баклана малого. Старий дуб З метою захисту природних плантацій дуба Вардиму та великої кількості куликів 5 березня 1971 року Міністерством лісів та лісової промисловості територія Старого Дуба була оголошена природним заповідником. Заповідник поширюється на площу 0,718 км2, із них 0,646 заліснених та 0,072 незалісних. 2 липня 1998 року він був перекваліфікований у заповідну територію площею 0,987 км2 Комітетом із питань охорони навколишнього середовища при Раді міністрів Болгарії. Список літератури Загальні посилання Vardim island (Important Birds Areas of Bulgaria). BirdLife International. Архів оригіналу за 29 вересня 2007. Процитовано 27 листопада 2006. Примітки Посилання Карта, включаючи острів, на вебсайті Болгарського товариства захисту птахів (болгарською)
Летище Търговище

Летище „Търговище“ е регионално гражданско летище в България, просъществувало в периода от 1969 до 1999 г. То е разположено в землището на село Буховци, на около 13 километра североизточно от град Търговище. От началото на 1998 г. е закрито за полети, а от 10 ноември 1999 г. е изцяло закрито със заповед на министъра на транспорта. До 1989 година от летище Търговище са осъществявани редовни полети за София със самолети Ан-24, Ил-18, Ту-134, Ту-154 и Як-40. Пистата е дълга 2600 метра. Едновременно на стоянката могат да бъдат приети 4 – 6 самолета. Оценка През 1996 година активите и пасивите на „Летище Търговище“ са включени в баланса на „Летище Пловдив“. Според оценката, само земята, която е 820 000 м2, струва 4 000 000 лв.. Събития През месец август 2009 година летището е продадено за 480 000 лв. на фирмата „Летище Търговище 2009“, собственост на 20-годишния Иво Красимиров Петров. Компанията се оказва единствена, чиято оферта е допусната до участие в търга на 20 август, обявен от „Летище Пловдив“. През месец октомври 2009 година сделката за продажба на летището е оспорена от транспортния министър Александър Цветков, който смята, че сумата е занижена трикратно, спрямо новата оценка. Сделката е дадена на прокуратурата и прекратена. Според споразуменията, „Летище Пловдив“ смята заличаването на сделката от страна на правителството за незаконна. Източници
Targovishte Airport

Targovishte Airport (IATA: TGV, ICAO: LBTG), also known Buhovtsi Airfield, is located near the village of Buhovtsi, 13 km from the city of Targovishte. Its unique location gives a chance for service of an area covering three regions including Targovishte, Shumen and Razgrad Provinces. It is currently inoperational because of the lack of financial resources. See also Targovishte Province at Wikipedia List of airports in Bulgaria References Targovishte Province Web Site Archived 2010-02-02 at the Wayback Machine External links The Airport Guide Civil Aviation Administration
Tărgovisjte flygplats

Tărgovisjte flygplats (IATA: TGV, ICAO: LBTG) var en flygplats utanför staden Tărgovisjte i Bulgarien, vid byn Buchovtsi. Den ligger i regionen Tărgovisjte, i den nordöstra delen av landet, 280 km öster om huvudstaden Sofia. Tărgovisjte flygplats ligger 203 meter över havet. Källor
Тирговиште (аеропорт)

Аеропорт Тирговиште (ІАТА: TGV, ІКАО: LBTG) — регіональний аеропорт у Болгарії розташований за 13 км від однойменного міста. Розташування аеропорту окрім провінції Тирговиште дозволяє обслуговувати сусідні провінції Шумен та Разград. Має одну злітну смугу довжиною 7260 футів. Дані про роботу аеропорту суперечливі. Посилання Картка аеропорту на сайті Airport Guide Болгарська адміністрація цивільної авіації
Военная академия имени Георгия Раковского

Военная академия им. Георгия Раковского (болг. Военна академия "Георги Стойков Раковски") — старейшее высшее военное учебное заведение в Болгарии. Расположена в Софии. История Создана 1 марта 1912 г. как военное училище. Выпускники Среди известных выпускников академии были генералы Мишо Мишев, Йордан Миланов, Петко Йотов, Златан Стойков. Президент Болгарии с 2016 года Румен Радев также окончил эту академию. Дополнительная информация Печатным изданием академии является «Военен журнал». Примечания Ссылки Сайт Военной академии им. Георгия Раковского (болг.) Исторически фотографии на Военната академия (болг.)
Військова академія імені Г. С. Раковського

