Jez Belo Monte

Jez Belo Monte (prej znan kot Kararaô) je hidroelektrarniški jez na severnem delu reke Rio Xingu v zvezni državi Pará v Braziliji. Po dokončanju, z namestitvijo 18. turbine, novembra 2019, je nameščena moč kompleksa jezu znašala 11.233 megavatov (MW), kar ga uvršča med druge največje hidroelektrarne v Braziliji in pete največje na svetu po nameščeni moči, za jezom Treh sotesk, jezom Baihetan in jezom Šiluodu na Kitajskem ter brazilsko-paragvajskim jezom Itaipu. Glede na nihanje rečnega pretoka bi bila zagotovljena minimalna proizvodnja moči iz jezu Belo Monte 4571 MW, kar je 39 % njegove največje zmogljivosti. Hitra gospodarska rast Brazilije v zadnjem desetletju je povzročila veliko povpraševanje po novih in stabilnih virih energije, zlasti za oskrbo rastočih industrij. V Braziliji hidroelektrarne proizvedejo več kot 66 % električne energije. Vlada se je odločila za izgradnjo novih hidroelektrarn, da bi zagotovila nacionalno energetsko varnost. Vendar pa je bilo tako v Braziliji kot v mednarodni skupnosti nasprotovanje morebitni gradnji projekta glede njegove ekonomske upravičenosti, učinkovitosti proizvodnje jezov in zlasti njegovih vplivov na prebivalce in okolje v regiji. Poleg tega kritike skrbi, da bi lahko gradnja jezu Belo Monte povečala izvedljivost gradnje drugih jezov gorvodno, ki bi lahko imeli večji vpliv. Načrti za jez so se začeli leta 1975, vendar so bili zaradi polemik kmalu opuščeni; pozneje so bili v poznih devetdesetih letih prejšnjega stoletja ponovno oživljeni. V 2000-ih je bil jez preoblikovan, vendar se je soočil z novimi polemikami in opravljene so bile kontroverzne presoje vplivov. 26. avgusta 2010 je bila podpisana pogodba z družbo Norte Energia za gradnjo jezu, potem ko je Brazilski inštitut za okolje in obnovljive naravne vire (IBAMA) izdal dovoljenje za postavitev. Delno dovoljenje za postavitev je bilo izdano 26. januarja 2011, polno dovoljenje za gradnjo jezu pa 1. junija 2011. Postopek izdaje dovoljenja in gradnja jezu sta se znašla v sporih na zveznih sodiščih; Trenutna sodba določa, da je gradnja dovoljena, ker dovoljenje temelji na petih različnih okoljskih tehničnih poročilih in je v skladu s študijo RIMA (Poročilo o vplivih na okolje, EIA-RIMA) za Belo Monte. Prve turbine so bile zagnane 5. maja 2016. Oktobra 2019 so bile v obratovanju vse turbine v elektrarni Pimental in 17 turbin v glavni elektrarni, skupna nameščena moč na lokaciji Belo Monte pa znaša 10.388,87 MW, kar skupaj z lokacijo Pimental znaša 10.621,97 MW. Elektrarna je bila dokončana novembra 2019. Zgodovina Načrti za to, kar se je sčasoma imenovalo jezovni kompleks Belo Monte, so se začeli leta 1975 med brazilsko vojaško diktaturo, ko je Eletronorte naročil Consórcio Nacional de Engenheiros Consultores (CNEC) za izvedbo hidrografske študije za iskanje potencialnih lokacij za hidroelektrarniški projekt na reki Xingu. CNEC je svojo študijo zaključil leta 1979 in opredelil možnost izgradnje petih jezov na reki Xingu in enega na reki Iriri. Prvotni načrti za projekt, ki so temeljili na študiji iz leta 1979, so vključevali dva jezova v bližini Belo Monte. To sta bila: Kararaô (po letu 1989 imenovan Belo Monte) in Babaquara (po letu 1998 imenovan Altamira), ki je bil naslednji gorvodno. Gorvodno so bili načrtovani tudi štirje drugi jezovi, med njimi