NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biblioteka Narodowa Bułgarii

Biblioteka Narodowa Bułgarii im. św. Cyryla i Metodego (Национална библиотека „Свети Свети Кирил и Методий“) – biblioteka narodowa Bułgarii. Założona 4 kwietnia 1878 r., znajduje się w stolicy państwa, Sofii. Jest najstarszą instytucją kultury w po Wyzwolenia Bułgarii i największą biblioteką publiczną w kraju. Służy również jako biblioteka naukowa Uniwersytetu Sofijskiego. Ma prawo otrzymywania egzemplarza obowiązkowego wszystkich dokumentów publikowanych w Bułgarii. Nosi imię twórców głagolicy, świętych Cyryla i Metodego. Historia W kwietniu 1878, sofijski nauczyciel i sekretarz Rady Miasta, Michael Bobotinov, zaproponował utworzenie „biblioteki publicznej niezbędnej do rozwoju miasta kulturalnego i edukacyjnego. 28 listopada 1878 została wybrana tymczasowa komisja biblioteki, które miała za zadanie otworzyć bibliotekę. 5 czerwca 1879, zgodnie z sugestią Drinova, przewodniczącego komisji biblioteki, Sofijska Biblioteka Publiczna otrzymała status instytucji państwowej i nazwę Bułgarska Biblioteka Narodowa. W 1900 Bułgarska Biblioteka Narodowa otrzymała własny budynek – zakupiono w tym celu Klub Obywatelski przy ulicy GS Rakowski 131. W 1924 roku powstał wydział archiwalny Biblioteki Narodowej. W 1937 roku ogłoszono konkurs na projekt nowego gmachu biblioteki. Wygrali go Iwan Wasiljow i Dimityr Cołow. Jego budowę rozpoczęto w 1939 rozpoczęto budowę nowego budynku Biblioteki Narodowej. jednak budynek, podobnie jak stary gmach, został zniszczony podczas bombardowania w 1944 roku. Nowy budynek Biblioteki Narodowej oficjalnie otawrto16 grudnia 1953 roku. Zbiory W ustawie prasowej z 1883 roku biblioteka otrzymała prawo do dwóch egzemplarzy obowiązkowych każdej książki i czasopisma wydawanego na terenie Bułgarii. Ustawa o egzemplarzu obowiązkowym z 1887 roku prawo do otrzymywania dwóch bezpłatnych egzemplarze wszelkich książek, broszur, gazet, czasopism, odezw, ilustracji oraz map nadała Bibliotece Narodowej w Sofii i Bibliotece w Płowdiwie. W 1939 roku zbiory biblioteki liczyły 39 894 woluminy, a w 1977 roku 876 000. Obecnie (2020) zbiory biblioteki liczą 8, 5 mln dokumentów. Przypisy
Biblioteca Nacional dos Santos Cirilo e Metódio

A Biblioteca Nacional dos Santos Cirilo e Metódio é a biblioteca nacional da Bulgária. Recebeu o nome de Cirilo e Metódio, sendo os dois primeiros Sete Santos. A biblioteca está localizada no centro de Sófia, ao lado dos edifícios da Assembleia Nacional, da Academia Nacional de Artes e do Gabinete do Reitor da Universidade de Sófia. O fundo de arquivo da biblioteca chega a 8 milhões de unidades em 5 fundos. O mais valioso é o fundo otomano que contém um dos três fundos dos arquivos otomanos, visto que o Império Otomano ocupou territórios de 29 estados modernos. A biblioteca também abriga valiosos manuscritos búlgaros medievais, mas a maioria deles está em bibliotecas russas ou europeias exportadas das terras búlgaras no século 19 no decorrer do desenvolvimento dos estudos eslavos. Ver também Museu Histórico Nacional da Bulgária Catedral de Alexandre Nevsky (Bulgária) Igreja de Santa Sofia (Sófia) Referências Ligações externas Media relacionados com Biblioteca Nacional dos Santos Cirilo e Metódio no Wikimedia Commons
Национальная библиотека Святых Кирилла и Мефодия

