NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Христо Ботев (стадіон, Пловдив)

Стадіон Христа Ботева (болг. Стадіон Христо Ботев) — багатофункціональний стадіон у місті Пловдив, Болгарія, відкритий 1961 року. З 2013 року знаходиться на реконструкції, яка наразі заморожена через брак фінансування. До реконструкції вміщував 22 000 глядачів і був домашньою ареною місцевого футбольного клубу «Ботев» . Історія Стадіон Хріста Ботева був побудований у 1959—1961 роках у районі Камініца на місці старої ігрової площадки католицького коледжу Святого Августина за проектом Антона Каравелова. Це був повноцінний спортивний комплекс — футбольне поле з легкоатлетичними доріжками на 35 000 глядачів, роздягальні, басейн, майданчик для баскетболу та волейболу, тенісний корт та адміністративна будівля. Урочисте перерізання стрічки відбулось 14 травня 1961 року, яке здійснив генерал-лейтенант Добрі Джуров, тодішній заступник міністра оборони Болгарії, після чого відбувся товариський футбольний матч між «Ботевим» та румунським «Стяуа» (3:0). Рекорд відвідуваності у 40 000 осіб був встановлений 27 лютого 1963 року під час чвертьфіналу Кубка володарів кубків проти «Атлетіко Мадрид» (1–1). Рекорд в рамках чемпіонату Болгарії (37 000 глядачів) був встановлений у 1966 році в грі проти столичного «Левскі» (0:1). Через сутички між фанатами та вторгнення глядачів на поле, «Ботев» був зобов'язаний футбольною федерацією грати свої наступні дербі на міському стадіоні. Після першої реконструкції в 1993 році місткість арени була скорочена до 22 000 глядачів, а у 1995 році було встановлено електричне освітлення. На стадіоні відбувся фінал Кубка Болгарії 2000 року. У минулому він також використовувався як домашня арена іншими футбольними командами міста; «Локомотив» проводив тут домашні матчі у другій половині сезону 1979/80 , а також один матч у сезоні 2003/04, а «Спартак» використовував для декількох домашніх ігор у сезоні 1995/96. У 2013 році розпочалась чергова реконструкція, яка передбачала знесення старих трибун і будівництво нових на 18 тисяч місць біля самого поля, щоб стадіон став суто футбольним. «Ботев» зіграв свій останній матч на арені 12 грудня 2013 року, і з весняної частини сезону 2013/14 став тимчасово проводити свої ігри у футбольному комплексі «Ботев 1912». Відкриття нового стадіону планувалося на 2015 рік, щоб він зміг прийняти юнацький чемпіонат Європи до 17 років у 2015 році. В середині 2013 року була знесена східна трибуна, але влітку 2014 року реконструкція стадіону припинилась через те, що у головного спонсору «Ботева», Корпоративного комерційного банку була відкликана ліцензія, а його власник Цветан Васілев (який на той час був і власником «Ботева») був звинувачений у фінансових махінаціях, через які змушений був виїхати з країни. За оцінками, для завершення реконструкції потрібно майже 15 000 000 євро. Клуб та його вболівальники шукають інвесторів. Примітки Посилання Български клубове – Стадион „Христо Ботев“ [Архівовано 11 квітня 2020 у Wayback Machine.] Профіль на worldstadiums.com [Архівовано 11 квітня 2020 у Wayback Machine.] (англ.)
Локомотив (стадион, Мездра)

Стадион Локомотив е мултифункционален стадион в Мездра. Използва се главно за футболни мачове на Локомотив 1929 и Локомотив 2012, а в миналото и на автентичния „ПФК Локомотив (Мездра)“. Стадионът е построен през 1946 г. с капацитет 5000 души. Размерите на игрището са дължина 105 метра, ширина 68 метра. Външни препратки Български клубове - Стадион „Локомотив“
Lokomotiv Stadion (Mesdra)

Das Lokomotiv Stadion ist ein Fußballstadion in der bulgarischen Stadt Mesdra. Es ist die Heimspielstätte des Fußballvereins Lokomotive Mesdra. Die Anlage ist mit 3800 Plätzen das kleinste Stadion der A Grupa. Außerdem entspricht es nicht den UEFA-Vorschriften, daher können in dem Stadion keine internationalen Spiele ausgetragen werden. Weblinks europlan-online.de. Stadion Lokomotiv – Mezdra
Lokomotiv Stadium (Mezdra)

