NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Helige Alexander Nevskijs katedral, Sofia

Helige Alexander Nevskijs katedral (bulgariska: Храм-паметник Свети Александър Невски; tr: Chram-pametnik Sveti Aleksandăr Nevski; kyrkslaviska: Хра́мъ-памѧтникъ А҆леѯа́ндра Невского) är en bulgarisk-ortodox katedral, belägen i den centrala delen av Bulgariens huvudstad Sofia. Katedralen är helgad åt det ryska helgonet Helige Alexander Nevskij och de ryska soldaterna som stupade i det Rysk-turkiska kriget (1877–1878). Den är en av de största östortodoxa kyrkorna i världen och är säte för Bulgarisk-ortodoxa kyrkans patriark.[källa behövs] Historik Den ursprungliga ritningen av katedralen gjordes av den ryske arkitekten Bogomolov och det sista av arkitekt A. Pomerantsev. Det senare projektet skiljer sig från det föregående. Grundstenen till katedralen lades den 19 februari 1882. Katedralen stod färdig år 1912 och invigdes år 1924. Katedralen Exteriör Katedralen är uppförd i nybysantisk stil. Katedralens exteriör är 72 meter lång, 55 meter bred och 50,52 meter hög. Byggnadens entré har tre dörrar och ytan är 3170 kvadratmeter. På klocktornets västra sida finns en mosaik föreställande Alexander Nevskij, som tillverkades av den bulgariske målaren Anton Mitov. Interiör och inventarier Byggnaden rymmer över 5 000 personer. Byggnaden har 12 klockor, vars totala vikt är cirka 25 ton. Den största väger 11 758 kilo, diametern 2,70 meter och höjden 2,80 meter. Den andra väger 6002 kilo och den minsta 10 kilo. Den stora klockan kan höras 30 kilometer därifrån. De största klockorna har ikoner som föreställer bland annat Jesus Kristus, Jungfru Maria (Guds Moder), Helige Alexander Nevskij, Helige Kyrillos och Helige Methodios. Bilder Se även Östortodoxa kyrkan i Bulgarien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Alexander Nevskijs katedral, Sofia. Webbplats: English (cathedral.bg)
Георги Бенковски (стадион, Пазарджик)

„Георги Бенковски“ е многофункционален стадион в Пазарджик. Понастоящем е клубен стадион на ПФК „Хебър“ (Пазарджик) и на него се играе предимно футбол. Завършен е през 1989 г. Тогава се нарича стадион „Септември“ и е с капацитет 13 128 седящи места. Открит е на 26 март същата година с мача „Хебър“ – „Янтра“ (Габрово) 1:0, на който са присъстват 15 000 зрители. На 30 юли 1991 г. стадионът е преименуван на „Георги Бенковски“, което име носи до днес. На този стадион са играни 3 сезона в А група. Има модерни съблекални, зала за пресконференции, 2 покрити скамейки за журналисти и гости, съдийска стая; отговаря на всички изисквания за провеждане на футболни срещи. Стадион „Георги Бенковски“ се намира в северозападната част на Пазарджик, вляво на излаза от града към автомагистрала „Тракия“ в парк „Стадиона“, където са също старият стадион „Любен Шкодров“ и помощното игрище „Стрелбище“. На мястото на днешния стадион е било първоначално помощното игрище „Септември“. Наблизо е и старото игрище „Бенковски“ на Спортен клуб „Бенковски“. Източници Външни препратки Български клубове // Стадиони в България // Стадион "Георги Бенковски" - в гр. Пазарджик
Stadion Georgi Benkovski

Stadion Georgi Benkovski (Bulgarian: Стадион "Георги Бенковски") is a multi-use stadium in Pazardzhik, Bulgaria. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of FC Hebar Pazardzhik. The stadium holds around 13 thousand people. History The fourth pitch was completed in 1989. It was then called the Septemvri Stadium and had a seating capacity of 12,000. It was inaugurated that year on 26 March with the match FC Hebar - FC Yantra 1:0, attended by 15 000 spectators. On 30 July 1991 the stadium was renamed "Georgi Benkovski", whose name it still bears today. This is the current stadium of FC Hebar. The three seasons in ''A'' Football Group were played in this stadium. It has modern changing rooms, a press conference hall, two covered benches for journalists and guests, a referee's room and meets all the requirements for holding football matches. References
Estadio Georgi Benkovski

