NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Uberlândia

Uberlândia város Brazília területén, Minas Gerais államban, melynek 2. legnagyobb települése. A régió fő gazdasági központja. Lakosainak száma 761 835 fő (2025. július 1.). Nevének eredete Egy hibás etimológia szerint (mely egyes hivatalos oldalakon is megjelenik) a település neve a latin uber és a német land összevonásából alakult, és jelentése „termékeny föld”. A valóságban a tupi nyelvű 'y beraba (csillogó víz) szóból ered, mely Uberaba város és Uberabinha folyó nevében is megjelenik. Az Uberlândia jelentése tehát „a csillogó víz földje”. Története A Triângulo Mineiro környékét a 17. század végén kezdődő brazil aranyláz alatt derítették fel, azonban aranyat nem találtak, így a 19. század végéig jórészt benépesítetlen, üres hely volt. Az Ouro Preto felől nyugatra vándorló telepesek 1817-ben tanyákat alapítottak a mai Uberlândia helyén, mely idővel São Pedro de Uberabinha néven településsé fejlődött. Ekkor Uberaba község kerülete volt, melytől 1888-ban függetlenedett. 1929-ben felvette az Uberlândia nevet. Nevezetességei A várostól kb. 30 km-re van a Panga Természetvédelmi Terület. Híres emberek Itt született Angelis Borges brazil újságíró (1988. május 11. –) Népessége A város lakossága az elmúlt évtizedek alatt gyorsan növekedett: Öt kerülete van: Uberlândia, Cruzeiro dos Peixotos, Martinésia (korábban Martinópolis), Miraporanga (korábban Santa Maria), Tapuirama. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Uberlandia című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Uberlândia

Uberlândia è un comune del Brasile nello Stato del Minas Gerais, parte della mesoregione del Triângulo Mineiro e Alto Paranaíba e della microregione di Uberlândia. È la seconda città più grande del Minas Gerais dopo la capitale Belo Horizonte. Si è chiamata São Pedro do Uberabinha fino al 1929 quando su suggerimento di João de Deus Faria assunse il nome di Uberlândia, vale a dire "terra fertile". Difatti si trova in una delle aree agricole più fertili di tutto il Brasile, il cosiddetto "Triangolo Mineiro". Infrastrutture e trasporti La principale via d'accesso a Uberlândia è l'autostrada BR-050 che unisce Brasilia a San Paolo. La città è servita dall'aeroporto di Uberlândia, situato a 7,5 a nord-est del centro. Note Voci correlate Unitri Uberlândia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Uberlândia Collegamenti esterni Sito ufficiale, su www3.uberlandia.mg.gov.br. (EN) Uberlândia, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Uberlândia (gemeente)

Uberlândia is een gemeente en de belangrijkste stad van de "Triângulo Mineiro" in het westen van de Braziliaanse staat Minas Gerais. Uberlândia is de hoofdplaats van de gelijknamige microregio, zelf een deel van de mesoregio Triângulo Mineiro / Alto Paranaíba. Met een bevolking van 676.613 was ze in 2017 de op een na grootste stad van de staat na Belo Horizonte (2.434.642), met ongeveer hetzelfde inwoneraantal als Contagem, een industriestad in de buurt van Belo Horizonte. Geografie Aangrenzende gemeenten De gemeente grenst aan Araguari, Indianópolis, Monte Alegre de Minas, Prata, Tupaciguara, Uberaba en Veríssimo. Hydrografie De plaats ligt aan de rivier de Uberabinha. De rivier de Araguari ligt op de gemeentegrens en vormt ook een aantal stuwmeren. Andere rivieren en beken zijn o.a. de Córrego dos Macacos, Dourad en Rio das Pedras. Beschermd gebied Parque Estadual do Pau Furado Religie De plaats is zetel van het rooms-katholieke bisdom Uberlândia. Verkeer en vervoer Wegen De plaats ligt aan de radiale snelweg BR-050 (noord/zuid) tussen Brasilia en Santos. Daarnaast ligt ze aan de hoofdwegen BR-365 (oost/west), BR-452 (oost/west), BR-455 (zuidwest) en BR-497 (west). Bus In het centrum ligt het busstation Rodoviária de Uberlândia. Luchtwegen Ten noordoosten van de stad ligt de luchthaven Aeroporto Ten. Cel. Aviador César Bombonato, ook bekend als Uberlândia Airport. Spoor De stad is via het spoor te bereiken via het station Estação Uberlândia en wordt gebruikt voor goederentransport door de spoorwegmaatschappij Ferrovia Centro-Atlântica S.A. (FCA). Geboren Kauã Elias (2006), voetballer Galerij Externe links (pt) Website van de gemeente Uberlândia (pt) Busstation van Uberlândia
Уберландия

