NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ponte sul Danubio

Ponte sul Danubio (detto anche ponte dell'amicizia, in bulgaro Most na druzhbata o, più comunemente, Дунав Mост, Dunav most; in rumeno Podul de la Giurgiu) è un collegamento stradale e ferroviario che unisce le città di Giurgiu e Ruse attraversando il Danubio, collegando così la sponda rumena con quella bulgara. È stato il primo ponte a unire i due stati, attraversando tale corso d'acqua. L'attraversamento del ponte è soggetto al pagamento di un pedaggio. Storia L'opera ingegneristica è stata aperta al traffico ferroviario e stradale nel giugno del 1954. Durante il periodo sovietico, il nome di questo ponte era ponte dell'amicizia. A seguito della caduta del comunismo in entrambi i paesi rivieraschi, è stato dato all'opera l'odierno nome. Struttura Il ponte si articola su due livelli: uno per il traffico stradale e l'altro, sottostante, per quello ferroviario. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su ponte sul Danubio Collegamenti esterni (EN) Friendship Bridge, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN) Ponte sul Danubio, su Structurae.
Most Przyjaźni

Most Przyjaźni (także Most Giurgiu-Ruse; rum. Podul Prieteniei Giurgiu-Ruse, bułg. Мост на дружбата – Most na drużbata, Дунав мост – Dunaw most) – drogowo-kolejowy most przez Dunaj na granicy rumuńsko-bułgarskiej. Most łączy miasta Giurgiu po stronie rumuńskiej i Ruse po stronie bułgarskiej oraz odpowiednio drogi nr 5 i nr 2. Przez most przebiegają trasy europejskie E70 i E85. Linia kolejowa przebiegająca przez most prowadzi do Bukaresztu po stronie rumuńskiej, a po stronie bułgarskiej rozgałęzia się do Wielkiego Tyrnowa i do Warny. Architektem mostu był Bułgar Georgi Owczarow. Most ma konstrukcję kratownicową ze stali i 2,8 km długości. Środkowe przęsło, długości 85 m, może się podnosić dla przepuszczania dużych statków. Na górnym poziomie jest droga z dwoma wąskimi pasami ruchu, na dolnym – linia kolejowa. Nie ma oddzielnej sekcji dla pieszych ani dla rowerzystów. Na obu końcach mostu stoją prostokątne wieże na kolumnach. Przejazd przez most jest płatny, myto wynosi 3 euro za jednorazowy przejazd samochodem osobowym (w 2019). Most został oddany do użytku 20 czerwca 1954 po dwuipółletniej budowie, prowadzonej przez Bułgarię i Rumunię przy pomocy ZSRR. Miał stanowić przykład przełamania wrogości między bratnimi państwami demokracji ludowej. W chwili oddania do ruchu był to najdłuższy most drogowo-kolejowy w Europie. Do 2013 roku był to jedyny most drogowy na dunajskim odcinku granicy rumuńsko-bułgarskiej i jeden z niewielu w dolnym odcinku Dunaju. Kolejne znajdowały się dopiero w Fetești-Cernavodă (na rumuńskiej autostradzie A2) i w Żelaznej Bramie (właściwie jest to przejazd szczytem zapory wodnej). W czerwcu 2013 otwarto drogowo-kolejowy Most Widin-Calafat, drugi most na dunajskim odcinku granicy rumuńsko-bułgarskiej. Przypisy
Ponte do Danúbio

A Ponte do Danúbio (em búlgaro: Дунав мост, Dunav most ou Мост на дружбата, Most na druzhbata, em romeno: Podul Prieteniei Giurgiu-Ruse), antes chamada Ponte da Amizade, é uma ponte em treliça de aço construída sobre o rio Danúbio e que liga a cidade de Ruse na Bulgária e a cidade de Giurgiu na Roménia. É uma das duas únicas pontes que ligam Roménia e Bulgária. É rodo-ferroviária. Inaugurada em 20 de junho de 1954 e desenhada pelos engenheiros soviéticos V. Andreev e N. Rudomazin (o desenho da decoração foi feito pelo arquiteto búlgaro Georgi Ovcharov), a ponte tem 2223,52 metros de comprimento e foi até junho de 2013 (quando se inaugurou a Ponte Vidin-Calafat) a única sobre o Danúbio que partilhavam Bulgária e Roménia, enquanto o resto do tráfego entre estes países circulava por via fluvial. Portagens Os seguintes valores de portagem/pedágio para cruzar a ponte são cobrados pelo lado romeno: Referências
Дунайский мост

