NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tračanska grobnica u Sveštarima

Tračanska grobnica u Sveštarima (bugarski: Свещарската гробница) se nalazi 2.5 km jugozapadno od sela Sveštari, u bugarskoj oblasti Razgrad, koja se nalazi 42 km sjeveroistočno od grada Razgrada. God. 1982., otkriven je tračanski tumul (grobni humak) iz 3. stoljeća pr. Kr. koji predstavlja osnovne građevinske principe tračanskih kultnih građevina. Njegovi ukrasi se smatraju jedinstvenima s višebojnim karijatidama u obliku ljudi-biljaka i s oslikanim zidnim slikama. Deset ženskih figura, isklesanih u visokom reljefu na zidovima središnje prostorije i ukrasi na luneti bačvasto nadsvođene komore su jedini takve vrste u cijeloj Trakiji. Ona je sjajan prikaz kulture tračanskog plemena Geta koji su bili u kontaktima s Grcima i Hiperborejcima. Čak se pretpostavljalo da je grobnica dio izgubljenog Getijskog grada Helisa. Izvori Alexander Fol, M. Čičikova, T. Ivanov, T. Teofilov: Tračanska grobnica kod sela Sveštari, Sofija, 1986. Alexander Fol: "Die thrakische Orphik oder Zwei Wege zur Unsterblichkeit", u Die Thraker. Das goldene Reich des Orpheus, Ausstellung 23. lipnja do 28. studenog 2004., Kunst- und Ausstellungshalle der Bundesrepublik Deutschland. Philipp von Zabern, Mainz, str. 177. – 186. Vanjske poveznice Službena stranica Grobnice u Sveštarima Ostali projekti
Szvestari trák síremléke

Szvestari trák síremléke 2,5 km-re délre található Szvestari falutól, 42 km-re északkeletre Razgradtól, Bulgária északkeleti részén. A sír a Kr. e. 3. századból való. 1982-ben tárták fel. Nagyon különlegesek az itt látható félig ember, félig növény kariatida alakok. A sír keletkezése valószínűleg a dákokhoz vagy a gétákhoz köthető. Szvestari trák síremléke 1985 óta tartozik a világörökségek közé. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Thrakergrab von Sweschtari című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Tomba trace di Sveštari

La Tomba trace di Sveštari (in bulgaro Свещарска гробница?, Sveštarka grobnica) è una sepoltura di epoca trace che si trova nei pressi del villaggio di Sveštari, nel comune di Isperih, nella regione di Razgrad, nel nordest della Bulgaria. La tomba, del III secolo a.C., venne scoperta nel 1982, e rispecchia i fondamentali principi strutturali degli edifici di culto traci. La decorazione architettonica della tomba è considerata unica, con cariatidi policrome per metà umane e per metà vegetali, oltre a murali dipinti. Dieci figure femminili sono scolpite in altorilievo sui muri della camera centrale, mentre le decorazioni delle lunette della volta sono l'unico esempio di questo tipo trovato finora nel territorio abitato un tempo dai Traci. Si pensa che ciò sia il frutto della cultura dei Geti (conosciuti anche col nome di Daci), una popolazione trace che, secondo gli antichi geografi, fu in contatto col mondo ellenistico e quello, mitologico, iperboreo. Nel sito ci sono varie tombe, questa descritta per la bellezza e la particolarità delle decorazioni è particolarmente interessante per la tecnica costruttiva. Presenta una inusitata, per il periodo di costruzione, copertura a "volta". Di fatto un arco a tutto sesto continuo per l’intera lunghezza. Chi ha inventato l’arco? In quel periodo, III secolo avanti Cristo, gli Etruschi lo costruivano, Greci e Romani no. Tecnicamente l’arco trasforma la spinta verticale dovuta al peso della copertura in spinta orizzontale, in questo caso la spinta laterale alla base della volta era di fatto sostenuta dal terrapieno in cui è sepolta la tomba ma la volta ha sempre sostenuto il grande peso della terra posta sopra a formare il "tumulo". Altre camere a tumulo presenti nel nord Europa e in giro per il mondo sono coperte con il ”falso arco”: un incastro di pietre poste in obliquo a formare un V rovesciato ma che non opera la “trasformazione”, la spinta rimane verticale. Ed in effetti le altre tombe presenti nelle vicinanze di questa descritta, hanno copertura a “falso arco”. Nel 1985 la tomba tracia di Sveštari è stata inserita nell'elenco dei Patrimoni dell'umanità dell'UNESCO. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su tomba trace di Sveštari Collegamenti esterni (EN) Pagina del sito dell'UNESCO relativa alla tomba di Sveštari, su whc.unesco.org. Alcune foto della tomba, su picturesofbulgaria.com. URL consultato il 26 dicembre 2006 (archiviato dall'url originale il 4 gennaio 2007).
Thracisch graf van Svesjtari

