NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Уессан

Уесса́н (фр. Ouessant) — муніципалітет і острів у Франції, у регіоні Бретань, департамент Фіністер. Населення — 854 особи (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 550 км на захід від Парижа, 260 км на захід від Ренна, 95 км на північний захід від Кемпера. Клімат Острів знаходиться у зоні, котра характеризується морським кліматом. Найтепліший місяць — серпень із середньою температурою 16.1 °C (61 °F). Найхолодніший місяць — лютий, із середньою температурою 8.3 °С (47 °F). Демографія Динаміка населення (Cassini і INSEE ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 473 осіб працездатного віку (15—64 років) 294 були активними, 179 — неактивними (показник активності 62,2%, у 1999 році було 56,3%). З 294 активних мешканців працювали 254 особи (135 чоловіків та 119 жінок), безробітними було 40 (19 чоловіків та 21 жінка). Серед 179 неактивних 20 осіб було учнями чи студентами, 99 — пенсіонерами, 60 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті було 471 оподатковане домогосподарство, в яких проживали 802,0 особи, медіана доходів виносила 15 303 євро на одного особоспоживача Галерея зображень Посилання Офіційний сайт муніципалітету Туристичне бюро муніципалітету Уессан Див. також Список муніципалітетів департаменту Фіністер Примітки
Estação J.F. Kennedy

J. F. Kennedy é uma estação metroviária terminal da linha "A", do Metro de Rennes. Projeto A estação foi construída como toda a linha entre 1997 e 2002. Em estilo contemporâneo foi projetada pela arquiteta Manuelle Gautrand. Acessos Boulevard d'Anjou, rue du Nivernais, avenue Winston Churchill e rue du Bourbonnais. Referências Bibliografia Jean Normand: Le Val de Rennes: Un combat pour la ville. - 167 p., 28 Feb 2002, Apogée; ISBN 2843981123 (em francês) Philippe Chapleau, Jean-Michel Niester: Métro de Rennes métropole: Chronique d'un chantier. - 63 p. (20 fevereiro 2002), Ouest-France (Patrimoine), ISBN 2737330017 (em francês) Michel Philiponneau: Le VAL à Rennes . - 1995, Nature et Bretagne, ISBN : 2852570211 (em francês) Ligações externas «Horaires et fonctionnement du métro, Rennes Métropole.» (em francês)
Cancale

Cancale (French pronunciation: [kɑ̃kal]; Breton: Kankaven; Gallo: Cauncall) is a commune in the Ille-et-Vilaine department in Brittany in northwestern France. It is known as the birthplace of Saint Jeanne Jugan. Population Inhabitants of Cancale are called Cancalais in French. Geography Location Cancale is located at the western end of the bay of Mont-Saint-Michel, on the coasts of Ille-et-Vilaine (Côte d'Émeraude), fifteen kilometers east of Saint-Malo. The bay of Cancale is delimited by the pointe des Roches Noires in the south and the pointe des Crolles in the north. Tourism Cancale lies along the coast to the east of Saint-Malo. It is a picturesque fishing port popular with visitors, many of whom are drawn by its reputation as the "oyster capital" of Brittany. Though a small town, it is well served by a large number of restaurants, many specialising in seafood. When not eating one can sit and watch the bustle of this busy little town with many stalls selling crustaceans of all types. The oyster market (marché aux huîtres) at the harbour at the end of Quai de l'Administrateur en Chef Thomas offers a wide variety of local oysters at producer prices. At low tide part of the vast oyster beds can visited. There is a pleasant coastal path which permits a circular walk from the town to the Pointe du Grouin with views across the bay towards Mont Saint-Michel. Eugène Feyen painted Cancale and the inhabitants with the oyster-picking Cancalaises for several decades around 1865–1908. Vincent van Gogh wrote that "Eugène Feyen is one of the few painters who pictures intimate modern life as it is really, and does not turn it into fashion plates". John Singer Sargent featured Cancale in his works: Fishing for Oysters at Cancale and Low tide at Cancal Harbour Archived 1 April 2023 at the Wayback Machine Oysters History has it that Louis XIV had his oysters brought to Versailles from Cancale. Centuries later, the farming of oysters is still a major activity in the port and there are oyster beds covering about 7.3 square kilometres easily seen from the pier at the harbour. These beds harvest about 25,000 tons of oysters each year. International relations Cancale is twinned with: Arnstein, Germany (since 7 September 1988) Saint Clement, Jersey (since 2010) Historically, its position made it vulnerable to British attack during the Seven Years' War. In 1758 a British army under the Duke of Marlborough landed here for the purpose of attacking Saint-Malo, and pillaged the town. It was again bombarded by the English in 1779. Climate See also Communes of the Ille-et-Vilaine department Auguste Feyen-Perrin Jacques-Eugène Feyen The works of Jean Fréour Sculptor of statue depicting Cancale women washing oysters. References External links Official website (in French) Cancale Information and images (in English) Cultural Heritage (in French)
Cancale