El Estadio Georgi Benkovski ( en búlgaro : Стадион "Георги Бенковски" ) es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Pazardzhik, Bulgaria. Actualmente se utiliza principalmente para partidos de fútbol y es el estadio del FC Hebar Pazardzhik. Tiene capacidad para unas 13 000 personas. Historia El cuarto campo se completó en 1989. En aquel entonces se llamaba Estadio Septemvri y tenía un aforo de 12 000 espectadores. Se inauguró ese mismo año el 26 de marzo con el partido FC Hebar - FC Yantra Gabrovo, que ganó el Hebar por 1:0, al que asistieron 15 000 espectadores. El 30 de julio de 1991, el estadio pasó a llamarse "Georgi Benkovski", nombre que aún conserva. Este es el estadio actual del FC Hebar Pazardzhik. En este estadio se disputaron las tres temporadas del Grupo A de Fútbol. Cuenta con vestuarios modernos, sala de prensa, dos bancos cubiertos para periodistas e invitados, sala de árbitros y cumple con todos los requisitos para la celebración de partidos de fútbol.​​ Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Bulgaria Referencias
Stadion Georgiego Benkowskiego w Pazardżiku

Stadion Georgiego Benkowskiego – stadion sportowy w Pazardżiku, w Bułgarii. Został otwarty w 1989 roku. Może pomieścić 13 128 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu Hebyr Pazardżik. Obiekt nosi imię Georgiego Benkowskiego. Przypisy
Христо Ботев (стадион, Габрово)

Стадион „Христо Ботев“, Габрово е спортно съоръжение с капацитет 12 000 седящи места. Намира се в южната част на града. В непосредствена близост има футболно игрище с изкуствена настилка, спортно хале, и тенис кортове. На него играе мачовете си представителният отбор на ФК „Янтра“. През 1990 г. на него се играе финалът за националната купа по футбол, спечелена от ФК „Сливен“ след победа с 2:0 над ПФК ЦСКА (София). Източници Външни препратки Български клубове – Стадион „Христо Ботев“
Stadion Hristo Botev (Gabrovo)

Stadion Hristo Botev (Bulgarian: Стадион „Христо Ботев“, English: 'Hristo Botev Stadium') is a multi-purpose stadium in Gabrovo, Bulgaria. This 12,000 seat stadium is currently used for football matches and is the home ground of FC Yantra. Some interesting concerts took place at the stadium in 1988 - Uriah Heep, 2002 - t.A.T.u. The stadium hosted the 1990 Final match of Bulgarian Football Cup between FC Sliven and CSKA Sofia which was won 2-0 by Sliven. Every summer since 2004, the stadium is a host to a football tournament titled "Kamenitza fan cup" Other Pictures References
Stadion Christa Botewa w Gabrowie

Stadion Christa Botewa – wielofunkcyjny stadion o pojemności 14 000 widzów, znajdujący się w Gabrowie. Swoje mecze rozgrywa na nim drużyna piłkarska FC Yantra Gabrowo. Na tym stadionie odbyły się koncerty takich gwiazd jak: Metallica, Nirvana, Uriah Heep czy Tatu Linki zewnętrzne World Stadium - Stadiums in Bulgaria, worldstadiums.com
Панайот Волов (стадион)

„Панайот Волов“ е клубният стадион на ПФК „Панайот Волов“ в Шумен. Той се намира на около 1 километър от централната част на Шумен и е лесно достъпен по булевард „Симеон Велики“, една от основните пътни артерии в града. Стадионът е с капацитет 24 390 места, от които 21 765 са седящи. В последните години състоянието на съоръжението се е влошило значително, и поради тази причина по време на мачове за публиката са отворени само секторите 'А' и 'В', както и малкия сектор за гости. По този начин реалният капацитет на стадиона намалява до около 12 000 души. „Панайот Волов“ е домакин и на няколко концерта всяко лято, като за целта се използва 'английският' сектор 'Б', който може да събере близо 10 000 души. През 80-те и 90-те години на миналия век стадионът е побирал дори 30 хиляди души. Външни препратки Български клубове – Стадион „Панайот Волов“
Stadion Panajota Wołowa w Szumenie