Ipixuna, Kakraimoro, Iriri in Jarina. Projekt je bil del Eletrobrasovega načrta 2010, ki je vključeval 297 jezov, ki naj bi bili v Braziliji zgrajeni do leta 2010. Načrt je pricurljal v javnost zgodaj in je bil uradno objavljen decembra 1987 nasprotni javnosti. Načrt je predvideval gradnjo Belo Monte do leta 2000 in Altamire do leta 2005. Tako hiter časovni načrt je bil posledica prepričanja, da relativno novi brazilski okoljski predpisi ne morejo ustaviti velikih projektov. Vlada je ljudem, ki bi jih to prizadelo, ponudila le malo transparentnosti glede načrtov za hidroelektrarno, kar je izzvalo avtohtona plemena v regiji, da so leta 1989 organizirala tako imenovano I Encontro das Nações Indígenas do Xingu (Prvo srečanje avtohtonih narodov Xingu) ali Zbiranje v Altamiri. Srečanje, ki ga je simbolizirala voditeljica avtohtonih narodov Tuíra, ki je držala mačeto ob obrazu takratnega inženirja Joséja Antonia Muniza Lopesa, je sprožilo ogromne posledice tako v Braziliji kot mednarodno zaradi načrtov za šest jezov. Posledično je bilo pet jezov nad Belo Monte umaknjenih iz načrtovanja, Kararaô pa je bil na zahtevo prebivalcev tega plemena preimenovan v Belo Monte. Eletronorte je tudi izjavil, da bodo ponovno izmerili padec, kar pomeni, da bodo ponovno izmerili jezove na reki. Preoblikovanje Med letoma 1989 in 2002 je bil projekt Belo Monte preoblikovan. Površina akumulacijskega jezera se je zmanjšala z 1225 km² na 440 km² s premikom jezu višje v smeri proti toku. Glavni razlog za to je bil zmanjšanje poplavljanja avtohtonega območja Bacajá. Leta 1998 je bil jez Babaquara ponovno uvrščen v načrtovanje, vendar pod novim imenom, jez Altamira. To je presenetilo lokalne voditelje, saj so menili, da so načrti za jezove nad Belo Montejem odpovedani. Nekateri uradniki v Braziliji so bili odločeni zgraditi jez na reki s povprečnim pretokom 7800 m³/s in na mestu, ki ponuja padec 87,5 m. Neki inženir je o jezu dejal: »Bog le občasno ustvari kraj, kot je Belo Monte. Ta kraj je bil ustvarjen za jez.« Predsednik Eletronorteja, José Muniz Lopes, je v intervjuju za časopis O Liberal (Belo Monte entusiasma an Eletronorte por Sônia Zaghetto, 15. julij 2001) potrdil: »V okviru načrtovanja elektroenergetskega sektorja za obdobje 2010/2020 preučujemo tri jezove – Marabá (reka Tocantins), Altamira (prej imenovana Babaquara, reka Xingu) in Itaituba (São Luís do Tapajós). Nekateri novinarji pravijo, da o teh jezovih ne govorimo, ker jih poskušamo skriti. Gre le za to, da njihov čas še ni prišel. Zdaj prosimo za dovoljenje za okrepitev naših študij za te jezove. Braziliji bi zelo koristilo, če bi lahko po Belo Monteju zgradili Marabá, nato Altamiro in Itaitubo.« Druga študija Leta 2002 je Eletronorte predstavil novo presojo vplivov na okolje za kompleks jezov Belo Monte, ki je predstavila tri alternative. Alternativa A je vključevala šest prvotnih jezov, načrtovanih leta 1975. Alternativa B je vključevala zmanjšanje na štiri jezove, pri čemer bi opustili Jarina in Iriri. Alternativa C je vključevala zmanjšanje samo na Belo Monte. Nova presoja vplivov na okolje je vsebovala zmanjšanje velikosti rezervoarjev in uvedbo modela pretoka reke, v nasprotju z velikimi rezervoarji, značilnimi za načrte iz leta 1975. Leta 2002 je vodja Delavske stranke Luiz Inácio Lula da Silva zmagal v svoji predsedniški kampanji, potem