NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estádio José de Melo

O Estádio José de Melo é um estádio de futebol situado na cidade de Rio Branco, no estado do Acre, e de propriedade do Rio Branco Football Club. Informações Localizado na Avenida Ceará, 1356, no centro da capital do estado, recebeu o nome em homenagem ao senhor José Francisco de Melo - ex-chefe da polícia, ex-jogador e ex-presidente do clube - doador do terreno e responsável pela construção. Até 2006, ano da construção da Arena da Floresta, o Estádio José de Melo era o principal palco das partidas de futebol profissional no estado do Acre. Após inspeção e laudo do Corpo de Bombeiros, foram constatados diversos problemas na estrutura que ameaçaram a utilização do estádio. Precariedades físicas em suas dependências, arquibancadas deterioradas e rachaduras no concreto impossibilitaram o recebimento de torcedores. Seu último jogo oficial ocorreu no dia 7 de junho de 2007, quando o Rio Branco goleou a ADESG pelo placar de 6x1, na última rodada do segundo turno do Campeonato Acreano de 2007. O último gol foi marcado por Marcelo Brás, atacante do Rio Branco Desde então, o Rio Branco passou a utilizar o estádio como seu Centro de Treinamentos, servindo para as categorias de base e para a equipe profissional, realizando ainda alguns jogos-treinos. Em 2012, o então presidente Bruno Cotta Paiva decidiu por demolir as arquibancadas laterais do estádio, com o objetivo de colocar em prática um projeto de um CT moderno para o clube, com 3 campos de futebol. Devido a uma crise ocasionada por uma batalha judicial a respeito da Série C do Campeonato Brasileiro, o clube vem passando por forte crise, deixando o projeto de lado. Atualmente existe apenas uma das arquibancadas laterais. Jogos importantes Rio Branco 1 x 0 São Paulo Copa do Brasil, 20 de abril de 1993 Gol de Vinicius no segundo tempo. Rio Branco 0 x 3 Corinthians Copa do Brasil, 1 de abril de 1995 Rio Branco 1 x 0 Goiás Copa do Brasil, 13 de março de 1997 Gol de Biro-Biro. Rio Branco 2 x 1 Flamengo Copa do Brasil, 03 de abril de 1997 Gols de Bala e Biro-Biro (Rio Branco) e Marcos Aurélio (Flamengo). Rio Branco 1x0 Tolima-COL Copa Conmebol, 03 de Setembro de 1997 Gol de Gomez. Referências Ligações externas «Templos Do Futebol»
Fonte Boa Airport

Fonte Boa Airport (IATA: FBA, ICAO: SWOB) is the airport serving Fonte Boa, Brazil. Airlines and destinations No scheduled flights operate at this airport. Access The airport is located 4 km (2 mi) from downtown Fonte Boa. See also List of airports in Brazil References External links "Airport information for SWOB". DAFIF. October 2006 – via Great Circle Mapper. "Current weather for SWOB". NOAA/NWS. Accident history for FBA at Aviation Safety Network
Aeroporto de Fonte Boa

O Aeroporto de Fonte Boa (IATA: FBA - ICAO: SWOB) está localizado no município de Fonte Boa, no estado do Amazonas. Suas coordenadas são as seguintes: 02°32'01.00"S de latitude e 66°04'02.00"W de longitude. Possui uma pista de 1270m de asfalto. Reforma É um dos 25 aeroportos do Amazonas incluídos no PDAR - Plano de Desenvolvimento da Aviação Regional, criado em 2012, do Governo Federal, que visa construir e/ou reformar num total de 270 aeroportos em todo o país. Ver também Lista de aeroportos do Brasil Referências [1] Mapa da Aviação Regional do Amazonas
Aeroportul Fonte Boa

Aeroportul Fonte Boa (IATA: FBA, ICAO: SWOB) este un aeroport din Amazonas, Brazilia ce deservește zona Fonte Boa. Aeroportul a fost tranzitat în 2015 de 32 de pasageri. A fost numit după Fonte Boa⁠(d). Situat la o altitudine de 63 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 18/36 are suprafața de asfalt și dimensiunile 1.270 m × 27 m. Terminale Note Vezi și
Fonte Boa Airport

