NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Guaíra Airport

Guaíra Airport är en flygplats i Brasilien. Den ligger i kommunen Guaíra och delstaten Paraná, i den södra delen av landet, 1 100 km sydväst om huvudstaden Brasília. Guaíra Airport ligger 269 meter över havet. Terrängen runt Guaíra Airport är platt. Runt Guaíra Airport är det ganska glesbefolkat, med 22 invånare per kvadratkilometer.. Trakten runt Guaíra Airport består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Región geográfica inmediata de Florianópolis

La región geográfica inmediata de Florianópolis es una de las 24 regiones inmediatas del estado brasileño de Santa Catarina, la única región inmediata que compone la región geográfica intermedia de Florianópolis y una de las 509 regiones inmediatas en Brasil, creadas por el IBGE en 2017. Está compuesta de 17 municipios.​​ Municipios Véase también Organización territorial de Brasil Lista de regiones geográficas intermedias e inmediatas de Santa Catarina Referencias Enlaces externos División regional de Brasil (PDF)
Região Geográfica Imediata de Florianópolis

A Região Geográfica Imediata de Florianópolis é uma das 24 regiões imediatas do estado brasileiro de Santa Catarina, a única região imediata que compõe a Região Geográfica Intermediária de Florianópolis e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo IBGE em 2017. É composta de 17 municípios. Municípios A Região Imediata de Rio Branco é composta por 20 municípios Referências Ver também Subdivisões do Brasil Lista de regiões geográficas intermediárias e imediatas de Santa Catarina Lista de municípios de Santa Catarina
Región geográfica inmediata de Joinville

La región geográfica inmediata de Joinville es una de las 24 regiones inmediatas del estado brasileño de Santa Catarina, una de las tres regiones inmediatas que componen la región geográfica intermedia de Joinville, y una de las 509 regiones inmediatas en Brasil, creadas por el IBGE en 2017. Está compuesta de 12 municipios.​​ Municipios Véase también Organización territorial de Brasil Lista de regiones geográficas intermedias e inmediatas de Santa Catarina Referencias Enlaces externos División regional de Brasil (PDF)
Região Geográfica Imediata de Joinville

A Região Geográfica Imediata de Joinville é uma das 24 regiões imediatas do estado brasileiro de Santa Catarina, uma das 3 regiões imediatas que compõem a Região Geográfica Intermediária de Joinville e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo IBGE em 2017. É composta de 12 municípios. Referências
Faculdade Teológica Sul Americana

A Faculdade Teológica Sul Americana (FTSA) é uma faculdade/seminário protestante não-denominacional sediada em Londrina. O curso de teologia da FTSA é reconhecido pelo MEC. História A faculdade foi formada em Londrina em 1994 como Seminário Teológico Sul Americano (Sigla: STSA) e posteriormente com o reconhecimento, entre os anos de 1999 e 2000, da teologia como curso de nível superior pelo MEC se tornou a Faculdade Teológica Sul Americana - FTSA. Teve como fundadores: Dr. Antonio Carlos Barro e Dr. Jorge Henrique Barro, ambos com formação teológica pelo Fuller Theological Seminary (EUA). A Faculdade FTSA publica, desde 2002, a revista "Práxis evangélica: revista de teologia prática latino-americana" (ISSN 1677-9878), avaliada no Qualis Periódicos da Capes no estrato B4 para a área de Teologia e B5 para a área de História. Também oferece conteúdo teológico digital através da Práxis Missional. Um dos enfoques da faculdade tem sido o ensino da Missão Integral. Em 10 de fevereiro de 2020 o Curso de Mestrado Profissional em Teologia da FTSA foi recomendado pela CAPES e reconhecido pelo Conselho Nacional de Educação, conforme Parecer CNE/CES 1070/2019, publicado no D.O.U. de 10.02.2020. No fim de 2021 a FTSA iniciou o curso de Doutorado em Ministério com reconhecimento nos Estados Unidos em parceria com o Lancaster Bible College. Estrutura A FTSA tem um campus com mais de 32.000 m², mais de 8.000m² de área construída e uma biblioteca com mais de 50.000 títulos, sendo a maior em conteúdo missiológico do Brasil. Está instalada em localização privilegiada, na Rua Martinho Lutero, 277, Londrina, Paraná. Graduados notáveis André Luiz de Almeida Mendonça (Ministro do Supremo Tribunal Federal ) Yago Martins (pastor calvinista, autor e youtuber) Berenice Cardoso (doutora em Comunicação, Linguagens e Cultura pela Unama – Universidade Da Amazônia) Wellington Casagrande (capelão da Força Aérea Brasileira) Ricardo Triani (capelão do Corpo de Bombeiros nos Estados Unidos) César Belieny (Cantor, Compositor, Arranjador, Produtor Musical, Escritor e Teólogo) Jairo de Oliveira (pastor, missionário, escritor premiado, graduado na FTSA fez mestrado e doutorado na Columbia International University, nos EUA) Kleber Lucas (pastor, compositor e cantor gospel) Felipe Folgosi (ator, roteirista e autor de histórias em quadrinhos brasileiro) Stênio Marcius (compositor, cantor, autor da música "O tapeceiro") Céfora Ulbano Carvalho (jornalista, tradutora, escritora, livro lançado pela Editora Thomas Nelson “Teologia Sistemático-Carismática: a conexão pneumática entre as principais doutrinas da fé cristã”) Humberto Lopes (um dos responsáveis pela criação do projeto “Timóteo”, Capelão da Força Real Canadense no Canadá) Referências
Região Geográfica Imediata de Porto Alegre