Het Thracisch graf van Svesjtari (Bulgaars: Свещарска гробница, Svesjtarska grobnitsa) ligt 2,5 km buiten het dorpje Svesjtari in de Bulgaarse oblast Razgrad. Het graf uit de derde eeuw v. Chr. werd in 1982 ontdekt en bevat unieke, uit half-mens, half-plant bestaande kariatiden. Het graf behoort waarschijnlijk toe aan Dromichaetes, koning van de Getae, een Thracische stam. Afbeeldingen
Túmulo trácio de Svechtari

O túmulo trácio de Svechtari encontra-se a 2,5 km a sudoeste da povoação de Svechtari, Província de Razgrad, que se situa a 42 km a nordeste de Razgrad, na região nordeste da Bulgária. Esta túmulo trácio descoberto em 1982 pertence ao século III a.C. e reflete os princípios estruturais básicos correspondentes às construções religiosas trácias. A decoração arquitetônica da tumba é considerada única devido aos seus cariátides policromadas metade humanas, metade plantas e os seus murais pintados. Os alto-relevos das dez figuras femininas esculpidas nas paredes da recâmara central e os decorados da luneta na abóbada são os únicos exemplos deste tipo que se têm encontrado por enquanto em território trácio. O túmulo é um recordatório excepcional da cultura dos getas, uma tribo trácia que, segundo os geógrafos da Antiguidade, esteve em contato com as civilizações helenística e hiperbórea. Em 1985, a Unesco designou o túmulo trácio de Svechtari Patrimônio da Humanidade. Bibliografia Alexander Fol, M. Čičikova, T. Ivanov, T. Teofilov: The Thracian Tomb near the Village of Sveshtari, Sofia 1986. Alexander Fol : Die thrakische Orphik oder Zwei Wege zur Unsterblichkeit, in: Die Thraker. Das goldene Reich des Orpheus, 2004, Kunst- und Ausstellungshalle der Bundesrepublik Deutschland. Zabern, Mainz 2004, p. 177-186. Referências Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em castelhano cujo título é «Tumba tracia de Svechtari», especificamente desta versão. Ligações externas «Sítio oficial da tumba trácia de Svechtari». (em inglês)
Mormântul tracic de la Sveștari

Mormântul tracic de la Sveștari (în bulgară Свещарска гробница, Sveștarska grobnița) se află la 2,5 km sud-vest de satul Sveștari, regiunea Razgrad, aflat la 42 km nord-est de Razgrad, în nord-estul Bulgariei. Este posibil ca acesta să fie mormântul lui Dromihete (în greacă veche Δρομιχαίτης, transliterat: Dromihaites; c. 300 – c. 280 î.e.n.), rege al geților de pe ambele maluri ale Dunării inferioare (România și Bulgaria de astăzi) pe la 300 î.e.n., și ai soției sale, fiica regelui Lisimah (în greacă Λυσίμαχος, Lysimahos; c. 360 BC – 281 î.e.n.) care a fost general și diadoh („successor”) al lui Alexandru cel Mare. Date generale Vestigiile acestui oraș neobișnuit de mare, întins pe 140 coline, au fost descoperite în Sveštari în apropiere de Isperich (regiunea Razgrad în Bulgaria). Săpăturile arheologice în incinta sa au scos la lumina zilei atât monumente megalitice cât și vestigiile unei așezări inițial deschise, care a fost apoi fortificată și a cunoscut perioade de înflorire în a doua jumătate a mileniului I î.Hr. și în decursul secolelor al IV-lea și al III-lea î.Hr., pe vremea când era probabil capitala statului get, numindu-se Daosdava (daòi este denumirea de origine traco-frigiană pentru „lupi”). Celebre sunt picturile murale și reliefurile celor zece cariatide care împodobesc un mormânt din incinta metropolei, consacrate înfățișării celor zece trepte ale drumului spre nemurire (vezi formele tracice ale orfismului). Acest mormânt este impresionant și prin dimensiuni: cripta are o înălțime de 4,45 m și o lungime de 3,92 m. Cariatidele sunt, conform orfismului tracic, organizate într-un grup de patru, care „susține” arhitrava, și două grupuri de câte trei, care împodobesc laturile încăperii. Picturile, rămase neterminate, o înfățișează pe Zeița Mamă, asistată de patru purtătoare de daruri și cununi, învestind pe cavalerul-rege trac cu puterea asupra lumii. Acest monument a fost inclus în 1985 în lista de locuri din patrimoniul mondial a UNESCO. În necropolele din Daosdava s-au găsit numeroase morminte de câini, respectiv lupi, ceea ce ar explica numele metropolei cu o venerare sau cel puțin cu un anumit rol al acestor animale în riturile daco-geților. Lupul era probabil animalul sacrificat în celebrările hierogamiei, reprezentându-l pe Helios-Apollo. Galerie de imagini Vezi și Locuri din patrimoniul mondial Mormântul tracic de la Aleksandrovo Mormântul tracic de la Kazanlak Referințe Bibliografie Alexander Fol, M. Čičikova, T. Ivanov, T. Teofilov: The Thracian Tomb near the Village of Sveshtari, Sofia 1986. Alexander Fol: Die thrakische Orphik oder Zwei Wege zur Unsterblichkeit, în: Die Thraker. Das goldene Reich des Orpheus, Ausstellung 23. Juli bis 28. November 2004, Kunst- und Ausstellungshalle der Bundesrepublik Deutschland. Zabern, Mainz 2004, p. 177-186, despre Daosdava p. 183. Sorin Olteanu, Linguae Thraco-Daco-Moesorum Legături externe en Site oficial al mormântului de la Sveștari
Фракийская гробница в Свештарах