ko je sprva vodil neuspešne kampanje v letih 1989, 1994 in 1998. Lula je kmalu leta 2003 posredoval pri političnih dogovorih s sredinskim in desničarskim sektorjem, zlasti z nekdanjim predsednikom Joséjem Sarneyjem iz zvezne države Maranhão iz PMDB, kar je postavilo precedens, ki je sčasoma zaznamoval obe Lulini administraciji: sodelovanje med trgom in državo, kombinacija prostega tržnega gospodarstva z večjimi socialnimi izdatki in socialno varnostjo. Ta gospodarski model je zagotovil utemeljitev in finančno podporo za nova prizadevanja za izgradnjo Belo Monteja. Leta 2007, na začetku Lulinega drugega mandata, je bil uveden nov nacionalni investicijski program: Programa de Aceleração do Crescimento (Program za pospešitev rasti). Jez Belo Monte je bil osrednji projekt novega investicijskega načrta. Leta 2008 je bila napisana še ena nova ocena vplivov na okolje, tokrat jo je izvedlo podjetje Eletrobras s sodelovanjem Odebrechta, Camarga Corrêe in Andradeja Gutierreza, ki je formalno sprejela alternativo C oziroma gradnjo samo jezu Belo Monte. Ocena je predstavila tudi nadaljnje spremembe zasnove; da bi se izognili poplavljanju avtohtonega ozemlja, kar brazilska ustava ne dovoljuje, je nova zasnova vključevala dva kanala za preusmeritev vode stran od avtohtonih ozemelj in v rezervoar, imenovan Reservatorio dos Canais (Kanalski rezervoar). Zgrajen bi bil dodaten rezervoar, imenovan Reservatorio da Calha do Xingu (Rezervoar struge reke Xingu), elektrika pa bi se proizvajala iz obeh rezervoarjev z uporabo treh jezov: dopolnilne elektrarne Pimental (233 MW), dopolnilnega preliva Bela Vista in glavne elektrarne Belo Monte (11.000 MW). Rezervoar dos Canais bi zadrževalo več kot ducat velikih nasipov, voda iz rezervoarjev pa bi se speljala proti glavni elektrarni. Vendar pa je preglednost vladnih načrtov znova postala problem, kar je spodbudilo avtohtona plemena v regiji, da so 20. maja 2008 v mestu Altamira v Paráju organizirala še eno veliko srečanje z imenom Segundo Encontro dos Povos do Xingu (Drugo srečanje ljudstev Xingu). Prvo dovoljenje podeljeno Februarja 2010 je brazilska okoljska agencija IBAMA podelila začasno okoljsko dovoljenje, eno od treh dovoljenj, ki jih brazilska zakonodaja zahteva za razvojne projekte. Začasno dovoljenje je odobrilo presojo vplivov na okolje iz leta 2008 in dovolilo, da se dražba projekta izvede aprila 2010. Aprila 2010 so se podjetja Odebrecht, Camargo Corrêa in CPFL Energia umaknila iz razpisa za projekt, ker so trdili, da umetno nizka cena dražbe (83 brazilskih realov/47 ameriških dolarjev), ki jo je določila vlada, ni bila vzdržna za ekonomsko donosnost naložbe. 20. aprila 2010 je konzorcij Norte Energia zmagal na dražbi projekta s ponudbo 77,97 brazilskih realov/MWh, kar je skoraj 6 % pod zgornjo ceno 83 brazilskih realov/MWh. Po dražbi so lokalni voditelji okoli lokacije projekta opozorili na neizbežno nasilje. Vodja Kayapója, Raoni Metuktire, je izjavil: »Prišlo bo do vojne, da se belci ne bodo mogli več vmešavati v naša ozemlja.