Fonte Boa Airport (portugisiska: Aeroporto Fonte Boa, franska: Aéroport Fonte Boa) är en flygplats i Brasilien. Den ligger i kommunen Fonte Boa och delstaten Amazonas, i den nordvästra delen av landet, 2 500 km nordväst om huvudstaden Brasília. Fonte Boa Airport ligger 60 meter över havet. Terrängen runt Fonte Boa Airport är platt, och sluttar norrut. Närmaste större samhälle är Fonte Boa, 2,2 km norr om Fonte Boa Airport. I omgivningarna runt Fonte Boa Airport växer i huvudsak städsegrön lövskog. Runt Fonte Boa Airport är det mycket glesbefolkat, med 3 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
ГЕС Рондон II

ГЕС Рондон II — гідроелектростанція на південному заході Бразилії у штаті Рондонія. Використовує ресурс річки Комемораціон, що є лівим витоком Rio Barao de Melgaco, а та в свою чергу становить правий витік Жипарани (впадає праворуч у праву притоку Амазонки Мадейру). В межах проекту річку перекрили комбінованою земляною та кам'яно-накидною греблею висотою 18,5 метра та довжиною 1108 метрів. Вона утримує водосховище з площею поверхні 83,8 км2 та об'ємом 478 млн м3 (корисний об'єм 286 млн м3), в якому можливе коливання рівня поверхні між позначками 264 та 268 метрів НРМ. Зі сховища ресурс подається через прокладений по правобережжю дериваційний канал довжиною 3,8 км, який переходить у напірний водовід довжиною менш ніж 0,3 км та діаметром 6,2 метра. Останній подає воду до машинного залу, обладнаного трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 24,5 МВт, які при напорі у 57,6 метра забезпечують виробництво 369 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається в річку по відвідному каналу довжиною 0,2 км. Під час спорудження станції здійснили виїмку 2,3 млн м3 (в тому числі 244 тис. м3 скельних порід), облаштували земляні споруди об'ємом 0,85 млн м3 та використали 177 тис. м3 бетону. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 138 кВ. Примітки
Usina Hidrelétrica Cachoeira Caldeirão

A Usina Hidrelétrica Cachoeira Caldeirão é uma usina hidrelétrica localizada no rio Araguari, nos município de Porto Grande e Ferreira Gomes, no Amapá. Histórico Em 14 de dezembro de 2012, a Agência Nacional de Energia Elétrica (Aneel) e a Câmara de Comercialização de Energia Elétrica (CCEE) realizaram o leilão de energia A-5, tendo a concessão da Usina Hidrelétrica Cachoeira Caldeirão sido arrematada pelo grupo EDP, pelo preço de venda de R$ 95,31/MWh. Foram estimados em R$ 1,1 bilhão os investimentos totais para o empreendimento. O início das obras se deu em setembro de 2013. A usina passou a gerar energia em maio de 2016, com a entrada em operação da primeira turbina. A segunda turbina entrou em operação em junho de 2016 e a terceira, em agosto de 2016. Estrutura Os dados técnicos da usina são os seguintesː Propriedade A usina é operada pela Cachoeira Energia, Sociedade de Propósito Específico pertencente à EDP Brasil e à CTG Brasil, com 50% de participação cada uma. Referências
ГЕС Кашуейра-Калдейран

ГЕС Кашуейра-Калдейран (порт. Usina Hidrelétrica de Cachoeira Caldeirão) — гідроелектростанція на північному сході Бразилії у штаті Амапа. Знаходячись перед ГЕС Куарасі-Нунес, становить верхній ступінь каскаду на річці Арагуарі, котра впадає в Атлантичний океан за десяток кілометрів на північ від одного з рукавів Амазонки. У межах проєкту річку перекрили греблю з ущільненого котком бетону висотою 20,6 метра та довжиною 730 метрів. Вона утримує витягнуте по долині річки на 53 км водосховище площею поверхні 48 км2 та об'ємом 231 млн м3, у якому не передбачене коливання рівня під час операційної діяльності. Останній має складати 58,3 метра НРМ та може підвищуватись у випадку повені до 59,6 метра НРМ. Інтегрований у греблю машинний зал обладнали трьома бульбовими турбінами загальною потужністю 219 МВт, які мають забезпечувати виробництво 1136 млн кВт·год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на напругу 230 кВ. Примітки
Usina Hidrelétrica Ferreira Gomes