Lokomotiv Stadium (Bulgarian: Стадион „Локомотив“) is a multi-purpose stadium in Mezdra, Bulgaria. It is currently used for football matches and it is the home of PFC Lokomotiv Mezdra. The stadium has a capacity of 5,000 spectators and it was built in 1946. In 2007, when the football club was bought by NADIN AD, several renovations were made to the stadium, to meet the BFL's requirements, since Lokomotiv promoted to the A Group for the first time in the club's history. There were also plans for a new stadium in place of the current, but due to the Great Recession, the project was put on hold. References
Lokomotivstadion (Mezdra)

Het Lokomotivstadion (Bulgaars: Стадион „Локомотив“) is een multifunctioneel stadion in Mezdra, een stad in Bulgarije. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Lokomotiv Mezdra maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 3.800 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1946. In 2007 werd het stadion gerenoveerd.
Stadion Łokomotiw w Mezdrze

Stadion Łokomotiw (bułg. Стадион Локомотив) – stadion sportowy w Mezdrze, w Bułgarii. Obiekt może pomieścić 3000 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu Łokomotiw Mezdra. Przypisy
Свирчовица (пещера)

Свирчовица е пропастна пещера в Каменополско-Карлуковския пещерен район. Намира се до с. Карлуково, община Луковит, област Ловеч. Част е от природната забележителност „Карлуковски карстов комплекс“, включващ нея и пещерите Темната дупка, Проходна, Банковица и Хайдушката дупка. Намира се в местността Пладнището, на около 450 m североизточно от с. Карлуково и на около 300 m югозападно от пропастта Банковица. Разположена е на дъното на голям въртоп. Стара легенда разказва за името на пещерата: „От незапомнени времена на дъното на въртопа растяло голямо бъзово дърво – свирчена (свирчовина). Голямата му корона закривала входа. Местните пастири, поколение след поколение, майсторили от клоните му медогласни свирки, които огласяли околностите.“ Общата ѝ дължина е 232 m, а дълбочината е 39 m. Триетажна, разклонена пещера, която, макар и малка, е със сложна морфология, което я прави доста сложна за картиране. Картирана е за пръв път през 1948 г. от Петър Трантеев по време на експедиция, организирана от пещерната бригада „Т. Павлов“. Прекартирана е през 1981 г. от Юрий Велинов, Васил Генчев и Скарлет Ланджева от ПК „Еделвайс“ (София), но макар че картата спечелва награда, след това изчезва и после се използват непълни остатъци от оригиналния материал. Отново прекартирана през 1988 г. от Боян Трантеев и Веселин Мустаков от ПК „Иван Вазов“ (София). Източници
Temple of Cybele, Balchik

The Temple of Cybele is a Hellenistic temple in Balchik, Bulgaria, which was discovered in 2007, during construction work on a new hotel. The building has an area of 93.5 m2 (1,006 sq ft) and dates back to the period 280-260 BC. It was burnt down by the Goths during an invasion of the region in 378 AD and never restored. In 544-545 AD, it was buried as a result of a natural calamity, possibly a tsunami in the Black Sea. The Balchik temple is the best preserved Hellenistic temple in Bulgaria, with findings being compared in significance to those of the ancient Pompeii complex, because Cybele is the only known Phrygian deity, the patron saint of Ancient Rome, under whose care his centuries-old battle with Carthage was won. Alexander the Great was trying to build a monotheistic cult around Cybele, and theologians believe that it is this pagan goddess who belongs to the image of the Mary, mother of Jesus. It is considered to be one of the most significant anthropological archaeological finds in Bulgaria, comparable to the nearby Varna necropolis where the oldest gold artifact was discovered. The majority of the statues and other artifacts from the temple form part of the collection at the Balchik Museum of History. The temple itself remains inaccessible to visitors as it is located on private property. See also Dionysupolis Samothrace temple complex Ariadne's string Aeneas Salammbô Carthago delenda est Varna Monastery Ravna Monastery Chernorizets Hrabar References
Chrám svatého Mikuláše Divotvůrce (Sofie)

