NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Thermes romains de Varna

Les thermes romains (en bulgare : Римски терми) de Varna sont un complexe d'anciens bains romains (thermes) situé dans la ville portuaire de Varna, sur la mer Noire, au nord-est de la Bulgarie. Les thermes sont situés au sud-est de la ville moderne, qui à l'époque romaine était connue sous le nom de Odessus. Les bains ont été construits à la fin du IIe siècle et se trouvent être les quatrièmes plus grands thermes d'Europe, et le plus grand des Balkans. Histoire L'ancienne Varna, d'abord lieu d'habitation thrace puis colonie grecque, devient romaine en 15 apr. J.-C. et est assignée à la province de Mésie, avec un certain degré d'autonomie locale. Les thermes de Varna sont construits vers la fin du IIe siècle et sont utilisés pendant près de cent ans, jusqu'à la fin du IIIe siècle. Des pièces frappées de l'effigie de l'empereur romain Septime Sévère (emp. 193-211) ont été découverts sur le site des thermes. Bien plus tard, au XIVe siècle, les ruines des thermes servent d'atelier pour des artisans. Les ruines sont scientifiquement reconnues comme site ancien en 1906 par le chercheur austro-hongrois Ernst Kalinka, puis sont explorées par les frères archéologues tchéco-bulgares Karel et Hermann Škorpil. D'autres parties des ruines sont découvertes entre 1959 et 1971 par une équipe dirigée par M. Mirchev. En aout 2013, la municipalité de Varna ordonne un urgent projet de preservation des thermes romains pour une valeur de 125 000 leva. Description Les ruines des thermes se situent dans la partie sud-est de la Varna moderne, à l'intersection des rues San Stefano et Han Krum. Elles recouvrent une aire de 7 000 m2 avec des voûtes atteignant 20 à 22 m de hauteur. En surface, les thermes romains de Varna sont le quatrième parmi les plus grands thermes préservés en Europe, derrière les thermes de Caracalla et les thermes de Dioclétien, tous deux dans la capitale impériale Rome, et les thermes impériaux de Trèves en Allemagne. Les thermes de Varna sont les plus grands dans les Balkans et le plus important bâtiment ancien de l'actuelle Bulgarie. Les thermes offraient une diversité d'équipement, incluant un apodyterium (vestiaire), un frigidarium (bain froid), un tepidarium (bain tiède) et un caldarium (bain chaud) ainsi qu'un palaestra (un espace aux fonctions sociales et athlétiques). Le chauffage provenait d'un hypocauste, un système de chauffage par le sol. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Roman Thermae (Varna) » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Liste de thermes romains Thermes romains Portail de la Rome antique Portail de la Bulgarie
Terme romane di Varna

Le terme romane di Varna (in bulgaro Римски терми?, Rimski termi) sono un complesso di bagni (terme) dell'antica Roma nel porto del Mar Nero di Varna nel nord est della Bulgaria. Le Terme romane sono situate nella parte sud est della città, che sotto l'impero romano era conosciuta come Odessus. Sono state costruite nel II secolo d.C. e sono considerate le quarte più grandi terme romane in Europa e le più grandi dei Balcani. Storia L'antica Varna fu prima un insediamento della Tracia e poi un'antica colonia greca. Divenne parte dell'impero romano nel 15 d.C. e fu assegnata alla provincia della Mesia con un certo grado di autonomia locale. Le terme romane di Varna furono costruite verso la fine del secondo secolo e rimasero in uso per circa cento anni, fino alla fine del III secolo. Le monete dell'imperatore romano Settimio Severo (193-211) sono state scoperte tra le rovine del luogo. Molto più tardi, nel XIV secolo, le rovine delle terme romane furono sede di botteghe artigiane. Le rovine furono inizialmente riconosciute scientificamente come un oggetto antico nel 1906 dal ricercatore austro-ungarico E. Kalinka. Il sito è stato ulteriormente studiato dai fratelli archeologi ceco-bulgari Karel e Hermann Škorpil. Altre parti delle rovine furono scoperte tra il 1959 e il 1971 da una squadra diretta da M. Mirchev. Nell'agosto 2013, il comune di Varna ha ordinato un urgente progetto di riconservazione per le Terme romane del valore di 125.000 lev. Disposizione I resti delle terme romane si trovano nella parte sud-orientale della moderna Varna, all'incrocio tra via San Stefano e via Han Krum. Hanno una superficie di circa 7.000 m² (75.000 ft²), con le volte che raggiungono un'altezza di 20–22 m (66-72 piedi). Per area, le terme romane di Varna sono le quarte più grandi tra le terme conservate in Europa, dietro le Terme di Caracalla e Terme di Diocleziano nella capitale imperiale di Roma e le terme di Treviri. Le terme sono le più grandi nella regione dei Balcani e il più grande edificio antico sopravvissuto in quella che oggi è la Bulgaria. Le terme romane di Varna presentano l'intera gamma di servizi tra cui un apodyterium (spogliatoio), un frigidarium (piscina fredda), un tepidarium (piscina calda) e un caldarium (piscina calda) e una palaestra (uno spazio con funzioni atletiche). Il riscaldamento era garantito mediante un ipocausto, un sistema di riscaldamento del pavimento attraverso tubi. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Terme romane di Varna Collegamenti esterni Sito ufficiale, su archaeo.museumvarna.com.
Termy rzymskie w Warnie

