NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Парк Ібірапуера

Парк Ібірапуера (порт. Parque do Ibirapuera) — міський парк в окрузі Моема міста Сан-Паулу, Бразилія, площею 1,4 км² (це другий за розміром парку міста). Його територія вільна для відвідування, відкрита для проведення вільного часу, прогулянок і також містить конференц-центр. За функцією та значенням парк нагадує Центральний парк Нью-Йорку. Парк було відкрито в 1954 році на 400 річницю заснування міста. Будівлі парку спроектовані відомим архітектором Оскаром Німеєром, а ландшафт — дизайнером Роберту Бурлі Марксом. Комплекс парку містить кілька будівель, зокрема: Великий Маркіз (Grande Marquise), місце розташування Музею сучасного мистецтва (MAM — Museu de Arte Moderna); Павільйон Сісілло Матараццо (Pavilion de Cicillo Matarazzo), місце розташування Музею сучасного мистецтва USP (Museu de Arte Contemporânea da USP) та виставкового центру, що використовується для проведення багатьох подій, таких як Дворічник мистецтва і Тиждень моди; Павільйон Маноела да Нобреги (Pavilion de Manoel da Nóbrega), що до 1992 року виконував функцію мерії міста; Павільйон Лукаса Ногуейри Гарсеса (Lucas Nogueira Garcez Pavilion), раніше «Виставковий палац» (Palácio das Exposições), також відомий як «Хатинка» (Oca), місце розташування Музею Аеронавтики (Museu da Aeronáutica) і Фольклорного музею (Museu do Folclore); Павільйон Армандо де Аррура Перейра (Pavilion de Armando de Arruda Pereira), місце розташування Муніципальної компанії обробки даних (Prodam — Companhia de Processamento de Dados do Município); Паласіо-да-Агрікультура (Palácio da Agricultura — «палац сільського господарства»), місце розташування департаменту транспорту міста (Detran), з початку планувалося розміщення тут департаменту сільського господарства; Планетарій та муніципальна школа астрофізики. Будівля має вигляд літаючої тарілки з куполом 20 м діаметра. Це був перший планетарій південної півкулі. У планетарії зображається небо над Сан-Паулу, а професійні астрономи розповідають про головні сузір'я та рух небесних тіл; Гімназія (Gymnasium); Вілла-де-Осос-Бакалао (Villa de Osos Bacalao) або «музей чудес», найпопулярніша будівля у формі сфери, відома тим, що її конструкція збивала з пантелику багатьох архітекторів та інженерів; Японський павільйон Монумент Бандейрас (Monumento às Bandeiras) Аудиторія Ібірапуера (Auditório Ibirapuera), суперечлива будівля, що була на оригінальному проекті Ніємеєра, але була збудована лише недавно; Обеліск Сан-Паулу, символ Конституціоналістської революції 1932 року. Посилання Auditório Ibirapuera [Архівовано 6 січня 2010 у Wayback Machine.] Official site Museum of Contemporary Art
Hotel Panorama (Niterói)

Hotel Panorama - histórico prédio inacabado, em Niterói, construído há mais de 30 anos para ser o Hotel Panorama, nos limites do Parque da Cidade, no Morro da Viração, entre os bairros de São Francisco e Charitas. Apesar do abandono, a edifício é muito visitado pela bela vista. Estuda-se virar um centro de referência de recuperação da Mata Atlântica, bioma presente em 17 estados brasileiros, ou um hotel ecológico. Características O imóvel fica ao lado do Parque da Cidade de Niterói, em um área hoje voltada para a preservação ambiental. Na época em que o prédio foi construído, não havia a preocupação com o meio ambiente que existe hoje. O lote onde está o Hotel Panorama possui 25,411 mil metros quadrados. Já a área no entorno, formada por 35 lotes, conta com cerca de 80 mil metros quadrados, que dão vista para São Francisco, Charitas, Maceió e Piratininga. Noventa por cento do imóvel pertence ao espólio da Companhia Brasileira de Turismo. Os outros dez por cento foram pulverizados em ações vendidas na época do lançamento do empreendimento, através um sistema de venda compartilhada, que daria ao acionista o direito de utilizar o hotel durante um determinado período de cada ano. Referências
Circo Voador