«Kanadski filmski režiser James Cameron je pred dražbo obiskal tudi lokacijo in izjavil, da bo posnel film proti jezu Belo Monte z naslovom Sporočilo iz Pandore, ki je bil kasneje izdan novembra. Aprila 2010 je brazilski zvezni državni tožilec začasno ustavil razpis za projekt in razveljavil začasno okoljsko dovoljenje zaradi obtožb o neustavnosti. Natančneje, 176. člen zvezne ustave določa, da mora zvezni zakon določiti pogoje za pridobivanje mineralov in hidroelektrarn, kadar se te dejavnosti izvajajo na ozemljih avtohtonih ljudstev, kot velja za regijo »Big Bend« (Volta Grande). Posledično je elektroenergetsko podjetje ANEEL odpovedalo dražbo projekta. Istega dne je pritožbeno sodišče za regijo 1 odvzelo volilno pravico zaradi suspenza državnega tožilca in ponovno uvedlo dražbo projekta pri ANEEL. Predsednik Luiz Inácio Lula da Silva je 26. avgusta 2010 na slovesnosti v Brasílii podpisal pogodbo z družbo Norte Energia. Gradnja kompleksa jezu Belo Monte se ni smela začeti, dokler IBAMA ni podelila drugega od zvezno zahtevanih okoljskih dovoljenj, imenovanega dovoljenje za namestitev. Dovoljenje za namestitev naj bi bilo podeljeno šele, ko bo Norte Energia predložila neizpodbiten dokaz, da je izpolnila 40 socialno-okoljskih pogojev za blaženje, s katerimi je bilo pogojeno prvo začasno okoljsko dovoljenje. Glede na poročilo IBAMA iz oktobra 2010 ni bilo izpolnjenih vsaj 23 pogojev. Poročila kažejo, da je 14. januarja 2011 poročilo uslužbencev FUNAI, Fundação Nacional do Índio (Nacionalna indijanska fundacija), poslalo poročilo IBAMI, v katerem je izrazilo zaskrbljenost glede lokacije projekta, njegovega vpliva na rezervatna zemljišča in pomanjkanja pozornosti do potreb avtohtonih ljudstev, zlasti Paquiçamba, ter priporočilo, naj FUNAI nasprotuje kakršnemu koli dovoljenju za delovanje. Kljub temu poročilu je višje vodstvo FUNAI 21. januarja 2011 poslalo pismo IBAMI, v katerem je izjavilo, da ne nasprotuje izdaji omejenega gradbenega dovoljenja. IBAMA je 26. januarja 2011 podelila delno gradbeno dovoljenje, s katerim je družbi Norte Energia dovoljevala začetek začetnih gradbenih dejavnosti, vključno s krčenjem gozdov, gradnjo služnostnih območij in izboljšanjem obstoječih cest za prevoz opreme in strojev. Februarja 2011 je Norte Energía podpisala pogodbe z več dobavitelji za načrtovanje, proizvodnjo, montažo in zagon proizvodne in pripadajoče opreme. 1. junija 2011 je IBAMA podelila polno dovoljenje za gradnjo jezu, potem ko so bile opravljene študije, konzorcij pa se je strinjal s plačilom 1,9 milijarde dolarjev stroškov za reševanje socialnih in okoljskih problemov. Edina preostala licenca je za upravljanje elektrarne na jezu. Zasnova Jez Belo Monte (AHE Belo Monte) je kompleks treh jezov, številnih nasipov in vrste kanalov, ki oskrbujejo dve različni elektrarni z vodo. Jez Pimental (3°27′33″S 51°57′31″W) na reki Xingu bi bil visok 36 metrov, dolg 6248 metrov in bi imel strukturno prostornino 4.768.000 kubičnih metrov. Ustvaril bi rezervoar Calha Do Xingu, ki bi imel normalno prostornino 2.069.000.000 kubičnih metrov in površino 333 kvadratnih kilometrov. Jez bi podpiral elektrarno, njegov preliv pa bi služil kot glavni preliv kompleksa s 17 zapornicami in največjim pretokom 47.400 kubičnih metrov na sekundo. Zajezitveno jezero jezu bi vodo preusmerjalo tudi v dva 12 km dolga kanala. Ta kanala bi vodo dovajala v rezervoar Dos Canais, ki ga znotraj Velikega ovinka ustvarja glavni jez Belo Monte (3°06′44″S 51°48′56″W), vrsta 28 nasipov okoli oboda rezervoarja in jez Bela Vista (3°19′46″S 51°47′27″W), ki leži na vzhodnem obodu rezervoarja Dos Canais. Jez Belo Monte bi podpiral