A Região Geográfica Imediata de Porto Alegre é uma das 43 regiões imediatas do estado brasileiro do Rio Grande do Sul, uma das 8 regiões imediatas que compõem a Região Geográfica Intermediária de Porto Alegre e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo IBGE em 2017. É composta de 23 municípios. Municípios A Região Imediata de Rio Branco é composta por 23 municípios Referências Veja também Subdivisões do Brasil Lista de municípios do Rio Grande do Sul Lista de regiões geográficas intermediárias e imediatas do Rio Grande do Sul
Região Geográfica Imediata de Camaquã

A Região Geográfica Imediata de Camaquã é uma das 43 regiões imediatas do estado brasileiro do Rio Grande do Sul, uma das 8 regiões imediatas que compõem a Região Geográfica Intermediária de Porto Alegre e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo IBGE em 2017. É composta de 9 municípios. Referências
Região Geográfica Imediata de Pelotas

A Região Geográfica Imediata de Pelotas é uma das 43 regiões imediatas do estado brasileiro do Rio Grande do Sul, uma das 2 regiões imediatas que compõem a Região Geográfica Intermediária de Pelotas e uma das 509 regiões imediatas no Brasil, criadas pelo IBGE em 2017. É composta de 17 municípios. Municípios Referências
ГЕС Quebra Queixo

ГЕС Quebra Queixo – гідроелектростанція на південному сході Бразилії у штаті Санта-Катарина. Знаходячись після ГЕС Santa Luiza, становить нижній ступінь в каскаді з переважно малих електростанцій на річці Chapeco, котра є правою притокою Уругваю. В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею із бетонним облицюванням висотою 72 метри, довжиною 720 метрів та товщиною по гребеню 7 метрів, перед спорудженням якої для відведення води проклали тунель з перетином 14,5х16 метрів. Гребля утримує водосховище з площею поверхні 5,6 км2 та об’ємом 137 млн м3 (корисний об’єм 26 млн м3). Ресурс зі сховища подається через прокладений у лівобережному масиві головний дериваційний тунель діаметром 9 метрів та загальною довжиною 773 метри (в тому числі 60 метрів напірна шахта). Вода надходить до машинного залу, розташованого на березі тієї ж річки, котра при цьому тече по дуже звивистій траєкторії та долає між греблею та залом 7 км. Основне обладнання станції складають три турбіни типу Френсіс потужністю по 40,5 МВт, які працюють при напорі від 117 до 131 метра. Гребля потребувала 2,1 млн м3 скельних порід, крім того було проведено підземну виїмку в обсязі 170 тис м3 та використано 95 тис м3 бетону. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 138 кВ. Примітки
Usina Hidrelétrica Baixo Iguaçu