Stadion Panajota Wołowa – wielofunkcyjny stadion w Szumenie, w Bułgarii. Obiekt może pomieścić 24 390 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu FK Szumen 2010. Obiekt nosi imię Panajota Wołowa. Przypisy
Stadion Iskar

Iskar Stadium is a multi-use all-seater stadium in Samokov, Bulgaria, named after the Iskar River. It is currently used for football matches and is the home ground of PFC Rilski Sportist and has a 6,800 capacity. It is located in the southwestern part of Samokov near the biggest park of the city, Gradski, just off the 82 main road to the ski resort Borovets. The best attendance was on 22 October 2002 – a match between PFC Rilski Sportist (ПФК Рилски спортист Самоков) and PFC Levski Sofia (ПФК Левски София), with 6,800 spectators. History Construction for the stadium began in 1950 and it opened 20 July, 1952, with a football match. It was named after Петър Есов (Petar Esov) until the 1990s when it was renamed Iskar. The stadium was used for athletics competitions. Concert venue The stadium has hosted concerts. References
Stadion Iskyr w Samokowie

Stadion Iskyr (bułg. Стадион Искър) – wielofunkcyjny stadion w Samokowie, w Bułgarii. Został otwarty 20 lipca 1952 roku. Może pomieścić 6800 widzów. Swoje spotkania na stadionie rozgrywają piłkarze klubu Riłski Sportist Samokow. Stadion został wybudowany w latach 1950–1952 w miejscu dawnego toru żużlowego, na którym często organizowane były wyścigi kolarskie. Otwarcie obiektu miało miejsce 20 lipca 1952 roku, a na inaugurację miejscowa drużyna przegrała z Udarnikiem Sofia 0:6. Od lat 90. XX wieku stadion nosi nazwę Iskyr, wcześniej był nazwany imieniem Petyra Esowa. Przypisy
Дренето

Дренето е защитена местност в община Ботевград в землището на село Литаково. Под името „Дренето“ са обединени местностите „Дренето“, „Бабанова курия“, „Шавара“ и „Драганова орница“. Защитената територия е създадена със Заповед 779/19.10.1979 г. на Комитета за опазване на природната среда. Територията е с обща площ 33 хектара. При обявяване на местността за защитена територия тя е била в по-голямата си част мочурлива. Днес, предвид промените в климата, местността е засушена и се полагат сериозни грижи за нейното опазване и съхранение. Забранени са ловуването, отсичането на дървета и строителството. Флора и фауна Местността включва естествени ливади, сред които има стари дъбови дървета, по които гнездят сиви чапли и бели щъркели. Тревистата растителност е от низинни сенокосни ливади, в които участват видовете сеноклас и козя брада. Заедно с тях се срещат лапад, широколистен папур, дребна водна леща, триделна водна леща, катушка, жаблекова лаваница, влакнеста върбовка, блатно еньовче, лютиче, жълтурче, горска майка, влакнеста теменуга, петнист змиярник, камшик, градско омайниче, къпина, ленивче, жълтица, орехче, паричка, изящно великденче, змийско мляко. От дървесните и храстовите видове се срещат: орех, черна елша, бяла върба, черен бъз, акация, полски бряст, трънка и 11 стари дъбови дървета, на около 500 години. Гръбначната фауна е представена от планинска водна жаба, обикновен тритон, дългоопашат синигер, сива овесарка, сива врана, бял щъркел, испанско врабче, обикновен мишелов, черношипа ветрушка, а от безгръбначните в блатата има водни кончета и воден скорпион. По данни от 1977 г. върху дърветата има 12 гнезда на чапли и 11 на щъркели. В края на 1999 г. общият брой гнезда е 22. Фотоалбум Източници
Dreneto