Дунайский мост (ранее известен как «Мост Дружбы»; болг. Мост на дружбата, Дунав Mост; рум. Podul Prieteniei, Podul de la Giurgiu) ― разводной металлический ферменный мост через Дунай, построенный в 1954 году и соединяющий города Русе (Болгария) и Джурджу (Румыния). Имеет автодорожное полотно и железнодорожные пути. Это один из двух мостов, соединяющих Румынию и Болгарию (вторым является мост «Новая Европа» между городами Видин и Калафат). История В разработке конструкции моста приняли участие советские инженеры В. Андреев и Н. Рудомазин. Элементы декора моста были спроектированы болгарским архитектором Георгием Овчаровым. Мост был построен за два с половиной года компаниями из Румынии и Болгарии при техническом содействии СССР. Металлическая надстройка была сделана на предприятиях Румынии, Польши, Венгрии и Чехословакии. Открыт 20 июня 1954 года. Длина моста составляет 2223 м. В своё время это был единственный мост через Дунай, соединяющий Болгарию и Румынию, весь прочий трафик обслуживался паромами и сухопутными путями. Мост имеет два яруса: двухполосную автомагистраль и железную дорогу. Здесь есть также и тротуар для пешеходов. Центральная часть моста (85 м) является подвижной и может быть разведена для прохода крупногабаритных судов. Содержание подвижной части возложено на Румынию. Первоначально мост назвали Мостом Дружбы, но после падения коммунистических режимов в обеих странах сооружение получило более функциональное название Дунайский мост. Посты пограничного контроля присутствовали на мосту, поскольку он выступает в качестве границы между двумя странами. С января 2007 года здесь больше нет таможенного контроля и удостоверение личности осуществлялось только лишь болгарской или румынской стороной, являясь «внутренней границей» в рамках Европейского союза. Пограничный контроль был полностью удалён после того, как Болгария и Румыния присоединились к Шенгенскому соглашению. В 2011 году мост был закрыт на ремонт и вновь открыт 3 сентября 2011 года после двухмесячных работ на болгарской части моста. Проезд автотранспорта по мосту является платным. Галерея См. также Европейский маршрут Е70 Европейский маршрут Е85 Новая Европа ― ещё один мост, соединяющий Болгарию и Румынию Примечания Ссылки Giurgio-Ruse Bridge на сайте Structurae
Donavski most

Donavski most (znan tudi kot Most prijateljstva; bolgarsko Мост на дружбата, Most na druzhbata ali pogosteje, bolgarsko Дунав мост, latinizirano: Dunav most; romunsko Podul Prieteniei ali Podul de la Giurgiu) je jeklen palični most čez reko Donavo, ki povezuje bolgarski breg na jugu z romunskim bregom na severu in mestoma Ruse oziroma Giurgiu. Je eden od le dveh mostov, ki povezujeta Romunijo in Bolgarijo, drugi je most Nova Evropa med mestoma Vidin in Kalafat. Zgodovina Most, ki so ga odprli 20. junija 1954 in sta ga zasnovala sovjetska inženirja V. Andreev in N. Rudomazin, je dolg 2223,52 m in je bil ob odprtju edini most čez Donavo, ki sta si ga delili Bolgarija in Romunija, ostali promet pa je potekal s trajekti in po kopenske poti. Okraske je zasnoval bolgarski arhitekt Georgi Ovcharov. Most ima dve nadstropji, eno za dvopasovno cesto in drugo za železnico. Vključeni so tudi pločniki za pešce. Osrednji del mostu (85 m) je premičen in se lahko dvigne za prehod velikih ladij. Vzdrževanje mobilnega dela je odgovornost Romunije in se redno preverja. Most so s pomočjo Sovjetske zveze zgradili v dveh letih in pol. Sovjeti so ga poimenovali Most prijateljstva, vendar je po padcu komunističnih režimov v obeh državah most dobil bolj funkcionalno ime Donavski most. Na mostu so prisotne mejne nadzorne postaje, saj je most mejni prehod med državama. Od januarja 2007 ni več carinske kontrole in kontrolo potnih listov/osebnih izkaznic so opravljali 'za eno mizo' bolgarska ali romunska mejna policija; gre za notranjo mejo znotraj Evropske unije. Mejni nadzor je bil popolnoma odpravljen, ko sta Bolgarija in Romunija pristopili k schengenskemu sporazumu. 3. septembra 2011 je bil po dveh mesecih sanacije odprt bolgarski del mostu. Na obeh koncih je par pravokotnih stolpov, ki jih podpirajo piloni. Galerija Sklici Zunanje povezave Giurgio-Ruse Bridge na Structurae Halfway down the Danube, a short story about crossing the bridge
Дунавски мост (Бугарска—Румунија)

