NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Katedra św. Ludwika w Płowdiwie

Katedra św. Ludwika w Płowdiwie (bułg. катедрала „Свети Лудвиг“, Katedrala „Sweti Ludwig“) – rzymskokatolicka katedra w mieście Płowdiw, w południowej Bułgarii. Jest kościołem katedralnym diecezji sofijsko-płowdiwskiej pod wezwaniem św. Ludwika, króla Francji. Katedra została zbudowana w latach 1858–1861 za czasów biskupa Andrei Canovy. Pierwsze organy w Bułgarii zostały zainstalowane w katedrze w 1861 roku, później zastąpione nowszymi i większymi. Pożar poważnie uszkodził katedrę w 1931 roku i zniszczył drewniano rzeźbiony sufit. Katedra została odbudowana, dzięki Krastjo Stamatowowi tworzącymi freski i Kamenowi Petkowowi będącym głównym architektem. Katedra została ponownie otwarta w dniu 8 maja 1932 roku. Architektonicznie, stanowi eklektyczne połączenie neoklasycyzmu i neobaroku. Dzwonnica została zbudowana w 1898 roku i została wyposażony w pięć dzwonów odlanych w niemieckim mieście Bochum, dar od papieża Leona XIII. Nowe 12-registrowe organy piszczałkowe zostały zainstalowane w 1991 roku. Bibliografia Informacje o katedrze
Собор Святого Людовика (Пловдив)

Собор Святого Людовика (болг. Катедрален храм "Свети Лудвиг") — католический собор в городе Пловдив, Болгария. Кафедральный собор епархии Софии — Пловдива, памятник архитектуры в необарочном стиле. Строительство собора началось в 1858 году и закончилось тремя годами позже. Епископ Андреа Канова 25 марта 1861 года освятил храм во имя святого Людовика Французского. В 1898 году была построена колокольня, на которой были размещены пять колоколов, отлитых в Бохуме, Германия — подарок от папы Льва XIII. Храм сильно пострадал от пожара в 1931 году, после реставрации был повторно освящён в 1932 году. В соборе похоронено несколько пловдивских епископов, а также Мария Луиза Бурбон-Пармская, жена царя Фердинанда I. Мраморный саркофаг Марии Луизы — работа итальянского скульптора Томазо Джентиле, на нём высечены её последние слова Фердинанду: «Я умираю, но с неба будет наблюдать за вами, нашими детьми и Болгарией». Собор Святого Людовика — самый крупный католический храм Болгарии, вмещающий до 600 человек. Изначальный интерьер храма погиб в пожаре 1931 года, современный интерьер был создан в 30-е годы XX века. В 2002 году храм посещал папа Иоанн Павел II во время своего визита в Болгарию Примечания Ссылки «Свети Лудвиг» в Пловдив — Катедрала на Софийско-Пловдивската Епархия Собор на сайте gcatholic.org Собор на сайте visit.guide-bulgaria.com
Ески джамия (Ямбол)