Фракийская гробница — расположена в 2,5 км к юго-западу от села Свештари в северо-восточной части Болгарии. Открыта гробница в 1982 году при раскопках городища. Датируется III веком до н. э. Сооружалась, предположительно, для фракийского правителя племени гетов и его супруги. Архитектурный декор мавзолея считается уникальным — на стенах многоцветные растительные рисунки и причудливых форм кариатиды. Десять женских фигур, вырезанных на стенах центральной погребальной камеры, уникальны и никогда не встречались во фракийских землях. Они являются свидетельством контактов фракийцев с древними эллинами. По костям, разбросанным в мавзолее, восстановлены скелеты молодой женщины и двух мужчин — молодого и пожилого. Третья, боковая комната гробницы, предназначенная для хранения даров, оказалась пуста. Считается, что мавзолей был разграблен. Однако неизвестно, когда и почему грабители, вынеся сокровища, зацементировали за собой вход в гробницу. В строительстве гробницы применена характерная для фракийцев «сухая» кладка, без каких-либо скрепляющих растворов, причём известняковые плиты подогнаны столь плотно, что в щель не пролезает лезвие ножа. В радиусе 2 километров найдено ещё 26 курганов разных размеров и весь этот район объявлен археологическим заповедником. Ссылки Статья в журнале «Вокруг Света» На Викискладе есть медиафайлы по теме Фракийская гробница в Свештарах
Sveštarska grobnica

Sveštarska grobnica (bolgarsko Свещарска гробница, Sveštarska grobnica) je tračanska grobnica, ki stoji približno 2,5 km južno od vasi Sveštari v bolgarskem okraju Razgrad v severovzhodni Bolgariji. Opis Grobnica s tremi oboki iz 3. stoletja pr. n. št., ki so jo odkrili leta 1982 v eni od številnih getskih gomil, odraža temeljna strukturna načela tračanskih kultnih zgradb. V grobnici je edinstven arhitekturni dekor, ki je kombinacija pol človeških in pol rastlinskih kariatid in stenskih poslikav. V stenah osrednje pogrebne sobe je v visokem reliefu vklesanih deset ženskih figur, v obokani luneti pa je poslikava, ki je edini primer takšne poslikave na tračanskem ozemlju. V grobnici sta dva sarkofaga, v katerih sta bila domnevno pokopana tračanski plemič in njegova žena. Pred njima je stala kamnita pregrada v obliki vrat, ki je simbolizirala prehod iz tega sveta v onostranstvo. Pregrada je prestavljena v prostor pred grobnico. Sveštarska grobnica je izjemen spomenik kulture Getov, tračanskega ljudstva, ki je imelo po pisanju antičnih geografov stike tako s helenskim kot hiperborejskim svetom. Arheologi so leta 2012 v bližini vasi odkrili pomemben zaklad. V 150 okoliških grobovih iz 4. stoletja pr. n. št. so našli zlat prstan, 44 ženskih figur in 100 zlatih gumbov. Domneva se, da so grobovi spadali k starodavnemu getskemu mestu Helis, katerega ostanki so na griču nekaj kilometrov od Sveštarske grobnice. Sklic Vira Alexander Fol, M. Čičikova, T. Ivanov, T. Teofilov. The Thracian Tomb near the Village of Sveshtari. Sofija, 1986. Alexander Fol. Die thrakische Orphik oder Zwei Wege zur Unsterblichkeit. V Die Thraker. Das goldene Reich des Orpheus, Ausstellung 23. Juli bis 28. November 2004, Kunst- und Ausstellungshalle der Bundesrepublik Deutschland. Philipp von Zabern, Mainz 2004, str. 177-186. Zunanje povezave Unknown world of Getaes in Municipality of Isperih. Bulgarian archaeologists find golden treasures.
Трачка гробница у Свештарију