A Usina Hidrelétrica Ferreira Gomes é uma usina hidrelétrica localizada no rio Araguari, no município de Ferreira Gomes, no Amapá. Histórico Em 2008, foram realizados os primeiros estudos para a construção da usina pelo consórcio formado pelas empresas Odebrechet e Neoenergia. Em 30 de julho de 2010, a Agência Nacional de Energia Elétrica (Aneel) promoveu o o leilão de energia A-5, tendo a concessão da usina sido arrematada pela Alupar, com validade por 35 anos. O contrato de concessão foi assinado em novembro de 2010. Foram estimados em R$ 786 milhões os investimentos para realização da oba (2011-2014). Em novembro de 2014, a usina recebeu autorização para início de operação comercial da primeira turbina. Em maio de 2015, foi dada autorização para entrada em operação comercial da terceira turbina. Estrutura Vazão MLTː 948 m³/s Área Alagada: 17,7 km² Queda d’água: 18,04 metros Nível de montante: 21,3 metros Potência: 252 MW Energia firme: 153,1 MW Turbinas: 03 turbinas Kaplan de eixo vertical Propriedade A usina é operada pela Ferreira Gomes Energia (FGE), Sociedade de Propósito Específico (SPE) totalmente controlada pelo grupo Alupar. Referências
ГЕС Феррейра-Гоміс

ГЕС Феррейра-Гоміс (порт. Usina Hidrelétrica Ferreira Gomes) – гідроелектростанція на північному сході Бразилії у штаті Амапа. Знаходячись після ГЕС Куарасі-Нунес, становить нижній ступінь в каскаді на річці Арагуарі, котра впадає в Атлантичний океан за десяток кілометрів на північ від одного з рукавів Амазонки. В межах проекту річку перекрили греблю висотою 26,2 метра та довжиною біля 0,85 км. Вона утримує водосховище площею поверхні 17,7 км2 та об’ємом 137 млн м3 зі стабільним рівнем поверхні під час операційної діяльності на позначці 21,3 метра НРМ. Інтегрований у греблю машинний зал обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 86,4 МВт. При напорі у 18 метрів вони повинні забезпечувати виробництво 1307 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Примітки
Usina Hidrelétrica Santo Antônio do Jari

A Usina Hidrelétrica Santo Antônio do Jari é uma usina hidrelétrica localizada no rio Jari, nos municípios de Almeirim (Pará) e Laranjal do Jari (Amapá). Histórico Em 17 de dezembro de 2010, a Agência Nacional de Energia Elétrica (Aneel) e a Câmara de Comercialização de Energia Elétrica (CCEE) realizaram o leilão de energia A-5, tendo a concessão da Usina Hidrelétrica Santo Antônio do Jari sido arrematada pelo consórcio Amapá Energia por 30 anos, formado pelas empresas ECE Participações (controlada pelo grupo EDP) e Jari Energética, por uma tarifa de R$ 104 por MWh. Em dezembro 2011, a EDP concluiu a aquisição da totalidade do empreendimento. Em 2014, a CTG Brasil adquiriu 50% de participação da usina hidrelétrica de Santo Antônio do Jari (PA), 50% da hidrelétrica de Cachoeira Caldeirão (AP) e 33,3% da hidrelétrica de São Manoel (MT). Foram estimados em R$ 1 bilhão os investimentos totais para o empreendimento, tendo havido um financiamento de R$ 736,8 milhões pelo BNDES. O início das obras se deu em dezembro de 2011. O enchimento do reservatório se deu em março de 2014. A usina passou a gerar energia em agosto de 2014, com a entrada em operação da primeira turbina. A segunda turbina entrou em operação em outubro de 2014 e a terceira, em dezembro de 2014. Estrutura Os dados técnicos da usina são os seguintesː Referências
ГЕС Санту-Антоніу-ді-Жарі

ГЕС Санту-Антоніу-ді-Жарі ((порт. usina hidrelétrica santo antônio de jair) – гідроелектростанція на північному сході Бразилії у штаті Амапа. Використовує ресурс лівої притоки Амазонки річки Жарі. В межах проекту річку перекрили бетонною греблю складної форми висотою 15 метрів та довжиною 2800 метрів (в тому числі водозливна ділянка протяжністю 1500 метрів, облаштована над водоспадом Santo Antonio de Jari). Вона утримує витягнуте по долині річки на 28 км водосховище площею поверхні 31,7 км2 та об’ємом 133 млн м3. Пригреблевий машинний зал обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 123,3 МВт, крім того, існує допоміжна турбіна потужністю 3,4 МВт. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на напругу 230 кВ. Примітки
Национален парк Тумукумаки