Уберландия (порт. Uberlândia) — город и муниципалитет в Бразилии, входит в штат Минас-Жерайс. Составная часть мезорегиона Триангулу-Минейру-и-Алту-Паранаиба. Находится в составе крупной городской агломерации. Входит в экономико-статистический микрорегион Уберландия. Население составляет 713 232 человек на 2022 год. Занимает площадь 4115,206 км². Плотность населения — 173,3 чел./км². История Город основан 31 августа 1888 года. Статистика Валовой внутренний продукт на 2005 год составляет 9 190 673 074,00 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Валовой внутренний продукт на душу населения на 2005 год составляет 15 704,00 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Индекс развития человеческого потенциала на 2006 год составляет 0,833 (данные: Программа развития ООН). География Климат местности: горный тропический. В соответствии с классификацией Кёппена, климат относится к категории Cwa. Спорт В городе существует футбольный клуб «Уберландия». Его домашним стадионом является «Парке ду Сабия». Галерея Примечания
Уберландија

Уберландија (порт. Uberlândia) град је у Бразилу у савезној држави Минас Жераис. Према процени из 2007. у граду је живело 608.369 становника. Становништво Према процени из 2007. године у граду је живело 608.369 становника. Спољашње везе Званични веб-сајт
Uberlândia

Uberlândia är en stad och kommun i södra Brasilien och ligger i delstaten Minas Gerais. Befolkningen uppgår till cirka 650 000 invånare vilket gör den till delstatens näst största stad. Uberlândia fick kommunrättigheter den 31 augusti 1888. Administrativ indelning Kommunen var år 2010 indelad i fem distrikt: Cruzeiro dos Peixotos Martinésia Miraporanga Tapuirama Uberlândia Befolkningsutveckling Källor
Уберландія

Уберландія — муніципалітет у штаті Мінас-Жерайс у Бразилії. Це другий за величиною муніципалітет у штаті Мінас-Жерайс після столиці. У 2022 році його населення становило 713 224 особи. Місто розташоване на Бразильському нагір'ї . Це важливий логістичний вузол між Сан-Паулу та Бразиліа. Місто має вісім охоронюваних зон тропічної савани. Географія Уберландія знаходиться в західній частині штату Мінас-Жерайс, одному з найбагатших сільськогосподарських регіонів Бразилії, між річками Паранаїба та Гранде. З великими містами його з'єднують траси: BR-050, BR-365, BR-455, BR-452 і BR-497. Уберландія приблизно 580 км від Сан-Паулу. Існують залізниці, що з'єднують Уберландію через центральноатлантичну лінію з півночі на південь. Уберландія — це мікрорегіон, що включає такі муніципалітети: Арапоран, Канаполіс, Каскалью-Ріко, Сентраліна, Індіанополіс, Монте-Алегрі-де-Мінас, Прата, Тупасігуара та Уберландія. У 2007 році населення цих міст становило 818 395 жителів на загальній площі. Завдяки розташуванню та транспортному сполученню Uberlandia була обрана пунктом вільної економічної зони Манауса. Відповідно до географічної класифікації Національного інституту географії та статистики Бразилії місто є головним муніципалітетом у Проміжному географічному регіоні Уберландія . Релігія Згідно з переписом 2010 року, його громадяни є членами Римо-Католицької Церкви (54,73 %), тоді як євангельські християни складають другу за чисельністю релігійну приналежність у місті (25,23 %). Туризм Місто має архітектурні, культурні та природні цінності. Ось основні визначні пам'ятки міста: Муніципальний ринок Уберляндії: розташований у центрі міста. Він був заснований у 1923 році, але його будівництво було розпочато лише в 1944 році, під час правління мера Васконселоса Коста, з сучасною архітектурою. Міський музей Уберландії: розташований у центрі міста, на площі Кларімундо Карнейро. Ця ж будівля використовувалася як Ратуша. Муніципальний парк Вікторія Сік'єроллі: розташований у північній зоні Уберландії. Його загальна площа становить 232 300 квадратних метрів. Авеню Рондона Пачеко: її вважають «гастрономічним коридором» Уберландії. Навколо нього можна знайти нічне життя в Уберландії, де є багато барів, ресторанів, кашасаріїв, піцерій, кафе, кафе з морозивом і кондитерських. По всьому проспекту розташовано понад 60 закладів. Примітки Посилання Веб-сайт мерії Уберландії Веб-сайт уряду штату Мінас-Жерайс
Museu Lasar Segall