Трачка гробница у Свештарију налази се 2,5 km југозападно од села Свештари односно 42 километара североисточно од Разграда, у североисточној Бугарској. Откривена 1982. ова трачка гробница из 3. века п. н. е. одражава основне структуралне принципе трачких култних грађевина. Гроб има јединствени архитектонски декор, полихромне пола-човек, пола-биљка каријатиде и осликане мурале. Десет женских фигура је исклесано у дубоком рељефу на зидовима централне одаје и лунете као украси на своду су једини до сада пронађени примерци на трачкој земљи. То је значајан подсетник на културу Гета (такође познатих као Дачани), трачког народа који је био у додиру с хеленистичким и хиперборејским светом. Види још Списак места Светске баштине у Европи Спољашње везе Трачанско благо пронађено у Бугарској (Б92, 29. јун 2013)
Den thrakiska graven i Svesjtari

Den thrakiska graven i Svesjtari ligger 2,5 km sydväst om byn Svesjtari och 42 km nordost om Razgrad, i regionen Razgrad i nordöstra Bulgarien. Graven, som upptäcktes 1982, är byggd på 300-talet f.Kr. och avspeglar de grundläggande strukturprinciperna för thrakiska kultbyggnader. Graven har en unik arkitektonisk dekor, med mångfärgade karyatider (till hälften människor och till hälften växter) samt muralmålningar. De tio kvinnofigurerna som är ristade i hög relief på väggarna i den centrala kammaren samt lunetterna (halvmåneformade väggfält) som dekorerar väggarna i dess valv är de enda kända av sitt slag i Thrakien. Den thrakiska graven i Svesjtari blev 1985 uppsatt på Unescos Världsarvslista. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Den thrakiska graven i Svesjtari. UNESCO World Heritage Centre - Thracian Tomb of Sveshtari
Фракійська гробниця у Свештарах

Фракійська гробниця в Свештарах — розташована за 2,5 км на північний захід від села Свештари в північно-східній частині Болгарії. Об'єкт Світової спадщини ЮНЕСКО з 1985 року. Фракійська гробниця в Свештарах відкрита в 1982 році при розкопках городища. Датується III століттям до нашої ери. Споруджувалася, імовірно, для фракійського правителя племені гетів та його дружини. У радіусі 2-х кілометрів знайдено ще 26 курганів різних розмірів і весь цей район оголошений археологічним заповідником. Опис конструкції та декору Гробиця складається з коридору та трьох камер: прихожої, бічного приміщення та похоронної камери, які перекриті напівциркульним склепінням. Вхід до неї прикрашено колонами іонічного ордеру, на яких лежить плита з рельєфним фризом із стилізованих вовчих голів, розеток та гірлянд. Архітектурний декор мавзолею вважається унікальним: на стінах багатоколірні рослинні малюнки і химерних форм каріатиди. Десять жіночих фігур, вирізаних на стінах центральної похоронної камери, унікальні і ніколи не зустрічалися у фракійських землях. Вони стоять з піднятими руками, одягнені у довгі дрібно плісировані сукні без рукавів та зав'язаними під грудьми поясом. Збереглися плями темно-коричневої фарби на волоссі, обличчях та сукнях скульптур, що свідчить, що первісно вони були розфарбовані. По статуям каріатид та сцені зображеній у люнеті під склепінням, помітно, що ані скульптори, ані художники не встигли завершити роботу. Це може свідчити, що володар, для якого будувалася гробниця несподівано помер. Руки деяких каріатид виконані грубо, а малюнок окреслено лише чорною крейдою. Пластичне оздоблення гробниці свідчення контактів фракійців з давніми еллінами. По кістках, розкиданих у мавзолеї, відновлені скелети молодої жінки і двох чоловіків — молодого і літнього. Третя, бічна кімната гробниці, призначена для зберігання дарів, виявилася порожньою. Вважається, що мавзолей розграбований, однак невідомо коли саме і чому грабіжники, винісши скарби, зацементували за собою вхід до гробниці. У будівництві гробниці застосована характерна для фракійців «суха», без будь-яких скріплюючих розчинів, кладка, причому вапнякові плити підігнані настільки щільно, що в щілину не проходить лезо ножа. Див. також Фракійська гробниця в Казанлиці Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Болгарії Примітки Посилання Офіційний сайт гробниці [Архівовано 7 грудня 2014 у Wayback Machine.] (болг.) Стаття у журналі «Вокруг света» [Архівовано 6 грудня 2014 у Wayback Machine.](рос.)
Parc natural de Pirin