Військова академія імені Г. С. Раковського (болг. Военна академия „Георги Стойков Раковски“) — військовий вищий навчальний заклад (Академія Збройних сил Болгарії) у столиці Болгарії місті Софії; це найстаріший, найбільший і головний виш цього профілю в країні. Загальні дані Військова академія імені Г. С. Раковського розташована неподалік від софійського передмістя за адресою: бульв. Євлогія та Христо Георгієвих (бул. «Евлоги и Христо Георгиеви»), буд. 82, м. Софія—1504 (Болгарія). Чинний начальник Військової академії — генерал-майор Георгій Танєв Георгієв (Георги Танев Георгиев). З історії та сьогодення Вищий військовий навчальний заклад у Болгарії було офіційно засновано в столиці Софії на підставі акту Національної асамблеї від 1 березня 1912 року, але відкрито по часі — 4 січня 1915 року в зв'язку з подіями Першої світової війни. Від часу свого створення Болгарська військова академія стала головним осередком як підготовки висококваліфікованих військових офіцерських кадрів, так і розвитку військових наук, розробки питань національної безпеки. Після розпаду системи ОВД та зближення Болгарії з військовим блоком НАТО на базі Військової академії імені Г. С. Раковського відбуваються спільні заходи держави та Альянсу. Нині (2-а пол. 2000-х років) у Академії проходять підготовку близько 1 500 офіцерів та цивільних слухачів, викладацько-інструкторський колектив становить близько 150 осіб. З-поміж найвідоміших персоналій, що були випускниками Академії, — дослідник воєнної історії Петко Йотов, болгарський військовий діяч генерал Златан Стойков, ізраїльський офіцер і політик часів Суецької кризи Моше Даян. Виноски Посилання Офіційний сайт Військової академії імені Г. С. Раковського (болг.) (англ.)
Iwajlo-Stadion

Das Iwajlo-Stadion ist ein Fußballstadion mit Leichtathletikanlage in der bulgarischen Weliko Tarnowo im gleichnamigen Oblast. Es wird hauptsächlich für Fußballspiele genutzt und war von 1958 bis 2003 die Heimspielstätte des FK Etar Weliko Tarnowo, von 2002 bis 2012 des FK Etar 1924 Weliko Tarnowo und ist nun seit 2013 Spielstätte des SFK Etar Weliko Tarnowo. Das Stadion bietet Platz für 25.000 Zuschauer und wurde 1958 eröffnet. Galerie Weblinks
Stadion Ivaylo

Stadion Ivaylo (Bulgarian: Стадион „Ивайло“, English: 'Ivaylo Stadium') is a multi-purpose stadium in Veliko Tarnovo, Bulgaria. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of Etar Veliko Tarnovo. The stadium holds 15,000 people and was built in 1958. The highest attendance ever at the venue was 40,000 on 18 September 1969 during a match between Etar and Levski Sofia. The match ended with a 0-2 defeat for Etar. In 1974, the stadium hosted a first round of the 1974–75 UEFA Cup between Etar and Inter Milan (0:0) with an attendance of 27,000. On 2 October 1991, on stadium Ivaylo, Etar secured a 1:1 draw with German champions Kaiserslautern in front of 15,000 people in the first round of the 1991-92 European Cup, the only time the stadium has hosted matches of the premier European international competition. In recent years, the stadium has hosted the final for the Cup of Bulgarian Amateur Football League six times - in 2015, 2016, 2018, 2019, 2020 and 2022.
Estadio Ivaylo

El Estadio Ivaylo (en búlgaro: Стадион „Ивайло“) es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Veliko Tarnovo, Bulgaria. El estado es utilizado principalmente para la práctica del fútbol y pruebas de atletismo, y es el estadio del SFC Etar Veliko Tarnovo club de la Primera Liga de Bulgaria. El estadio inaugurado en 1958 fue remodelado en 2015 pasando a tener una capacidad para 18 500 espectadores. En la misma remodelación se construyó la pista de atletismo que cumple con las regulaciones de la Asociación Internacional de Atletismo (IAAF) para la disputa de torneos internacionales.​ Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Bulgaria Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio Ivaylo. Imágenes del estadio
Stadion Ivajlo

