Шахбединова Имарет джамия

Шахбединовата Имарет джамия (на турски: Şahabettin İmaret Camii) е действащ мюсюлмански храм в Мараша, Пловдив, България. Джамията е изградена през 1444/1445 година от румелийския бейлербей Шахбедин паша на десния бряг на река Марица, в близост до Моста на Лала Шахин (който е бил разположен приблизително на мястото на днешния Пешеходен мост). Според Богдан Филов тя „принадлежи към най-хубавите и интересни турски постройки в България“. Любен Каравелов разказва, че сградата ѝ е бивша християнска черква. Високо над входа по-рано е стояла плоча (сега свалена и счупена), на която на арабски език пише: Цифровото съответствие на арабските букви в израза „да се приеме старото благодеятелство“ е общо 848. Тази година в мюсюлманския календар отговаря на 1444-1445 от Рождество Христово. Според Григор Бойков джамията е строена през 1444 г. (преди Мурад II да се оттегли от престола), а според Ибрахим Татарлъ – през 1445 г. (след Варненската битка и последвалата я изключително студена зима). Два по-късни османски надписа съобщават за ремонт на джамията по времето на Махмуд II и за направена в преддверието ѝ чешма. През 1965-1976 г. сградата е основно реставрирана от Националния институт за паметниците на културата под ръководството на архитект Никола Мушанов. От 1992 г. тя отново е действащ молитвен дом. Зданието е планирано във формата на буква Т, обърната с водоравната си част на юг. Цялата дължина на северната му фасада е заета от открито преддверие с 5 островърхи арки. Описаното от Евлия Челеби като „високо и безподобно“ минаре има зигзаговидна тухлена зидария. Отвътре стените са били украсявани с орнаментална стенопис трикратно: през XV, XVIII и XIX век. На места в най-старата стенна мазилка са били врязани рисунки-графити – много от тях с изображения на кораби. Централният кораб е квадратен, с носен от осмостенен барабан широк купол. Двете по-малки странични помещения са също квадратни и засводени с кубета. Отначало те са били отоплени (запазени са следи от комини) и отделени от молитвената зала чрез вътрешни стени (съборени вероятно през XVI в.), понеже са служили като завие (приют за странстващи дервиши). В двора на джамията има тюрбе, в което е погребан Шахбедин паша. Редом с тези две сгради той издигнал още хан (страноприемница), имарет (кухня за бедни), хамам (баня), мектеб и медресе (училища). Имаретът („твърде внушителна постройка, на два етажа, в правоъгълна форма“) е съборен през 1896-1897 г. От 1879 до 1885 г. в сградата на банята (Хюнкяр хамам) заседава източнорумелийското Областно събрание. Тя е разрушена през 1923 г. и заменена с доходно здание на Зографския манастир (1931). Ханът, познат под името „Панаир хан“, е сринат към 1983 г. На негово място сега има паркинг за леки коли. Основаният от Шахбедин вакъф се издържал от наема на голям брой къщи и магазини в Одрин и Малгара, от данъците на пет турски села край Малгара и на селата Куклен, Воден (днес квартал на Асеновград), Aврово и Ново село, както и от две големи оризища. През 1528-1529 г. общият доход от тях възлизал на 179 987 акчета. Джамията дължи името си на свързания с нея имарет. В течение на повече от четири века там „ежедневно раздавали топла храна и хляб на бедните, от каквато и да са вяра“. Изследвания Рудлоф-Хиле, Г., Рудлоф, О. Град Пловдив и неговите сгради. – Известия на Българския археологически институт, 8, 1934, 390-393, 419-421 Ayverdi, E. H. Osmanlı miʿmârîsinde Çelebi ve II. Sultan Murad devri, 806-855 (1403-1451). Istanbul, 1972, 479-485 Овчаров, Н. Рисунките-графити от „Имарет джамия“ в Пловдив като извор за историята на Средиземноморието през XV век. С., 1987 [Разкопки и проучвания, кн. 18] Татарлъ, И. Турски култови сгради и надписи в България. С., 2003, 10-11, 34-42, 116 Борисов, Д. Вакъфската институция в Родопите XV-XVII в. Пловдив, 2008, 164-182 Kiel, M. The Incorporation of the Balkans into the Ottoman Empire, 1353–1453. – In: The Cambridge History of Turkey. T. 1 (ed. K. Fleet). Cambridge, 2009, 185-188 Бойков, Г. The Waqf and the Complex of Şihabeddin Paşa in Filibe. – In: Balkanlarda Osmanlı Vakıfları ve Eserleri Sempozyumu, İstnbul-Edirne 9-11 Mayıs 2012 (ed. Burhan Ersoy). Ankara, 2012, 181-190 Бойков, Г. „Османизацията“ на Пловдив (Филибе) през ХV в.: население, градоустройство и архитектура. – Годишник на Регионален исторически музей Пловдив, 8, 2012, 55-62 Chardakliyska, E. The Muradiye and Imaret Mosques in the Context of Early Ottoman Filibe Архив на оригинала от 2016-08-07 в Wayback Machine.. M.A. thesis, American University in Cairo, 2015 Миков, Л. Джумая джамия и Имарет джамия в Пловдив: история, специфика и съвременно състояние. С., 2018 Външни препратки Фотографии на джамията от 1972 г. Бележки