Ески джамия (на турски: Eski Camı – „стара джамия“) в Ямбол е реставрирана в оригиналния си вид и втора по големина джамия в България. История Построена е с останки на ямболската крепост след падането на града под османско владичество, през лятото на 1373 година. Според холандският специалист по източна архитектура Михаел Киил тя е построена през второто десетилетие на XV в. За тази датировка той прави сравнение с архитектурните особености на Улу джамия в Ушак и Юдж Шерефели джамия в Одрин. Днес над вратата на джамията е поставен надпис, според който храмът се нарича Ебу бекир джамия, построен през 1413 г. Евлия Челеби я описва подробно през 1667 г., като обръща внимание на ханефитски водоскок с осем чучура за предмолитвено измиване. По време на Априлското въстание от 1876 г., когато Ямбол е заплашен да бъде изгорен и унищожен от Шефкет паша, Исмаил Хакъ паша се явява пред него и се застъпва за града. По време на Освободителната война джамията за кратко време е превърната в склад за брашно. Поради това, че двете български църкви в града са изгорени, след боядисване джамията е използвана като християнска църква. Константин Иречек съобщава през 1884 г., че джамията е загубила вещи и реликви, сред които косъм от брадата на пророка. Реставрацията на Ески джамия започва през 1973 г. по проект на арх. Никола Мушанов от Националния институт за паметниците на културата. Изпълнител на проекта е бригадата на Георги Василев от БКС-Ямбол, които използват скеле от железопътни релси. След извършени археологически изследвания не са намерени следи, които да потвърдят устните предания, че на мястото на Ески джамия е стояла средновековна българска църква. Архитектура Тя се намира в центъра на Ямбол, на площад „Освобождение“. Минарето носи необичайни черти – квадратна форма и кръгла горна част, което сочи сирийски и източноанадолски стил на строителство. В джамията се влиза през три входа, водещи към главната зала, като днес се използва само централният вход. Източната ниша е отделена със завеса и се ползва като зала за молитви от жените. Централният купол е масивен оловен. Вътрешните стенописи на джамията датират от XVII в. В четирите ъгъла на купола са вградени четири акустични гърнета. Те правят акустиката в сградата много добра, което поражда идеята Ески джамия да бъде превърната в концертна сграда. Културна стойност Исмаил Хакъ паша е препогребан в преддверието на Ески джамия, като на надгробния му паметник има надписи на турски, български и френски език: С протокол но Министерството на културата от 3 декември 1960 Ески джамия е обявена за паметник на културата от национално значение. Външни препратки Екстериорни снимки от Ески джамия Източници
Ботаническа градина, Борика

Борика е ботаническа градина в село Борика, община Ихтиман. Отворена е за посетители на 5 юни 2016 г. от географа Ясен Иванов. Първоначално ботаническата градина е разположена на площ от около 5 декара, но в края на 2020 г. тя вече се разпростира върху 9 декара. Намира се в най-югозападната част на Вакарелска планина сред широколистни гори, поляни, пасища и ливади. Отворена е за посещения от средата на месец април до края на ноември. В нея са засадени над 300 вида растения от Европа, Азия, Африка, Австралия, Северна и Южна Америка. Източници Външни препратки Страница на ботаническата градина във Facebook
Bojite mostove

Bojite mostove este o arie protejată (sit de importanță comunitară — SCI) din Bulgaria întinsă pe o suprafață de 47,45 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Bojite mostove este situat la coordonatele 43.314°N 23.5492°E﻿ ()43.314; 23.5492. Înființare Situl Bojite mostove a fost declarat sit de importanță comunitară în martie 2007 pentru a proteja 20 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 4 habitate naturale: Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Pajiști carstice calcaroase sau bazofile, de Alysso-Sedion albi, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Peșteri inaccesibile publicului. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (2): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata), Triturus karelinii mamifere (12): lupul (Canis lupus), liliac cu aripi lungi (Miniopterus schreibersii), liliac cu urechi de șoarece (Myotis blythii), liliac cu picioare lungi (Myotis capaccinii), liliac cărămiziu (Myotis emarginatus), liliac comun (Myotis myotis), liliacul cu potcoavă a lui blasius (Rhinolophus blasii), liliacul mediteranean cu potcoavă (Rhinolophus euryale), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros), liliacul cu potcoavă a lui méhely (Rhinolophus mehelyi), dihor pătat (Vormela peregusna) nevertebrate (4): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), orthosia schmidtii (Dioszeghyana schmidtii), rădașcă (Lucanus cervus), croitorul cenușiu al stejarului (Morimus funereus) reptile (2): Testudo graeca, țestoasă bănățeană (Testudo hermanni) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 25 de specii de plante, 1 specie de amfibieni, 1 specie de nevertebrate, 6 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Bulgaria
Археологически музей (Бургас)

