NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maracá-Jipioca Ecological Station

Maracá-Jipioca Ecological Station (Portuguese: Estação ecológica de Maracá-Jipioca) is an ecological station covering two islands about 5 kilometres (3.1 mi) offshore from Amapá, a municipality in Amapá state, Brazil. It protects an area of coastal mangroves and tropical rainforest. Location The ecological station is located on the adjacent islands Ilha de Maracá do Norte and Ilha de Maracá do Sul off the coast of Amapá, with an area of about 602 square kilometres (232 sq mi). The reserve was created by decree of 2 June 1981 with the objective of preserving significant samples of the original coastal marine environment influenced by the Amazon river. It is part of the Amazon biosphere. It is managed by the Chico Mendes Institute for Biodiversity Conservation. The reserve is in the Amapá municipality of Amapá state. It is part of the Amapá Biodiversity Corridor, created in 2003. Environment The terrain is extremely flat, with maximum elevation of 3 metres (9.8 ft). Average annual rainfall is 5,000 millimetres (200 in) Temperatures range from 20 to 33 °C (68 to 91 °F) with an average of 26 °C (79 °F). The climate is a tropical monsoon climate (Am) with moderate to little rainfall from August to November and heavy to extremely heavy rainfall in the remaining months. The shoreline and stream banks are dominated by mangroves, with typical floodplain species of trees in the more elevated areas. The coastal vegetation is in the Amapá mangroves ecoregion. Due to the difficulty of motorized access the unit has excellent biodiversity with many species, some of them endangered. The reserve is used by many migratory birds including American flamingo (Phoenicopterus ruber), American yellow warbler (Setophaga petechia), laughing gull (Leucophaeus atricilla), semipalmated plover (Charadrius semipalmatus), greater yellowlegs (Tringa melanoleuca), osprey (Pandion haliaetus), spotted sandpiper (Actitis macularius), peregrine falcon (Falco peregrinus), ruddy turnstone (Arenaria interpres), sanderling (Calidris alba), semipalmated sandpiper (Calidris pusilla), least tern (Sternula antillarum), common tern (Sterna hirundo), yellow-billed cuckoo (Coccyzus americanus), black-billed cuckoo (Coccyzus erythropthalmus) and barn swallow (Hirundo rustica). Conservation The Ecological Station is a "strict nature reserve" under IUCN protected area category Ia. The purpose is to conserve significant samples of pioneer formations in the coastal marine environment influenced by the Amazon River. The conservation unit is supported by the Amazon Region Protected Areas Program. References Sources
Estação ecológica de Maracá-Jipioca

A Estação Ecológica de Maracá-Jipioca é uma área protegida brasileira que faz parte do sistema nacional de unidade de conservação da natureza, do tipo estação ecológica e portanto pertencente ao grupo das unidades de conservação de proteção integral. Ela está localizada na região norte do estado do Amapá, na Ilha de Maracá, território do município de Amapá. A estação, representativa do bioma da Amazônia, foi criada através do decreto nº. 86.061, emitido pela Presidência da República em 2 de junho de 1981. Ela se encontra sob a esfera administrativa do governo federal, sendo portanto seu órgão gestor o Instituto Chico Mendes de Conservação da Biodiversidade (ICMBio). Objetivo O objetivo de sua criação é de preservar "amostras significativas de formações pioneiras em ambiente costeiro-marinho, sob influência do rio Amazonas". Estado de preservação Segundo uma avaliação do ano de 2014, a biodiversidade da unidade se encontra em excelente estado de preservação, graças principalmente ao seu relativo isolamento, ocasionado pela dificuldade de acesso motorizado e regular, que são característicos da região. A visitação pública a esta unidade de conservação é vedada. Relevo O relevo é extremamente plano. Flora "Manguezais contendo quatro espécies arbóreas típicas deste ecossistema. Mata de Várzea e campos alagados associados a variação da maré e ao enorme volume de chuvas que caem na região". Fauna Apresenta "inúmeras espécies de topo de cadeia além de animais ameaçados de extinção, tais como a onça pintada, o flamingo, o mero e o guará". Referências Ligações externas Página da Estação Ecológica - ESEC de Maracá-Jipioca[ligação inativa]
Maracá-Jipiocas ekologiska station