Termy rzymskie w Warnie (bułg. Римски терми, trb. Rimski termi) – kompleks starożytnych łaźni rzymskich (term) znajdujący się w południowo-wschodniej części współczesnego miasta Warna, w Bułgarii. Łaźnie zostały zbudowane pod koniec II wieku n.e. i są czwartymi co do wielkości zachowanymi rzymskimi termami w Europie i największymi na Półwyspie Bałkańskim. Opis Pozostałości rzymskich term znajdują się w południowo-wschodniej części współczesnej Warny, na terenie założonej około 570 r. p.n.e. kolonii greckiej Odessos. Łaźnie mają powierzchnię około 7000 m², zachowane mury w niektórych miejscach osiągają wysokość 22 m. Pod względem powierzchni są czwartymi co do wielkości spośród zachowanych term w Europie, po Termach Karakalli i Termach Dioklecjana w stolicy cesarstwa, Rzymie oraz łaźniach w Trewirze. Termy są największymi w regionie Bałkanów i największym zachowanym starożytnym budynkiem na terenie dzisiejszej Bułgarii. Łaźnie funkcjonowały do końca III wieku. Pełniły ważną funkcję społeczną w starożytnym Odessos. Wyposażone były w wiele udogodnień, w tym apodyterium, frigidarium, tepidarium i caldarium, a także palestrę. Ogrzewanie zapewniono za pomocą hypokaustum. System ogrzewania połączony był z podwójną podłogą i specjalnymi wnękami odprowadzającymi ciepłe powietrze na górę budynku. Termy wybudowano w pobliżu ciepłych źródeł mineralnych, które do dziś są wykorzystywane w Warnie. W XIX wieku podziemia łaźni służyły jako więzienie. Przypisy
Termele Romane din Varna