A U.H. de Baixo Iguaçu é uma usina hidrelétrica (U.H.) brasileira construída no trecho final do Rio Iguaçu, sendo a ultima usina hidrelétrica antes das Cataratas do Iguaçu, entre os municípios de municípios de Capanema e Capitão Leônidas Marques, distantes cerca de 460 quilômetros da capital Curitiba, no estado do Paraná. A obra foi iniciada em 2013 e concluída em 2019. Características A usina recebeu R$ 2,4 bilhões em investimentos e conta com três grupos geradores que somam 350 megawatts (MW) de potência instalada - o suficiente para atender mais de um milhão de pessoas. A barragem erguida no leito do Rio Iguaçu permitiu a formação de um reservatório que tem apenas 31,6 km² de superfície - considerado bastante pequeno em comparação com outras hidrelétricas do mesmo porte. Referências
ГЕС Baixo Iguaçu

ГЕС Baixo Iguaçu — гідроелектростанція, що станом на 2018 рік споруджується на південному сході Бразилії у штаті Парана. Знаходячись після ГЕС José Richa, становитиме нижній ступінь каскаду на річці Іґуасу, яка впадає зліва в другу за довжиною річку Південної Америки Парану. У межах проекту річку перекриють кам'яно-накидною греблею довжиною 516 метрів, яка утворить водосховище з площею поверхні 31,6 км2 (у разі повені до 35,4 км2) та об'ємом 212 млн м3. В операційному режимі його поверхня коливатиметься між позначками 258 і 259 метрів НРМ, а максимальний рівень під час повені сягатиме 260,6 метра НРМ. При цьому нормальний рівень води у нижньому б'єфі становитиме 242 метри НРМ, проте може підійматись до 255,8 метра НРМ. Машинний зал обладнають трьома турбінами типу Каплан потужністю по 119,3 МВт, що працюватимуть при номінальному напорі 16,6 метра. Інвестиції у спорудження електростанції перевищуватимуть 1,3 млрд доларів США. Примітки
ГЕС Салту-Пілан

ГЕС Салту-Пілан — гідроелектростанція на південному сході Бразилії у штаті Санта-Катарина. Використовує ресурс річки Itajaí-açu, яка впадає в Атлантичний океан за сім десятків кілометрів на північ від столиці штату міста Флоріанополіс. У межах проєкту річку перекрили бетонною греблею висотою всього 3 метри та довжиною 209 метрів. Вона практично не створює водосховища (площа затоплення лише 0,15 км2), а відводить ресурс до дериваційного тунелю. Останній прокладений у правобережному гірському масиві та при довжині 6,6 км має перетин 7,7х7,85 метра. Після балансувальної камери починається напірний водовід до машинного залу довжиною 295 метрів та діаметром 3,55 метра. Споруджений у підземному виконанні зал обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 97,65 МВт (загальна потужність станції 191,9 МВт), які при напорі у 194 метри забезпечують виробіток 955 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода через відвідний тунель довжиною 0,35 км та перетином 6,6х6,6 метра потрапляє назад у річку за 14 км від греблі. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 138 кв. Примітки
Usina Hidrelétrica Foz do Chapecó

Usina Hidrelétrica Foz do Chapecó é uma usina geradora de energia instalada no Rio Uruguai, localizada no trecho entre os municípios de Águas de Chapecó, no estado de Santa Catarina, e Alpestre, no estado do Rio Grande do Sul. História A primeira das quatro turbinas geradoras entrou em funcionamento em 4 de outubro de 2010. Sendo que as obras para construção da barragem teve início em 1 de março de 2007. A empresa de sociedade de propósito específico Foz do Chapecó Energia S.A. (FCE) foi formado por um consórcio de empresas constituído pelas Companhia Paulista de Força e Luz, FURNAS e Companhia Estadual de Geração e Transmissão de Energia Elétrica. Características A Barragem tem um comprimento total de 548 m e 48 m de altura, e conta com quatro turbinas do tipo Francis. O vertedouro é formado por quinze comportas que esgotam a água não utilizada para o acionamento das turbinas de geração de energia. A Usina possui um sistema de alerta do vertedouro ativo com o acionamento de aviso sonoro as populações ribeirinhas com uma hora e meia de antecedência antes de abertura dos sangradores. O alerta abrange as cidade de Águas de Chapecó, São Carlos e Palmitos, em Santa Catarina, e Alpestre, no Rio Grande do Sul. Turismo Os pescadores profissionais que foram afetado pelas obras representados pela Associação dos Pescadores de Berita foram auxiliados pela construtora da Usina com recursos para construção de casas próprias. A visita guiada as instalações da Usina também é possível mediante agendamento. Referências
ГЕС Фос-ду-Шапеко