Maracá-Jipiocas ekologiska station är ett naturreservat i Brasilien. Det ligger i kommunen Amapá och delstaten Amapá, i den norra delen av landet, 2 000 km norr om huvudstaden Brasília. Maracá-Jipiocas ekologiska station ligger på ön Ilha de Maracá. Omgivningarna runt Maracá-Jipiocas ekologiska station är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Trakten runt Maracá-Jipiocas ekologiska station är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Xinguara Municipal Airport

Xinguara Airport (IATA: XIG, ICAO: SWSX) is an airport serving Xinguara, Brazil. Airlines and destinations No scheduled flights operate at this airport. Access The airport is located 5 km (3 mi) westward from downtown Xinguara. See also List of airports in Brazil References External links "Airport information for SWSX". DAFIF. October 2006 – via Great Circle Mapper. "Current weather for SWSX". NOAA/NWS. Accident history for XIG at Aviation Safety Network
Xinguara Municipal Airport

Xinguara Municipal Airport (franska: Aéroport municipal de Xinguara) är en flygplats i Brasilien. Den ligger i kommunen Xinguara och delstaten Pará, i den centrala delen av landet, 1 000 km norr om huvudstaden Brasília. Xinguara Municipal Airport ligger 241 meter över havet. Terrängen runt Xinguara Municipal Airport är platt. Runt Xinguara Municipal Airport är det glesbefolkat, med 8 invånare per kvadratkilometer.. Omgivningarna runt Xinguara Municipal Airport är huvudsakligen savann. Kommentarer Källor
Colégio Estadual Paes de Carvalho

O Colégio Estadual Paes de Carvalho - CEPC (o correto segundo a ortografia vigente é Pais de Carvalho) é uma instituição pública de renome e respeito nacional, fundada em 28 de julho de 1841, localizada em Belém, no Pará. História Na República tomou nome de "Paes de Carvalho", substituído por "Ginásio Paraense" depois da revolução de 1930, para mais tarde se transformar em Colégio Estadual, em cumprimento à lei federal que transformou os ginásios em colégios. Fundado pelo então presidente da província do Pará, Bernardo de Sousa Franco, no dia 28 de julho de 1841, com denominação de Liceu Paraense. É a instituição pública de ensino mais antiga em funcionamento do Estado do Pará, com 178 anos de história, formou os principais nomes da história da capital e do estado do Pará. O colégio também mantém sua estrutura antiga que o caracteriza bastante, como certa rigidez na regras, o tradicional uniforme e a escadaria, homens e mulheres usam escadas separadas, apesar de estudarem juntos. Quanto ao uniforme, meninos e meninas usam meias e camisas brancas, a camisa é sempre por dentro da calça e da saia, que obrigatoriamente devem ter no mínimo 37 centímetros. As meninas usam saias plissadas e meninos calças, ambos na cor azul marinho. Estudantes ilustres Pelos bancos escolares e/ou pelas "cátedras" do CEPC passaram grandes figuras do cenário político, acadêmico, profissional e empresarial que atuaram e atuam em vários cargos relevante, como ministros de Estado, senadores da República, deputados federais, deputados estaduais, prefeitos, governadores, bem como reitores, professores de todos os graus e profissionais bem-sucedidos. Bibliografia Clóvis Morais Rego, "Subsídios para a História do Colégio Estadual Paes de Carvalho", (SECTAM/FUNTEC/UFPA, 2002). Referências
Colégio Gentil Bittencourt