Националният парк Тумукумаки (на португалски: Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque) се намира в най-северната част на Бразилия, основно в щата Амапа и по-малки части в щата Пара на границата до Френска Гвиана и Суринам. Националният парк е най-голямата защитена област на дъждовни гори в света и граничи с националния парк Гвиана. Бразилското правителство обявява Монтаняс ду Тумукумаки за национален парк на 23 август 2003 г. Общата площ на парка е 38 874 км² и по този начин той е най-големият национален парк, разположен в тропическите гори. Заедно със съседния национален парк във Френска Гвиана, общата площ става 59 174 км². Климат Климатът в парка е тропически мусонен, който е типичен за северните части на Бразилия. Има средна температура от 25 °C и обща сума на валежите от 2,000 до 3,250 mm за година. Източници
Národní park Pohoří Tumucumaque

Národní park Pohoří Tumucumaque, portugalsky Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque, je největší národní park na území Brazílie. Nachází se na severozápadě země, ve státě Amapá, na samých hranicích Brazílie s Francouzskou Guyanou a Surinamem. Park leží uprostřed Amazonského deštného pralesa. Byl brazilskou vládou vyhlášen 23. srpna 2002. Jeho rozloha je 38 800 kilometrů čtverečních, je tedy větší než kupříkladu Belgie. Jde o největší tropický národní park na světě. Z této pozice sesadil momentem svého vyhlášení konžský národní park Slonga. Území parku je zcela neobydleno lidmi. Je naopak domovem 350 druhů ptáků, osmi druhů primátů nebo 37 druhů ještěrek. Název Tumucumaque v jazyce původních apalačských a wayanských indiánů znamená „kámen na vrcholu hory“. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní park Pohoří Tumucumaque na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tumucumaque Mountains National Park na anglické Wikipedii.
Tumucumaque Nationalpark

Tumucumaque Nationalpark (portugisisk: Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque) er et naturreservat i Brasilien. Nationalparken ligger i kommunen Laranjal do Jari i delstaten Amapá, i den nordlige del af landet, 2100 km nord for hovedstaden Brasilia. Tumucumaque Nationalpark har et areal på mere end 38.800 km², som gør det til verdens største tropiske regnskovs nationalpark og større end Belgien. Nationalparken I området omkring Tumucumaque Nationalpark vokser hovedsagelig stedsegrønne løvskove. Området omkring Tumucumaque Nationalpark er næsten ubeboet, med mindre end to indbyggere pr. km², og har tropisk monsun klima. Den årlige gennemsnitlige temperatur i området er 21 °C. Den varmeste måned er oktober, hvor den gennemsnitlige temperatur er 23 °C og den koldeste er februar med 20 °C. Den gennemsnitlige årlige nedbør er 2391 millimeter. Den mest regnfulde måned er februar med et gennemsnit på 350 mm nedbør, og den tørreste er november med 63 mm nedbør. Beliggenhed Det beskyttede område er 59.000 km² inklusiv "Amazonparken i Guyana", en nationalpark i Fransk Guyana, og med de øvrige store beskyttede områder i det nordlige Pará, som "Grão-Pará økologiske station" (portugisisk: Estação Ecológica Grão-Pará), "Maicuru Naturreservat" (portugisisk: Reserva Biológica Maicuru) og andre, er området det absolut største beskyttede område i Amazonas. Dette gør Guyana-skjoldet til en af bedste beskyttede og største økologiske korridorer af tropisk regnskov i verden. Området er ubeboet og af høj økologisk værdi: de fleste dyrearter, hovedsagelig fisk og vandfugle, er endemiske. Parken er et habitat for jaguarer, primater, vandskildpadder og harpy ørne. Det højeste punkt på den brasilianske delstat Amapá på 701 moh. ligger i parken. Historie I 1964 indledte den dansk-brasilianske ornitolog Johan Dalgas Frisch en kampagne for at skabe en nationalpark i Tumucumaque bjergene, der udråbtes til Tumucumaque Nationalpark den 23. august 2002 af præsident Artur da Costa e Silva, efter samarbejde med WWF. Parken er en del af Amapá Biodiversitet korridor, oprettet i 2003. Bevarelsesenheden understøttes af Programmet for Amazonregionens beskyttede område (portugisisk: Programa Áreas Protegidas da Amazônia). Referencer
Nationalpark Tumucumaque