Археологическата експозиция в Бургас е най-старият музей в Бургаска област, съхраняващ културно-историческото наследство на някои от най-древните градове в страната – Созопол (Аполония), Несебър (Месамбрия), Поморие (Анхиало) и др. Създаден е като частен музей на Археологическото дружество „Дебелт“ през 1912 г. Отредена му е сградата на днешната Археологическа експозиция – тогавашната Девическа гимназия. Археологическата експозиция на РИМ-Бургас се помещава в сграда на централната бургаска улица „Богориди“, която е изцяло пешеходна и предоставя възможност за придвижване на хората с инвалидни колички. Първите редовни археологически изследвания на специалисти от бургаското археологическо дружество са проведени през 1927 г. През 30-те и 40-те години на 20 век, бъдещият Бургаски археологически музей се сдобива с най-ценните си експонати. Това са основно около 300 керамични съда, открити при драгиране на Созополското пристанище от различни исторически периоди. Сред находките следва да се споменат и римския надпис от село Пънчево, мраморната статуя от полуостров Атия – най-ранният пример на кръгла скулптура от България, мраморното торсо на бог Дионис от село Оризаре, многобройните находки от праисторическата, тракийската, гръцката, римската, византийската, старобългарската и османската култура по тези земи. През 2012 г. Археологическата експозиция празнува своята 100-годишнина под шапката на Регионален исторически музей. В неговия основен фонд се съхраняват над 15 хиляди движими културни ценности. В Археологическия музей са изложени колекции от археологически находки, свързани с древна Тракия, гръцките колонии по Черноморието и времето на Римската империя. Експонати показват най-ранната история на корабоплаването по Черно море, както и развитието на проспериращите южночерноморски пристанища в България през Средните векове до падането на страната под османско владичество в края на 14 – средата на 15 век. В залите на музея могат да бъдат видени експонати, намерени при археологически проучвания в цялата Бургаска област. Тук се съхранява най-ранната статуя, намирана някога на българските земи. Бургаският музей има една от най-пълните колекции от домонетни и монетни форми в страната и на Балканите. Впечатляващ експонат е бронзов слитък, от който са открити само четири в света. Външни препратки Страница за Археологическия музей в сайта на Регионален исторически музей – Бургас
Archaeological Museum - Burgas

Archaeological Museum (Bulgarian: Археологически музей) is the oldest museum in Burgas, Bulgaria, preserving the cultural and historical heritage of some of the most ancient towns in the present Bulgarian territory - Sozopol (Apollonia), Nessebar (Messambria), Pomorie (Anhialo) and others. Today the Archaeological museum is one of the four expositions in the Regional Historical Museum Burgas. The museum was established in 1912 as a private museum of the Debelt Archaeological Society. The exposition presents collections of archaeological findings related to ancient Thrace, the Greek colonies along the Black Sea coast and the time of the Roman Empire. In the halls of the museum there are exhibits found in archaeological research from the entire Burgas region. The museum also contains the oldest statue ever found in Bulgarian lands, and one of the most complete collections of pre-monetary forms in the country and on the Balkans. Gallery References External links Archaeological Museum website Archaeological Museum (in Bulgarian)
Museo Arqueológico de Burgas

El Museo Arqueológico de Burgas es un museo dedicado a la arqueología que está situado en la ciudad de Burgas, en Bulgaria. Forma parte de los cuatro museos —los otros tres están dedicados a la etnografía, la historia y las ciencias naturales— que componen el Museo de Historia Regional de Burgas. Colecciones Los objetos arqueológicos más antiguos hallados en el área de Burgas pertenecen al Neolítico (en torno al vi milenio a. C.) Otros objetos pertenecen al Calcolítico y a la Edad del Bronce.​ Son muy interesantes unos prismas de cerámica del periodo Calcolítico (v-iv milenio a. C.) con signos grabados que además de tener una función decorativa se han interpretado como mensajes que contenían algún tipo de información.​ Otros objetos del museo están relacionados con los antiguos tracios, con las colonias griegas del Mar Negro, con la época romana y con la Edad Media.​ De entre los objetos pertenecientes a la Antigüedad, una pieza arquitectónica importante es el fragmento de un friso de mármol del siglo III a. C., que probablemente había formado parte de un templo, donde aparecen representadas bucráneos unidos por guirnaldas, además de otros elementos adicionales como una roseta y un disco.​ También son destacables una estatua griega del siglo VI o V a. C. hallada en la península de Atia, considerada como la pieza escultórica más antigua hallada en la zona; relieves, otras piezas escultóricas y cerámicas procedentes de las antiguas ciudades de Apolonia, Mesembria y del área de Burgas, una inscripción relacionada con la dinastía tracia de los Sadala, y las joyas de Leseskepra, que probablemente fue una sacerdotisa tracia, entre otras piezas.​ Referencias
Musée archéologique de Bourgas