Circo Voador (Portuguese for Flying Circus) is a concert venue in Rio de Janeiro, Brazil. Located adjacent to the Carioca Aqueduct in the Lapa neighborhood, it is a large tent-like structure covering the stage and spectator areas, but with open sides. It has weekly concerts by Brazilian bands and artists, with occasional appearances by foreign artists or theme parties. Circo Voador began in Arpoador, the peninsula between Ipanema and Copacabana, when local artists erected a circus tent to display their work. The city eventually granted the land where the venue currently sits as a permanent home. See also Live at Circo Voador by Hoobastank, 2004 References External links Official website
Escalera de Selarón

La Escalera de Selarón o Escadaria de Santa Teresa es una escalera ubicada en el barrio Santa Teresa, junto al convento homónimo, en la ciudad brasileña de Río de Janeiro. Se hizo conocida internacionalmente por la llamativa decoración que le hizo el artista plástico chileno Jorge Selarón, trabajo que inició en 1990 y que continúa en una renovación constante. Considerada por su autor como una obra "viva y mutante", la escalera tiene 125 metros y 215 peldaños, y está completamente revestida de piezas de cerámica de distintos colores, tamaños y formas. Algunas de ellas contienen dibujos en su interior. Ubicación La escalera tiene su base en la esquina de Teotônio Regadas y Joaquim Silva, en el barrio Lapa. La escalera en sí está en la calle Manoel Carneiro, ya en el barrio Santa Teresa, y culmina junto a la iglesia y convento de Santa Teresa, de la orden de las Carmelitas Descalzas. También hay otras obras en mosaico de Selarón junto a los Arcos de Lapa. Su creador Selarón nació en Limache, Región de Valparaíso, Chile, en 1947 y, luego de viajar por el mundo y conocer alrededor de cincuenta países, se afincó en Río de Janeiro para comenzar, en 1990, a dar forma a la escalera que sería conocida con su nombre.​ El artista aseguró que sólo detenía su trabajo "cuando se acababan los materiales. Entonces pintaba cuadros para ganar dinero y dar continuidad a la obra". Afirmó que pintó más de 25.000 mujeres embarazadas. "Inventé una fantástica técnica inédita, consistente en cambiar constantemente los azulejos. Esto le dio una energía única, una obra de arte viva y mutante, con más de dos mil azulejos diferentes, provenientes de más de sesenta países".​ El 10 de enero de 2013, Jorge Selarón fue encontrado sin vida sobre la escalera que el mismo creó.​ Publicaciones y filmaciones La obra de Selarón sirvió como tema principal de artículos periodísticos y programas televisivos de todo el mundo. Según su propio registro​ la escalera fue publicada en las revistas National Geographic, Time, Wall Paper y Elle Decoration (Londres), Dove (Milán), Playboy (Chicago), Voyage (Francia), Ragazza (Espanha) y Glamour, Geo, Gala, Merian y Lufthansa Magazine (Alemania). Además, se vieron entrevistas al artista en National Geographic Channel, Vox Tours (Alemania), No Sólo Música (España), así como en canales de Francia, Italia, Inglaterra, Egipto y Turquía. La escalera apareció en comerciales de American Express, Coca-cola, Fanta, Pepsi y Kellogs. También fue escenario de videoclips musicales de bandas mundialmente conocidas como U2 (en la versión internacional de "Walk on"), Wisin y Yandel ("Pam Pam") y Snoop Dogg ("Beautiful"); en la película El Increíble Hulk, el actor Edward Norton, personificando al científico Bruce Banner (Hulk), aparece bajando la escalera en una escena del principio.​ Véase también Escalinata de Santa María del Monte Referencias Enlaces externos Video "Beautiful", de Snoop Dog y Pharrell, en YouTube La escalera de Selarón en YouTube
Escalier Selarón