Termele romane (în bulgară Римски терми, transliterat: Rimski termi) sunt un complex de băi romane antice (thermae) din orașul-port Varna, la Marea Neagră, din nord-estul Bulgariei. Termele romane sunt situate în partea de sud-est a orașului modern, care sub Imperiul Roman era cunoscut sub numele de Odessus. Băile au fost construite la sfârșitul secolului al II-lea d.Hr. și se clasează pe locul patru între cele mai mari terme romane păstrate din Europa și cea mai mare din Balcani. Istorie Vechea Varna, prima oară o colonie tracică și apoi greacă, a devenit parte a Imperiului Roman în 15 d.Hr. și a fost încorporată în provincia Moesia cu un anumit grad de autonomie locală. Băile romane din Varna au fost construite la sfârșitul secolului al II-lea și au rămas folosite timp de aproximativ o sută de ani, până la sfârșitul secolului al III-lea. Monede din timpul împăratului roman Septimius Severus (193-211) au fost descoperite printre ruinele băilor. Mult mai târziu, în secolul al XIV-lea, ruinele Termelor romane au devenit locul atelierelor de meșteșugari. Ruinele au fost pentru prima dată recunoscute științific ca obiect antic în 1906 de către cercetătorul austro-ungar E. Kalinka. Situl a fost cercetat în continuare de frații arheologi ceho-bulgari Karel și Hermann Škorpil. Alte părți ale ruinelor au fost descoperite între 1959 și 1971 de o echipă condusă de arheologul M. Mirchev. În august 2013, Municipiul Varna a comandat un proiect urgent de conservare pentru Termenele Romane în valoare de 125.000 de leva. Aranjare Rămășițele termelor romane se află în partea de sud-est a Varna modernă, la intersecția străzilor San Stefano și Han Krum. Acestea au o suprafață de aproximativ 7.000 m2, cu bolte de până la 20-22 m înălțime. În funcție de suprafață, băile romane din Varnase clasează pe locul patru între cele mai mari terme romane păstrate din Europa, în urma termelor lui Caracalla și Dioclețian din capitala imperială Roma și a băilor din Trier. Termele sunt cele mai mari din regiunea Balcanilor și cea mai mare clădire antică ce a supraviețuit pe teritoriul Bulgariei de astăzi. Termele romane din Varna dispun de întreaga gamă de facilități, inclusiv un apodyterium (vestiar), un frigidarium (piscină rece), un tepidarium (piscină caldă) și un caldarium (piscină fierbinte), precum și o palestra (un spațiu cu funcții sociale și sportive). Încălzirea era asigurată prin intermediul unui hipocaust, un sistem de încălzire prin pardoseală cu conducte. Note Vezi și Lista băilor publice romane
Римские термы (Варна)

Римские термы в Варне - это комплекс древнеримских терм (бань) в портовом городе Варна, в Болгарии. Они находятся в исторической юго-восточной части города, недалеко от порта. Термы построены примерно в конце II века нашей эры и представляют собой самые большие из сохранившихся терм на Балканах. Римские объекты наследия также являются и одним из лучше всего сохранившихся памятников античной эпохи в Болгарии. В наши дни на территории терм в летнее время функционирует Летний театр и проводятся концерты. История Руины относительно хорошо исследованы, хотя между двумя огороженными территориями есть дома и церкви, под которыми несомненно находятся множество старинных зданий и артефактов. Термы привлекали интерес историков и археологов задолго до начала археологических раскопок. В 1906 году австрийский ученый Э. Калинка установил, что руины представляют собой античное здание, но главная заслуга, вызвавшая научный интерес к этой древности и сохранившая его, принадлежит братьям Шкорпилям. Главные части здания были открыты после раскопок Археологического музея Варны с 1959 по 1971 год под руководством Милко Миршева. Под современными улицами сохранились части помещений, а также южная артерия западной подземной галереи. Продолжающиеся и в настоящее время археологические исследования проясняют предназначения здания и устанавливают эпоху его строительства. Открытое здание является частью термальных ванн римского города Одессос. Архитектурный стиль свидетельствует о том, что они были построены в конце II - начале III века. Монеты, найденные в канализации, отчеканенные во время Императора Септимия Севера (193-211), подтверждают эту дату. Монеты наиболее позднего периода использовались во времена Императора Тацита (275). Таким образом, было установлено, что термы функционировали до конца 3-го века. Грандиозность строительства, безупречное исполнение блестящего архитектурного замысла, богатство украшения делают термы уникальным памятником древней архитектуры на болгарских землях. Они свидетельствуют о расцвете культуры в городе во II-III вв., о его богатстве и благосостоянии. Варненские бани являются одними из крупнейших в европейской части Римской империи. Во время раскопок была найдена статуя Клавдия Аквила, а также статуи римских божеств Геркулеса, Виктории и Меркурия, которые, вероятно, украшали залы и придавали им торжественный облик. Как свидетельствуют найденные надписи, боги-покровители здоровья Асклепий и Гигиея имели святилище в северо-западной части терм. Археологи также столкнулись с фрагментами из мраморных оконных рамок, оформленные в стиле кинжала Геракла, который также почитался как бог-покровитель родников. Литература Региональная библиотека Пенчо Славейков, Варна Мирчев М. и др. Варна сквозь века, 1960 Стоянов, Петр. Варна в древности,1998 Георгиев, П. Римские термы, 1984 Георгиев, П. Римские термы Одессоса, 2006 Примечания Ссылки Официальный сайт Римские термы (varna-bg.com) Архивная копия от 10 сентября 2007 на Wayback Machine Римские термы
Rimske terme, Varna