Дунавски мост (раније познат као Мост пријатељства; буг. Мост на дружбата, или Дунавски мост; рум. Podul Prieteniei или Подул де ла Гиургиу) челични је мост преко реке Дунав, на висини од 30м изнад воде, који повезује бугарску обалу на југу са румунском обалом на северу и градове Русе и Ђурђу. Први је изграђен, од само два моста који спајају Румунију и Бугарску, а други је мост Нова Европа између градова Видин и Калафат. Историја Студије о могућности изградње моста преко Дунава и успостављање копнене везе између западне и централне Европе са Балканским полуострвом, започеле су после Кримског рата (1853 - 1856). Идеју румунске стране из 1884. године бугарски премијер Петко Каравелов није прихватао јер предложена локација није била усклађена са плановима за железничку мрежу у Бугарској. Почетком 20. века идеја о изградњи моста преко Дунава између Бугарске и Румуније ушла је у нову фазу. Период се поклапа са већ формираним јасним концептом изградње железничких мрежа две земље, али до почетка Другог светског рата заинтересоване стране нису успеле постићи договор. Након Другог светског рата, преговори су настављени а Политбиро Централног комитета Бугарске комунистичке партије у својој одлуци од 11. марта 1950. пристао је на услове које је предложила совјетска влада за изградњу моста преко Дунава на локацији Русе-Ђурђу. Мост је отворен 20. јуна 1954. а дизајнирали су га совјетски инжењери В. Андрејев и Н. Рудомазин. Мост је дугачак 2.223,52 м и у то време био једини мост преко Дунава који су делиле Бугарска и Румунија, а остали саобраћај се обављао трајектима и копненим путевима. Декорације је дизајнирао бугарски архитекта Георги Овчаров. Мост има две платформе; аутопут са две траке и железничку пругу. Укључени су и тротоари за пешаке. Средишњи део моста (85 м) је мобилан и може се подићи за пролаз великих бродова. Одржавање мобилног дела је у надлежности Румуније и периодично се проверава. Мост је изграђен за две и по године уз помоћ Совјетског Савеза. Совјети су га прозвали „Мост пријатељства“, али, од пада комунистичких режима у обе земље, мост је добио функционалније име „Дунавски мост“. Станице граничне контроле присутне су на мосту, јер служи као гранични прелаз између две државе. Од јануара 2007. више не постоји царинска контрола и контролу пасоша/личне карте обавља бугарска или румунска погранична полиција, што је "унутрашња граница" у оквиру Европске уније. Гранична контрола биће у потпуности уклоњена када се Бугарска и Румунија придруже Шенгенском споразуму. 3. септембра 2011. године бугарски део моста је отворен, после два месеца реконструкције. Постоје пар правоугаоних кула подупртих стубовима на оба краја. Галерија Види још Европска рута Е70 Европска рута Е85 Пут ДН5 у Румунији ЦФР линија 902 (Ђурђу - Букурешт) и ЦФР линија 903 (Ђурђу - Виделе) у Румунији Дунавски мост 2, још један мост који повезује Бугарску и Румунију Референце Спољашње везе Giurgio-Ruse Bridge на веб-сајту Structurae На пола пута низ Дунав, кратка прича о преласку моста
Giurgiu-Ruse-bron