L'escalier Selarón, connu en portugais sous les noms d'Escadaria Selarón ou d'Escadaria do Convento de Santa Teresa, est une voie publique en escalier à Rio de Janeiro, au Brésil. Situation et accès L'escalier constitue une partie de la rue Manoel Carneiro, qui est située entre les quartiers (bairro) Santa Teresa et Lapa de la ville de Rio de Janeiro. Son point le plus bas est au 89 R. Joaquim Silva (quartier de Lapa), son point le plus haut à la montée Santa Teresa (Ladeira de Santa Teresa). Origine du nom L'Escalier Selarón, ou Escadaria Selarón en portugais, doit son nom à Jorge Selarón, un artiste chilien qui a transformé cet escalier en une œuvre d'art monumentale. Historique L'escalier Selarón est également connu sous le nom d'escalier du couvent de Saint-Thérèse (pt) (Escadaria do Convento de Santa Teresa en portugais) et « escalier de Lapa » (Escadaria da Lapa), étant situé dans le quartier de Lapa. Attraction touristique de la ville, l'escalier est une œuvre de l'artiste d'origine chilienne Jorge Selarón (1947-2013), résident du quartier et arrivé au Brésil en 1983, qui a décoré plusieurs lieux publics de Santa Teresa et de Lapa[réf. nécessaire]. Selarón a commencé à travailler sur cet escalier en 1990, en hommage aux brésiliens. En 2000, ayant terminé le carrelage de l'escalier, il a commencé à carreler les murs qui l'encadrent. L'escalier a été classé monument historique et Selaron a reçu le titre de "Citoyen d'honneur" de la ville en 2005. Description L'escalier Selarón fait 125 mètres de longueur et comporte 215 marches. Il comporte 17 paliers et 16 entrées, et fait 4 mètres de largeur. Il est orné sur toute sa longueur de plus de 2 000 carreaux de faïence venant de 120 pays différents. Seules les contre-marches sont carrelées (pas la surface sur laquelle on marche). Les murs de part et d'autre de l'escalier sont à dominante rouge. Au pied de l'escalier se trouvent plusieurs baignoires qu'il a transformées en bacs de fleurs. Celles-ci ont été la première étape du travail réalisé pour l'escalier, et le seul réalisé dans ce sens pendant 6 ans ; il les a appelées avec humour, « jardins suspendus ». Présence dans la presse et les arts Le poète Jean-Luc Pouliquen l'a évoqué dans son livre À Rio de Janeiro avec Gaston Bachelard.[réf. nécessaire] L'escalier a été l'objet de nombreux articles, parmi lesquels ceux dans National Geographic, Time, The Wall Street Journal, Elle Decoration (Londres), Dove (Milán), Playboy (Chicago), Voyage, Ragazza, Glamour, Geo, Gala, Merian (en) y Lufthansa Magazin. Il apparaît dans des publicités d'American Express, Coca-cola, Fanta, Pepsi et Kellogg's. Il figure aussi dans des vidéoclips : Walk on de U2, Pam Pam de Wisin y Yandel, Beautiful de Snoop Dogg. L'incroyable Hulk d'Edward Norton apparaît dans l'escalier de Selaron au début du film. Galerie Notes et références Portail de Rio de Janeiro Portail des arts Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Escadaria Selarón

De Escadaria Selarón bestaat uit een aantal trappen in de Braziliaanse stad Rio de Janeiro. Deze verbinden de wijk Lapa met de hoger gelegen wijk Santa Teresa. De verzameling trappen bestaan uit 215 tredes en heeft bij elkaar een lengte van 125 meter. De trappen zijn door de Chileense kunstenaar Jorge Selarón bedekt met een mozaïek van gekleurde tegels en zijn volgens hem "een ode aan het Braziliaanse volk". Het huis van Selarón lag direct langs de trappen en hij begon in 1990 met zijn levenswerk, tot aan zijn dood zou hij aan dit project blijven werken. In eerste instantie gebruikte Selarón restmaterialen en overblijfselen die hij in de straten van Rio kon vinden. Later kreeg hij vele tegels gedoneerd van bezoekers van over de gehele wereld. Een veelvuldig terugkerend motief op de door hem met de hand beschilderde tegels is een zwangere Afrikaanse vrouw. Hier heeft hij nooit echt een verklaring voor gegeven, behalve dat het te maken had met een "persoonlijk probleem uit het verleden". In 2005 werden de trappen erkend als cultureel erfgoed van de stad en groeide het uit tot een van de een populairste toeristische attractie van de gehele staat Rio de Janeiro. Problemen voor de trappen zijn het verval en het beperkte tot geen onderhoud aan het tegelwerk. Daarnaast liggen de trappen in een wijk die te maken heeft heeft met sociale problemen en bekend staat als 'onveilig'. De trappen komen regelmatig voor in onder andere reclame-uitingen, muziekvideo's en documentaires. In 2009 werden de trappen door Rio de Janeiro gebruikt in hun videopresentatie ter ondersteuning van hun kandidatuur voor de Olympische Zomerspelen in 2016. Op 10 januari 2013 werd Selarón dood gevonden op de door hem zelf betegelde trappen. Galerij
Лестница Селарона