Het Stadion Ivajlo (Bulgaars: Стадион „Ивайло“) is een multifunctioneel stadion in Veliko Tarnovo, een stad in Bulgarije. In het stadion is plaats voor 18.000 toeschouwers. De bouw vond plaats tussen 1954 en 1958. Het stadion werd geopend op 24 mei 1958. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub FC Etar 1924 Veliko Tarnovo maakt gebruik van dit stadion. Op 18 september 1974 werd hier de UEFA Cupwedstrijd tussen FC Etar en Inter Milaan gespeeld. Interlands
Stadion Iwajło w Wielkim Tyrnowie

Stadion Iwajło – wielofunkcyjny stadion o pojemności 18 000 widzów, znajdujący się w Wielkim Tyrnowie. Swoje mecze rozgrywa na nim drużyna piłkarska Etyr Wielkie Tyrnowo. Linki zewnętrzne World Stadium - Stadiums in Bulgaria, worldstadiums.com
Стадион Ивајло

Стадион Ивајло (буг. Стадион Ивайло) је вишенаменски стадион у Великом Трнову, Бугарска. Стадион Стадион се примарно користи за фудбалске утакмице и дом је тима Етар из Великог Трнова. Капацитет стадиона је 18.000 места, а изграђен је 1958. године. Рекордна посета од 40.000 гледалаца забележена је 18. септембра 1969. године на утакмици Етара против Левског из Софије, која је завршена са 0-2 у корист гостију. Стадион је 1974. године био домаћин првог кола Купа УЕФА између Етара и Интера из Милана, који је завршен без голова, пред 27.000 гледалаца. Дана 2. октобра 1991. године, на стадиону Ивајло, Етар је играо нерешено 1:1 против немачког Кајзерслаутерна пред 15.000 гледалаца у првом колу Европског купа 1991-92, што је био једини случај да је стадион био домаћин утакмице европског такмичења. У последњих неколико година, стадион је шест пута био домаћин финала Купа бугарске аматерске фудбалске лиге у 2015, 2016, 2018, 2019, 2020. и 2022. години. Референце Спољашње везе Светски стадион - Стадиони у Бугарској Слике стадиона Бугарски клубови - стадион Ивајло.
Івайло (стадіон)

Стадіон Івайло (болг. Стадион „Ивайло“, англ. 'Ivaylo Stadium') — багатоцільовий стадіон у місті Велико Тирново, Болгарія. Наразі він використовується переважно для проведення футбольних матчів і є домашнім стадіоном клубу «Етар» (Велико Тирново). Історія Стадіон вміщує 18 000 глядачів і був побудований в 1958 році. 18 вересня 1969 року під час матчу між «Етаром» і «Левскі» (Софія) була найвища кількість відвідувачів на майданчику — 40 000 глядачів. Матч завершився поразкою «Етара» з рахунком 0-2. У 1974 році на стадіоні відбувся матч першого раунду Кубка УЄФА 1974—1975 між «Етаром» та міланським «Інтером» (0-0), який відвідало 27 000 глядачів. 2 жовтня 1991 року на стадіоні «Івайло» «Етар» зіграв унічию 1-1 з чемпіоном Німеччини «Кайзерслаутерном» в присутності 15 000 глядачів у першому раунді Кубка Європи 1991-92 років. Це був єдиний раз, коли стадіон приймав матчі головного європейського міжнародного змагання. За останні роки стадіон шість разів приймав фінал Кубка Болгарської аматорської футбольної ліги — у 2015, 2016, 2018, 2019, 2020 і 2022 роках. Галерея
Бончук (стадион)