Chrám svatého Mikuláše Divotvůrce (bulharsky църква Св. Николай Чудотворец, rusky Це́рковь святи́теля Никола́я Чудотво́рца) v hlavním městě Bulharska Sofii je pravoslavným chrámem ruské pravoslavné církve (patriarchát Moskva). Patří mezi architektonicky významné stavby ruské architektury na území Bulharska. Dějiny V roce 1882 Bulhaři zbourali na místě dnešního chrámu mešitu, která byla postavena v dobách osmanské nadvlády. Bulhaři pak začali plánovat stavbu chrámu, který by připomínal osvobození Bulharska zpod turecké nadvlády a současně vyjadřoval vděčnost ruským osvoboditelům. Ke stavbě nového chrámu přispěla i snaha ruského diplomata Semontského-Kurila, který svůj úřad zastával v letech 1908 až 1911 a činnost Bulharské pravoslavné církve se mu nezdála dostatečně pravoslavné. Stavba nového chrámu se realizovala v letech 1907 až 1914. Chrám byl vysvěcen 11. (24.) listopadu 1914 a sloužil poměrně velké ruské komunitě, která žila v Sofii. Po vstupu Bulharska do první světové války (po boku Německa) byly bohoslužby pro ruskou komunitu přerušeny. Po bolševické revoluci v Rusku (1917) chrám sloužil pro potřeby ruských emigrantů a patřil pod správu Ruské pravoslavné církve v zahraničí. Po roce 1945 však spadá pod Moskevský patriarchát. Architektura Chrám je vybudován v ruském architektonickém stylu. Má pět zelených cibulovitých věží. Připomíná staroruskou moskevskou architekturu 17. století, která hýří pestrými barvami a zlatem. Vyzdobena je nástěnnými malbami ve stylu Novgorodské malířské školy. Proto mnozí nazývají chrám i jako ruský kostel. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu (Sofia) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Mikuláše Divotvorce na Wikimedia Commons Oficiální stránka chrámu Ц. Кьосева. Установление болгаро-советских дипломатических отношений (1934) и судьбы посольской церкви в Софии Archivováno 6. 3. 2016 na Wayback Machine.
Russische Kirche Sweti Nikolaj

Die Russische Kirche Sweti Nikolaj (bulgarisch църква „Свети Николай Чудотворец“ zarkwa „Sweti Nikolaj Tschudotworez“, kurz bulgarisch Руска църква Ruska zarkwa; russisch Церковь святителя Николая Чудотворца Zerkow swjatitelja Nikolaja Tschudotworza) ist eine russisch-orthodoxe Kirche im Zentrum von Sofia in Bulgarien. Geschichte und Architektur Die Kirche wurde von 1907 bis zur Weihe 1914 am heutigen Zar-Oswoboditel-Boulevard an dem Platz gebaut, an dem sich vorher die 1882 nach dem Russisch-Osmanischen Krieg (1877–1878) und der Befreiung von Bulgarien aus dem Osmanischen Reich zerstörte Saray-Moschee befunden hatte. Sie wurde als offizielle Kirche der Russischen Botschaft, die sich nebenan befand, und der russischen Bevölkerung in Sofia errichtet. Benannt wurde sie nach Nikolaus von Myra, dem Schutzheiligen von Nikolaus II., der zu der Zeit als Zar Russland regierte. Als Erzbischof wurde 1914 der russische Priester Seraphim Sobolew eingesetzt. Die Kirche wurde von dem russischen Architekten Michail Preobraschenski im russischen Stil entworfen, inspiriert durch russische Kirchenbauten aus dem 17. Jahrhundert. Den Bau und die Überwachung übernahm der Architekt Alexander Smirnow, der auch die Alexander-Newski-Kathedrale in Sofia baute. Die Außengestaltung mit zahlreichen farbigen Teilen übernahm G. Kislichev, die Innenraumbemalungen wurden von einem Künstlerteam unter der Leitung von Wassili Perminow durchgeführt, der auch in der Alexander-Newski-Kathedrale arbeitete. Die fünf Kuppeln der Türme wurden mit Blattgold bedeckt, die Glocken wurden von Nikolaus II. gespendet. Auch nach der Oktoberrevolution 1917 in Russland und während der sozialistischen Zeit der Volksrepublik Bulgarien von 1944 bis 1989 war die Kirche geöffnet und stand Priestern und Gläubigen offen, diese standen jedoch unter besonderer Beobachtung der Staatspolizei. 1947 wurde sie an die Diözese des Moskauer Patriarchats übergeben, von der sie bis heute verwaltet wird. Nach 1989 wurden die Außenfassaden durch die russische Regierung restauriert, die Innenbemalungen sind dagegen aufgrund des Kerzenrauches im Innenraum und die Zeit stark verdunkelt und restaurierungsbedürftig. Die Krypta mit den Überresten des 1950 verstorbenen und 2016 von der bulgarisch-orthodoxen und der russisch-orthodoxen Kirche heiliggesprochenen Erzbischofs Seraphim Sobolew befindet sich nahe dem Hauptgang der Kirche. Weblinks Russische Kirche „Sveti Nikolay“ auf bulgariatravel.org Offizielle Website Historische Fotografien der Kirche
Russian Church, Sofia