Национальная библиотека имени святых Кирилла и Мефодия (болг. Национална библиотека «Св. св. Кирил и Методий») — центральная научная библиотека Болгарии, находится в городе София. История Библиотека имени святых Кирилла и Мефодия была основана 4 апреля 1878 года. Через три года библиотека получила статус национальной. В 1924 году к библиотеке был присоединен Архив болгарского национального возрождения. Специальные коллекции Кроме основных фондов в библиотеке есть 11 специальных коллекций: Коллекция славянских рукописей и рукописей на иностранных языках Коллекция старинных, редких и драгоценных изданий Болгарская коллекция Исторического архива Коллекции Восточного отделения Коллекция карт и графики Официальная коллекция правительственных публикаций Музыкальная коллекция Архив болгарской литературы Коллекция иностранных книг и периодических изданий Справочная коллекция Специальная коллекция в области библиотечного дела Благодаря развитию высоких технологий, некоторые экземпляры книг, часть из которых датируется 11 веком удалось оцифровать . Это, в свою очередь, позволяет ознакомиться с печатными памятниками самому широкому кругу посетителей. Оцифровкой документов в учреждении начали заниматься с 2013 года, был создан специальный департамент, оснащенный профессиональной техникой для сканирования. ЭларСкан А2. Рукописи, инкунабулы и архивы В библиотеке хранятся славянские рукописи (более 1500), датируемые ΧΙ-ΧΙΧ веками. Здесь также хранятся греческие рукописи и рукописи из Западной Европы (ок. 200) с ΙΧ к ΧΙΧ века. Среди восточных рукописей (ок. 3100) следует выделить арабские (500) и персидские (150), датируемые ΧΙ-ΧΙΧ веками. Коллекция восточных архивов и коллекция новых турецких архивов сочетают многочисленные архивы арабских и персидских документов. Обе коллекции имеют более 500 000 документов и 714 реестров. Большую ценность представляют 30000 старопечатных книг на старославянском, болгарском и других языках. Отдельно сохраняется коллекция из 2000 восточных старопечатных томов на арабском, персидском и турецком языке. Болгарский исторический архив содержит более 1,5 млн документов и более 700 отдельных архивов выдающихся деятелей Болгарии. Коллекция портретов и фотографий насчитывает 80000 исторических изображений. Примечания Ссылки
Народна библиотека Бугарске

Народна библиотека „Свети Ћирило и Методије” (буг. Национална библиотека Св. св. Кирил и Методий) је народна библиотека Бугарске која се налази у Софији. Основана је 4. априла 1878. године а статус бугарске народне библиотеке добила је три године касније. 1924. године спојена је са архивом Бугарског народног препорода. Библиотека је названа по Светом Ћирилу и Методију. Они су створили глагољицу док је писмо Ћирилица добило назив по Ћирилу. Садашња зграда библиотеке спада међу знаменитости Софије. Њу је дизајнирао познати бугарски архитектонски тим Васиљов-Димитур Цолов (Vasilyov-Dimitur Tsolov) а завршена је у периоду 1940-1953. Народна библиотека Бугарске тренутно је највећа јавна библиотека у Бугарској и најстарија институција културе од ослобођења земље. У њој се налази једна од најбогатијих отоманских архивских збирки. Историја 1878. године Михаил Боботинов, професор и секретар Градског већа у Софији, предложио је да се оснује јавна библиотека за потребе културног и образовног развоја у овом граду. Библиотека је уређена и отворена исте године а своју зграду добила је 1900. године. Девет година касније почела је изградња нове зграде али су она и стара зграда библиотеке уништене 1944. године током бомбардовања Софије. 1953. године Народна библиотека отворила је своју нову зграду под именом "Васил Коларов". Десет година касније њено име промењено је у „Свети Ћирило и Методије”. Референце
Національна бібліотека святих Кирила і Мефодія