Das Museu Lasar Segall ist ein dem litauisch-brasilianischen, jüdischen Künstler Lasar Segall gewidmetes Kunstmuseum in São Paulo in der Rua Berta 11 im Stadtteil Vila Mariana. Das 1967 eröffnete Museum beherbergt Sagalls künstlerischen Nachlass von gut 3000 seiner Werke und machte eine Auswahl davon der Öffentlichkeit zugänglich. Geschichte Nach dem Tod Sagalls im August 1957 begann seine Witwe Jenny Klabin Segall seine Werke zu sammeln, katalogisieren und zu kuratieren, um diese in einem ihren Ehemann gewidmeten Museum auszustellen. Als Ort für das Museum wählte Segall das bis dato vom Ehepaar Sagall bewohnte Wohnhaus mit Atelier im São Pauloer Stadtteil Vila Mariana, 1932 im modernistischen Stile errichtet nach Plänen von Lasar Segalls Schwager Gregori Warchavchik. Das Museum wurde am 21. September 1967 eröffnet, ein Monat nach dem Tod Sagalls Witwe Jenny Sagall. Die Söhne des Ehepaars, Oscar und Maurício Segall, übernahmen die Fertigstellung des Museums und die Gründung der Stiftung als Inhaberin der Einrichtung. Sohn Maurício Klabin Segall leitete das Museum für mehr als 30 Jahre. 1985 wurde das Museum in die Fundação Nacional Pró-Memória integriert, die wiederum Bestandteil des Instituto do Patrimônio Histórico e Artístico Nacional (IPHAN) ist und damit dem Kulturministerium untersteht. Weblinks Offizielle Website (portugiesisch, spanisch, englisch) Einzelnachweise
Museu Lasar Segall

Museu Lasar Segall (in English: Lasar Segall Museum) is an art museum in São Paulo, Brazil. Designed in 1932 by architect Gregori Warchavchik, the building which houses the museum was the residence and art studio of Lithuanian Brazilian artist Lasar Segall until his death in 1957. Segall's family opened the museum in 1967 to showcase the work of the artist. The collection contains more than 3,000 items by Lasar Segall, including paintings, sculpture, drawings, and prints. Museu Lasar Segall is located at 111 Rua Berta in the Vila Mariana district of São Paulo and is operated by a non-profit foundation. See also History of the Jews in Brazil References
Museo Lasar Segall

El Museo Lasar Segall (en portugués Museu Lasar Segall) es una institución federal brasileña localizada en la ciudad de São Paulo, capital del estado homónimo. El museo posee un acervo de 3008 obras de Lasar Segall​ y tiene como principal objetivo conservar, investigar y difundir la obra de dicho artista.​ Fue creado como una asociación civil sin fines de lucro por los hijos de Lasar Segall, Mauricio Segall y Oscar Klabin Segall, en el año 1967; aunque había sido pensado por Jenny Klabin Segall, la madre de estos y viuda del artista.​ El museo funciona en la antigua residencia y atelier de Lasar Segall, proyectada en 1932 por su concuñado, el arquitecto de origen ruso Gregori Warchavchik.​ En 1985 fue incorporado a la Fundação Nacional Pró-Memória, integrando en la actualidad el Instituto del Patrimonio Histórico y Artístico Nacional (IPHAN), dependiente del Ministerio de Cultura.​ Referencias Enlaces externos Sitio oficial del Museo Lasar Segall (en portugués e inglés)
Sue Bierman Park