The Russian Church (Bulgarian: Руска църква, romanized: Ruska tsarkva), officially known as the Church of St Nicholas the Miracle-Maker (Bulgarian: църква „Св. Николай Чудотворец“, romanized: tsarkva "Sv. Nikolay Chudotvorets"; Russian: Церковь Святителя Николая Чудотворца (София)), is a Russian Orthodox church in central Sofia, Bulgaria situated on Tsar Osvoboditel Boulevard. History The Saray Mosque was located on the site. However, the mosque was destroyed in 1882, after the liberation of Bulgaria from the Ottoman Empire. The church was built as the official church of the Russian Embassy, which was located next door, and of the Russian community in Sofia, and was named, as was the tradition for diplomatic churches, for the patron saint of the Emperor who ruled Russia at the time, Nicholas II of Russia. Architecture The church was designed by the Russian architect Mikhail Preobrazhenski in the Russian Revival style, with decoration inspired by the Muscovite Russian churches of the 17th century. The construction was supervised by the architect A. Smirnov, who was building the Saint Alexander Nevsky Cathedral nearby. The exterior decoration of multicolored tiles was done by G. Kislichev, and the interior murals were painted by a team of artists led by Vasily Perminov, who also painted those in Saint Alexander Nevsky Cathedral. The five domes are coated with gold. The bells were donated by Emperor Nicholas II. Construction began in 1907 and the church was consecrated in 1914. The church remained open after the Russian Revolution and during the Communist period in Bulgaria (1944–1989), though priests and church-goers were carefully watched by the State Security police. The exterior was recently restored by the Russian Government. The interior murals were darkened by smoke from candles and from time, and were in need of restoration. The crypt housing the remains of Saint Archbishop Seraphim is located beneath the Russian Church's main floor. Dozens of people visit the grave of the archbishop, who died in 1950, praying and leaving notes asking for wishes to be granted. See also List of churches in Sofia Christianity in Bulgaria References Official Guide to the Russian Church by N. Neshkov and N. Lobanova (in Russian and Bulgarian) Historical Plaque in front of the Russian Church, placed by the Ministry of Culture of Bulgaria External links Media related to Saint Nicholas Russian Church, Sofia at Wikimedia Commons Official website (in Bulgarian) Historical photographs of the church
Iglesia Rusa (Sofía)

La iglesia de San Nicolás el milagroso (църква "Св. Николай Чудотворец", tsarkva "Sv. Nikolay Chudotvorets") o como es comúnmente conocida Iglesia Rusa (en búlgaro: Руска църква, Ruska tsarkva) es un templo ortodoxo ruso situado en el bulevard Tsar Osvoboditel, en la ciudad búlgara de Sofía. Historia y arquitectura La iglesia fue construida en el emplazamiento de la mezquita de Elber Galarga,Iker M,David G la cual fue destruida en 1882 tras la liberación de Bulgaria por los rusos de los otomanos. Se construyó para ser la iglesia oficial de la embajada rusa que se encontraba situada en una puerta próxima y para la comunidad rusa de Sofía. La iglesia se consagró a San Nicolás debido a que según la tradición de consagraban al santo del zar reinante, en este caso Nicolás II. El diseño de la iglesia estuvo a cargo del arquitecto ruso Mikhail Preobrazhenski con una decoración inspirada en las iglesias moscovitas del siglo XVII. La construcción fue supervisada por el arquitecto A. Smirnov quien había construido la cercana catedral de Alexander Nevski. La decoración exterior compuesta por azulejos multicolores fue donada por G. Kislichev y las pinturas murales del interior fueron realizadas por un equipo liderado por Vasily Perminov el cual pinto también la Catedral de Alexander Nevsky. Las cinco cúpulas están revestidas de oro y las campanas fueron donadas por el zar Nicolas II. La construcción se inició en 1907 siendo consagrada la iglesia en 1914. Tras la revolución rusa y durante el periodo comunista en Bulgaria (1944-1989) la iglesia permaneció abierta. El exterior fue recientemente restaurado por el gobierno ruso. En la iglesia se encuentran los restos del Santo Arzobispo Seraphim fallecido en 1950. Referencias SITE Official Guide to the Russian Church by N. Neshkov and N. Lobanova (en ruso y búlgaro) Placa histórica situada delante de la iglesia del Ministerio de Cultura de Bulgaria. Galería Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia rusa de Sofía. Fotografías históricas de la iglesia
Église russe de Sofia