Giurgiu-Ruse-bron, även kallad Donaubron eller Vänskapsbron, är en bro över floden Donau mellan Giurgiu i Rumänien och Ruse i Bulgarien. Den invigdes år 1954 och var den enda direkta väg- och järnvägsförbindelsen mellan länderna till år 2013 då Nya Europabron öppnade. Den nästan tre kilometer långa bron består av två våningar med järnvägsspår och gång- och cykelbana överst och biltrafik nederst. Ett 85 meter långt stycke i mitten av bron kan lyftas så att fartyg kan passera. Vänskapsbron konstruerades av ryska ingenjörer och byggdes med ekonomiskt stöd från Sovjetunionen. Den tog två och ett halvt år att bygga och hade tidigare både tull- och gränskontroll. Tullkontrollen försvann 2007 då Rumänien och Bulgarien blev medlemmar av EU. På grund av ökande trafik har länderna planer på en ny bro tre kilometer norr om den nuvarande. Bilder Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Giurgiu-Ruse-bron.﻿
Дунайський міст

Шаблон:Міст: невідомі параметри: |на мапі яндекс= Дунайський міст (раніше знаний як «Міст Дружби»; болг. Мост на дружбата, Дунав Мост; рум. Podul Prieteniei,Podul de la Giurgiu) ― сталевий ґратчастий міст над річкою Дунай, що з'єднує болгарський берег на півдні з румунським берегом на півночі в містах Русе і Джурджу, відповідно. Це один з двох мостів, що з'єднують Румунію і Болгарію. Другим з них є міст Нова Європа між містами Відін і Калафат. З румунської сторони міст перетинає острів Мокану. Історія Відкрито 20 червня 1954 року та розроблено радянськими інженерами Ст. Андрєєвим і Н. Рудомазіним. Його довжина становить 2 223 метри. Свого часу це був єдиний міст через Дунай, який з'єднує Болгарію і Румунію, весь інший трафік обслуговувався поромами і сухопутними шляхами. Елементи декору мосту спроєктував болгарський архітектор Георгій Овчаров. Міст має два яруси: двосмугову автомагістраль і залізницю. Тут є також і тротуар для пішоходів. Центральна частина мосту (85 м) є рухомою і може бути розлучена для проходження великогабаритних суден. Вміст рухомої частини покладено на Румунію. Міст був побудований за два з половиною роки з допомогою радників і ресурсів Радянського Союзу. Радянські назвали проєкт «Мостом Дружби», але після падіння комуністичних режимів в обох країнах споруда отримала функціональнішу назва «Дунай міст». Пости прикордонного контролю присутні на мосту, оскільки він виступає кордоном між двома країнами. З січня 2007 року тут більше немає митного контролю та посвідчення особи здійснюється лише болгарською чи румунською стороною, будучи «внутрішнім кордоном» в рамках Європейського союзу. Прикордонний контроль буде повністю видалений після того, як Болгарія та Румунія приєднаються до Шенгенської угоди. Після двох місяців ремонтних робіт, 3 вересня 2011 року була знову відкрита болгарська частина мосту. Галерея Див. також Європейський маршрут Е70 Європейський маршрут Е85 Нова Європа ― ще один міст, який з'єднує Болгарію і Румунію Примітки Посилання Giurgio-Ruse Bridge в базі Structurae На півдорозі вниз по Дунаю [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.], коротка розповідь про перетин мосту
Monument to the Tsar Liberator