O Colégio Gentil Bittencourt (abreviado CGB), inicialmente chamado Colegio Nossa Senhora do Amparo, é uma instituição de ensino particular brasileira, fundada em 1804, situada no bairro de Nazaré da cidade brasileira de Belém (estado do Pará). Surgido como asilo feminino, tornou-se Escola Normal em 1874, sendo uma das instituições educacionais mais antigas do país em funcionamento. Inicialmente, em 1804, era um abrigo feminino para indígenas pobres trazidas do interior do Pará por D. Manuel de Almeida de Carvalho (bispo da diocese paraense). que fazia um trabalho filantrópico, decorrente do recebimento de doações da população, passou a chamar-se de Recolhimento das Educandas, funcionando em uma casa alugada. Seu atual edifício foi erguido entre 1893 e 1899 pelos governadores Lauro Sodré e José Paes de Carvalho, no auge da borracha na Amazônia. História O colégio foi fundado pelo bispo D. Manuel de Almeida de Carvalho em 10 de junho de 1804, como um asilo para educar meninas. A instituição funcionou em casas alugadas até 1865, quando o Dr. José Vieira Couto de Magalhães efetivou a compra de um prédio para instalar o colégio. O atual edifício foi erguido entre 1893 e 1899 pelos governadores Lauro Sodré e José Pais de Carvalho, no auge da ciclo da borracha na Amazônia. Em 1897, o então governador Pais de Carvalho decretou a mudança na denominação de Colégio de Nossa Senhora do Amparo para Instituto Gentil Bittencourt, em homenagem aos serviços prestados pelo Dr. Gentil Augusto de Moraes Bittencourt. Foi reformado pelo governador Augusto Montenegro em 1904, e dado à administração das freiras italianas Filhas de Santa Ana. O internato era previsto apenas para mulheres, e foi a primeira instituição de ensino administrada pelas Filhas de Santa Ana fora da Itália. Em 1972 passou a ser misto e hoje incorpora a educação infantil, o ensino fundamental e o ensino médio. Em 2003, ganhou o Prêmio Qualidade Brasil como melhor colégio do norte do país. Círio de Nazaré Na antevéspera do Círio de Nazaré, sai a rodo-romaria da capela do Colégio. O evento é o início das homenagens que anualmente são prestadas a Maria mãe de Jesus (Nossa Senhora de Nazaré). A Festividade do Círio de Nazaré se encerra com a Procissão do Recírio, na qual a Imagem de Nossa Senhora de Nazaré é transportada da Basílica de Nazaré até a capela do Colégio Gentil Bittencourt, que é o local onde a imagem fica guardada na maior parte do ano. Ver também Círio de Nossa Senhora de Nazaré (Moto-Romaria) Referências Ligações externas «Página oficial» «Belém Pará, Guia do Turista.». www.guiadoturista.net «Traços de devoção no centro histórico, Keila Ferreira, O Liberal.» «Aspectos Históricos do Ensino da Matemática em Belém do Pará, José Maria Filardo Bassalo.». www.bassalo.com.br
Brazilska ratna mornarica

Brazilska ratna mornarica (portugalski: Marinha do Brasil) je pomorska komponenta Oružanih snaga Brazila. Najveća je ratna mornarica u Južnoj Americi. Kapitalni brod je nosač zrakoplova São Paulo (A12) istisnine 32.800 tona. U svom sastavu još ima fregate i korvete, obalne dizel-električne podmornice i mnoga obalna i riječna ophodna plovila. Izvori Vanjske poveznice (port.) Brazilian Navy Arhivirana inačica izvorne stranice od 15. siječnja 2006. (Wayback Machine) Službena stranica (hrv.) Više o Brazilskoj ratnoj mornarici na internet stranici časopisa Hrvatskog vojnika: Dio 1. Arhivirana inačica izvorne stranice od 7. ožujka 2014. (Wayback Machine) i Dio 2. Arhivirana inačica izvorne stranice od 15. prosinca 2014. (Wayback Machine) (port.) Poder Naval Brazilski ratni brodovi i zrakoplovi (port.) Službena povijest brazilskih ratnih bordova (engl.) History of World's Navy's Plovila Brazilske ratne mornarice
Військово-морські сили Бразилії