Sue Bierman Park, previously known as Ferry Park, is a 4.5-acre (1.8 ha) park in San Francisco, California in the Financial District, in the U.S. state of California. The park is named after Sue Bierman, a San Francisco civic activist and San Francisco Supervisor. It was completed in 1975 and is owned and operated by the San Francisco Recreation & Parks Department. Sue Bierman Park is bordered by Washington Street on the north, The Embarcadero on the east, a combination of Embarcadero Plaza and Clay Street on the south, and Davis Street on the west. Drumm Street cuts through the center of the park. History 1970s–1989: Construction and early history Designed alongside Embarcadero Plaza by Lawrence Halprin & Associates, the park was completed in 1975 and covered two blocks. The park was known as Ferry Park until its renaming in 2007. Upon completion, it was bordered by Washington Street on the north, The Embarcadero on the east, a combination of Embarcadero Plaza and Clay Street on the south, and Davis Street on the west. The Embarcadero Freeway, including its on and off ramps, passed over the park.The original design included a concrete bridge and stairs connecting the park to Maritime Plaza. As street skateboarding became popular in the late 1980s, this bridge and stairs became known as Hubba Hideout, a well-known skateboarding location. 1989–2010: Earthquake and changing use The 1989 Loma Prieta earthquake caused significant damage to the Embarcadero Freeway, leading to the freeway's demolition in 1991, causing the surrounding area to open up. This included the on and off ramps within the park. 2010–present: ROMA redesign and current use Beginning around 2010, the park was fully redesigned by ROMA Design Group. Renovations included the removal of all Lawrence Halprin-designed features, as well as the bridge connecting the park to Maritime Plaza, removing direct access between the two parks. In 2007, the park was renamed "Sue Bierman Park" after Supervisor Sue Bierman, who died in 2006. On October 4, 2011, the renovation was completed. Press panned the new park, describing it as "a design that squanders the setting". In 2013, a playground was constructed at the northeast corner of the park. In 2025, a report by an independent consultant found that Sue Bierman Park was not individually eligible for listing in the National Register or California Register under any criteria. References
28.º Batalhão de Infantaria Mecanizado

O 28º Batalhão de Infantaria Mecanizado (28º BI Mec), também conhecido como Batalhão Henrique Dias, é uma Unidade de Emprego Peculiar em Operações de Garantia da Lei e da Ordem e em Operações Militares em Ambientes Urbanos do Exército Brasileiro sediada em Campinas, no estado de São Paulo. Criado em 6 de outubro de 1942, em Recife (PE), com a designação de 1º Batalhão de Carros de Combate Leve, a Unidade se estabeleceu em Campinas (SP) em fevereiro de 1947. Em 11 de novembro de 1971, foi transformado em 28º Batalhão de Infantaria Blindado (28º BIB), mais tarde Batalhão de Infantaria Leve e após isso Batalhão de Infantaria Mecanizada (atual). Histórico Criado em 1942 como 1º Batalhão de Carros de Combate Leves, foi tornado 28º Batalhão de Infantaria Blindado - sendo empregados os veículos blindados de transporte de pessoal M-113 - e posteriormente 28º Batalhão de Infantaria Leve - com a transferência de seus meios blindados para o Comando Militar do Sul. - perdurando até hoje. Desde 1992 porta a insígnia da Ordem do Mérito Militar, concedida pelo presidente Fernando Collor. Emprego Além de formar o Aspirante a Oficial da Reserva de 2ª classe através de seu Núcleo de Preparação de Oficiais da Reserva (NPOR - 28º BIL), o 28º BIL foi como tropa de garantia da lei e da ordem na missão de paz da ONU no Haiti (MINUSTAH) e em Forças de Pacificação, como a a Intervenção Federal no Rio de Janeiro. Ver também Comando Militar do Sudeste 2.ª Divisão de Exército 11.ª Brigada de Infantaria Mecanizada Referências
Biblioteca Pública Municipal Professor Walter Nogueira