Cancale település Franciaországban, Ille-et-Vilaine megyében. Lakosainak száma 5672 fő (2023. január 1.). Cancale Saint-Coulomb és Saint-Méloir-des-Ondes községekkel határos. Fekvése Saint-Malo-tól északkeletre fekvő település. Története Az osztrigatelepeiről híres Cancale és környékén már a paleolit kor óta megtelepedett az ember, de későbbi időkből a gall-római jelenlétnek is nyomai maradtak, valamint a vikingek pusztításainak is: 996-ban kifosztották Cancale templomát is. A település első okleveles említése azonban 1032-ből való. Cancale a tizenegyedik századtól híres volt a tőkehal-halászatáról, osztrigatelepeiről is. Az évenkénti osztrigahalászatot (osztrigakotrást) 1787-től rendelet szabályozza. Évente minden tavasszal Húsvét körül, kb. 15 napon át végeznek úszódarus osztrigakotrást. A második világháború előttig motor nélküli hajókkal hajóztak, majd helyükre motoros halászhajók (hajók és kenuk) kerültek. A tengerészek minden nap figyelemmel kísérik a korlátozott halászati időt, mely általában reggel 6 órától 18 óráig tart. Galéria Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (francia)
Cancale

Cancale (Kankaven in bretone, Cauncall in gallo) è un comune francese di 5 521 abitanti situato nel dipartimento dell'Ille-et-Vilaine nella regione della Bretagna. Geografia fisica Cancale è il comune più settentrionale del Dipartimento Ille-et-Vilaine. La città si trova a nord-ovest del golfo di Le Mont-Saint-Michel e circa 10 km ad est di Saint-Malo. Storia Simboli La nave è legata alla vocazione marittima della città. L'ostrica è il principale prodotto e fonte di ricchezza di Cancale. L'aquila bicipite deriva probabilmente dal blasone della famiglia Guérande ed è presente anche nello stemma di Fouesnant nel Finistère. Società Evoluzione demografica Abitanti censiti Geografia antropica Il centro storico si divide in due parti: la città alta (La Ville Haute), a circa 45 m s.l.m. con la chiesa, la piazza del mercato e molti negozi; il porto (La Houle), direttamente sul mare con una passeggiata piena di hotel e ristoranti. Economia Cancale è famosa soprattutto per l'allevamento di ostriche; è nota infatti come la "città delle ostriche". Qui vengono allevate sia le ostriche europee sia quelle originarie del pacifico. Entrambe le due specie sono molto apprezzate in cucina. L'allevamento delle ostriche è documentato dal XIII secolo. Oggi l'allevamento di questi molluschi si estende per circa 400 ettari e questo settore offre molte posizioni lavorative agli abitanti di Cancale. Cancale è diventata una nota meta turistica oltre per la sua bellezza paesaggistica anche per i suoi prodotti alimentari. Il turista, oltre a poter assaggiare direttamente in loco l'ostriche può visitare anche un museo dedicato a questo mollusco (La Ferme Marine). Amministrazione Gemellaggi Arnstein Mittelwihr Note Voci correlate Côte d'Émeraude Jeanne Jugan Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cancale Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su ville-cancale.fr.
Cancale