Rimske terme (bolgarsko Римски терми, latinizirano: Rimski termi) so kompleks starorimskih kopeli (term) v črnomorskem pristaniškem mestu Varna v severovzhodni Bolgariji. Rimske terme so v jugovzhodnem delu sodobnega mesta, ki je bilo pod Rimskim cesarstvom znano kot Odesus. Terme so bile zgrajene v poznem 2. stoletju našega štetja in se uvrščajo med četrte največje ohranjene rimske terme v Evropi in največje na Balkanu. Zgodovina Starodavna Varna, najprej tračanska naselbina in nato starogrška kolonija, je leta 15 našega štetja postala del Rimskega cesarstva in je bila dodeljena provinci Mezija z določeno stopnjo lokalne avtonomije. Rimske terme v Varni so bile zgrajene proti koncu 2. stoletja in so ostale v uporabi približno sto let, do poznega 3. stoletja. Med ruševinami term so odkrili kovance rimskega cesarja Septimija Severja (vladal 193–211). Veliko kasneje, v 14. stoletju, so bile ruševine rimskih term kraj obrtniških delavnic. Ruševine je leta 1906 kot starodavni objekt prvič znanstveno prepoznal avstro-ogrski raziskovalec E. Kalinka. Najdišče sta nadalje raziskala češko-bolgarska arheologa brata Karel in Hermann Škorpil. Nadaljnje dele ruševin je med letoma 1959 in 1971 odkrila ekipa pod vodstvom M. Mircheva. Avgusta 2013 je občina Varna naročila nujni projekt rekonservacije Rimskih term v vrednosti 125.000 bolgarskih levov. Postavitev Ostanki rimskih term ležijo v jugovzhodnem delu današnje Varne, na križišču ulic San Stefano in Han Krum. Imajo površino okoli 7000 m², oboki pa segajo do 20–22 m v višino. Po površini so rimske terme v Varni četrte največje med ohranjenimi termami v Evropi, za Karakalovimi in Dioklecijanovimi termami v cesarski prestolnici Rimu ter termami v Trierju. Terme so največja ohranjena starodavna zgradba v današnji Bolgariji. Rimske terme v Varni imajo celo vrsto objektov, vključno z apoditerijem (slačilnica), frigidarijem (hladen bazen), tepidarijem (topel bazen) in kaldarijem (vroč bazen) ter palestro (prostor z družabnimi in atletske funkcije). Ogrevanje je potekalo s pomočjo hipokavsta, cevnega talnega ogrevanja. Sklici Zunanje povezave Rimske terme
Romerska termerna i Varna

Romerska termerna i Varna (bulgariska: Римски терми, Rimski termi) är ett komplex med antika romerska badanläggningar (termer) i Svarta havets hamnstad Varna i nordöstra Bulgarien. De romerska termerna ligger i den sydöstra delen av den nuvarande staden, som under det romerska kejsardömet var känd som Odessus. Baden uppfördes under det sena 100-talet e.Kr. och räknas som de fjärde största bevarade termerna i Europa och de största på balkanhalvön. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Roman Thermae (Varna), 14 oktober 2018. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör romerska termerna i Varna.
Русокастрон

Русокастрон или Русокастро е историческо селище на територията на днешното бургаско село Русокастро, община Камено, област Бургас. В началото на ІХ век крепостта Русокастро е била възстановена от българите при строителството на граничен окоп Еркесия, свързващ Бургаския залив с река Марица. За първи път името на Русокастро се споменава в 12 век от арабския географ Ел Идриси в неговата „География на света“, като голям и многолюден град. Близо до Русокастро през 1332 година цар Иван Александър в Битката при Русокастро побеждава византийския император Андроник III. Това е последната българска победа преди падането на България под османско господство. Голяма част от крепостта е разрушена по време на проведеното тук през 1982 година международно учение „Щит-82“. Източници Цоня Дражева, Милен Николов: Русокастро, Регионален музей Бургас, посетен на 15 февруари 2012 Външни препратки Русокрастрон Архив на оригинала от 2016-08-27 в Wayback Machine., сайт на Община Камено Българските крепости – Русокастро Архив на оригинала от 2008-02-11 в Wayback Machine..
Средно училище с изучаване на чужди езици „Свети Климент Охридски“