ГЕС Фос-ду-Шапеко (порт. Usina Hidrelétrica Foz do Chapeco) — гідроелектростанція на південному сході Бразилії на межі штатів Санта-Катарина та Ріу-Гранді-ду-Сул. Знаходячись між ГЕС Іта (вище по течії) та ГЕС Сальто-Гранде (на кордоні Аргентини та Уругваю), входить до складу каскаду на річці Уругвай. У межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею із асфальтовим ядром висотою 49 метрів, довжиною 548 метрів та шириною по гребеню 8 метрів. Вона утримує водосховище з площею поверхні 79,9 км2 та об'ємом 1502 млн м3 (корисний об'єм 74 млн м3), рівень поверхні якого в операційному режимі коливається між позначками 264 та 265 метрів НРМ, а максимальний рівень на випадок повені сягає 366,6 метра НРМ. Зі сховища ресурс подається до машинного залу через лівобережний масив, де спершу прокладено два паралельні тунелі довжиною до 0,4 км кожен з перетином 18х18,2 метра, за якими починається канал довжиною до 0,7 км. Створення цих споруд потребувало виїмки 1,65 млн м3 в основному скельних порід. При цьому відстань між греблею та машинним залом по руслу Уругваю становить понад 18 км. Машинний зал обладнали чотирма турбінами типу Френсіс потужністю по 217,1 МВт (загальна потужність станції 855 МВт), які при напорі 49,8 метра забезпечують виробництво 3,8 млрд кВт-год електроенергії на рік. Під час спорудження станції для зведення греблі та дамб знадобилось 3 млн м3 скельних порід, крім того, було використано 18 тис. м3 асфальту, 700 тис. м3 бетону, 34,4 тис. тонн сталі, а також проведено виїмку 234 тис. м3 під час створення підземних споруд. Примітки
ГЕС Сан-Жозе

ГЕС Сан-Жозе (порт. Usina Hidrelétrica São José) — гідроелектростанція на південному сході Бразилії у штаті Ріу-Гранді-ду-Сул. Знаходячись між малою ГЕС RS 155 Ceriluz (6 МВт, вище по течії) та ГЕС Passo São João, входить до складу каскаду на річці Іжуі (ліва притока Уругваю). У межах проекту лівобережну частину долини Іжуі перекрили кам'яно-накидною греблею довжиною 225 метрів, тоді як до правого берегу прилягає основна гребля з ущільненого котком бетону висотою 25,7 метра, довжиною 525 метрів та шириною по гребеню 5 метрів. Ця споруда утримує водосховище з площею поверхні 23,5 км2, периметром 144 км та середньою глибиною 9,9 метра. Інтегрований у бетонну частину греблі машинний зал обладнали двома турбінами типу Каплан потужністю по 25,5 МВт, які працюють при напорі 20,3 метра. Примітки
ГЕС Пасу- Сан-Жуан

ГЕС Пасу-Сан-Жуан (порт. Usina Hidrelétrica Passo São João) — гідроелектростанція на південному сході Бразилії у штаті Ріу-Гранді-ду-Сул. Знаходячись після ГЕС São José, становить нижній ступінь каскаду на річці Іжуі (ліва притока Уругваю). В межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею із глиняним ядром висотою 21 метр та довжиною 737 метрів, яка утримує водосховище з площею поверхні 20,6 км2. Зі сховища через правобережний масив проклали підвідний канал довжиною 310 метрів та шириною 40 метрів, на завершенні якого розташований машинний зал. Відпрацьована вода повертається у річку по відвідному каналу довжиною 440 метрів з шириною від 42 до 40 метрів, при цьому відстань по руслу річки між греблею та виходом відвідного каналу перевищує 4 км. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Каплан потужністю по 38,5 МВт, які працюють при напорі 29 метрів (при проектному рівні води у сховищі 128,3 метра НРМ та у нижньому б'єфі 99,3 метра НРМ). Під час спорудження станції виконали екскавацію 792 тис. м3 (в тому числі 378 тис. м3 скельних порід), використали 110 тис. м3 бетону та 7,5 тис. тонн сталі. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 69 кВ. Заповнення водосховища почалось у 2011-му, а наступного року ГЕС ввели в експлуатацію. Вартість проекту становила майже 600 млн доларів США. Примітки
ГЕС Пасу-Фунду