i3i6 Der Nationalpark Tumucumaque (portugiesisch Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque, Aussprache tumukuˈmaki) liegt im äußersten Nordosten Brasiliens überwiegend im Bundesstaat Amapá und zu kleinen Teilen im Bundesstaat Pará an der Grenze zu Französisch-Guayana und Surinam. Der Nationalpark ist das größte Regenwald-Schutzgebiet der Welt und grenzt direkt an den Nationalpark Guayana. Geographie, Flora und Fauna Der Nationalpark hat mit 38.464 km² eine Größe, die fast der Fläche der Schweiz entspricht. Im Schutzgebiet soll mehr als die Hälfte aller Vogelarten des Amazonasbecken vorkommen. 350 Arten wurden gelistet. Hier kommen die größeren Säuger Agutis und Jaguar sowie Primaten vor. Geschichte Der Nationalpark entstand durch eine Kooperation verschiedener Naturschutzorganisationen, darunter der WWF und Conservation International. Am 22. August 2002 wurde er offiziell per Dekret vom brasilianischen Präsidenten Fernando Henrique Cardoso gegründet. Das Gebiet gehört zum tropischen Regenwald des Amazonas und ist dünn besiedelt, jedoch finden sich zahlreiche illegale Siedlungen und kleine Goldabbaugebiete, die mit der Gründung nicht einfach geschlossen werden konnten. Weblinks Blog des Nationalparks (portugiesisch) Inside Tumucumaque - Eine Virtual Reality Installation Einzelnachweise
Parc national des montagnes du Tumucumaque

Le parc national des montagnes du Tumucumaque est un parc national dans l'état de Amapá au Brésil. Il a une superficie de 38 874 km2 soit une superficie proche de celle de la Suisse, ce qui en fait le plus grand parc national du Brésil et le plus grand protégeant la forêt tropicale au monde. Il a été créé le 23 août 2002 . Caractéristiques Son nom provient des monts Tumuc-Humac, une chaîne montagneuse qui s'est révélé inexistante. Le parc couvre 26 % de la surface de l'État de l'Amapa. Il est bordé au nord par la Guyane française et le Surinam. Le parc national a une continuité avec le parc amazonien de Guyane situé en Guyane française. La région est inhabitée. La partie brésilienne du plateau des Guyanes a une superficie d’environ 1 million de km², répartie dans les États de l’Amapá, du Pará, de l’Amazonas et du Roraima. Les montagnes de Tumucumaque, avec une aire protégée couvrant près de 4 % du total de cette région, contribuent de manière significative à sa préservation. La région dans laquelle se trouve le parc est d’une extrême importance biologique car elle contient la partie de la forêt tropicale qui est considérée comme la moins touchée qui existe, étant ainsi l’un des rares endroits au monde où des stratégies de conservation et de développement durable peuvent être adoptées sans qu’il soit nécessaire de remédier aux impacts causés par des activités inappropriées antérieures. Le point culminant de l’État brésilien d’Amapá s’y trouve, atteignant 701 mètres. Faune Tumucumaque possède une faune exubérante : la plupart de ses espèces animales, principalement les poissons et les oiseaux aquatiques, ne se trouvent nulle part ailleurs au monde. C’est un habitat pour les grands carnivores comme le jaguar et le puma, les primates, les tortues aquatiques et les harpies féroces jusqu'aux colibris multicolores. Parmi les primates, on trouve le singe écureuil et le singe capucin. Le grand fourmilier et la loutre géante y vivent. Notes et références Annexes Bibliographie (pt) Ministério do Meio Ambiente et Instituto Chico Mendes de Conservação da Biodiversidade, Plano de Manejo do Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque, 2009, 296 p. (lire en ligne) Liens externes (pt) « Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque », sur Instituto Chico Mendes de Conservação da Biodiversidade Portail de la conservation de la nature Portail du Pará Portail de l'Amapá
Parco nazionale di Tumucumaque