Національна бібліотека святих Кирила і Мефодія (болг. Народна библиотека Св. Св. Кирил и Методий) — головна наукова бібліотека Болгарії. Бібліотека знаходиться в місті Софії. Історія Бібліотека святих Кирила і Мефодія була заснована 4 квітня 1878 року. Через три роки бібліотека одержала статус національної. 1924 року до бібліотеки було приєднано Архів болгарського національного відродження. Спеціальні колекції Окрім основних фондів у бібліотеці є 11 спеціальних колекцій: Колекція слов'янських рукописів та рукописів іноземними мовами Колекція стародруків, рідкісних і дорогоцінних видань Болгарська колекція Історичного архіву Колекції Східного відділення Колекція карт та графіки Офіційна колекція урядових публікацій Музична колекція Архів болгарської літератури Колекція іноземних книг та періодичних видань Довідкова колекція Спеціальна колекція в галузі бібліотечної справи Рукописи, інкунабули та архіви У бібліотеці зберігаються слов'янські рукописи (понад 1500), що датуються ΧΙ-ΧΙΧ століттями. Тут також зберігаються грецькі рукописи та рукописи із Західної Європи (бл. 200) з ΙΧ до ΧΙΧ століття. Серед східних рукописів (бл. 3100) слід виділити арабські (500) та перські (150), що датуються ΧΙ-ΧΙΧ століттями. Колекція східних архівів та колекція нових турецьких архівів поєднують численні архіви арабських та перських документів. Обидві колекції мають понад 500 000 документів та 714 реєстрів. Велику цінність становлять 30 000 стародруків старослов'янською, болгарською та іншими мовами. Окремо зберігається збірка східних стародруків: 2000 томів арабською, перською та турецькою мовою. Болгарський історичний архів містить понад 1,5 млн документів та понад 700 окремих архівів видатних діячів Болгарії. Колекція портретів та фотографій налічує 80 000 історичних зображень. Посилання Офіційна сторінка бібліотеки Онлайн-каталог національної бібліотеки Східне відділення бібліотеки
Cabyle

Cabyle or Kabile (Ancient Greek: Καβύλη), also known as Calybe or Kalibe (Καλύβη), is a town in the interior of ancient Thrace, west of Develtus, on the river Tonsus. The town later bore the names of Diospolis (Διὸς Πόλις), and Goloë (Γολόη). Name The acropolis of the ancient city was located in the most eastern part of Zaichi peak. Its entrance in the south was a gate cut into the rocks and on one of these rocks there's a carved relief image of Cybele, the Great Mother of the Gods. Considering that this is the Phrygian name of the goddess, according to Prof. Velizar Velkov, it can be assumed that the pronunciation of the name in the ancient Thracian language was Cabyle. History Cabyle used to be one of the most important centers of south-eastern Thrace. It was established around 2000 BC on the Zaychi Vrah Heights. In 341 BC Cabyle was conquered by the army of Philip II of Macedon and was later included in the Empire of Alexander of Macedon. It was colonised by Philip with rebellious Macedonians. In the 3rd century BC it was governed again by the Thracians. The town was a major trade and military center between the 3rd and the 2nd centuries BC. The town is noted by numerous ancient authors including Demosthenes, Polybius, Strabo, Pliny the Elder, and Stephanus of Byzantium. In 71 BC the city was conquered by the Roman Republic by the troops of Marcus Lucullus and after 45 BC it was included in the Roman client state of the Sapaean Thracian kingdom, and after 46 AD in the province of Thracia. Cabyle was one of the most important cities of Thrace following the reforms of Emperor Diocletian in 4th century AD. In late 4th century Cabyle was seized by the Goths. It was finally destroyed by the Avars and never settled again. During the Middle Ages there was a small settlement located in the territory of the ancient city. Archaeology Its site is located near the modern village of Kabile, less than 10 kilometres (6.2 mi) away from Yambol, south-eastern Bulgaria. It was proclaimed part of the 100 Tourist Sites of Bulgaria. The territory of the city and the surrounding area was proclaimed a territory of national importance in 1965 and converted to an archaeological reserve. The area of the reserve is around 65 km2. Many of the findings are housed in the onsite museum which also includes an exhibition tracking the excavation history of the site. Titular see Under the name of Diospolis in Thracia, it remains a titular see of the Roman Catholic Church. References This article incorporates text from a publication now in the public domain: Smith, William, ed. (1854–1857). "Cabyle". Dictionary of Greek and Roman Geography. London: John Murray.
Cabyle