Le Musée archéologique de Bourgas (en bulgare, Археологически музей (Бургас), translittération scientifique internationale Arheologicheski muzej Burgas) est situé à Bourgas. Il conserve des artefacts découverts dans les sites de l'oblast de Bourgas. Outre une collection d'objets illustrant l'histoire de la région de la Préhistoire au Moyen-Age, le musée conserve des objets relatifs à l'histoire de la navigation en Mer Noire. Histoire Le musée est abrité dans un bâtiment édifié par un architecte suisse, Hermann Mayer, et destiné à être un lieu d'enseignement pour jeunes filles Collections Notes et références Voir aussi Liens internes Liens externes Le musée archéologique de Bourgas sur le site bulgariatravel.org Portail de la culture Portail des musées Portail de l’archéologie Portail de la Bulgarie
Свети Седмочисленици (София)

„Свети Седмочисленици“ е българска православна църква в столицата София, разположена в градинката между улиците „Цар Иван Шишман“, „Граф Игнатиев“, „6-ти септември“ и „Генерал Паренсов“. История Сградата е построена през 1528 година от Синан като джамия по заповед на султан Сюлейман Великолепни върху имот на Рилския манастир с метох. При разкопки през 1901 година са открити останки от стар християнски храм от V-VI век и още по-старо светилище на Асклепий. Джамията е кръстена Коджа дервиш Мехмед паша на името на великия везир Соколлу Мехмед паша. Смята се, че архитект на джамията е прочутият Синан (архитектът на Сюлейман джамия в Константинопол). Храмът става известен с името Черната джамия, заради тъмния гранит, от който е направено минарето му. При земетресение през XIX век минарето на джамията пада и тя е изоставена. След Освобождението на България през 1878 година сградата е превърната във военен склад, а по-късно в затвор. Между 1901 и 1903 година сградата е преустроена в църква, която е осветена на 27 юли 1903 г., определен от Българската православна църква като Ден на успението на Свети Климент Охридски и Ден на Светите Седмочисленици – Светите светии Кирил и Методий и техните ученици и последователи Климент, Наум, Горазд, Сава и Ангеларий. Този ден се чества и като храмов празник. При преустройството са съборени минарето от черен гранит и медресето, намиращо се на мястото на днешната градинка пред църквата и са достроени ъгловите куполи, камбанарията и нартекса. Проектът за преустройството е на архитектите Йордан Миланов и Петко Момчилов. Иконостасът в църквата е дело на дебърски майстори от рода Филипови. Царските двери и кръстът с разпятието са рязани през 1902 година от Аврам Аврамов и Петър Йосифов. Други В двора зад църквата, близо до апсидата е погребано важно за българската история семейство: видната общественичка Екатерина Каравелова (1860 – 1947), редом до своя съпруг Петко Каравелов (1843 – 1903) – един от водачите на Либералната, а по-късно на Демократическата партия. Той е брат на писателя Любен Каравелов и баща на Лора Каравелова – съпруга на поета Яворов. Тук се намира и гробът на епископ Нил Изворов (1823 – 1905). През 1925 година терорист от БКП убива пред църквата генерал Константин Георгиев. Галерия Външни препратки Сайт на храм „Свети Седмочисленици“ Исторически фотографии на „Свети Седмочисленици“ Бележки
Chiesa dei sette santi