glavno elektrarno v kompleksu. Elektrarna naj bi imela dvajset vertikalnih Francisovih turbin z močjo 550 MW (največ 560 MW). Vsako turbino z vodo oskrbuje 113 metrov dolg in 11,2 metra cevovod, ki zagotavlja povprečno 89,3 metra hidravličnega tlaka. Elektrarna jezu Pimental naj bi imela sedem Kaplanovih turbin z nazivno močjo 25,9 MW in 13,1 metra hidravličnega tlaka. Kasneje se je število enot zmanjšalo z uporabo močnejših enot (glejte naslednji razdelek). Jez Belo Monte naj bi bil visok 90 metrov in dolg 3545 metrov, s strukturno prostornino (vključno z nasipi) 25.356.000 kubičnih metrov; medtem ko bi bil Bella Vista visok 33 metrov in dolg 351 metrov, s strukturno prostornino 239.500 kubičnih metrov. Rezervoar Dos Canais bi imel normalno prostornino 1.889.000.000 kubičnih metrov, normalno površino 108 kvadratnih kilometrov in normalno višino 97 metrov nadmorske višine. Jez Bela Vista, ki služi kot sekundarni preliv kompleksa, bi imel največjo zmogljivost pretoka 14.600 kubičnih metrov na sekundo. Napaka v zasnovi Malo pred načrtovano namestitvijo zadnje (18.) turbine jezu novembra 2019 se je izkazalo, da je mogoča katastrofalna okvara jezu zaradi izpostavljenosti nezaščitenega dela jezovnega zidu delovanju valov pri takrat prevladujočem nizkem vodostaju. V poročilu družbe Norte Energia z dne 11. oktobra 2019 je izvršni direktor družbe zahteval več vode iz vmesnega rezervoarja, da bi se dopolnila nevarno nizka gladina vode 95,2 metra. Proizvodnja in distribucija električne energije Načrtovana zmogljivost elektrarne Belo Monte je 11.233 MW. Sestavljena je iz glavnega jezu Belo Monte in njegove turbinske postaje z nameščeno močjo 11.000 MW. Jez Pimental, ki vključuje tudi turbinsko postajo, bi imel nameščeno moč 233,1 MW, vključno s 38,85 MW cevnimi turbinami. Proizvodni objekt naj bi imel 18 Francisovih turbin z zmogljivostjo 611,11 MW vsaka. Februarja 2011 je Norte Energía podpisala pogodbe z: IMPSA v vrednosti 450 milijonov dolarjev za načrtovanje in namestitev štirih proizvodnih enot s Francisovimi turbinami do jeseni 2015, ki bodo zagotavljale 2500 MW energije. Andritz AG za dobavo treh Francisovih turbin in šestih cevnih turbin ter 14 vzbujevalnih sistemov za glavno elektrarno in dodatne opreme za elektrarno Pimental. Alstom bo za objekt vložil 682,3 milijona dolarjev za dobavo 7 Francisovih turbin in 14 plinsko izoliranih podstanic. Zmogljivost Walter Coronado Antunes, nekdanji minister za okolje zvezne države São Paulo in nekdanji predsednik državnega podjetja za vodo in sanitarije Sabesp, je dejal, da bo kompleks jezu Belo Monte eden najmanj učinkovitih hidroelektrarn v zgodovini Brazilije, saj bo med julijem in oktobrom proizvedel le 10 % svoje nazivne zmogljivosti 11.233 MW (1.123 MW in povprečno le 4419 MW skozi vse leto oziroma 39-odstotni faktor zmogljivosti). Po besedah ​​predsednika brazilskega podjetja za energetske raziskave (EPE) je 39 % "le malo pod" brazilskim povprečjem 55 %. Običajno je faktor zmogljivosti hidroelektrarn med 30 % in 80 %, medtem ko je faktor zmogljivosti vetrnih elektrarn običajno med 20 % in 40 %. Glede na študijo podjetja Eletrobras bi Belo Monte, tudi z zmanjšano zmogljivostjo, še vedno lahko oskrboval celotno zvezno državo Para z električno energijo. Razpoložljivost Kritiki trdijo, da bi bil projekt finančno smiseln le, če