L'église russe (en bulgare : Руска църква, Ruska tsarkva), de son nom officiel église Saint-Nicolas le Faiseur de Miracles (църква "Св. Николай Чудотворец", tsarkva "Sv. Nikolay Chudotvorets"), est une église orthodoxe russe située à Sofia (Bulgarie), sur le boulevard Tsar Osvoboditel (en). Histoire et architecture L'église est construite sur le site d'une ancienne mosquée détruite en 1882, après que la Bulgarie a été libérée par l'Empire russe du joug ottoman. Elle est l'église officielle de l'ambassade de Russie (sise dans un bâtiment voisin) et de la communauté russe de Sofia. Elle doit son nom, comme il était d'usage pour les églises diplomatiques, au saint patron de l'Empereur régnant à l'époque, Nicolas II de Russie. Les plans de l'église ont été dessinés par l'architecte russe Mikhaïl Préobrajenski dans le style néo-russe, avec des décorations inspirées par les églises moscovites du XVIIe siècle. Les travaux sont supervisés par l'architecte A. Smirnov, chargé de la construction de la cathédrale Alexandre-Nevski. Les tuiles multicolores à l'extérieur sont l'œuvre de G. Kislitchev, tandis que les fresques intérieures sont peintes par une équipe d'artistes sous la houlette de Vassili Perminov, également actif dans la cathédrale Alexandre-Nevski. Les cinq bulbes sont recouverts d'or et les cloches ont été offertes par l'Empereur Nicolas II. La construction débute en 1907 et l'église est consacrée en 1914. Références Guide officiel de l'Église russe de N. Neshkov et N. Lobanova (en russe et en bulgare) Plaque historique en face de l'église, placée par le Ministère de la Culture de Bulgarie Galerie Liens externes Site officiel Photographies d'archives de l'église Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Bulgarie
Csodatévő Szent Miklós-templom

A szófiai Csodatévő Szent Miklós-templom (bolgárul: Свети Николай Чудотворец), más néven orosz templom (bolgárul: Руска църква), egy 1907 és 1914 között épült ortodox templom. Története Az aranyozott hagymakupolájú, Szent Miklósnak ajánlott, de a köznyelvben csak orosz templomként ismert épület az egyik legkönnyedebb formájú ortodox keresztény templom Bulgáriában. Az épület a 17. századi moszkvai templomok stílusában épült a 20. századi elején. A templom Szófia központi helyén áll, közel az Alekszandr Nyevszkij-székesegyházhoz és a parlamenthez. Eredetileg az orosz nagykövetség kápolnájának készült, de később, az 1917-es orosz forradalom elől menekülő emigránsok imahelye lett. Az építkezésre a cári Oroszország diplomatája, Dmitrij Szementovszkij-Kurillo adott utasítást, aki féltette a lelki üdvét, ha az általa szakadárnak tartott bolgár ortodox egyház templomában imádkozik. A templom az 1920-as években a több ezer menekültet számláló orosz közösség kulturális központjává vált. Itt mutatta be a liturgiát Szerafim (Szobolev) orosz ortodox érsek. Halála után a templom kriptájában temették el. Az érseket ugyan nem avatták hivatalosan szentté, a hívek mégis csodatevőként tisztelik. 1944-ben, amikor Bulgáriában is megváltozott a politikai berendezkedés, a templom a moszkvai egyházmegye része lett. Építése A templom építése a század elején kezdődött, de csak 1914-re fejeződött be. Az építészeti terveket Mihail Preobrazsenszkij, a szentpétervári művészeti akadémia professzora készítette, aki tervezett ortodox templomot Tallinnba és Firenzébe is. Az épületet egyetlen nagy, központi kupola borítja. Az oltár a keleti oldalon, a zarándokok emelvénye a nyugatin található. A déli oldalon van a főbejárat. Az épület tetején öt torony van, egy nagyobb a kupola közepén, négy kisebb a szélein. Valamennyi tornyot aranyozott hagymakupola díszíti, a tetőt pedig smaragdzöld cserepek borítják. Az északi és a déli bejáratot sátortető védi, amelyet ugyanolyan cseréppel fedtek le, mint a központi tornyot. A déli bejáratot Csodatévő Szent Miklós ikonja, az északit Szent Alekszandr Nyevszkijé díszíti. A belső tereket orosz festők freskói borítják. Az északi hajó mennyezetén a feltámadást ábrázoló kép látható. A délit Szent Miklós, Rilai Szent János és a Mindenható Krisztus ikonja díszíti. Ez utóbbi a 18. századból származik, és egy ismeretlen görög ikonfestő alkotása. A képek ma igencsak sötétek és nehezen kivehetők a templomban elégetett gyertyák füstje miatt. Érdekesség, hogy a templom parkettázott. Jegyzetek
Национално музикално училище „Любомир Пипков“