Cabyle, także Kabile (stgr. Καβύλη) – było znaczącym trackim, a następnie hellenistycznym i rzymskim ośrodkiem na terenach dzisiejszej Bułgarii, pełniącym przed podbojem rzymskim funkcję ważnego centrum gospodarczego i siedziby lokalnej dynastii. Założenie Cabyle zostało założone ok. 2000 roku p.n.e. Nazwano je prawodpodobnie na cześć Bogini Matki (zob. Kybele). Okres tracki i hellenistyczny Miasto biło własną monetę i odgrywało istotną rolę polityczną. Na przełomie IV i III w. p.n.e. było siedzibą trackiego władcy, Spartokosa. Kabile jest wzmiankowane na wielkiej inskrypcji w Seuthopolis. Filip II Macedoński założył na terenie podbitego trackiego miasta osadę typu polis. Okres rzymski Miasto zostało zdobyte w 72 r. p.n.e. przez wojska Marka Terencjusza Warona Lukullusa w trakcie jego wyprawy przeciwko greckim polis na wybrzeżu Morza Czarnego. Około 46 r. n.e. Kabile znalazło się już w granicach Imperium Rzymskiego, lecz źródła na temat jego dziejów w kolejnych dziesięcioleciach są skąpe, co sugeruje okres poważnego upadku po zniszczeniach dokonanych przez armię Lukullusa. Odrodzenie nastąpiło w 136 r., kiedy na tym terenie ulokowano obóz wojsk pomocniczych, w którym stacjonowały m.in. cohors II Lucensium i cohors I Athoitorum, a pomiędzy III a połową V w. n.e. Kabile przekształciło się w umocnione miasto, kilkakrotnie niszczone przez najazdy barbarzyńskie, lecz odbudowywane aż do ostatecznego zburzenia przez Awarów pod koniec VI w. W okresie późnorzymskim Kabile stało się siedzibą biskupstwa, o czym świadczą odkrycia pozostałości bazyliki biskupiej z V w. z mozaikową posadzką. Przez Cabyle prawdopodobnie przebiegała rzymska droga łącząca Novae z Adrianopolis. Ruiny współcześnie Od 1927 roku obszar, na którym leżało Kabile, ma status zabytku narodowego. W 1969 roku został uznany za pomnik kultury o randze ogólnokrajowej oraz narodowy rezerwat archeologiczny, a w 1979 roku nadano mu również status terenu chronionego przyrodniczo. Współcześnie stanowisko o powierzchni około 60 ha stanowi rezerwat archeologiczny obejmujący pozostałości osady hellenistycznej i rzymskiej, wzgórze z domniemanym skalnym sanktuarium i potężnym murem obronnym, nekropole miejskie, rzymskie castellum na wzgórzu Hisarlaka z własnymi murami, budynkiem interpretowanym jako koszary, łaźniami i bazyliką, a także dodatkową, mniejszą łaźnią oraz dużym spichlerzem (horreum) u podnóża wzgórza Zajczy Wrych. Na terenie rezerwatu działa muzeum prezentujące znaleziska z miasta i jego nekropoli, w tym przedmioty odkryte podczas budowy autostrady Trakija, a przy wejściu wzniesiono rekonstrukcję drewnianej wieży, wykorzystywanej współcześnie jako scena podczas historycznych inscenizacji. Kabile znajduje się na liście 100 obiektów turystycznych Bułgarii. Przypisy
Kabyle

Kabyle (în bulgară Кабиле) este un oraș Tracic antic, în aproprierea orașului modern Kabile. Se situează la mai puțin de 10 km de Iambol, în Bulgaria de sud-est. Kabyle a fost unul dintre cele mai importante centre ale Traciei de sud-est, și a fost fondat în jurul anului 2000 î.Hr. A fost proclamat ca făcând parte din 100 Puncte turistice din Bulgaria. Teritoriul orașului și zona înconjurătoare a fost proclamată ca teritoriu de importanță națională în anul 1965, și a fost convertit într-o rezervație arheologică. Suprafața rezervației este de aprox. 65 km2. Multe dintre edificiile descoperite sunt expuse într-un muzeu din incinta rezervației, unde este inclusă și o expoziție care urmărește istoricul excavării sitului. Istorie În anul 341 î.Hr., Kabyle a fost cucerit de armata lui Filip al II-lea al Macedoniei, iar mai apoi a fost inclus în Imperiul lui Alexandru Macedon. În secolul al III-lea î.Hr. a fost guvernat din nou de către traci. În anul 71 î.Hr. a devenit parte a Imperiului Roman după ce orașul a fost cucerit de către Marcus Lucullus, și dupa 45 î.Hr. a fost inclus în provincia romană Tracia. Orașul a fost un centru economic și militar major între secolul al III-lea î.Hr. și secolul al II-lea î.Hr.. Kabyle a devenit unul dintre cele mai importante orașe ale Traciei în urma reformelor împăratului Diocletian în secolul al IV-lea d.Hr.. În ultima parte a secolului al IV-lea, Kabyle a fost ocupat de către goți. În cele din urmă a fost distrus de către avari, după care nu a mai fost reconstruit niciodată. În timpul epocii medievale, a existat o așezare localizată în zona orașului antic.
Karadzhalovo Solar Park