Dreneto (Bulgarian: Дренето) is a protected area in the western Balkan Mountains of Bulgaria. It is located in Botevgrad Municipality in the land of the village of Litakovo. Under the name "Dreneto" are united the following localities: "Dreneto", "Babanova Curia", "Shavara" and "Draganova ornitsa". The protected area was established on 19 October 1979 by the Committee for the Protection of the Natural Environment. Dreneto has a total area of 33 hectares. When the site was declared a protected area, it was mostly marshland. Nowadays, due to climate changes, the site is drying out and serious care is taken for its protection and conservation. Hunting, logging and construction are prohibited. Ecology The protected area includes natural meadows and old-growth oak forests which provide nesting ground for gray herons and white storks. The grassland is from the lowland grassland meadows type and include herbaceous plants such as docks (Rumex), reedmace (Typha), duckweed (Lemnoideae), etc. Among the tree and shrub species that can be found in Dreneto are common walnut (Juglans regia), European alder (Alnus glutinosa), white willow (Salix alba), field elm (Ulmus minor), European elder (Sambucus nigra), etc. There are 11 oak trees that are about 500 years old. Among the most common vertebrates are: long-tailed tit, corn bunting, hooded crow, white stork, Spanish sparrow, common buzzard, common kestrel, common frog, smooth newt. The marshlands are home to invertebrates, such as water scorpions (Nepa cinerea) and several dragonfly species (Odonata). References
Дренето

Дренето (болг. Дренето) — природоохоронна територія в західних Балканських горах у Болгарії. Розташована в муніципалітеті Ботевград на землях села Литаково. Назва «Дренето» охоплює такі місцевості: Дренето, Бабанова Курія, Шавара і Дараганова орниця. Заповідну зону утворено 19 жовтня 1979 року Комітетом з охорони навколишнього природного середовища. Загальна площа Дренето 33 га. Природоохоронна територія включає природні луки і вікові дубові ліси, які є місцем гніздування сірих чапель і білих лелек. Серед трав'янистих рослин на рівнинних сінокосних луках зустрічаються щавель (Rumex), рогіз (Typha), ряска (Lemnoideae) та інші. Серед дерев і чагарників, які можна знайти в Дренето, найпоширеніші волоський горіх (Juglans regia), вільха чорна (Alnus glutinosa), верба біла (Salix alba), в'яз польовий (Ulmus minor), бузина чорна (Sambucus nigra) тощо. Є 11 дубів, яким близько 500 років. З хребетних найчастіше зустрічаються: довгохвоста синиця, просянка, сіра ворона, білий лелека, горобець чорногрудий, канюк звичайний, боривітер звичайний, трав'яна жаба, тритон звичайний. У болоті мешкають безхребетні тварини, такі як водяні скорпіони (Nepa cinerea) і кілька видів бабок (Odonata). На момент оголошення місцевості природоохоронною, це були в основному болота. В даний час, через кліматичні зміни, місцевість пересихає і вимагає серйозного піклування для її збереження та охорони. Полювання, лісозаготівлі, будівництво заборонено. Галерея Примітки
Tatul Sanctuary

Tatul Sanctuary (Bulgarian: Светилище Татул) is located 15 km (9.32 miles) east of the town of Momchilgrad near the village of Tatul, southern Bulgaria. This Thracian structure is also known as Orpheus' Sanctuary and dates back to the 5th - 4th centuries BC. It is considered to be the second most significant megalithic structure in eastern Rhodope Mountains. Scientists believe this structure was dedicated to Orpheus, while many legends proclaim that he is buried there. History and Findings After discovery, the Thracian sanctuary at Tatul quickly became recognized as a significant cultural and historical center for not only Tatul, but Bulgaria as a whole. The earliest settlement at the site is estimated to date back to 4000 BC. Excavations have unearthed approximately 30 clay altars among other historical artifacts from the 19th and 18th centuries BC; among these was an Iron Age idol, suggesting that the sanctuary was still in use up to 1200BC - 550BC. Additionally, the stone wall constructed around the hill is presumed to have taken place between the 4th and 1st centuries BC, further suggesting use up to this point. Further development of the site included additional structures from the 2nd to 3rd centuries AD. However, with the Christianization of the Rhodopes in the late 4th to early 5th centuries, a defensive tower was constructed and the purpose of the complex shifted from a place of worship and became the private estate for a local ruler. References
Телевизионна кула София