Cancale is een Franse gemeente in het departement Ille-et-Vilaine, aan de smaragdkust in Bretagne. De plaats maakt deel uit van het arrondissement Saint-Malo. Cancale telde op 1 januari 2023 5.672 inwoners. Cancale is een stadje van vissers en mossel- en oesterkwekerijen. Grote oesterbanken liggen tussen de Jetée de la Fenêtre en de Pointe du Hock. Voor het toerisme is vooral de jachthaven aan het Kanaal belangrijk. De plaats bestaat uit de Bourg, de bovenstad, die op een plateau boven de steil oplopende kust ligt en uit Houle, het havengedeelte en de benedenstad, dat aan de voet van de klippen ligt. Bourg is groter dan Houle; de Rue du Port vormt de verbinding tussen de twee stadsdelen. Het middelpunt van Bourg is de Place de la République met de kerk Saint-Méen, die niet is afgebouwd. Vandaar heeft men een mooi uitzicht. Eveneens zijn de Bois-Sculptures te zien, met een verzameling houtsnijwerk, gemaakt door een geestelijke uit Cancale. Verderop langs de kust, buiten Cancale, ligt de Pointe du Grouin. Daarheen komt men langs de kleinere havens Port Briac en Port Picain en het badplaatsje Port-Mer. De wandelroute 'sentiers de douane' (GR 34, onderdeel van de Europese Wandelroute E9) loopt langs de grillige kust. Geografie De oppervlakte van Cancale bedroeg op 1 januari 2023 12,61 vierkante kilometer; de bevolkingsdichtheid was toen 449,8 inwoners per km². Cancale ligt aan de Baai van de Mont Saint-Michel. Het meest noordelijke punt van de gemeente op het vasteland is de Pointe du Grouin. Voor de kust ligt daar het eiland Île des Landes. Verder naar het westen ligt de Pointe des Daules. Het meest oostelijke punt op het vasteland is de Pointe de la Chaîne. Daar liggen voor de kust de eilande Rocher de Cancale en Île des Rimains. Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwonertal, bron: INSEE-tellingen. Bezienswaardigheden Kerk Saint-Méen (eind 19e eeuw), gebouwd op de plaats van een eerdere kerk Phare de la Fenêtre (1863), 11 meter hoge vuurtoren in de haven van Houle die niet langer in gebruik is Kapel Notre-Dame du Verger
Cancale

Cancale (bret. Kankaven) – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Bretania, w departamencie Ille-et-Vilaine; podprefektura deprartamentu. Według danych z 1990 r. gminę zamieszkiwało 4910 osób, a gęstość zaludnienia wynosiła 389 osób/km² (wśród 1269 gmin Bretanii Cancale plasuje się na 84. miejscu pod względem liczby ludności, natomiast pod względem powierzchni na miejscu 740.). Miejsce urodzenia św. Joanny Jugan (1792-1879) współzałożycielki zgromadzenia Małych Sióstr-Służebnic Ubogich. Linki zewnętrzne Źródło danych: Francuski urząd statystyczny. (fr.).
Cancale

Cancale (Kankaven em bretão) é uma comuna francesa de 13 km² e com 5203 habitantes (1999) situada no departamento Ille-et-Vilaine, na região Bretanha. Cancale é o porto de onde partiram, em 1612, os três navios franceses de Daniel de La Touche, Seigneur de la Ravardière, para invadir o Brasil: La Regente, La Charlotte e La Sainte Anne. Essa expedição marcou o início da França Equinocial. Daniel de La Touche foi o fundador da cidade de São Luís do Maranhão, no Brasil. Ligações externas «Site da cidade» «Referências livres» «Geografia da Bretanha, portal das cidades e da região da Bretanha - Cancale / Kankaven»
Cancale