Військово-морські сили Бразилії (порт. Marinha do Brasil) — один з видів збройних сил Федеративної Республіки Бразилія. В основному включають в себе військово-морський флот, морську піхоту, морську авіацію, частини та підрозділи спеціального призначення. Історія Організація Управління усіма силами, за винятком морської піхоти, здійснюється через Оперативне командування ВМС (порт. Comando de Operações Navais) зі штабом у столиці країни. Морська авіація Зведена до Командування авіації флоту (порт. Comando da Força Aeronaval) зі штабом на авіабазі Сан-Педро (Ріо-де-Жанейро), підпорядкованого Оперативному командуванню ВМС. Основною ударною силою є ескадрилья (20 машин) палубних штурмовиків Skyhawk A-4MB (бразильське позначення AF-1), закуплених у Кувейту (колишні A-4KU). Вони призначені для дій з авіаносця «Сан-Паулу» (колишній французький Фош). Є також 3 машини у навчально-тренувальному варіанті. Додатково, 12 двомісних машин з 2009 року перебувають у процесі модернізації компанією Embraer. Підготовка льотчиків проводилась у 1998–2001 роках за допомогою приватного підрядника у США (Kay & Associates, авіабаза Меридіан). Палубна кваліфікація пройшла на авіаносці «Мінас-Жерайс» у січні 2001 року (за участі американських інструкторів). Решта сил складаються з вертольотів різних класів. Морська авіація базується на майданчиках: Сан-Педру (порт. Base Aérea Naval de São Pedro da Aldeia), штат Ріо-де-Жанейро Ладаріу (порт. Base Fluvial de Ladário), штат Мату-Гросу-ду-Сул, на території ВМБ Окрім того, морська авіація використовує авіабазу в Манаусі (порт. Base Aérea de Manaus) та аеродром на острові Терраплено де Лесте (порт. Ilha do Terrapleno de Leste) Бойовий склад Військово-морський флот Військово-морська авіація Техніка та озброєння Військово-морська авіація Корпус морських фузілерів Корпус морських фузілерів (порт. Corpo de Fuzileiros Navais) виконує завдання з охорони військових об'єктів, призначене для морських десантів та участі в сухопутних операціях. Корпус засновано у 1808 р. Самоназва — Фузілери (порт. Fuzileiros). На Корпус морської піхоти покладено завдання захищати інтереси Бразилії у різних куточках світу в двадцять першому столітті. Брали участь у всіх війнах, які вела Бразилія протягом своєї історії, у низці миротворчих місій під егідою ООН. Прапори Знаки розрізнення Офіцери Підофіцери і матроси Примітки Посилання Офіційна сторінка ВМС Бразилії [Архівовано 25 лютого 2011 у Wayback Machine.] (порт.) ВМС Бразилії на сторінці GlobalSecurity.org [Архівовано 5 січня 2012 у Wayback Machine.] (англ.) Капітан 1 рангу В.Чертанов, ВМС Бразилії — курс на посилення позицій у Південній Атлантиці [Архівовано 17 жовтня 2012 у Wayback Machine.] Див. також
Colorado do Oeste

Colorado do Oeste è un comune del Brasile nello Stato di Rondônia, parte della mesoregione del Leste Rondoniense e della microregione di Colorado do Oeste. Ebbe origine nel 1973, con l'arrivo di coloni attratti dalla terra fertile nella regione. Il comune è stato istituito con la legge 6921 del 16 giugno 1981, firmata dal presidente João Baptista de Oliveira Figueiredo. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Colorado do Oeste Collegamenti esterni Sito ufficiale, su coloradodooeste.ro.gov.br.
Колораду-ду-Уэсти

Колораду-ду-Уэсти (порт. Colorado do Oeste) — муниципалитет в Бразилии, входит в штат Рондония. Составная часть мезорегиона Восток штата Рондония. Входит в экономико-статистический микрорегион Колораду-ду-Уэсти. Население составляет 18 591 человек на 2010 год. Занимает площадь 1 451,06 км². Плотность населения — 12,81 чел./км². История Город основан 11 октября 1977 года. Демография Согласно сведениям, собранным в ходе переписи 2010 г. Национальным институтом географии и статистики (IBGE), население муниципалитета составляет: По данным оценки 2015 года население муниципалитета составляет 18 817 жителей. Статистика Индекс развития человеческого потенциала на 2000 составляет 0,739 (данные: Программа развития ООН). География Климат местности: экваториальный. Важнейшие населенные пункты Ссылки IBGE Cidades Confederação Nacional de Municípios (CNM)
Colorado do Oeste