The Monument to the Tsar Liberator (Bulgarian: Паметник на Цар Освободител, romanized: Pametnik na Tsar Osvoboditel) is an equestrian monument in the centre of Sofia, the capital of Bulgaria. It was created in honour of Russian Emperor Alexander II, who liberated the Russian Serfs and won the Russo-Turkish War of 1877–78. The Neoclassical memorial's author is Italian sculptor Arnoldo Zocchi, who won the project in competition with 31 other artists from 12 countries (and with a total of 90 artists from 15 countries being interested) in the end of the 19th century. Bulgarian architect Nikola Lazarov participated in the monument's architectural design. The foundation stone was laid on 23 April 1901, St George's Day, in the presence of Knyaz Ferdinand I of Bulgaria, and the monument was completed on 15 September 1903. Ferdinand also attended the monument's inauguration on 30 August 1907 together with his sons Boris and Kiril, Grand Duke Vladimir Alexandrovich of Russia, son of Alexander II, together with his wife and his son, as well as other notable figures. Erected of black polished granite from Vitosha, the Monument to the Tsar Liberator consists of a pedestal, a middle part with figures and a massive Neo-Renaissance cornice finished with the sculpture of the Russian Tsar on a horse. The bronze wreath at the foot was donated by Romania in memory of the Romanian soldiers that died during the war. The main bronze bas-relief in the middle part depicts a group of Russian and Bulgarian soldiers led by the goddess of victory (Nike in Greek mythology and Victoria in Roman mythology), who raises her sword high above. Portraits of Grand Duke Nicholas Nicolaievich, Count Ignatiev and the generals Joseph Vladimirovich Gourko and Mikhail Skobelev surround the group. Other bas-reliefs feature scenes from the Battle of Stara Zagora, the signing of the Treaty of San Stefano and the opening ceremony of the Constituent National Assembly in Veliko Tarnovo, as well as portraits of Petko Slaveykov, Stoyan Zaimov, Ivan Vazov, Stefan Stambolov and other prominent figures from the period. The Monument to the Tsar Liberator is on Tsar Osvoboditel Boulevard, facing the National Assembly of Bulgaria and with the InterContinental hotel behind it. Gallery See also Monument to Alexander II in Moscow Monument to Alexander II in Helsinki Google Earth view
Monumento al Zar Libertador

El Monumento al Zar Libertador​ (en búlgaro: Паметник на Цар Освободител) es un monumento ecuestre en el centro de Sofía, la capital de Bulgaria. Fue erigido en honor del emperador (Zar) ruso Alejandro II, quien liberó a Bulgaria de la dominación otomana durante la guerra ruso-turca de 1877 y 1878. El autor del monumento neoclásico es el escultor italiano Arnaldo Zocchi, que ganó el proyecto en competencia con otros 31 artistas de 12 países (y con un total de 90 artistas de 15 países que estuvieron interesados) al final del siglo XIX. Véase también Monumento Estatua Escultura Referencias
Municipi de Sozòpol

El municipi de Sozòpol (búlgar: Община Созопол) és un municipi búlgar pertanyent a la província de Burgàs, amb capital a la ciutat homònima. Es troba a l'est de la província. L'any 2011 tenia 12.610 habitants, un 70,5% búlgars, un 4,15% turcs i un 13,31% gitanos. Més d'un 30% de la població municipal viu a la capital. Localitats El municipi es compon de les següents localitats: Referències Enllaços externs Municipi de Sozòpol - Lloc web oficial
Obština Sozopol

Obština Sozopol (bulharsky Община Созопол) je bulharská jednotka územní samosprávy v Burgaské oblasti. Leží ve východním Bulharsku u Černého moře na severním úpatí pohoří Strandža. Sídlem obštiny je město Sozopol, kromě něj zahrnuje obština 1 město a 10 vesnic. Žije zde přes 10 tisíc stálých obyvatel. Sídla Sousední obštiny Obyvatelstvo V obštině žije 10 183 stálých obyvatel a včetně přechodně hlášených obyvatel 13 478. Podle sčítáni 1. února 2011 bylo národnostní složení následující: Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Obština Sozopol na Wikimedia Commons Poznámky Reference
Sozopol Municipality

Sozopol Municipality (Bulgarian: Община Созопол, Obshtina Sozopol) is located in the southern Bulgarian Black Sea Coast and borders Burgas Municipality and Primorsko Municipality. The coast stretches 51 km of which 17.1 km are excellent beaches. There are many small bays and peninsulas as well as several isles. The climate is favourable for growing different crops such as grapes, apples, peaches, cherries, strawberries and others. Sozopol is the biggest fishing port of the country with two major plants processing fish. Tourism is now the most important industry with more than 50,000 beds in the territory of the municipality. As of 2006 the population is 13,401. Demographics Religion According to the latest Bulgarian census of 2011, the religious composition, among those who answered the optional question on religious identification, was the following: References External links Media related to Sozopol Municipality at Wikimedia Commons
Municipio de Sozopol