ГЕС Пасу-Фунду (порт. Usina Hidrelétrica Passo Fundo) – гідроелектростанція на південному сході Бразилії у штаті Ріу-Гранді-ду-Сул. Знаходячись перед ГЕС Monjolinho становить верхній ступінь каскаду на річці Пассо-Фундо, котра є лівою притокою Уругваю. В межах проекту річку перекрили комбінованою греблею із бетонної та земляної частин висотою 47 метрів та довжиною 636 метрів, для якої знадобилось 155 тис м3 бетону та 415 тис м3 ґрунту. Крім того, існують дві земляні дамби – висотою 13 метрів та довжиною 300 метрів і висотою 10 метрів та довжиною 300 метрів. Разом ці споруди утримують водосховище з площею поверхні 151,5 км2 та об’ємом 1590 млн м3 (корисний об’єм 1405 млн м3). Зі сховища через правобережний гірський масив проклали дериваційний тунель довжиною 6,7 км та діаметром 6 метрів. Він завершується балансуючим резервуаром із трьох камер (дві підземні загальним обсягом 2,3 тис м3 та одна відкрита з обсягом 13 тис м3), з’єднаних шахтою висотою 72 метри та діаметром 12 метрів. Після цього йде два напірних водоводи діаметром по 3,4 метра, котрі подають ресурс до машинного залу, облаштованого в долині правої притоки Пассо-Фундо річки Rio Erexim. Основне обладнання станції складають дві турбіни типу Френсіс потужністю по 114,6 МВт, які при напорі 258 метрів забезпечують виробництво понад 1 млрд кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Lutheran University of Brazil

The Lutheran University of Brazil (Portuguese: Universidade Luterana do Brasil or ULBRA) is a university with campuses in several states throughout Brazil. History The university has its roots in the parish school of St. Paul's Lutheran Church of Canoas (CELSP), in Canoas, Rio Grande do Sul that was founded in 1911. The first steps towards becoming a university was the creation of the Cristo Redentor College in 1969 under the direction of Reverend Ruben Eugen Becker. In March 1972, in an effort to expand its offerings in higher education, the Evangelical Lutheran Community of São Paulo founded an administration college with fifty vacancies. In 1974, the Federal Council of Education authorized the operation of the Canoas Colleges. In January 1988, the president of Brazil, José Sarney, allowed the creation of the Lutheran University of Brazil. Campuses The university's headquarters is located in the city of Canoas, in the state of Rio Grande do Sul (the southernmost province of Brazil). Within this state, Ulbra also has campuses in the cities of Cachoeira do Sul, Carazinho, Gravataí, Guaíba, Porto Alegre, Santa Maria, São Jerônimo and Torres. Apart from these cities, the university also has campuses in the states of Amazonas (Manaus), Goiás (Itumbiara), Pará (Santarém), Rondônia (Ji-Paraná and Porto Velho), Tocantins (Palmas) and in the state of São Paulo. Academics ULBRA offers several majors, including medicine, which the university became entitled to offer after building its hospital, located within the university premises and currently serving the community of Canoas and neighbouring cities. Athletics The university has a football team that plays in the first division of the Campeonato Gaúcho, as well as having teams participate in many sports tournaments, including volleyball, basketball, judo, and athletics. As of 2007, Sport Club Ulbra have contested the Campeonato Brasileiro Third Division for the fourth time in a row, but have not been successful in their attempts towards promotion. Automobile museum The school previously maintained a large museum of technology that had a collection of more than 200 vehicles from a Ford Model T to a 2000 Chevrolet Corvette and included the formula racing car driven by Emerson Fittipaldi when he won the Indianapolis 500 along with that race's pace car. In 2009, due to the institution's financial problems, the museum was closed and the collection auctioned. Currently, the Museum of Technology building houses the studios of Ulbra TV (a local educational TV station affiliated with TV Cultura), and Radio Mix FM 107.1. References External links Official website (in Portuguese)
João Goulart's House