Colorado do Oeste är en kommun i Brasilien. Den ligger i delstaten Rondônia, i den centrala delen av landet, 1 400 km väster om huvudstaden Brasília. Antalet invånare är 18 602. Omgivningarna runt Colorado do Oeste är huvudsakligen savann. Runt Colorado do Oeste är det glesbefolkat, med 13 invånare per kvadratkilometer. Källor
Сережейрас

Сережейрас (порт. Cerejeiras) — муниципалитет в Бразилии, входит в штат Рондония. Составная часть мезорегиона Восток штата Рондония. Входит в экономико-статистический микрорегион Колораду-ду-Уэсти. Население составляет 17 029 человек на 2010 год. Занимает площадь 2 783,30 км². Плотность населения — 6,12 чел./км². История Город основан в 1983 году. Демография Согласно сведениям, собранным в ходе переписи 2010 г. Национальным институтом географии и статистики (IBGE), население муниципалитета составляет: По данным оценки 2015 года население муниципалитета составляет 17 986 жителей. Важнейшие населенные пункты Ссылки IBGE Cidades Confederação Nacional de Municípios (CNM)
Cerejeiras

Cerejeiras är en kommun i Brasilien. Den ligger i delstaten Rondônia, i den centrala delen av landet, 1 500 km väster om huvudstaden Brasília. Antalet invånare är 17 030. I omgivningarna runt Cerejeiras växer i huvudsak städsegrön lövskog. Trakten runt Cerejeiras är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Källor
Augusto Corrêa

Augusto Corrêa é um município brasileiro do Estado do Pará. Localiza-se a uma latitude 01º01'18" sul e a uma longitude 46º38'06" oeste, estando a uma altitude de 20 metros. Sua população estimada em 2010 era de 40.435 habitantes. Possui uma área de 1.091,043 km². Composição Étnica Sua composição étnica recebera forte presença indígena, quilombola e, mais tardiamente, de retirantes nordestinos, especialmente de maranhenses e cearenses, o que conferiu à etnicidade local um tipo humano característico, "andejo, esguio de tez 'amorenada' ", como vai referir Erick Ferreira em seu ensaio O Urumajoense. O mesmo autor ainda referindo-se a forte presença nordestina nos costumes locais, assim descreve de forma jocosa e poética o Urumajoense Way of Life, "Tal qual seus principais ascendentes étnicos, o urumajoense conserva com certa fidelidade aquilo que chamou Gilberto Freyre de 'cultura das redes', onde mais que o desfrutar dos prazeres do sedentarismo -- tão caro a si -- ele revive seu passado nômade, cujos resquícios hematológicos ainda correm em suas veias". Notas Referências
Аугусту-Корреа

Аугусту-Корреа (порт. Augusto Corrêa) — муниципалитет в Бразилии, входит в штат Пара. Составная часть мезорегиона Северо-восток штата Пара. Входит в экономико-статистический микрорегион Брагантина. Население составляет 40 497 человек на 2010 год. Занимает площадь 1091,541 км². Плотность населения — 37,1 чел./км². Демография Согласно сведениям, собранным в ходе переписи 2010 г. Национальным институтом географии и статистики (IBGE), население муниципалитета составляет: По данным оценки 2015 года население муниципалитета составляет 43 700 жителей. Статистика Валовой внутренний продукт на 2003 год составляет 55 920 747,00 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Валовой внутренний продукт на душу населения на 2003 год составляет 1640,53 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Индекс развития человеческого потенциала на 2000 год составляет 0,618 (данные: Программа развития ООН). Административное деление Муниципалитет состоит из 4 дистриктов: Важнейшие населенные пункты Ссылки IBGE Cidades Confederação Nacional de Municípios (CNM)
Augusto Corrêa (kommun)

Augusto Corrêa är en kommun i Brasilien. Den ligger i delstaten Pará, i den nordöstra delen av landet, 1 700 km norr om huvudstaden Brasília. Antalet invånare är 40 499. Följande samhällen finns i Augusto Corrêa: Augusto Corrêa Trakten runt Augusto Corrêa består huvudsakligen av våtmarker. Runt Augusto Corrêa är det ganska glesbefolkat, med 26 invånare per kvadratkilometer. Källor
Curuçá

