Dolmeny de Mané-Bras

Dolmeny de Mané-Bras, nazývané také dolmeny Lann-Mané-Bras, jsou souborem pěti chodbových dolmenů nacházejících se na katastrálním území francouzské obce Erdeven v departementu Morbihan v metropolitním regionu Bretaň. Historie Lokalitu prozkoumali W. C. Lukis v roce 1867, G. Chaplain-Duparc v roce 1877 a F. Gaillard v roce 1890. Dolmeny jsou 1889 na seznamu historických památek francouzského ministerstva kultury na základě rozhodnutí ze dne 24. října 1921 a 12. března 1923. Lokalita byla restaurována Z. Le Rouzicem v roce 1923. Dolmeny Lokalita se nachází na malém přírodním kopci vysokém asi 30 m. Mané-Bras znamená v bretonštině „vřesoviště velké hory”. Zahrnuje pět samostatných památek: na jihovýchodě izolovaný dolmen, který měl pravděpodobně původně vlastní mohylu, na severozápadě skupinu tří dolmenů zahrnutých do jediné mohyly a na severovýchodě izolovaný dolmen, který je dnes velmi zchátralý. Přibližně 70 m jižně od tohoto komplexu se nacházejí zbytky megalitického ohrazení se sedmi vztyčenými a třemi ležícími kamennými deskami, jehož celková architektura je obtížně interpretovatelná. Severovýchodní dolmen odpovídá dolmenu s chodbou. Ten je vyrovnán v ose centrální komory. Je 5 m dlouhý a 1 m široký. Komora má téměř kruhový tvar s průměrným průměrem asi 2,50 m. Hlavní mohyla zahrnuje tři dolmeny s chodbou, všechny otevřené na jihozápad, postavené ze střídajících se svislých desek a suchých kamenných zídek. První dolmen, nejsevernější, má tvar písmene „q“. Jeho chodba, mírně zakřivená, měří 3,60 m na délku a 1 m na šířku. Komora má podlouhlý tvar a končí malým výběžkem na severovýchodním konci. Měří 2,80 m na délku a 1,80 m na šířku. Žádná krycí deska není viditelná. Druhý dolmen se nachází asi 3 m jihovýchodně od předchozího. Jeho chodba, výrazně více zakřivená než u předchozího, měří 8 m na délku a má proměnlivou šířku od 0,80 do 1,20 m. Komora, sub-obdélníkového tvaru (asi 2 m na 1 m), je stále zakryta krycí deskou. Druhá krycí deska zakrývá konec chodby na straně komory. Třetí dolmen se nachází 1 m jihovýchodně od předchozího. Jeho chodba je 3 m dlouhá a 0,80 m široká. Ústí do lichoběžníkové komory (3,40 m x 1,80 m). Komora má na severozápadní straně malou boční komůrku o rozměrech přibližně 1 m na každou stranu. Komora je zakryta dvěma krycími deskami. Jihovýchodní dolmen, největší na tomto místě, měl pravděpodobně vlastní mohylu, ale to není jisté. Je to jediný dolmen na tomto místě, který se otevírá na východ/jihovýchod. Chodba je 3,80 m dlouhá a 1,30 m široká. Je stále zakryta řadou desek, ale několik dalších chybí. Komora je téměř čtvercová (4,80 m x 4,30 m). Vnitřek je rozdělen na čtyři komory dvěma deskami v ose chodby a dvěma dalšími, které jsou k ní kolmé. Každá komora má vlastní krycí desku. Toto uspořádání je velmi podobné uspořádání dolmenu Mané-Groh, který se nachází asi 1 km jihovýchodně. Jedna z desek chodby má vyrytý motiv typu „erb“, nad nímž je „hlavová forma“ a boční hůl. Podle Serge Cassena má boční kámen v komůrce č. 4 výzdobu složenou z bradavky, nad níž je čtyřúhelníkový motiv. Archeologické nálezy Výzkumy Lukise a Chaplaina-Duparca nepřinesly žádné známé výsledky. Gaillard „objevil mnoho váz v malé galerii uprostřed“. Materiál objevený Le Rouzicem (fragmenty keramiky, leštěná sekera, hrot šípu s křidélky, škrabka a úlomky pazourku) je uložen v Muzeu pravěku v Carnacu. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dolmens de Mané-Bras na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolmeny de Mané-Bras na Wikimedia Commons