bi brazilska vlada zgradila dodatne rezervoarje za jez gorvodno, da bi zagotovila celoletni pretok vode in s tem povečala razpoložljivost proizvodnje. Podporniki projekta poudarjajo, da se sezonski minimalni pretok reke Xingu pojavlja v času, ko so druge brazilske hidroelektrarne dobro oskrbljene, zato ne bi bilo treba graditi dodatnih jezov. Brazilski nacionalni svet za energetsko politiko naj bi odobril resolucijo, ki jo je predhodno odobril takratni predsednik Lula, da bi na Xinguju zgradili le en hidroelektrarni jez. Kritiki ne vidijo prednosti razmerja med stroški in koristmi pri enem jezu in dvomijo v odločitev vlade, da zgradi le enega. Dodatni jezovi gorvodno bi neposredno ali posredno vplivali na 25.000 avtohtonih prebivalcev celotnega porečja Xingu. Posebej velja omeniti jez Altamira (Babaquara), ki bi po prvotni zasnovi poplavil dodatnih 6140 kvadratnih kilometrov akumulacijskega jezera. Okoljski učinki Projekt ostro kritizirajo domorodna ljudstva in številne okoljske organizacije v Braziliji ter organizacije in posamezniki po vsem svetu.ref>Downie, Andrew (22. april 2010). »In Earth Day setback, Brazil OKs dam that will flood swath of Amazon«. The Christian Science Monitor. Arhivirano iz spletišča dne 30. januarja 2011. Pridobljeno 24. januarja 2011.</ref> 668 kvadratnih kilometrov velikega rezervoarja Belo Monte bo poplavilo 400 kvadratnih kilometrov gozda, kar predstavlja približno 0,01 % amazonskega gozda. Čeprav se trdi, da je to relativno majhna površina za proizvodnjo energije jezu, te proizvodnje ni mogoče v celoti doseči brez izgradnje drugih jezov, načrtovanih znotraj kompleksa jezu.[13] Pričakovana površina rezervoarja za jez Belo Monte in potrebni jez Altamira skupaj bo presegla 6500 km2 deževnega gozda. Ocena vplivov na okolje, ki so jo napisali Eletrobras, Odebrecht, Camargo Corrêa in Andrade Gutierrez, je navedla naslednje možne škodljive učinke: Izguba vegetacije in naravnih prostorov s spremembami v favni in flori; Spremembe v kakovosti in poti oskrbe z vodo ter migracijskih poteh rib; Začasna prekinitev oskrbe z vodo v strugi reke Xingu, ki traja 7 mesecev; Nepopolna okoljska presoja Februarja 2010 je brazilska okoljska agencija IBAMA podelila okoljsko dovoljenje za gradnjo jezu kljub ogorčenju znotraj agencije zaradi nepopolnih informacij v presoji vplivov na okolje (PVO), ki so jo napisali Eletrobras, Odebrecht, Camargo Corrêa in Andrade Gutierrez. Pred tem, oktobra 2009, je komisija, sestavljena iz neodvisnih strokovnjakov in specialistov z brazilskih univerz in raziskovalnih inštitutov, izdala poročilo o PVO, v katerem je ugotovila »različne opustitve in metodološke nedoslednosti v PVO ...« Med težavami, navedenimi v PVO, so bili negotovi stroški projekta, krčenje gozdov, proizvodna zmogljivost, emisije toplogrednih plinov in zlasti opustitev upoštevanja tistih, ki jih prizadene preusmeritev reke v 100 km dolgem Velikem ovinku (Volta Grande). Dva visoka uradnika pri IBAMA, Leozildo Tabajara da Silva Benjamin in Sebastião Custódio Pires, sta leta 2009 odstopila s svojih položajev, pri čemer sta navedla pritisk na visoki politični ravni za odobritev projekta. Januarja 2011 je odstopil tudi predsednik IBAMA Abelardo Azevedo. Tudi prejšnji predsednik Roberto Messias je odstopil, aprila 2010 pa je to navedel zaradi pritiska vlade in okoljskih organizacij. 