Cancale (bretonă: Kankaven) este o comună situată în nord-vestul regiunii Bretania, în departamentul Ille-et-Vilaine, Franța. Localitatea este amplasată în nord-vestul golfului Mont Saint-Michel, la 10 km de Saint-Malo, pe Coasta de Smarald. Localitatea este formată din Orașul de Sus (La Ville Haute) care se află la altitudinea de 45 m deasupra n.m. și centrul cu o biserică, o piață cu prăvălii. Portul romantic (La Houle) oferă hoteluri și restaurante așezate direct la malul mării. Economie Cancale este unoscut datorită stridiilor din regiune, acestea fiind cultivate în maricultură care profită de fluxul și refluxul mareelor din Golful Mont Saint-Michel. În anul 2000 s-au recoltat 5.000 t, de stridii care cresc normal în Pacific și 1.000 t, stridii europene. Creșterea stridiilor în regiune, conform documentelor istorice, a început în secolul XIII. În prezent aceste crescătorii se întind pe o suprafață de 400 ha, ele aparținând de 50 de proprietari care au după anotimp între 150 și 300 de angajați. Venitul în anul 2000, obținut din vânzarea stridiilor s-a cifrat la suma de 3,8 milioane Euro. Pentru turiști există și un muzeu (La Ferme Marine) care oferă informații suplimentare despre stridii. Demografie Localități înfrățite Germania Arnstein; Franța Mittelwihr. Note Legături externe fr Sit oficial Arhivat în 24 martie 2022, la Wayback Machine. Museul Ferme Marine de Die Stadt Cancale
Cancale

Cancale (bretonsko Kankaven) je pristaniško naselje in občina v severozahodnem francoskem departmaju Ille-et-Vilaine regije Bretanje. Leta 2009 je naselje imelo 5.374 prebivalcev. Cancale je središče gojenja ostrig v Bretanji. Geografija Naselje leži v pokrajini Bretaniji ob zalivu Mont Saint Michel, vzhodno od Saint-Maloja, 73 km severno od Rennesa. Uprava Cancale je sedež istoimenskega kantona, v katerega so poleg njegove vključene še občine La Fresnais, Hirel, Saint-Benoît-des-Ondes, Saint-Coulomb in Saint-Méloir-des-Ondes s 15.533 prebivalci. Kanton Cancale je sestavni del okrožja Saint-Malo. Zanimivosti cerkev sv. Mevenna iz prve polovice 18. stoletja, muzej lesenih skulptur, muzej umetnosti in ljudske tradicije, rojstna hiša sv. Ivane Jugan (1792-1879), ustanoviteljice kongregacije malih sestra revščine. Pobratena mesta Arnstein (Bavarska, Nemčija), Mittelwihr (departma Haut-Rhin, Alzacija). Sklici Zunanje povezave Uradna stran (francosko)
Канкал

Канкал (фр. Cancale) насеље је и општина у северозападној Француској у региону Бретања, у департману Ил и Вилен која припада префектури Saint-Malo . По подацима из 2011. године у општини је живело 5277 становника, а густина насељености је износила 405,92 становника/km². Општина се простире на површини од 13 km². Налази се на средњој надморској висини од 45 метара (максималној ? m, а минималној 0 m). Демографија График промене броја становника у току последњих година Туризам Канкал се налази на обали, источно од града Саинт Мало. Канкал је живописна рибарска лука, која је популарна међу туристима, од којих многе привлачи репутација "Престонице острига" Бретање. У граду се налази велики број ресторана који су специјализовани за припремање морских плодова. Пијаца са остригама (франц. marché aux huîtres) која се налази на крају луке нуди широк избор ликално произведених, свежих острига. У време осеке, део огромнигх лежишта острига је видљив из луке. Пешачком стазом која пролази кроз Канкал може се стићи до Монт Сант Мишела за један дан. Еуген Фејен, француски сликар, је осликао Канкал и становнике Канкала како сакупљају остриге у неколико својих дела у периоду 1865-1908. Винсент Ван Гог је написао да је "Еуген Фејен један од ретких сликара који слика интимни савремени живот онакав какав јесте, не претварајући га у помодарство". Џон Сингер је представио Канкал у своjим делима "Сакупљачи острига из Канкала" и "Осека у луци Канкал Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (1. април 2023)" Остриге Легенда каже да је Луј XIV донео остриге из Канкала у Версај. Вековима касније, узгој острига је и даље главна привредна активност у овом лучком граду где лежишта острига покривају око 7,3 квадратних километара и лако се могу видети из луке током осеке. У Канкалу се сваке године произведе око 25,000 тона острига Види још Списак општина у департману Ил и Вилен Референце Спољашње везе База података: Insee (језик: француски) http://www.ville-cancale.fr Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (24. март 2022) http://www4.culture.fr/patrimoines/patrimoine_architectural_et_mobilier/sribzh/main.xsp?execute=show_document&id=MERIMEEIA35003564 Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (11. март 2007) https://web.archive.org/web/20170422195209/http://souvenirsdebretagne.com/ https://web.archive.org/web/20070929091016/http://www.geobreizh.com/breizh/fra/villes-fiche.asp?insee_ville=35049 http://armorance.free.fr/valarmor/valest/cancale1.htm http://www4.culture.fr/patrimoines/patrimoine_architectural_et_mobilier/sribzh/main.xsp?execute=show_document&id=MERIMEEIA35003564 Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (11. март 2007)
Cancale