„Бончук“ е стадион в град Дупница, България. На него домакинските си мачове играе футболният отбор на ПФК „Марек“ от Б футболна група. Стадион „Бончук“ е открит през 1952 г. Разполага с 16 050 места. Става основен стадион на обединения ФК „Марек“. На този стадион „Марек“ е играл 29 сезона в А група и 22 в Б група. Там са играни и много международни мачове с водещи отбори. Наименуван е по псевдонима Бончук на партизанина Никола Чуковски – заместник-командир на Дупнишкия партизански отряд, загинал близо до село Яребковица край Сапарева баня. Община Дупница предоставя стадион „Бончук“ за безвъзмездно ползване на футболния клуб „Марек“ за срок от 10 години през април 2021 г. Източници Външни препратки Стадион „Бончук“ - в гр. Дупница, bgclubs.eu Браво! Футболисти и треньори на Марек подменят чимовете на „Бончук“ !, pirinsport.com, 03.07.2018 г. 42.275556, 23.135556
Stadion Bonchuk

Stadion Bonchuk (Bulgarian: Стадион „Бончук", English: 'Bonchuk Stadium') is a multi-use stadium in Dupnitsa, Bulgaria. It is used mostly for football matches and is the home ground of Marek Dupnitsa. The stadium has a seating capacity for 16,050 people. Bonchuk stadium is a notable one in Bulgarian football, as it has hosted many notable European teams, including German giants Bayern Munich, Scottish team Aberdeen, and Hungarian powerhouse Ferencvárosi TC. All of these games ended with wins for Marek. History Bonchuk Stadium was opened in 1952. Despite the success of the club from Dupnitsa, the stadium was abandoned. In 2014, after the return of "Mareka" to the First League, it was decided to install more seats. References External links StadiumDB pictures
Stadion Bontsjoek

Het Stadion Bontsjoek (Bulgaars: Стадион „Бончук") is een multifunctioneel stadion in Doepnitsa, een plaats in Bulgarije. In het stadion is plaats voor 16.050 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1952. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Marek Doepnitsa maakt gebruik van dit stadion. Interlands
Stadion Bonczuk w Dupnicy

Stadion Bonczuk (bułg. Бончук) – stadion wielofunkcyjny w Dupnicy, na którym głównie odbywają się mecze piłkarskie. Swoje mecze rozgrywa na nim zespół Marek Dupnica. Bibliografia Stadion Bonchuk. stadiony.net. [dostęp 2013-09-21]. (pol.). Linki zewnętrzne Zdjęcia stadionu
Градски стадион (Русе)

Градски стадион (Русе) е спортно съоръжение, годно за упражняване на спортовете футбол, лека атлетика, както и за музикални концерти. Стадионът разполага с 13 000 седящи места както и тартанова лекоатлетическа писта. В непосредствена близост се намира спортна зала „Ялта“ и тренировъчно футболно игрище. На стадиона играят официалните си мачове футболните отбори на „Дунав“ (Русе) и ФК Локомотив (Русе). Модернизация на лекоатлетическата писта (2012) През октомври 2012 година беше завършена модернизация на лекоатлетическата писта. Беше подменено нетартановото покритието на пистата с тартанова. Всички съоръжения за провеждане на лекоатлетически състезания бяха подменени с нови. Проектът „Реконструкция и изкуствено покритие на писта и лекоатлетически сектор на Градски стадион Русе“ е на обща стойност 1 200 000 лева и стана възможен благодарение на Министерството на физическото възпитание и спорта и Община Русе. Предстои да се започне работа и по загряващата писта за атлетите, която ще е разположена перпендикулярно на служебния вход на стадиона. Модернизация на трибуните (2013) През февруари 2013 са сложени пластмасови небесносини седалки на централните сектори. Модернизация на ВИП сектора (2013/2014) През декември 2013 започна модернизирането на ВИП сектора на Градския стадион в Русе. Стадиона в Русе се сдоби с нова козирка на стойност 250 хил.лв. От тях, 150 хил.лв бяха отпуснати от Министерството на финансите. Целият сектор под нея е напълно обновен, с нова бетонна основа и ново изградени стълбища. През февруари месец 2014 година се монтираха и 500 седалки които са на стойност 7500 лева отпуснати от общинското предприятие. На 26 февруари завърши монтирането на информационното LED-табло. То бе изградено от телекомуникационния оператор „Нетуоркс България“. Очаква се и изграждането на кабинки за журналисти и водещите на спортните и културни събития, които ще се провеждат на стадиона. Модернизация на стадиона (2016/2017) За сезон 2016/2017 отбора на Дунав Русе се класира за елитния ешелон. Поради изисквания към базата на „Драконите“ лицензионната комисия не разреши на отбора на играе домакинствата на своя стадион. Отбора трябваше да смени тревното покритие на стадион на и да сложи модерно осветление. Поради липса на пари в отбора, през юни тази година правителството отпусна допълнителни средства на ММС в размер на 3 млн. лв. за реконструкцията на градските стадиони в Русе и Горна Оряховица и стадион „Тича“ във Варна. На 18 октомври 2016 Започна ремонта на Градския стадион в Русе. Ремонта трябваше да приключи в едномесечен срок но поради забавяне заради лошите метеорологични условия ремонта се забави за пролетта. На 26 март 2017 тревата беше положена. На 8 април 2017 беше първият тест на осветлението на стадиона. На 28 април 2017 Дунав прие за първи път у дома си отбора на Локомотив Пловдив. Над 10 000 зрители гледаха на живо първото домакинство за сезона в Русе. Галерия Източници Външни препратки Български клубове – Стадион „Градски“
Gradski stadion Russe