140 organizacij in gibanj iz Brazilije in z vsega sveta je v pismu brazilskemu predsedniku Luizu Inácio Luli da Silvi leta 2010 obsodilo postopek odločanja o podelitvi okoljskega dovoljenja za jezove. Izguba biotske raznovrstnosti Ribja favna reke Xingu je izjemno bogata, saj je ocenjenih 600 vrst rib in ima visoko stopnjo endemizma. Območje, ki ga je jez bodisi izsušil bodisi potopil, zajema celotno znano svetovno razširjenost številnih vrst, npr. Hypancistrus zebra, Scobinancistrus aureatus, Teleocichla centisquama, ribic Anablepsoides xinguensis in Spectrolebias reticulatus ter strupene žabe Xingu (Allobates crombiei). Neodvisna strokovna ocena stroškov jezu je ugotovila, da predlagani pretok skozi Volto Grande pomeni, da reka »ne bo mogla ohranjati vrstne raznovrstnosti«, kar tvega »izumrtje stotin vrst«. Okoljski vplivi na avtohtone skupnosti Poleg kvantitativnega ekološkega odtisa je jez Belo Monte povezan tudi z večjimi družbeno-okoljskimi vplivi na skupnosti ob reki Xingu. Strokovnjaki poročajo, da obsežni infrastrukturni projekti v Braziliji pogosto odražajo vzorce notranjega kolonializma, ki je opisan kot »struktura družbenih odnosov, ki temelji na prevladi in izkoriščanju med heterogenimi, različnimi skupinami« znotraj države. Rast hidroenergije se obravnava kot krepitev neenakomerne dinamike moči, v kateri gospodarska in politična središča prevzemajo vrednost iz oddaljenih regij, medtem ko lokalne skupnosti nosijo okoljske in družbene posledice. Terenske raziskave in lokalna poročila ponazarjajo, kako spremenjeni vodni tokovi vplivajo na vodno biotsko raznovrstnost in preživetje, odvisno od reke. Biologi in tradicionalni ribiči so med delovanjem jezu leta 2016 opazili izgubo ali premik več vrst rib, kar je povzročilo večje ekološko poslabšanje. Ta dogajanja so povzročila zmanjšanje ulova, večje stroške goriva in slabšo kakovost vode na bregovih reke.[86] Voditelji in zagovorniki avtohtonih prebivalcev so poudarili, da sta ribolov in lov, ki sta ključni gospodarski in kulturni dejavnosti, prekinjena, kar ogroža tako preživetje kot kulturno kontinuiteto. Vpliv jezu na avtohtona ljudstva v porečju Xingu presegajo materialne izgube. Reka oskrbuje več kot 25.000 ljudi iz 18 etničnih skupin, mnogi pa so za preživetje odvisni od občasnih poplav in migracij rib. Znižana gladina vode je vplivala na promet ter prizadela tradicionalno trgovino in oskrbo s hrano. Reka Xingu, ki se prevaja kot »božja hiša«, je tudi duhovno pomembna, njena sprememba pa je bila opisana kot duhovni premik znotraj svetovnonazorskih pogledov avtohtonih prebivalcev. Glej tudi Jez Itaipu Jez Tucurui Jez Guri Jez Treh sotesk Jezovi Inga Sklici Zunanje povezave Belo Monte hydroelectric complex Arhivirano 2007-05-01 na Wayback Machine. AHE Belo Monte at Eletrobras Belo Monte campaign at International Rivers Belo Monte Dam Arhivirano 2010-12-12 na Wayback Machine. at Amazon Watch Documentary Belo Monte backgrounder Arhivirano 2017-05-27 na Wayback Machine. The rights and wrongs of Belo Monte May 4, 2013 The Economist Pontiroli Gobbi, Francesco. »Brazil's Belo Monte Dam project. Financial impact, indigenous peoples' rights & the environment« (PDF). Library Briefing. Library of the European Parliament. Pridobljeno 20. junija 2013. Building Belo Monte, a photographic documentary series