Лестница Селарона (порт. Escadaria Selarón) — лестница высотой 125 метров, с 215 ступенями, достопримечательность в Рио-де-Жанейро, которую создал чилийский художник Хорхе Селарон (1947—2013). Официально лестница известна как улица Мануэля Карнейро. Она ведет из района Лапа в район Санта-Тереза. История В 1980 году Селарон переехал в Рио-де-Жанейро, поселился в не очень престижном месте, в Лапе, в доме на лестнице. Он решил сделать из этой лестницы произведение искусства. В 1990 году он приступил к работе. Он рисовал картинки, в примитивном стиле, на которых всегда изображались беременные женщины или он сам, также беременный. Продавая эти картинки за 10-20 реалов (тогда 5-10 долларов), покупал на эти деньги плитку и в определенном порядке, в соответствие со своими идеями, ее укладывал. Он расписывал изразцы своими рисунками и вписывал их в свою работу. Лестница постепенно приобретала славу. Туристы со всего мира стали привозить ему плитку, тарелочки, он с удовольствием находил для них место. Потянулись журналисты и фотографы. Его лестница стала появляться на страницах журналов и в передачах о путешествиях. Он стал знаменитостью. Но слава не портила его. Селарон вставал с рассветом солнца, начинал свою работу и работал до тех пор, пока света было достаточно. Ему ничего не было нужно для себя. На нем были неизменные красные шорты, в течение 23 лет его можно было ежедневно от рассвета до заката встретить на этой лестнице. Можно было поговорить, он с удовольствием общался с туристами. По мере завершения работы, идея преображалась. Он посвятил свою работу городу и говорил, что она закончится только в день его смерти. Так и случилось, 10 января 2013 года, он был найден мертвым на ступенях своей лестницы. Официальная версия властей — самоубийство. Примечания
Сходи Селарона

Сходи Селарона (порт. Escadaria Selarón ) — сходи заввишки 125 метрів, з 215 сходами, пам'ятка в Ріо-де-Жанейро, яку створив чилійський художник Хорхе Селарон (1947-2013). Офіційно сходи знані як вулиця Мануеля Карнейро. Вона веде з району Лапа до району Санта-Тереза. Історія У 1980 Селарон переїхав до Ріо-де-Жанейро, оселився в не дуже престижному місці, в Лапі, в будинку на сходах. Він вирішив зробити з цих сходів витвір мистецтва. У 1990 узявся за роботу. Він малював картинки, у примітивному стилі, на яких завжди зображалися вагітні жінки або він сам, також вагітний. Продаючи ці картинки за 10-20 реалів (тоді 5-10 доларів), купував на ці гроші плитку і в певному порядку, відповідно до своїх ідей, її укладав. Він розписував кахлі своїми малюнками та вписував їх у свою роботу. Сходи поступово здобували славу. Туристи з усього світу почали привозити йому плитку, тарілочки, він із задоволенням знаходив для них місце. Потягнулися журналісти та фотографи. Його сходи почали з'являтися на сторінках журналів та в передачах про подорожі. Він став знаменитістю. Але слава не псувала його. Селарон вставав на світанку сонця, починав свою роботу і працював доти, доки світла було достатньо. Йому нічого не потрібно було для себе. На ньому були незмінні червоні шорти, протягом 23 років його можна було щодня від світанку до заходу сонця зустріти на цих сходах. Можна було поговорити, він із задоволенням спілкувався із туристами. У міру завершення роботи ідея перетворювалася. Він присвятив свою роботу місту і казав, що вона закінчиться лише у день його смерті. Так і сталося, 10 січня 2013, його знайшли мертвим на сходах своїх сходів. Офіційна версія влади – самогубство. Примітки
Ilha da Pólvora