Il parco nazionale di Tumucumaque (in portoghese Parque Nacional Montanhas do Tumucumaque) è il più grande parco nazionale del Brasile e l'area di foresta tropicale protetta più grande al mondo. Il parco è stato istituito nel 2002 a seguito dell'iniziativa ARPA (Programma per la protezione dell'Area Amazzonica) che si propone di porre sotto protezione il 12% della foresta amazzonica entro il 2016. Geografia Nella lingua indigena Apalaì e Wayana Tumucumaque significa “la roccia sulla cima della montagna”. Il parco è ubicato nel nord dello Stato di Amapá, al confine con la Guyana francese e il Suriname. L'area protetta continua oltre il confine della Guyana francese nel parco Amazzonico della Guyana Francese. I due parchi nazionali coprono una superficie di oltre 59.000 km². A ovest del parco brasiliano si estende il parco indigeno Tumucumaque e a sud l'area indigena Waiapi. L'area del parco copre pianure alluvionali e il territorio montuoso della Serra di Tumucumaque che raggiunge i 607 metri altezza e a est la Serra Lombarda. Il fiume maggiore che interessa il parco è lo Jari che ne delimita il confine orientale. Nel parco nasce il fiume Oyapock chr segna buona parte del confine internazionale tra il Brasile e la Guyana francese. Bibliografia Philips Guides - Brazil National Parks - Horizonte Geografico, 2003 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Parco nazionale di Tumucumaque Collegamenti esterni (PT) Sito ufficiale, su montanhasdotumucumaque.blogspot.com. (EN) Tumucumaque National Park, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Nationaal park Montanhas do Tumucumaque

Het nationaal park Montanhas do Tumucumaque (Portugees: Parque Nacional das Montanhas do Tumucumaque) beslaat het noordwestelijke deel van de Braziliaanse deelstaat Amapá en dankt zijn naam aan het hier gelegen Toemoek-Hoemakgebergte. Met een oppervlakte van 38.821 km² beslaat het ruim 27% van deze staat. Het is het grootste nationaal park van Brazilië en tevens het grootste gebied ter wereld waarin tropisch regenwoud wordt beschermd. Het sluit aan op het Nationaal Park Guyana in Frans-Guyana. Montanhas do Tumucumaque werd gecreëerd op 23 augustus 2002 en vormt het hart van de biodiversiteitscorridor van Amapá. Door de afwezigheid van wegen en de moeilijk navigeerbare rivieren is het gebied bijna ontoegankelijk en vrijwel onbewoond. Het heeft een grote ecologische waarde: de meeste diersoorten (voornamelijk vissen en watervogels) zijn endemisch. Gebaseerd op voorlopig wetenschappelijk onderzoek wordt het aantal primaatsoorten geschat op acht, het aantal hagedissoorten op 37 en het aantal vogelsoorten op 350. Verder vindt men er ook jaguars, zoetwaterschildpadden, harpijen, reuzenotters, luiaards en de zeldzame agoeti's. In de taal van de Aparai- en Wayanavolkeren uit het noordoosten van het Amazonebekken betekent 'Tumucumaque': de rots op de berg die het gevecht van de sjamaan met de geesten symboliseert.
Park Narodowy Tumucumaque

Park Narodowy Tumucumaque – park narodowy leżący na terenie brazylijskiego stanu Amapá, utworzony w roku 2002. Ma powierzchnię 38 867 km², jest największym obszarem chroniącym las tropikalny na świecie. Przed jego utworzeniem był to Park Narodowy Salonga (DRK). Od roku 2008 uznawany przez BirdLife International jako Important Bird Area. Awifauna Na terenie parku narodowego Tumucumaque występuje jeden gatunek narażony na wyginięcie - czubacz kędzierzawy (Crax alector) oraz trzy bliskie zagrożenia - harpia wielka (Harpia harpyja), barwinka kapturowa (Pyrilia caica) i gardlinek płowy (Epinecrophylla gutturalis). Z gatunków najmniejszej troski (LC) wymienić można np. gatunki: arasari czarnogłowy (Pteroglossus viridis), drzym czarny (Monasa atra), białobrodzik amazoński (Corapipo gutturalis), piwik białogardły (Contopus albogularis), chronka białosterna (Thamnophilus melanothorax), mrówczyk okularowy (Gymnopithys rufigula) oraz ogończyk brunatny (Synallaxis macconnelli). Przypisy