João Goulart's House is a big house built in 1927, where former Brazilian President João Goulart lived during his childhood and youth. It is located in the city of São Borja, in the state of Rio Grande do Sul. João Goulart's house is a historical heritage, protected by the State Institute of Historical and Artistic Heritage (IPHAE), on February 7, 1994, under process number 03/94. The house was abandoned for a while and between the years 2008 and 2009 underwent restorations to house the João Goulart House Memorial cultural space, its current function. Architecture Of eclectic architecture, the house has a basement and a floor. The external walls were built in masonry and the roof with clay tiles. Before the renovation and adaptations to house the memorial, the house had a living room, an office, a girls' bedroom connected to the parents' bedroom, a living room with a fireplace, and a glass veranda. In the annex, in the back of the house, was the boys' bedroom and the servants' quarters. João Goulart's House Memorial Inaugurated on October 2, 2009, the João Goulart Memorial House holds the former president's collection, with documents, texts, images and objects related to João Goulart's life. The house also has period furniture, exhibition rooms, and a video room. In addition to the Memorial, the house also houses a handicraft workshop, the João Goulart Institute's office, the São Borja Municipal Culture Office, and a coffee shop. References
Casa de João Goulart

A Casa de João Goulart é um casarão construído em 1927, onde residiu, durante a infância e juventude, o Ex-Presidente João Goulart. Localiza-se na cidade de São Borja, no estado de Rio Grande do Sul. A casa de João Goulart é um patrimônio histórico, tombado pelo Instituto do Patrimônio Histórico e Artístico do Estado (IPHAE), na data de 7 de fevereiro de 1994, sob o processo de nº 03/94. A casa ficou abandonada por um tempo e entre os anos de 2008 e 2009 passou por restaurações para abrigar o espaço cultural Memorial Casa de João Goulart, sua atual função. Arquitetura De arquitetura eclética, a casa possui um porão e um pavimento. As paredes externas foram construídas em alvenaria e o telhado com telhas de barro. A residência, antes da reforma e adaptações para abrigar o memorial, possuía a sala de estar, escritório, quarto das moças interligada com o quarto dos pais, sala com lareira e varanda de vidro. No anexo, aos fundos da casa, ficava o quarto dos rapazes e dependências de empregados. Memorial Casa de João Goulart Inaugurado em 2 de outubro de 2009, o Memorial Casa de João Goulart abriga o acervo do ex-presidente, com documentos, textos, imagens e objetos relacionados a vida de João Goulart. A casa ainda possui mobiliários da época, salas de exposições e sala de vídeo. Além do Memorial, na casa funciona uma oficina de artesanatos, o escritório do Instituto João Goulart, a Secretaria Municipal da Cultura de São Borja e uma cafeteria. Referências
Museu Arquidiocesano

O Museu Arquidiocesano Dom Joaquim, conhecido popularmente por Museu de Azambuja, está localizado em Brusque, cidade do estado de Santa Catarina. O museu está instalado num prédio histórico construído em 1907 e possui o maior acervo de arte sacra popular do Brasil. Seu acervo conta com mais 4 mil peças, dentre elas altares, castiçais, vias-sacras, lampadários, lamparinas, andores, livros — como uma Bíblia impressa em 1578, um missal de 1751 e um breviário de 1758 — instrumentos e partituras musicais, animais taxidermizados, armas, réplicas de móveis e utensílios domésticos dos imigrantes, entre muitas outras peças históricas. Inaugurado em 1960, na ocasião da comemoração do centenário da cidade, seu acervo começou a ser reunido em 1933, com peças históricas de uma coleção de Joca Brandão, quando negociados em troca dos estudos dos seus filhos. Referências