Cancale (bretonska: Kankaven, gallo: Cauncall) är en stad och kommun i departementet Ille-et-Vilaine i nordvästra Frankrike. År 2023 hade Cancale 5 672 invånare. Den genomsnittliga höjden över havet är 45 meter och varierar mellan 0 och 56 meter. Turism Cancale är beläget vid kusten öster om Saint-Malo. Det är en pittoresk fiskeort vars rykte som Bretagnes "ostronhuvudstad" lockar många besökare. Även om staden är liten finns det många restauranger, varav flera är skaldjursrestauranger. Det finns en promenadväg längs kusten som börjar i Cancale och går till Pointe du Grouin. Längs vägen har man en fin utsikt över bukten och bort mot Mont-Saint-Michel. Ostron Ludvig XIV hämtade sina ostron till Versailles från Cancale. Århundraden senare är ostronodling fortfarande en viktig sysselsättning i Cancale. Ostronbäddarna, som syns från piren i hamnen, täcker ungefär 7,3 kvadratkilometer. Här skördas omkring 25 000 ton ostron varje år. Jacques-Eugène Feyen porträtterade Cancale och de ostronplockande invånarna under flera årtionden omkring 1865–1908. Vincent van Gogh skrev att "Eugène Feyen är en av få målare som visar modernt liv som det verkligen är". Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Cancale Referens:INSEE Se även Lista över kommuner i departementet Ille-et-Vilaine Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Cancale, 18 juli 2008. Noter Externa länkar Officiell webbplats Wikimedia Commons har media som rör Cancale.
Канкаль

Канка́ль (фр. Cancale) — муніципалітет у Франції, у регіоні Бретань, департамент Іль і Вілен. Населення — 5554 особи (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 310 км на захід від Парижа, 65 км на північ від Ренна. Демографія Динаміка населення (Cassini і INSEE ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 3111 осіб працездатного віку (15—64 років) 2113 були активними, 998 — неактивними (показник активності 67,9%, у 1999 році було 62,6%). З 2113 активних мешканців працювали 1844 особи (939 чоловіків та 905 жінок), безробітними було 269 (126 чоловіків та 143 жінки). Серед 998 неактивних 224 особи були учнями чи студентами, 509 — пенсіонерами, 265 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті числилось 2520 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 5377,5 особи, медіана доходів виносила 19 617 євро на одного особоспоживача Сусідні муніципалітети Галерея зображень Посилання Сайт міста Канкаль [Архівовано 24 березня 2022 у Wayback Machine.] Див. також Список муніципалітетів департаменту Іль і Вілен Примітки
Треварес (замък)