El Parc Nacional del Pirin s'estén per la major part de les Muntanyes Pirin, al sud-oest de Bulgària. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1983. El parc té una extensió de 274 km², i la seva alçada varia entre 1008 i 2914 msnm. En els límits del parc se situen dues reserves naturals: Bayuvi Dupki-Dzhindzhiritsa i Yulen. Història Els límits del parc i la seva mida han tingut nombrosos canvis al llarg del temps. El parc nacional de Vihren va ser creat el 8 de novembre 1962 amb la intenció de preservar els boscos situats en les zones més altes de la muntanya. El parc tenia una superfície de 62 km², que corresponen a una petita part del seu territori actual. El parc va ser reanomenat «Parc del poble de Pirin» el 1974 per un decret ministerial i el seu territori es va veure considerablement engrandit. L'administració del parc va ser creat el 1979 i la seva seu es troba a Bansko. El parc es va incloure en la Llista del Patrimoni Mundial de la UNESCO el 1983, i després que una llei sobre els espais protegits fos aprovada el 1998, l'àrea va ser declarada parc nacional. Referències
Národní park Pirin

Národní park Pirin se nachází na jihozápadě Bulharska v pohoří Pirin. Byl založen 8. listopadu 1962 pod názvem Národní park Vichren a tehdy zabíral plochu okolo 62 km². V roce 1974 byl značně rozšířen až na plochu 274 km² a u této příležitosti byl i přejmenován na Národní park Pirin. V roce 1983 byl Národní park Pirin zapsán na seznam světového dědictví UNESCO. V roce 2010 bylo území parku, které se rozkládá v nadmořské výšce od 1008 do 2914 metrů, rozšířeno na 383,5 km². Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní park Pirin na Wikimedia Commons
Pirin Nationalpark

Pirin Nationalpark (bulgarsk: Национален парк „Пирин“, tr. Natsionalen park "Pirin") ligger i Pirinbjergene i det sydvestlige Bulgarien. Parken er på 27.400 ha. Pirin Nationalpark blev indskrevet på UNESCOs Verdensarvsliste i 1983. Eksterne henvisninger
Nationalpark Pirin

i3i6 Der Nationalpark Pirin (bulgarisch Национален парк „Пирин“ [naʦiɔnalɛn park pirin]) liegt im gleichnamigen Gebirge im äußersten Südwesten Bulgariens. Er umfasst eine Fläche von rund 40.000 Hektar; auf seinem Gebiet liegt der höchste Gipfel des Pirin-Gebirges, der 2914 m hohe Wichren. Der Park ist in der Liste der Natura-2000-Schutzgebiete aufgenommen. Geographie Im Nationalpark gibt es 176 Trichterseen, und in der Schneeschmelze bilden sich zeitweise weitere Bergseen. Vom Gebiet des Nationalparks sind etwa 80 % mit Wald bedeckt; in den Wäldern finden sich viele Schwarzkiefern. Die Stiftung Europäisches Naturerbe (Euronatur) betreibt im Nationalpark ein Projekt zum Schutz der Wölfe, wobei auch ein Großraubtierzentrum eingerichtet werden soll. Mit der Bajkuschewa Mura befindet sich hier einer der ältesten Bäume weltweit. Siehe auch Liste von Gebieten zum Natur- oder Landschaftsschutz in Bulgarien Filme Der Nationalpark Pirin in Bulgarien. Dokumentarfilm, Deutschland, 2005, 43:15 Min., Regie: Bernd Niestroj und Jürgen Rehberg, Produktion: MDR, arte, Reihe: Europas wilder Osten, Erstsendung: 30. Juni 2005, Inhaltsangabe von ARD, Nationalpark Pirin bei IMDb. Literatur Wolf Heckenjos: Nationalpark Pirin. Ausverkauf im Naturschutz. In: Nationalpark. Nr. 138, 2007, S. 29–31. Einzelnachweise Weblinks http://www.bulgarien-net.de/html/pirin_gebirge_bulgarien.html Nationalpark Pirin in der World Database on Protected Areas (englisch) Pirin auf der Website der UNESCO
Parque nacional del Pirin