A Ilha da Pólvora, também conhecida pelos conterrâneos ao longo das décadas como Ilha dos leprosos, Ilha do Medo,Ilha do Diabo e Ilha do Cau, é uma das ilhas que compõem o arquipélago de Vitória, localizada no estado do Espírito Santo. Historia A ilha abrigou o Hospital Leprosário de Isolamento, inaugurado em 1925 durante o governo de Florentino Ávidos, sendo posteriormente renomeado como Hospital Osvaldo Monteiro, em homenagem ao seu primeiro administrador. Construído para tratar doenças como hanseníase e tuberculose, consideradas altamente letais à época, o local registrou diversas mortes ao longo de seu funcionamento. Em abril de 1930, com a construção do Hospital Pedro Fontes, os doentes foram transferidos para a colônia em Cariacica. O hospital da ilha continuou em funcionamento até a década de 1990, quando foi desativado pelo governador Albuíno Cunha de Azeredo. Atualmente, a ilha é amplamente utilizada para a prática de airsoft, sendo um dos principais campos do esporte no Espírito Santo. Lendas Por ser uma ilha abandonada, muitos dizem ouvir barulhos estranhos e vozes. Existem relatos de fantasmas serem avistados no local, além de que o local ainda possui pinturas e desenhos estranhos nas paredes. Veja também Lista de ilhas de Vitória Referencias http://www.gazetaonline.com.br/_conteudo/2013/09/noticias/cidades/1459626-desvendando-os-misterios-de-vitoria-o-hospital-da-ilha-da-polvora.html http://legado.vitoria.es.gov.br/tourvirtual/cais_das_barcas.html
Ilha da Pólvora

Ilha da Pólvora är en ö i Brasilien. Den ligger i delstaten Espírito Santo, i den sydöstra delen av landet, 900 km sydost om huvudstaden Brasília. Runt Ilha da Pólvora är det i huvudsak tätbebyggt. Runt Ilha da Pólvora är det mycket tätbefolkat, med 4 343 invånare per kvadratkilometer. Källor
Represa Ponte Nova

A Represa Ponte Nova é formada pela barragem de mesmo nome localizada no rio Tietê, na divisa entre os municípios de Biritiba-Mirim e Salesópolis, estado de São Paulo. Características Inicialmente projetada com a finalidade de controle da vazão do rio Tietê, foi inaugurada no ano de 1972. Pertence ao Departamento de Águas e Energia Elétrica (DAEE) e faz parte do Sistema Alto Tietê da Companhia de Saneamento Básico do Estado de São Paulo (SABESP) para o abastecimento de água da Região Metropolitana de São Paulo. A barragem possui uma altura de 41 metros e seu reservatório possui uma área inundada de 2.072,54 hectares, com capacidade de 289,91 milhões de metros cúbicos de água. Ver também Sistema Alto Tietê Referências
Represa Ponte Nova

Represa Ponte Nova är en reservoar i Brasilien. Den ligger i delstaten São Paulo, i den sydöstra delen av landet, 900 km söder om huvudstaden Brasília. Represa Ponte Nova ligger 971 meter över havet. I omgivningarna runt Represa Ponte Nova växer i huvudsak städsegrön lövskog. Runt Represa Ponte Nova är det ganska tätbefolkat, med 52 invånare per kvadratkilometer. Källor
Ilha da Laje (ö i Brasilien)

Ilha da Laje (portugisiska: Ilha Laje) är en ö i Brasilien. Den ligger i delstaten Rio de Janeiro, i den sydöstra delen av landet, 900 km sydost om huvudstaden Brasília. Runt Ilha da Laje är det i huvudsak tätbebyggt. Runt Ilha da Laje är det mycket tätbefolkat, med 2 345 invånare per kvadratkilometer. Källor
Ilha Guaíba

Ilha Guaíba is een Zuid-Amerikaans eiland in de Braziliaanse staat Rio de Janeiro. Guaíba is een tropisch eiland, met kleine stranden en bossen en huizen op de kust. Economie Het eiland is verbonden met het vaste land via een spoorbrug. Op het eiland ligt een overslagplaats voor delfstoffen met een haven van het bedrijf Vale.
Ilha Guaíba

A Ilha Guaíba é um ilha no município de Mangaratiba, no estado do Rio de Janeiro, no Brasil. Economia Possui um terminal portuário e ferroviário para transporte de minério de ferro, pertencente à Vale S.A. A ilha também é muito frequentada por turistas que chegam de barco, atraídos por suas praias paradisíacas. Etimologia "Guaíba" é um termo que procede do tupi antigo kûaíba, que significa "enseada ruim, pantanosa" (kûá, "enseada" + aíb, "ruim" + a, sufixo substantivador). Referências
Ilha Guaíba

Ilha Guaíba är en ö i Brasilien. Den ligger i delstaten Rio de Janeiro, i den sydöstra delen av landet, 900 km sydost om huvudstaden Brasília. Arean är 2,8 kvadratkilometer. Terrängen på Ilha Guaíba är platt. Öns högsta punkt är 171 meter över havet. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,5 kilometer i öst-västlig riktning. Runt Ilha Guaíba är det ganska tätbefolkat, med 67 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Praia do Guaiúba