A Biblioteca Pública Municipal Professor Walter Nogueira é uma biblioteca municipal sediada no município de Cabo Frio, Estado do Rio de Janeiro, Brasil. Localizada no centro da cidade, na Praça D. Pedro II, número 47. Foi fundada em 1º de maio de 1964 e reconhecida como biblioteca pública municipal no dia 26 de maio de 1966 pela resolução n.º 198 da Câmara Municipal de Cabo Frio. Sua criação foi uma proposta do Professor Walter Nogueira, escritor e crítico residente na região. A sede da biblioteca é um edifício colonial datado de 1779 e construído com materiais como o óleo de baleia, cal e conchas. Seu acervo abrange cerca de 40.000 livros, entre os quais figuram livros raros dos séculos XVIII e XIX. Possui 3800 leitores cadastrados. A biblioteca promove diversos eventos culturais, incluindo o Prêmio Literário Teixeira e Souza, que homenageia o escritor do século XIX nascido em Cabo Frio. Referências Ligações externas «Blog da Biblioteca Pública Municipal Professor Walter Nogueira» «Biblioteca Pública Municipal Professor Walter Nogueira no Mapa da Cultura do Rio de Janeiro»
Theatro Municipal do Rio de Janeiro

El Theatro Municipal do Rio de Janeiro (Teatre Municipal de Rio de Janeiro) és un dels teatres més importants del Brasil, situat en ple centre de Rio de Janeiro. Va ser dissenyat en un estic eclèctic, va ser construït entre 1905 i 1909 i inspirat en el Teatre de l'Òpera de París de Charles Garnier. Té un aforament de 2.244 localitats. La inauguració es va dur a terme el 14 de juliol de 1909. Referències Enllaços externs Pàgina web del teatre Arxivat 2013-09-28 a Wayback Machine.
Theatro Municipal (Rio de Janeiro)

Das Theatro Municipal do Rio de Janeiro (dt. Städtisches Theater) ist ein Theaterbau und Opernhaus in Rio de Janeiro. Es gilt als eines der schönsten und wichtigsten Opernhäuser Brasiliens. Das eindrucksvolle Gebäude liegt an der Praça Floriano im Stadtteil Cinelândia im Zentrum Rio de Janeiros. Geschichte Der Bau des Theatro Municipal begann 1905 unter der Leitung von Francisco de Oliveira Passos, der sich vom Prachtbau der Pariser Opéra Garnier inspirieren ließ. Am 14. Juli 1909 wurde es vom brasilianischen Präsidenten Nilo Peçanha eingeweiht. Es wurde zunächst mit 1739 Sitzplätzen fertiggestellt, seither mehrmals umgebaut und saniert und verfügt heute über 2361 Zuschauerplätze. Auf dem Spielplan stehen regelmäßig Ballettaufführungen und Inszenierungen bekannter Opern. Vor dem 100. Jubiläum wurde das Theater aufwändig restauriert, die Gesamtkosten dafür betrugen rund 64 Millionen Real (rund 25,8 Millionen Euro). Die Vergoldung der Fassade und der Kuppel wurde wiederhergestellt, im Inneren des Theaters wurden die Leuchter restauriert. Die feierliche Wiedereröffnung fand am 27. Mai 2010 im Beisein des Präsidenten statt. Weblinks Theatro Municipal do Rio de Janeiro, offizielle Webseite Municipal Theatre of Rio de Janeiro bei Google Cultural Institute Einzelnachweise
Théâtre municipal de Rio de Janeiro