El municipio de Sozopol es un municipio de la provincia de Burgas, Bulgaria, con una población estimada a final del año 2017 de 12 937 habitantes. Se encuentra ubicado al sureste del país, cerca de la costa del mar Negro y de la frontera con Turquía. Su capital es la ciudad de Sozopol.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Municipio de Sozopol.
Sozopol (obchtina)

La commune de Sozopol (en bulgare Община Созопол - Obchtina Sozopol) est située dans l'est de la Bulgarie. Géographie La commune de Sozopol est située dans l'est de la Bulgarie, dans la partie méridionale du littoral bulgare sur la mer Noire. Elle est située à 21 km au sud-est de Bourgas (le chef-lieu de la région). Histoire Administration Structure administrative La commune compte 3 villes et 11 villages : Jumelages Économie L'activité économique dans la commune de Sozopol est fonction du lieu : sur le littoral, l'activité est liée surtout au tourisme estival et, tout au long de l'année, à la pêche ; dès que l'on est à l'intérieur des terres, l'agriculture est très largement dominante, ont une prépondérance de la production de fruits, de légumes et de boissons à base de fruits (vins, Eaux-de-vie de raisins et d'autres fruits). Culture Galerie Voir aussi Liens internes Liste des obchtini de Bulgarie Ville de Sozopol Liens externes (bg) Site officiel de la municipalité (bg) Site officiel du conseil municipal (bg + en + ru) Sozopol.com (fr) Sozopol sur La-Bulgarie.fr Références Portail de la Bulgarie
Sozopol (gmina)

Sozopol (bułg. Община Созопол) – gmina we wschodniej Bułgarii, w obwodzie Burgas. Miejscowości Miejscowości wchodzące w skład gminy Sozopol: Atija (bułg.: Aтия), Czernomorec (bułg.: Черноморец), Gabyr (bułg.: Габър), Indże wojwoda (bułg.: Индже войвода), Kruszewec (bułg.: Крушевец), Prisad (bułg.: Присад), Rawadinowo (bułg.: Равадиново), Rawna gora (bułg.: Равна гора), Rosen (bułg.: Росен), Sozopol (bułg.: Созопол) − siedziba gminy, Wyrsziło (bułg.: Вършило), Zidarowo (bułg.: Зидарово), Przypisy
Comuna Sozopol, Burgas

Sozopol este o comună în regiunea Burgas din Bulgaria. Demografie La recensământul din 2011, populația comunei Sozopol era de 12.610 locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (70,49%) erau bulgari, existând și minorități de romi (13,3%) și turci (4,14%). Pentru 11,35% din locuitori nu este cunoscută apartenența etnică. Note
Созопол (община)

Созопол (болг. Община Созопол) — община в Болгарии. Входит в состав Бургасской области. Население составляет 16 106 человек (на 15 мая 2008 года). Административный центр — город Созопол. Кмет (мэр) общины Созопол — Тихомир Йорданов Янакиев по результатам выборов 2019 года. Состав общины В состав общины входят следующие населённые пункты: Атия Выршило Габыр Зидарово Индже-Войвода Крушевец Присад Равадиново Равна-Гора Росен Созопол Черноморец Примечания Ссылки Сайт общины (болг.) Сайт совета общины (болг.) Неофициальный сайт — Новости (болг.)
Sozopol (kommun)

Sozopol (bulgariska: Община Созопол, Obsjtina Sozopol) är en kommun i Bulgarien. Den ligger i regionen Burgas, i den östra delen av landet, 300 km öster om huvudstaden Sofia. Antalet invånare är 15 416. Arean är 527 kvadratkilometer. Sozopol delas in i: Gabăr Zidarovo Krusjevets Ravadinovo Ravna gora Atija Rosen Tjernomorets Följande samhällen finns i Sozopol: Sozopol Tjernomorets Källor
Созополь (община)

Созополь (болг. Община Созопол) — община у Болгарії. Входить до складу Бургаської області. Населення становить 12 610 осіб (станом на 1 лютого 2011 р.). Адміністративний центр громади — однойменне місто. Примітки Посилання Офіційний сайт громади Созополь (болг.)