El Parque Nacional del Pirin se extiende por la mayor parte de las montañas del Pirin, en el suroeste de Bulgaria. Fue declarado Patrimonio de la Humanidad por la Unesco en 1983.​ El parque tiene una extensión de 274 km², y su altitud varía entre 1.008 y 2.914 m s. n. m. En los límites del parque se sitúan dos reservas naturales: Bayuvi Dupki–Dzhindzhiritsa y Yulen. Historia Los límites del parque y su tamaño han tenido numerosos cambios a lo largo del tiempo. El parque nacional de Vihren fue creado el 8 de noviembre de 1962 con la intención de preservar los bosques situados en las zonas más altas de la montaña. El parque tenía una superficie de 62 km², que corresponden a una pequeña parte del su territorio actual. El parque fue renombrado « Parque del pueblo de Pirin » en 1974 por un decreto ministerial y su territorio se vio considerablemente agrandado. La administración del parque fue creado en 1979 y su sede se encuentra en Bansko. El parque se incluyó en la lista del Patrimonio de la Humanidad de la Unesco en 1983, y después que una ley sobre la espacios protegidos fue aprobada en 1998, el área fue declarada parque nacional. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque nacional del Pirin. Sitio oficial (en búlgaro) Lugares de interés - "Parque Nacional del Pirin" (en español) World Conservation Monitoring Centre Archivado el 23 de febrero de 2007 en Wayback Machine.(en inglés) Página oficial de la UNESCO (en francés) Parque Nacional del Pirin en BulgariaTravel.org
Nacionalni park Pirin

Nacionalni park Pirin (bugarski: Национален парк Пирин) je nacionalni park u jugozapadnoj Bugarskoj, a sastoji se od većeg dijela planine Pirin od 274 km² na 1.008-2.914 metara nadmorske visine. Uz njegove granice nalaze se još dva parka prirode, Bayuvi Dupki-Dzhindzhiritsa, jedan od najstarijih u zemlji, i Yulen, koji zajedno čine 403.32 km² zaštićenog područja. Park Viren je osnovan 8. kolovoza 1962. godine u želji očuvanja šuma na najvišem dijelu planine. Tada se prostirao na skromnih 64 km². U Banskom se osnovao odvojeni dio parka 1979. godine, da bi oba dijela pod istim imenom kao Nacionalni park Pirin bili upisani na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Europi 1983. godine. Zbog velike razlike u reljefu u parku se može naći velika raznolikost biljnog i životinjskog života, zbog čega je jedno od najzanimljivijih područja za botaničare i zoologe. Razlikuju se tri biljna pojasa ovisno o visini: šumska klima, podalpska i alpska klima. Tu se nalazi oko 1.300 vrsta viših biljaka i 300 vrsta mahovina (30% cijelog biljnog života u Bugarskoj), od toga je 18 endemskih vrsta poput runolista, simbola Pirina. Oko 2090 vrsta i podvrsta kralješnjaka se može pronaći u parku, od kojih su 300-tinjak rijetkih vrsta, 214 endemskih i 175 relikta, kao i 15 koji su na međunarodnom popisu ugroženih vrsta. U parku se može naći 6 vrsta riba, 8 vrsta vodenjaka i 11 vrsta reptila, 160 vrsta ptica (40% vrsta ptica Bugarske), te 45 vrste sisavaca (50% vrsta u Bugarskoj) uključujući 12 vrsta šišmiša, te endemske divlju kozu i mrkog medvjeda. Izvori Wolf Heckenjos: Nationalpark Pirin. Ausverkauf im Naturschutz, Nationalpark Br. 138., 2007., str. 29. – 31. Vanjske poveznice Službena stranica Arhivirana inačica izvorne stranice od 10. siječnja 2016. (Wayback Machine) Svjetski centar za nadgledanje održavanja Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. veljače 2007. (Wayback Machine)