Средно училище с изучаване на чужди езици „Свети Климент Охридски“(СУИЧЕ) в Благоевград, България е едно от престижните училища в града. В училището е застъпено чуждоезиковото обучение. Интензивно се изучават английски, френски и руски език. Обучават се ученици от първи до дванадесети клас. Адрес Благоевград, 2700 ул. „Брегалница“ № 2 електронен адрес: suiche@abv.bg История 1991 г. – отделяне на СОУИЧЕ от Политехническа гимназия „Св. св. Кирил и Методий“ (днес Националната хуманитарна гимназия „Свети Свети Кирил и Методий“) Първи директор на училището до провеждане на конкурс е Надя Кирилова Димитрова. 1996 г. – в училището се обучават 835 ученика, а учителският колектив наброява 67 учителя. 2005 г. – училището се премества в нова сграда. Допреди това се помещава в сградите на Националната хуманитарна гимназия „Свети Свети Кирил и Методий“ и Първо основно училище. 2016 г. – училището сменя името си от СОУИЧЕ на СУИЧЕ след влизане в сила на новия Закон за предучилищно и училищно образование. Директор на училището е д-р Светлин Нечев Абаджиев. Материална база „Средно училище с изучаване на чужди езици „Свети Климент Охридски“ се разполага в модерна сграда от три етажа. Броят на класните стаи е 24. Оборудвани са библиотека, лекарски кабинет, кабинети по биология, музика, езиков център. Прием Прием за ученици в първи клас Паралелки с чуждоезиково обучение от първи клас. Прием на ученици в осми клас Профил "Чужди езици". Профилиращи предмети: Първи чужд език - английски език, Втори чужд език - руски език. Образуване на бала: Утроена оценка от НВО по български език и литература, оценка от НВО по математика, оценки по български език и литература и математика от свидетелството за завършено основно образование. Външни препратки Средно училище с изучаване на чужди езици „Свети Климент Охридски“ Архив на оригинала от 2019-02-24 в Wayback Machine.
Средно училище „Васил Левски“ (Нови пазар)

Средно училище „Васил Левски“ е средно училище в Нови пазар, с адрес: ул. „Кирил и Методий“ № 15. Има само една учебна смяна – сутрин. Директор на училището е Даниела Ангелова.. История През 1854 г. е открито училище „Васил Левски“, то е приемник на килийното училище в град Нови пазар, открито още през 1840 г., а името на първия учител е Илия Вълчев Талимата. Училищната сграда, където сега се намира начална степен, е построена през 1881 г. Тогава тя е била на един етаж и е имала три класни стаи. По-късно през 1907 г. е достроена и останалата част. През 1974 г. е завършен строежът на новата сграда и училището придобива сегашния си вид. През 80-те години е построена сграда на два етажа – физкултурен салон и басейн. Издигнат е и паметник на Васил Левски – патрон на училището. В периода 1907 – 1937 училището е носело името „Св. св. Кирил и Методий“, а от 1937 г. до 1945 г. се е наричало „Митрополит Симеон“. След 1945 г. получава новото си име – „Васил Левски“. В миналото училището е дало начало на туристическото дружество и хоровата дейност към него. И до днес съществува хор „Лира“ с над 30-годишна история. Източници
Средно училище „Максим Горки“ (Стара Загора)