The Karadzhalovo Solar Park is a 60.4 megawatt (MW) solar farm, the one of the largest in Bulgaria. It has 214,000 photovoltaic panels, and cost 350 million Bulgarian lev (approximatively $248 million). It has been completed in March 2012 after 4 month of construction. Financing The total project cost amounting to 181.4 million in Euro was financed by: a loan of EUR 155 million from a group of investors led by IFC with IFC (International Financial Corporation) providing EUR 46.1 million UniCredit Group - EUR 41.1 million OPIC (Overseas Private Investment Corporation) - EUR 50 million UniCredit Bulbank Bulgaria completed the investment with a separate EUR 30 million loan Three month after completion, it was resold to the Malta-based ACF Renewable Energy, which is reported to be owned by investors from the US, Sri Lanka, India and Pakistan. The selling price has been reported to be equal to the construction price of BGN 350 million. See also Photovoltaic power station List of largest power stations List of photovoltaic power stations References
ВЕЦ „Кърджали“

ВЕЦ „Кърджали“ е водноелектрическа централа в южна България, разположена в близост до Кърджали. Тя е част от първото стъпало на Каскада „Арда“, която е собственост на Националната електрическа компания. Централата е надземна подязовирна и се захранва с водите на язовир „Кърджали“. Оборудвана е с 4 френсисови турбини с първоначален общ капацитет 106,4 MW, който е увеличен след рехабилитация през 2004 година до 110,4 MW. Първата турбинна група е монтирана през 1963 година, като по това време е най-мощната в България, но заради проблеми с язовирната стена пускането на централата в експлоатация се забавя до 1970 година. Бележки Външни препратки ВЕЦ „Кърджали“ в сайта на НЕК
Talsperre Kardschali

Die Talsperre Kardschali ist eine Talsperre mit Wasserkraftwerk im Oblast Kardschali, Bulgarien. Sie staut die Arda zu einem Stausee auf. Das zugehörige Kraftwerk hat eine installierte Leistung von 106 MW. Ungefähr einen Kilometer flussabwärts liegt die Stadt Kardschali. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist eine Gewichtsstaumauer aus Beton mit einer Höhe von 103,5 (bzw. 109) m. Die Länge der Mauerkrone beträgt 403 m. Die Staumauer wurde von 1957 bis 1963 errichtet. Stausee Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 16 km² und fasst 540 Mio. m³ Wasser. Der Stausee erstreckt sich über eine Länge von 22 km; seine durchschnittliche Tiefe beträgt 60 m. Kraftwerk Das Kraftwerk verfügt über eine installierte Leistung von 106 MW; es ging 1963 in Betrieb. Die 4 Maschinen des Kraftwerks leisten jede maximal 26,5 MW. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Bulgarien Liste von Talsperren der Welt (Bulgarien) Einzelnachweise
Kardzhali Hydroelectric Power Station

The Kardzhali Hydro Power Plant (Bulgarian: ВЕЦ Кърджали) is an active hydro power near Kardzhali, southern Bulgaria constructed on the dam of the same name on the river Arda. It has 4 turbines with a total output of 122,4 MW The construction of the Hydro Power Plant started in 1957 and was completed in 1963. In 1976, additional fortifications to strengthen the left bank were constructed. In 1985, a mural by the artist Nikolay Turkedzhiev was added to the turbine hall of the power plant. The dam underwent repairs and was upgraded in the period from 2007 to 2010. During the course of the modernization efforts, a fourth turbine was installed, raising the total energy output from 106,4 MW to 122,4 MW. Together with the Ivailovgrad HPP and Studen Kladenets HPP, Kardzhali HPP forms the Dolna Arda Hydro Cascade with total capacity of 331 MW. References External links Media related to Kardzhali Hydroelectric Power Plant at Wikimedia Commons
ГЭС Кырджали