La Chiesa dei sette santi è dedicata ai Sette santi della Chiesa ortodossa bulgara e uno dei simboli di Sofia. Si trova in via Graf Ignatiev, nel centro storico della città, vicina alla celebre cattedrale di Aleksandr Nevskij ed alla stazione di Sv. Patriarch Evtimiy, sulla linea M3 della metropolitana di Sofia. Storia Fu costruita come moschea per ordine di Solimano il Magnifico nel 1528 o poco prima dell'Assedio di Vienna e prima della conclusione dell'Alleanza franco-ottomana formò quello che viene chiamato Ancien Régime. La moschea nera, come veniva chiamata, era dedicata a Sokollu Mehmed Pascià, il cui primo amico fu Michail Kantakouzenos, impiccato alla data della firma della Pace di Santo Stefano. La moschea è un simbolo del dominio ottomano nell'Eyalet di Rumelia e in Europa in generale. Fino ad allora, Sofia non è mai stata la capitale delle terre bulgare. Nei tempi antichi c'era un santuario di Asclepio, e prima della costruzione della moschea, un convento del Monastero di Rila. Dopo la liberazione della Bulgaria è stata ricostruita da moschea in chiesa. Petko Karavelov, sua moglie e il vescovo Neil Izvorov sono sepolti nel suo cortile. Di fronte alla chiesa è stato ucciso il generale Konstantin Georgiev, al cui funerale si sono svolti attentato di Sveta Nedelja. Note Voci correlate Chiesa di Santa Sofia (Sofia) La strada per Sofia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa dei sette santi Collegamenti esterni Sito ufficiale, su svsedmochislenitsi.com. Chiesa dei sette santi, su archINFORM.
Cerkiew Świętych Siedmoczislenników w Sofii

Cerkiew Świętych Siedmoczislenników w Sofii (bułg. Свети Седмочисленици) – cerkiew prawosławna w Sofii, przebudowana z dawnego meczetu. W 1528 z polecenia sułtana Sulejmana Wspaniałego wybudowano na tym miejscu meczet, od pokrytego czarnymi granitowymi płytkami minaretu nazwany „czarnym” (tur. Kara Camii, bułg. Черната джамия). Była to duża, jednoprzestrzenna budowla na planie kwadratu, przykryta okazałą kopułą krytą ołowiem. Tradycja mówi, że zaprojektował go znakomity turecki architekt Sinan. W późniejszym okresie z meczetem wiązano też imię Mehmeda Paszy, choć o jego udziale we wzniesieniu budowli źródła milczą. W XIX w. minaret meczetu zawalił się wskutek trzęsienia ziemi. Po wyzwoleniu Bułgarii w 1878 pozbawiony funkcji sakralnej meczet wykorzystywany był jako skład wojskowy, a później areszt. W 1901 rosyjski architekt Aleksander Pomierancew zaproponował przebudowę opuszczonego i niszczejącego meczetu na prawosławną cerkiew. Idea ta zyskała poparcie premiera Bułgarii Karawełowa, który po śmierci spoczął na cmentarzu przy tej cerkwi. Przebudowa była dziełem bułgarskich architektów Jordana Miłanowa i Petka Momcziłowa i trwała niecały rok. Już 27 lipca 1903 świątynia została poświęcona ku czci „Świętych Siedmoczislenników” – Świętych Cyryla, Metodego i ich pięciu uczniów: Klemensa Ochrydzkiego, Nauma, Agelarego, Sawy i Gorazda. Podczas przebudowy rozebrano resztki minaretu i położona opodal starą medresę, a do budynku dawnego meczetu dobudowano cztery boczne kopuły, dzwonnicę i narteks. Ikonostas i pozostałe wyposażenie cerkiewne wykonali artyści ze znanego w Bułgarii rzeźbiarskiego rodu Filipowów. W podziemiach świątyni odkryto resztki starochrześcijańskiego kościoła z V–VI wieku i jeszcze starszego asklepiejonu. 14 kwietnia 1925 przed tą cerkwią bułgarski terrorysta komunistyczny Atanas Todowiczyn zastrzelił wychodzącego z wieczornego nabożeństwa generała Konstantina Georgiewa. Linki zewnętrzne Strona internetowa cerkwi (bułg.)
Biserica celor Șapte Sfinți din Sofia