Curuçá is a municipality in the state of Pará in the Northern region of Brazil. Curuçá was founded in 1775, but only became a city in 1895. Some of the municipality was split off into separate municipalities in 1939, 1955 and 1991. The Curuçá River flows from south to north through the municipality, emptying into the Atlantic Ocean. The municipality contains the 37,062-hectare (91,580-acre) Mãe Grande de Curuçá Extractive Reserve, created in 2002, which protects the waters and banks of the estuary. See also List of municipalities in Pará References
Curuçá

Curuçá is een gemeente in de Braziliaanse deelstaat Pará. De gemeente telt 36.748 inwoners (schatting 2009). Geografie Hydrografie De gemeente ligt aan de rand van de monding van de rivier de Pará. De rivieren de Curuçá en Furo Maripanema monden uit in de Atlantische Oceaan. In de delta van deze rivieren liggen verschillende eilanden. Aangrenzende gemeenten De gemeente grenst aan Marapanim, São João da Ponta en Terra Alta. Externe link (pt) Website van de gemeente Curuçá
Curuçá

Curuçá é um município brasileiro do estado do Pará, pertencente à mesorregião do Marajó e sede da microrregião de Salgado. Localiza-se no norte brasileiro na zona fisiográfica do Salgado, a uma latitude 00º43'44" sul e longitude 47º50'53" oeste (0° 43′ 44″ S, 47° 50′ 53″ O). Etimologia Segundo historiadores, a origem do nome é controversa e possui várias versões. A versão mais aceita é a que "Curuçá" vem do tupi, e significa lugar em que há seixos ou cascalhos. Correntes de historiadores curuçaenses também sustentam que a partir da palavra tupi kuara que pode ser traduzido para o português como buraco, furo, e do sufixo tupi uça que seria uma designação pela fartura de caranguejo-uçá (Ucides cordatus cordatus). Assim, ter-se-ia um nome por justaposição de kûara e uça que ter-se-ia como uma corruptela do Tupi, na Língua Geral Amazônica (LGA) e teria uma pronúncia próxima da atual Cruçá ou Curuçá, por tanto ter-se-ia o nome com o sentido de "furo do Caranguejo". Cultura Conhecida como "Terra do Folclore" ou "Cidade do Folclore", Curuçá possui forte influência indígena à suas lendas. A influência é tão grande que se foi dedicado um festival que ocorre todos os anos chamado "Festival do Folclore". Turismo A cidade de Curuçá possui grandes atrativos naturais como os igarapés e praias, também se destaca pelo seu carnaval com o famoso bloco 'Pretinhos do Mangue' que sai às ruas da cidade no domingo e terça-feira de carnaval, e no mês de julho durante o terceiro fim de semana quando ocorre o festival do folclore. Referências
Куруса (Бразилия)

Куруса (порт. Curuçá) — муниципалитет в Бразилии, входит в штат Пара. Составная часть мезорегиона Северо-восток штата Пара. Входит в экономико-статистический микрорегион Салгаду. Население составляет 34 294 человека на 2010 год. Занимает площадь 672,675 км². Плотность населения — 50,98 чел./км². Демография Согласно сведениям, собранным в ходе переписи 2010 г. Национальным институтом географии и статистики (IBGE), население муниципалитета составляет: По данным оценки 2015 года население муниципалитета составляет 37 800 жителей. Статистика Валовой внутренний продукт на 2003 год составляет 59 606 508,00 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Валовой внутренний продукт на душу населения на 2003 год составляет 2096,98 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Индекс развития человеческого потенциала на 2000 год составляет 0,709 (данные: Программа развития ООН). Административное деление Муниципалитет состоит из 4 дистриктов: Важнейшие населенные пункты Ссылки IBGE Cidades Confederação Nacional de Municípios (CNM)
Curuçá (kommun)

Curuçá är en kommun i Brasilien. Den ligger i delstaten Pará, i den nordöstra delen av landet, 1 700 km norr om huvudstaden Brasília. Antalet invånare är 34 490. Följande samhällen finns i Curuçá: Curuçá Omgivningarna runt Curuçá är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Runt Curuçá är det ganska tätbefolkat, med 70 invånare per kvadratkilometer. Källor