Средно училище „Максим Горки“ е училище в Стара Загора. Създадено е през 1962 г. като Руска езикова гимназия – първите такива са в София и Пловдив. От 1964 г. приема името на писателя Максим Горки за свой патрон. През 1966 г. се отделя паралелка със засилено изучаване на френски език и поставя началото на Френската езикова гимназия. От 1983 г. Руската гимназия става ЕСПУ ”Максим Горки” с прием на деца от 1 клас. През 1990 г. е преобразувано в Средно общообразователно училище, а от 2016 г. е Средно училище. В училището се преподават руски, английски, немски, френски и испански език в зависимост от паралелката. Учениците започват изучаването на руски език от първи клас, а от втори – и един от горепосочените западни езици. Това е едно от първите училища с ранно чуждоезиково обучение. През 2001 г. става осмото българско училище, включено в споразумението за образователен обмен между правителствата на Република България и Кралство Испания. Бележки
Средно училище „Сава Доброплодни“

Средно училище „Сава Доброплодни“ е гимназия в град Шумен, разположена на адрес: бул. „Мадара“ № 34 в жилищен комплекс „Добруджански“. Патронния си празник чества на 3 декември. Кратка история на училището Училището е основано през 1962 г., сегашното си име получава на 12 май 1992 г. насам, наследник е на „Седмо основно училище“ и на „Единно средно политехническо училище“ с изучаване на руски език. В училището от 1992 г. се изучават чужди езици (английски, руски и немски) и изкуства (музикални инструменти – пиано, акордеон, класическа китара, гайда, кавал и др. народно и естрадно пеене; класически хор; народен хор; вокална група и други. Източници Външни препратки ((bg)) Официален сайт Страница на училището във Facebook
Сборяново

„Сборяново“ е историко-археологически резерват в Североизточна България, на 10 km от град Исперих, близо до село Свещари. В резервата се включват над 140 археологически и културни паметници — древни селища, светилища и некрополи на траки езичници, българи християни и хетеродоксни мюсюлмани, някои от които функционират и до наши дни. Най-значимите от тях са: останките от древния тракийски град Хелис; тракийското светилище на „Камен рид“; Свещарската гробница, обявена от ЮНЕСКО за обект на световното културно-историческо наследство; Мюсюлманското светилище Демир баба теке, почитано много от алевитите; Историческият музей в град Исперих. Намира се под №49 в списъка на Стоте национални туристически обекта на Българския туристически съюз. Културно-историческата зона, обхващаща местността „Сборяново“ и територията между селата Малък Поровец и Свещари, е обявена за историко-археологически резерват с РМС № 19 от 08.12.1988 г. (ДВ бр.96/1988 г.). Литература Диана Гергова. Сборяново – свещената земя на гетите. С., Български бестселър, 2004. Любомир Миков. Култова архитектура и изкуство на хетеродоксните мюсюлмани в България (XVI–ХХ век): бекташи и къзълбаши/алевии. С., БАН, 2007. Йордан Стефанов. Стомогилие. Велико Търново, Пик-Велико Търново, 2006. Хелис V. Гетите – култура и традиции. 20 години проучвания на Свещарската гробница и резервата Сборяново. Съст. Диана Гергова. С., БАН, 2007. Външни препратки Историко-археологическият резерват „Сборяново“, сайт на Историческия музей – Исперих Археолози откриха древна тракийска колесница Българска национална телевизия 26 септември 2013 43.74099, 26.76038
Св. св. Кирил и Методий (Созопол)

„Св. св. Кирил и Методий“ е българска православна църква в град Созопол, област Бургас. История Църквата е построена от майстор Уста Генчо Кънев от Трявна през 1889 г. за нуждите на заселилите се в Созопол българи бежанци от Одринска Тракия, тъй като по това време и трите градски църкви са на Созополската епархия на Цариградската патриаршия. По времето на построяването и църквата е извън града и богослужения се извършват само на големи празници. След 1944 г. църквата е превърната първоначално в градски музей, после в склад и накрая в Музеен кът на подводната археология. След 1989 г. държавата връща храма на Светия Синод на Българската православна църква. След продължителна реконструкция, през 2011 година църквата отново отваря врати за църковни богослужения. Архитектура Църквата е еднокорабна базилика с дължина 25 м., ширина 12,7 м и височина 12 м. В близост до нея се издига и нова камбанария с височина 22,8 м. В църквата се съхранява ценен резбован иконостас от дъбово и чимширово дърво, работа на дебърски майстори от ХVII – ХVIII век, който е пренесен от разрушената през 60-те години на ХХ век созополска църква „Свети Йоан Богослов“. Бележки