Националното музикално училище „Любомир Пипков“ в София е първото музикално училище в България. Основано е през 1905 г. От 2017 г. директор на училището е Столина Добрева. История Инициатор за създаването на училището е проф. Иван Шишманов. На 16 март 1904 г. правилникът на новото училище е одобрен и е решено то да бъде частно, но финансирано от държавата. Определя се и преподавателския състав: Катя Стоянова, Мара Черен, Николай Николаев, Карел Йермарж, Петко Наумов, Хенрих Визнер, Алоис Мацак, Карл Кауцки и Димитър Хаджигеоргиев. Официалното откриване се състои на 16 януари 1905 г. Броят на записаните ученици бързо расте и се полагат основите на ученическия хор и оркестър – през 1907 г. е създаден граждански хор към училището, а през 1909 г. преподавателят по цигулка Петко Наумов образува квартет, с който всяка неделя дава концерти. На 12 март 1912 г. с решение на XV обикновено народно събрание училището е преобразувано в държавно. През 1921 г. музикалното училище става среден отдел на новооткритата Музикалната академия. Най-изтъкнатите преподаватели от училището към този момент са Добри Христов, Петко Наумов, Ханс Кох, Хенри Визнер, Иван Цибулка, Димитър Хаджигеоргиев, Андрей Стоянов, Тодор Торчанов, Димитър Радев и др. Те са удостоени с професорски звания. През 1974 г. Софийското музикално училище приема името на големия композитор Любомир Пипков. През 1997 г., като резултат от многогодишните му високи постижения то е преобразувано в Национално музикално училище „Любомир Пипков“. Директори Директори на Националното музикално училище от създаването му са: Петко Наумов (1904 – 1912) Николай Николаев (1904 – 1912) Димитър Хаджигеоргиев (1912 – 1918) Добри Христов (1918 – 1920) Борис Кочев (1947 – 1954) Константин Илиевски (1954 – 1956) Найден Найденов (1956 – 1959) Трендафил Миланов (1960 – 1978) Милена Куртева (1978 – 1990) Евелина Арабаджиева (1990 – 1992) Милка Митева (1992 – 2017) Столина Добрева (2017 –) Източници Външни препратки ((bg)) Официален сайт Официална страница на училището във Facebook Официален канал на училището в Ютюб
Бизоне

Бизоне (на старогръцки: Βιζώνην) e елинска колония на добруджанския черноморски бряг. Днес попада в очертанията на Каварна. През 134 г.сл.н.е. за Бизоне съобщава Ариан в своето съчинение „Обиколката на Черно море“, като уточнява, че местността е безлюдна и отстои на шестдесет стадия от Тетрисиада, а от Дионисопол - на осемдесет. Източници
Гургулица (хижа)

Гургулица е планинска хижа в Източна Рила. Намира се в местност Миликини ниви и е на 1200 метра надморска височина. В близост до хижата има и 3 дървени бунгала за настаняване. На около 30 минути от хижата се намира Скаловитският водопад. Съседни обекти хижа Венетица – 3.30 часа хижа Белмекен - 4 часа заслон Лалови чукари - 40 минути язовир Белмекен - 4.30 часа летовище Георги Димитров - 1,30 час Изходни точки село Костенец – 1.30 часа Източници