Замъкът Треварес (на фр. Château de Trévarez) се намира в департамента Финистер в Бретан (северозападна Франция). Това е най-късно построеният замък във Франция – чак в края на 19 в. При построяването му са използвани всички нововъведения на епохата – централно отопление и топла вода на всички етажи, модерни бани, асансьор и т.н. като от тях е можела да се възползва дори прислугата. През 1941 г. замъкът е окупиран от германските части. На 30 юли 1944 г. по сведения на френската Съпротива е бомбардиран от въздушните сили на Великобритания. Изоставен от собствениците си, замъкът е продаден през 1968 г. на Генералния съвет на Финистер, който днес го поддържа заедно с прилежащия му парк. Външни препратки ((fr)) Официален сайт на замъка Архив на оригинала от 2021-03-09 в Wayback Machine.
Château de Trévarez

The Château de Trévarez is a stately home in the commune of Saint-Goazec in Finistère, in Brittany, France. The former manor house was built in the 16th century (the west part) and the 17th century (the east part). The present structure was commissioned by James de Kerjégu, Chairman of the General Council of Finistère, and built at the end of the 19th century by the French architect Walter-André Destailleur. Trévarez is one of the most recent châteaux built in France. Construction was completed around the beginning of the twentieth century. In 1941, the château was taken over by the German occupying forces. The castle was bombed on 30 July 1944 by the Royal Air Force. Location and style The château is located on a promontory overlooking the valley of the River Aulne, canalised as part of the Nantes-Brest Canal. Its architecture is a combination of traditional style and technological innovations. Protection The château is partly listed as a monument historique by the French Ministry of Culture. The park and gardens are also listed on the Ministry's database and are open to the public. See also List of châteaux in Brittany References External links Base Mérimée: Château de Trévarez, Ministère français de la Culture. (in French) Base Mérimée: Parc du château de Trévarez, Ministère français de la Culture. (in French) Official website of the Château de Trévarez Media related to Château de Trévarez at Wikimedia Commons
Castello di Trévarez

Il castello di Trévarez (in francese: Château de Trévarez; in bretone: Kastell Trevare) è un castello del comune francese di Saint-Goazec, nel dipartimento del Finistère, in Bretagna (Francia nord-occidentale), realizzato tra il 1893 e il 1907 su progetto dell'architetto Walter-André Destailleur. Soprannominato il "castello rosa" o "castello rosso", è uno degli ultimi castelli ad essere stato costruito in Francia. Il nome della tenuta su cui sorge il castello, Trévarez, è formato dai termini bretoni trev e are, che significano rispettivamente "quartiere" e "promontorio". Storia La costruzione dell'edificio fu commissionata a Walter-André Destailleur dal generale James de Kerjégu, uomo politico e diplomatico originario del posto, nel 1893. La costruzione dell'edificio durò 14 anni e De Kerjégu non poté però vedere completata l'opera, in quanto morì nel 1907, un anno prima del termine dei lavori. Durante la seconda guerra mondiale, il castello fu dapprima requisito nel 1940 dalle truppe tedesche, che lo utilizzarono come luogo di riposo per i marinai del Reich di stanza a Brest, e poi bombardato nel 1944. In seguito, l'edificio cadde in uno stato di abbandono prima di essere acquisito insieme al parco circostante nel 1968 dal dipartimento del Finistère, che iniziò un'opera di restauro dell'edificio. L'edificio venne così riaperto al pubblico all'inizio degli anni settanta. Nel 2009, il castello venne classificato "monumento nazionale" e nel 2011 venne riaperta al pubblico la parte danneggiata dai bombardamenti della seconda guerra mondiale. Descrizione La tenuta di Trévarez si estende per un'area di 85 ettari su un promontorio che domina il fiume Aulne. Il castello è costruito in pietra di kersantite e in mattoni. Il castello è circondato da un giardino all'inglese e da un parco con cascate. All'interno del parco crescono piante da brughiera, camelie, magnolie, rododendri. ecc. In particolare, la collezione di camelie è dal 2016 una delle più importanti al mondo. Il castello di Trévarez nella cultura di massa Il castello di Trévarez ha ispirato il romanzo dello scrittore francese Jean Failler Il castello scarlatto (Le manoir écarlate), che ha per protagonista l'investigatrice Mary Lester. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Trévarez Collegamenti esterni Sito ufficiale, su cdp29.fr.