Praia do Guaiúba está localizada no município de Guarujá, São Paulo. A praia de areia fina e clara tem aproximadamente 790 m. Fica no bairro Jardim Guaiuba próximo a Praia do Tombo e a Praia das Astúrias. É uma área nobre da cidade do Guarujá, com diversas casas destinadas a classe média alta e classe alta. Referências Ligações externas «Dados do Guarujá .» «Guia de Praias Guarujá.» «Praia do Guaiúba.»
Ilha do Algodão

Ilha do Algodão (Portuguese: [ˈiʎɐ dwawɡuˈdɐ̃w]) (transl. Cotton island) is an island 400 meters away from the historic village of Mambucaba, 6 km northeast of Angra Nuclear Power Plant, in the municipality of Angra dos Reis, southeast of the state of Rio de Janeiro. History Records of the time indicate that in 1611, a Baiano (a man from the state of Bahia) would have been granted the island, at the tip of Iperuquara (possibly the one that separates Mambucaba from Praia Vermelha). Also recorded is an island of 200 fathoms in the same locality, granted to Estácio Ferreira in 1619 (possibly Ilha do Algodão). See also List of islands of Brazil References External links Media related to Mambucaba at Wikimedia Commons
Ilha do Algodão

Ilha do Algodão är en ö i Brasilien. Den ligger i kommunen Angra dos Reis och delstaten Rio de Janeiro, i den sydöstra delen av landet, 900 km söder om huvudstaden Brasília. Arean är 0,13 kvadratkilometer. Terrängen på Ilha do Algodão är mycket platt. Kommentarer Källor
Praia de Itacoatiara

Itacoatiara é uma praia brasileira localizada no bairro de Itacoatiara, município de Niterói, no estado do Rio de Janeiro. No ano de 2016, a Praia de Itacoatiara foi eleita a 12ª melhor praia do Brasil pelo site TripAdvisor, ficando à frente de outras famosas no país, como a da Barra, no Rio; do Forte, em Cabo Frio; e de Canoa Quebrada, no Ceará. Referências
Parque Ari Barroso

O Parque Ary Barroso está localizado na Penha Circular, bairro da Zona Norte (Rio de Janeiro), junto a vias movimentadas da região, como a Avenida Brás de Pina e a Avenida Lobo Júnior. Fica nas proximidades da Estação Penha Circular da SuperVia e do corredor TransCarioca. de BRT do Rio de Janeiro. Além da área arborizada, o parque possui unidades de Unidade de Polícia Pacificadora, de Unidade de Pronto Atendimento e a Arena Cultural Dicró. O parque Ary Barroso, criado em 1964, ocupa uma área de cerca de 50.000 m² no bairro da Penha Circular, próximo à linha férrea, em terreno da antiga Chácara das Palmeiras. As terras foram adquiridas em 1868 pelo empreendedor português Francisco Lobo Júnior, grande incentivador do desenvolvimento da região. Primeiro parque implantado no subúrbio carioca, constitui-se em um dos principais centros de recreação da cidade. Foi concebido como um bosque, com cascatas e lagos, aproveitando a topografia existente em um terreno originalmente de vegetação esparsa e rarefeita. No local foram plantadas 130 espécies distintas de árvores floríferas com épocas alternadas de floração. Em 2003, a Prefeitura da Cidade do Rio de Janeiro elaborou um projeto de recuperação e revitalização do parque. O espaço sofre, há muito tempo, um progressivo processo de degradação. Em 24 de janeiro de 2026, o Ministério Público do Estado do Rio de Janeiro (MPRJ) entrou com uma ação civil pública contra o estado e o município e pede uma indenização de 10 milhões de reais por causa da degradação da área do Parque Ary Barroso. Referências
Praia do Buraco

A Praia do Buraco é uma praia localizada no município de Balneário Camboriú, no estado brasileiro de Santa Catarina. Localizada a cerca de quatro quilômetros da Praia Central, faz divisa com a Praia do Canto e é frequentada em sua maioria por pescadores e por turistas que desejam fotografar, pois a mesma se torna imprópria para banho devido às ondas fortes. A faixa de areia é de 910 metros e o único estabelecimento localizado na praia é um resort. Ver também Praias de Balneário Camboriú Referências