Biserica celor Șapte Sfinți (în bulgară църква „Свети Седмочисленици”, transliterat: Sveti Sedmocisleniți) este un locaș de cult creștin-ortodox din Sofia, capitala Bulgariei. La origine, edificiul a fost o moschee otomană construită în anul 1528 și transformată în biserică la începutul secolului al XX-lea. În prezent este una din cele mai populare biserici din Sofia. Istorie și arhitectură Moscheea a fost construită în anul 1528 în timpul domniei sultanului Soliman I. Tradițional, aceasta îi este atribuită celebrului arhitect Mimar Sinan, dar nu există date certe care să demonstreze că acesta a proiectat edificiul. În orice caz, se știe sigur că Sinan a proiectat cel puțin o altă moschee din oraș, Moscheea Banya Bashi. În perioada otomană moscheea a purtat mai multe denumiri. Una din cele mai populare era aceea de Moscheea Neagră (Kara Camii) datorită minaretului din granit negru. O altă denumire era aceea de Moscheea Koca Mehmed Pasha (Koca Mehmed Pasha Camii), numită după marele vizir Sokollu Mehmed Pasha, posibil finanțator al edificiului. Lăcașul avea în apropierea sa un complex de clădiri ce includea o bucătărie, un caravanserai, un hammam și o medresă sau școală religioasă islamică. Minaretul s-a prăbușit în urma unui cutremur din secolul al XIX-lea și nu a mai fost reconstruit. După proclamarea Principatului Bulgariei în anul 1878, moscheea a fost secularizată, fiind folosită pe rând ca depozit militar și închisoare. În anul 1901 s-a propus transformarea edificiului în biserică. Un arhitect rus, Alexander Pomeranțev, a condus lucrările de transformare al edificiului. În anul 1903, după încheierea lucrărilor, a avut loc slujba de sfințire a bisericii. A primit hramul Sveti Sedmochislenitsi (Celor Șapte Sfinți), adică Chiril și Metodiu, apostolii slavilor și cei cinci ucenici ai lor: Clement, Naum, Gorazd, Sava și Angelar. Edificiul este în forma sa actuală o combinație de elemente otomane și neobizantine. Deasupra intrării se află turnul-clopotniță. Galerie de imagini
Церковь Святых Седьмочисленников

Церковь Святых Седьмочисленников (болг. „Свети Седмочисленици“) — бывшая «Чёрная мечеть», выстроенная в 1528 году при султане Сулеймане Великолепном. Мечеть представляла собой квадратное в плане сооружение с куполом, крытым свинцом. Народная молва приписывала её сооружение знаменитому зодчему Синану. Впоследствии за ней закрепилось имя Мехмеда-паши, хотя о его участии в возведении сооружения в источниках не сообщается. После освобождения Болгарии от турецкого гнёта в 1878 году здание было превращено в военный склад (по проекту инженера Н. Д. Зайцева), а затем в тюрьму. В 1901 году А. Н. Померанцев выступил с предложением переоборудовать здание в православную церковь, тем более что некогда на её месте стояла женская обитель при Рильском монастыре. К осуществлению этой идеи подключился премьер-министр Петко Каравелов, который здесь же нашёл свой последний приют. Работы по перестройке мечети продолжались всего год, и уже 27 июля 1903 году храм был освящён во имя «седьмочисленников» — свв. Кирилла, Мефодия и их пяти учеников. При перестройке здания были разобраны старинное медресе и минарет из чёрного гранита, давший мечети её название. Традиционный для болгарской архитектуры облик зданию придают угловые купола, колокольня и нартекс, спроектированные архитекторами Милановым и Момчиловым. Во время строительных работ в подвале храма были вскрыты фундаменты раннехристианской церкви, датированной V веком, и более древнего Асклепиума. Галерея Примечания