Das Gradski-Stadion (bulgarisch Градски стадион, deutsch Städtisches Stadion) ist ein Fußballstadion mit Leichtathletikanlage in der bulgarischen Russe. Es wird hauptsächlich für Fußballspiele und Konzerte genutzt. Es ist das Heimstadion von FC Dunaw Russe und von Lokomotive Russe. Die Anlage hat eine Kapazität von 12.400 oder 19.960 oder 25.050 Zuschauern. Weblinks Einzelnachweise
Gradski stadion (Ruse)

Gradski stadion (Bulgarian: Градски стадион, lit. ''City Stadium'') is a multi-purpose stadium in Ruse, Bulgaria. It is used for football matches and concerts. It hosts the home games of Dunav Ruse and Lokomotiv Ruse. The stadium holds a capacity of 13,000 spectators, of which 2,000 places are designated for away fans. Renovations 2013 The stadium was renovated in early 2013, as navy-blue seats were put on the main seven sectors. In December, roof covers were added over the main stand. 2017 Following Dunav Ruse's promotion to Bulgarian First League in 2016, the stadium was renovated to meet the licensing criteria of the Bulgarian Football Union. A new drainage system and an automatic watering system were installed, the renovation also included replacing the grass surface of the stadium and constructing floodlights. On the 24th of April, the Bulgarian Football Union licensed the stadium. Prior to the event, Dunav played their home matches on Ludogorets Arena in Razgrad. References
Gradski Stadium (Ruse)

El Estadio Gradski (en búlgaro: Стадион Градски) es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Ruse, Bulgaria. El estadio es utilizado principalmente para la práctica del fútbol y pruebas de atletismo, y es el estadio del FC Dunav Ruse club de la Primera Liga de Bulgaria. En 2012 se modernizó la pista de atletismo y todas las instalaciones para competiciones deportivas fueron reemplazadas por otras nuevas. El proyecto fue realizado por el Ministerio de Educación Física y Deportes y el Municipio de Ruse.​ En 2017 debido al ascenso del Dunav Ruse a la máxima categoría del fútbol búlgaro se tuvo que cambiar la cubierta de hierba en la cancha, se instaló un nuevo sistema de iluminación y mejoramiento de las tribunas. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Bulgaria Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Gradski Stadium. Imágenes del estadio
Ludogorec Arena

Ludogorec Arena (bulharsky Лудогорец Арена) je fotbalový stadion v bulharském městě Razgrad, který je domovem klubu PFK Ludogorec Razgrad. Kapacita je 8 000 míst k sezení, jiný zdroj uvádí 6 500 míst. Osvětlení stadionu je 1 400 luxů, otevřen byl 21. září 2011. Odkazy Reference Související články Seznam největších evropských stadionů podle kapacity Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ludogorec Arena na Wikimedia Commons Info o stadionu na oficiálních stránkách PFK Ludogorec Razgrad (bulharsky)