42.676756, 23.341764 Телевизионна кула „София“ е главната телевизионна кула в България. Намира се в Борисовата градина в София на кръстовището на бул. „Драган Цанков“ и бул. „Пейо Яворов“. Висока е 106 метра, като е сред най-високите сгради в България. Архитект на кулата е Любен Попдонев. Строежът на сградата започва през декември 1958 г., а кулата е открита официално на 26 декември 1959 г. Тя има 14 етажа и 3 платформи. Намира се на 595 метра надморска височина. От 1985 г. за предаване на радио и телевизионни сигнали се използва основно Тв кула „Копитото“, а старата ТВ кула се използва най-вече за предаването на някои частни радиостанции. Вижте също Копитото (телевизионна кула) Външни препратки Информация за Тв кула София Снимки и описание на кулата
Borisova Gradina TV Tower

The Borisova Gradina TV Tower, or the Old TV Tower, is a 106-metre-tall (348 ft) TV tower (including the aerial) in the garden Borisova gradina in Sofia, the capital of Bulgaria. It is known as the tower used for the first Bulgarian National Television broadcasts in 1959. History The tower was designed by architect Lyuben Podponev, engineer A. Voynov and technologist Georgi Kopkanov. Construction began in December 1958 and the tower was officially opened on 26 December 1959. Its typical floor has an area of 144 square metres (1,550 sq ft), there are 14 floors and three platforms. It is located at 42°40′36″N 23°20′31″E, at 595 metres (1,952 ft) above sea level. In 1962 the Borisova Gradina TV Tower was the place from which the first Bulgarian VHF radio broadcast (of the Bulgarian National Radio's Programme 1) was realized. Programme 2 of the BNR's broadcasting began in 1965, and Programme 3's in 1971. BNT's Kanal 1 transmitter was replaced with a more modern conforming to the OIRT colour television requirements in January 1972, and the broadcasting of Efir 2 began in 1975. Since 1985 the newer Vitosha Mountain TV Tower has been the main facility for broadcasting television and the programs of the Bulgarian National Radio in and around Sofia. The Old TV Tower broadcasts private radio stations as well as DVB-T terrestrial television. References "Radio and television in Sofia" (in Bulgarian). Predavatel. Retrieved 2006-08-27. See also List of tallest structures in Bulgaria List of tallest towers External links Old Sofia TV Tower at Structurae
Евхаристински манастир (София)

Манастирът „Сестри евхаристинки“ е действащ католически манастир и дом на сестрите евхаристинки. Той е разположен в квартал „Овча купел“ в град София и се намира до сградата на Нов български университет. История Монашеската общност, посветена на Светата евхаристия (причастие), известна като Общност на сестрите евхаристинки е основана в Егейска Македония през 1889 г. Общността работи в сферата на благотворителността и просветната дейност. След Първата световна война общността се премества в София и през 20-те години на XX век основава манастир в района на църквата „Свети Франциск“. До 1948 г. към манастира има сиропиталище „Княгиня Евдокия“ за около 100 момичета. През 1962 г. е отнета сградата на манастира и сестрите са настанени в малка къща съседна на църквата „Свети Франциск“. През 30-те години Апостолическият делегат в България Анджело Ронкали закупува място в Овча купел с цел построяване на храм на общност на сестрите, но настъпилите политически промени в България през 40-те години не позволяват това да се реализира. Имотът е национализиран и върху него е построено бившето АОНСУ. В края на XX век земята е реституирана на църквата и върху нея започва изграждането на нов манастирски комплекс на общност „Сестри евхаристинки“, със средства от дарения от други манастири в Европа и местни благодетели. В манастира е установено Генералното управление на монашеската общност за всички сестри от България и Република Македония. Към манастира работи медицински център „Йоан Павел Втори“, който разполага с клинична лаборатория и център за социално слаби. През 2001 г. започва изграждането на храм към манастирския комплекс. През октомври 2005 г. храмът Свети Йоан XXIII е осветен. Параклис „Свети Йосиф“ Параклисът „Свети Йосиф“ се намира в сградата със спалните помещения на манастира. Празник – 26 декември. Източници
Боянско езеро