Le théâtre municipal de Rio de Janeiro (en portugais : Theatro Municipal do Rio de Janeiro) est un théâtre situé dans le quartier historique du Centro au cœur de la ville de Rio de Janeiro au Brésil. Historique Après la Proclamation de la république au Brésil en 1889, le dramaturge Artur Azevedo lance, en 1894, une campagne pour la construction d'un nouveau théâtre dans la lignée de ceux existant en Europe comme celui de la Comédie-Française à Paris. Le théâtre municipal de Rio de Janeiro fut inauguré le 14 juillet 1909 par le président Nilo Procópio Peçanha. Le théâtre offrait 1 739 places assises, mais a été rénové à plusieurs reprises et possède maintenant 2 361 sièges pour les spectateurs. L'édifice donne sur l'ancienne Avenida Central renommée Avenida Rio Branco. Le style architectural emprunte celui de l'Opéra de Paris de Charles Garnier. La décoration intérieure est réalisée par l'artiste brésilien Eliseu Visconti. Le sculpteur Rodolfo Bernardelli réalisa les statues qui ornent l'entrée du théâtre municipal.Le théâtre propose une programmation de spectacles et de productions d'opéras célèbres et de ballets. Le théâtre municipal a accueilli de nombreux orchestres philharmoniques et des célérités telles que Sarah Bernhardt, Alexander Brailowsky, Paul Hindemith, Bidu Sayão, Igor Stravinsky, Cheryl Studer, Arturo Toscanini, Heitor Villa-Lobos. L'actrice et réalisatrice, Carla Camurati, est l'actuelle directrice du théâtre municipal de Rio de Janeiro. Voir aussi Bibliographie La sortie au théâtre, sous la direction de Pascale Goetschel et de Jean-Claude Yon, 2014, Publications de la Sorbonne. Un chapitre (auteur : Anaïs Fléchet) est consacré à la sortie au spectacle à Rio de Janeiro sous la première République (1889 - 1930) Liens externes (pt) Site officiel du théâtre municipal de Rio de Janeiro (pt) Histoire du théâtre municipal de Rio de Janeiro Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du théâtre Portail de l’opéra Portail de la musique classique Portail de Rio de Janeiro
Estação Aricanduva

Estação Aricanduva é uma estação em obras do Metrô de São Paulo. Faz parte do projeto de expansão da Linha 2–Verde entre Vila Prudente e Dutra (Guarulhos), com previsão de inauguração para 2028. História O primeiro projeto para construção de uma estação cruzando a Avenida Aricanduva surgiu no Plano Integrado de Transportes Urbanos para o horizonte 2020 (PITU 2020), elaborado em 1999. A estação Aricanduva era parte de uma nova linha chamada Sacomã-São Miguel Paulista e seu projeto previa a construção no cruzamento das Avenidas Aricanduva e Itaquera. O projeto da estação Aricanduva foi mantido no projeto Rede Azul da Companhia do Metropolitano de São Paulo, porém acabou retirado do plano seguinte, chamado Rede Essencial (2006). O projeto de Aricanduva foi retomado apenas em 2009, quando o eixo de expansão da Linha 2-Verde foi alterado do Tatuapé para a Penha. Referências
Estação Santa Isabel (Metrô de São Paulo)

Estação Santa Isabel é uma estação em obras do Metrô de São Paulo. Faz parte do projeto de expansão da Linha 2–Verde entre Vila Prudente e Dutra (Guarulhos), com previsão de inauguração para o segundo semestre de 2028. História A estação Santa Isabel surgiu em 2009, com o nome Guilherme Giorgi durante a elaboração do projeto de expansão da Linha 2–Verde entre Vila Prudente e a Zona Leste de São Paulo, com duas opções de traçado para os distritos do Tatuapé ou da Penha. Após a análise dos dois traçados propostos, o Metrô optou pelo rumo a Penha, com a estação Guilherme Giorgi incluída nele Em setembro de 2014 foi realizada a licitação para a realização das obras. A estação Santa Isabel foi incluída no lote 5 da licitação, ao lado da estação Guilherme Giorgi: Em outubro de 2020, o nome da estação foi mudado para Estação Santa Isabel. Por conta da crise político-econômica no Brasil de 2014 a 2018, a ordem de serviço acabou não sendo dada e a obra acabou paralisada por quase seis anos. Apesar disso, o Metrô contratou a demolição de imóveis e a limpeza dos terrenos para a implantação futura. Durante o período de paralisação das obras, a imprensa e a sociedade protestaram contra os terrenos vazios. A ordem de serviço foi emitida em 17 de janeiro de 2020. Toponímia Em outubro de 2020 o nome da estação foi mudado de "Guilherme Giorgi" para "Santa Isabel". O novo nome deve-se à paróquia local dedicada a Isabel de Aragão, Rainha de Portugal, conhecida como "Santa Isabel Rainha" na religião católica. Referências
Jardim Planalto (São Paulo Metro)

Jardim Planalto is a station of the São Paulo Metro. It belongs to Line 15-Silver, which is currently in expansion, and should go to Cidade Tiradentes, connecting with Line 2-Green in Vila Prudente. It is located in Avenida Sapopemba, 10000. It was officially opened on 26 August 2019. Station layout References