Гидроэлектростанция «Кырджали» — первая ступень каскада гидроэлектростанций на территории южной Болгарии (г. Кырджали, Кырджалийская область), построенная на реке Арда. Плотина станции образует водохранилище Кырджали. Возводилась в 1957—1963 годах. Плотина бетонная, арочно-гравитационная, высотой 103,5 метров (третье место по высоте в Болгарии). Установленная мощность станции — 106,4 МВт. Среднегодовая выработка — 160 млн кВт·ч. Станция и её водохранилище представляют собой первую ступень каскада «Нижняя Арда». Далее в каскаде — ГЭС Студен кладенец и ГЭС Ивайловград, все три станции принадлежат Национальной электрической компании. Планируется строительство нового каскада станций в верховьях реки. На станции устроено два водоспуска (правый и левый), также есть дополнительный туннельный водоспуск, использовавшийся во время работ по укреплению берега в 1970-х. В 2007—2010 годах проведена комплексная реконструкция ГЭС Кырджали, с заменой гидpосилового, электpотехнического и вспомогательного оборудования ГЭС. В реконструкции гидроагрегатов участвовали и российские компании ОАО «Инженерный центр ЕЭС» и ООО «Фирма ОРГРЭС». Плотина станции — одна из достопримечательностей города, некогда любимое место прогулок горожан. Доступ к плотине ограничен, фотографирование запрещено, на станции есть вооружённая охрана. Примечания
ГЕС Кирджалі

ГЕС Кирджалі — гідроелектростанція в Болгарії у Південно-центральному регіоні. Входить до складу каскаду на річці Арда (права притока Мариці), становлячи у ньому верхній рівень (можливо відмітити, що існують плани спорудження ще трьох ГЕС у верхів'ях річки — каскад Горні Арда). Нижче за течією Арди розміщено ГЕС Студен Кладенец. Спорудження станції тривало з 1957 по 1963 рік, хоча деякі роботи з укріплення берега затягнулися до 1976-го. Річку перекрили арково-гравітаційною бетонною греблею висотою 103,5 метра та довжиною 403 метри. Вона утворила водосховище площею поверхні 16 км2 та об'ємом 540 млн м3. Припустиме коливання рівня поверхні, при якому здійснюється виробництво електроенергії, лежить між позначками 285 та 324 метри над рівнем моря. Основне обладнання машинного залу станції становлять чотири турбіни загальною потужністю 106 МВт, які повинні при напорі у 93 метри забезпечувати середньорічне виробництво на рівні 160 млн кВт·год. Примітки
Archäologisches Museum Plowdiw

Das Regionale Archäologische Museum in Plowdiw (bulgarisch Регионален археологически музей Пловдив, Regionalen archologitscheski musej, kurz RAM) wurde 1882 als Volksmuseum von Ostrumelien gegründet. Seit 1928 befindet es sich am Platz Saedinenie 1 im Gebäude einer ehemaligen Steueragentur, die im Besitz des Finanzministeriums war. Das Museum beherbergt Exponate aus der prähistorischen Zeit, aus der Zeit der Thraker, Griechen, Römer, aus dem Mittelalter und aus der Zeit der bulgarischen Wiedergeburt sowie eine reiche numismatische Kollektion. Das wohl berühmteste Exponat des Museums ist der Goldschatz von Panagjurischte, ein 1949 gefundener Schatz aus 9 Goldgefäßen. Die numismatische Sammlung besteht aus circa 60.000 Münzen vom 6. Jahrhundert v. Chr. bis zum 20. Jahrhundert n. Chr. Literatur Svetlin Bosilkov (Red.): Archeologičeski muzej Plovdiv. Bŭlgarski chudožnik, Sofia 1964, OCLC 163698192. Kostadin Kisov, Ilja Prokopov, Konstantin Docev: Numizmaticnoto bogatstvo na Archeologiceski Muzej Plovdiv = Numismatic riches of Archaeological Museum Plovdiv. Hemus, Sofia 1998, ISBN 954-8956-1-2. Weblinks Website des Museums (bulgarisch und englisch)