Боянското езеро е изкуствено езеро във Витоша. Намира се на 1,5 km югоизточно от софийския квартал Бояна. Езерото е създадено при построяването на Витошкия водопровод на София през 1906 г. Преди това е блато. В езерото се срещат кафява крастава жаба, голяма водна жаба, малък и голям гребенест тритон. В близост до Боянското езеро се намира Боянският водопад. Други На Боянското езеро е наречена улица в квартал „Бояна“ в София (Карта). Източници Вижте също Боянска река Боянски водопад
Boyana Lake

Boyana Lake is an artificial lake in Vitosha mountain near the capital of Bulgaria - Sofia. It is located 1.5 km Southeast from Sofia's Boyana neighborhood. Initially the boyana lake was a pond. It was later transformed into a lake with the establishment of the Vitosha aqueduct over Sofia in 1906. In the Vitosha lake you can find true toads from the family Bufonidae, true frogs from the family Ranidae, and Northern crested newts, a type of Salamandridae. The lake has an area of approximately 2000 square meters, and is located at 1027 meters altitude above sea level. Location The Boyana lake can be reached within 40 minutes of hiking with average speed from the Boyana district of Sofia. There are two trails from the lake, leading to Boyana waterfall and Boyana church. There is another trail leading to Suhi Vrah, a peak in Vitosha mountain at an altitude of 1700 meters. The Boyana Lake is situated in the beginning of Vitosha Natural Park, a protected area in Vitosha mountain. The Lake has been announced as part of the European Natural Heritage in Bulgaria. References
Пожар на складе боеприпасов в Челопечене

Пожар на складе боеприпасов в Челопечене — техногенная катастрофа, случившаяся 3 июля 2008 года на территории базы по утилизации боеприпасов министерства обороны Болгарии на окраине Софии. История Взрыв склада, на котором находилось 1453 тонны предназначенных к утилизации боеприпасов произошёл в 6 часов 30 минут утра 3 июля 2008 года, пожар и детонация продолжались более суток. После окончания детонации боеприпасов и тушения пожара местность в радиусе 9 км вокруг склада была оцеплена. Последние остаточные взрывы боеприпасов произошли вечером 5 июля 2008 года. В результате инцидента пострадали 2200 объектов (училище, жилые дома, хозяйственные помещения и др.) на территории города Софии и Софийской общины, общий ущерб составил около 7,5 млн. левов. Кроме того, по решению комиссии министерства сельского хозяйства Болгарии ещё 61 тыс. левов из средств государственного бюджета было выплачено местным жителям в качестве компенсации за уничтоженные посевы сельскохозяйственных культур. В ходе служебной проверки обстоятельств происшедшего было установлено, что склад охраняли два охранника МОБА ЕООД (ведомственная охрана министерства обороны Болгарии, сотрудники которой являются гражданскими лицами). 17 июля 2008 года командиру воинской части было предъявлено обвинение в хищении государственного имущества в особо крупных размерах (при продаже в 2005 - 2007 гг. цветных металлов), в декабре 2008 года ему было предъявлено обвинение в совершении других должностных преступлений. Очистка местности от взрывоопасных предметов на поверхности земли (без проверки водоёмов) была завершена 26 мая 2010, в ней участвовали 60 человек (в основном, сапёры) и 12 единиц техники. Боеприпасы калибром менее 30 мм уничтожали на месте, боеприпасы калибром свыше 100 мм вывозили для взрыва на полигон Сливница. Общая стоимость работ составила 255 тыс. левов. 14 октября 2011 года с площадки, на которую свозили для уничтожения невзорвавшиеся боеприпасы, были похищены 14 кумулятивных 85-мм снарядов, 21 октября 2011 похитители снарядов были задержаны. 25 июля 2012 года операция по очистке местности была официально завершена: в общей сложности, было проверено 33 тыс. м² территории и 220 тыс. м² водоёмов, собрано свыше 130 тыс. шт. невзорвавшихся боеприпасов и свыше 70 тонн металлолома от сдетонировавших боеприпасов. В ходе расследования были проведены 12 экспертиз и опрошены 140 свидетелей. 13 марта 2014 года Софийский военно-окружной суд вынес решение, что командир воинской части майор Мирослав Тошев Митов и два других офицера болгарской армии виновны в должностном преступлении (нарушении правил хранения взрывчатых веществ при утилизации боеприпасов), что привело к взрыву 3 июля 2008 года. Примечания