Protestantizem

Protestantizem je krščansko gibanje, ki priznava Sveto pismo za edino avtoriteto in se je v času reformacije med renesanso v Evropi odcepilo od Rimskokatoliške Cerkve. Protestantizem predstavlja eno od treh največjih vej krščanstva (skupaj s katolištvom in pravoslavjem); obsega pa različne razlage teoloških in družbenih pogledov. V Sloveniji večina protestantov živi v Prekmurju in pripada Evangeličanski Cerkvi. Začetki Čeprav se mnenja krešejo v zvezi z mitom, da je 31. oktobra 1517 Luter pribil na vitenberška cerkvena vrata svojih latinskih 95 tez – se zgodovinarji strinjajo, da se je takrat začela reformacija, katere učenje se v marsičem razlikuje od katoliškega – in mu vsaj v petih važnih točkah očitno nasprotuje: Sola Scriptura (samo sveto pismo), Solus Christus (samo Kristus), Sola Fide (samo vera), Sola Gratia (samo milost) in Soli Deo Gloria (samo Bogu gre slava). To bi lahko preprosteje povedali takole: "Za zveličanje je zadosti samo sveto pismo (brez ustnega izročila), samo Kristus (brez Marije, angelov in svetnikov), samo vera (brez del), samo milost (brez lastnega sodelovanja) ter samo Bog (brez papeža, duhovnikov in zakramentov)." Taki nauki so bili očitno v nasprotju s krščanskim izročilom in katoliškim naukom, pa tudi s svetim pismom, ki je bilo v središču protestantizma. Zaradi načela, da vsakdo lahko razlaga sveto pismo po svoje, Luter pa je po njihovem mnenju postajal bolj papeški kot papež - so se sprli in ločili že prvi reformatorji; nekatere enostranske razlage pa so skušali že tedanji protestantski teologi omiliti; zlasti to velja za trditev, da je vera brez dobrih del zadostna za zveličanje. Navadni in neuki verniki se niso dosti razumeli na te odtenke, vendar jim je bilo v "novi veri" najbolj očitno nasprotovanje češčenju svetih podob, čemur je sledilo uničevanja dragocene "malikovalske" kulturne dediščine in se je tega "poslanstva" udeleževal celo sam Luter. Ščitil ga je namreč ravno taisti saški volilni knez Friderik, ki bi ga moral držati v ječi; pa ga je le navidezno zaprl na grad Wartburg, kjer ga ni smel videti nihče razen služabnikov, ki sta mu nosila hrano in skrbela za njegovo sobo, dokler mu ni zrasla brada in ni bilo več opaziti duhovniške tonzure. Vmes je bil nekaj dni skrivaj v Wittenbergu, kjer so njegovi pristaši oskrunili več cerkva, razbili oltarje in kipe svetnikov, uničili svete podobe in odpravili mašo. Lutra pa se je zaradi prevratniškega toka reformacije polaščala vedno hujša otožnost; mučili so ga dvomi in očitki vesti; večkrat pa se mu je zdelo, da ga zalezuje hudič in se je spraševal, ali je res resnica na njegovi strani. Širjenje protestantizma z državno pomočjo Prve protestantske države so nastale na območju današnje Nemčije. S tem so povezane dolgotrajne verske vojne, v katerih je odločilno vlogo v prid protestantizma odigrala takratna velesila Švedska. Premirje je bilo doseženo z Augsburškim mirom pod svetorimskim cesarjem Karlom V. leta 1555. Tam je bila potrjena svoboda veroizpovedi za kneze in fevdalne stanove, ki so prestopili v novo vero; njihovi podložniki pa so morali glede vere slediti svojim gospodarjem, kar je seveda bilo v nasprotju z versko svobodo (Cuius regio, eius religio - Kogaršnja oblast, tega veroizpoved) . Protestantske veje Družbeno-verski prispevki pomembnejših protestantov Sveto pismo v vseh jezikih (med prvimi prevajalci Martin Luther) Božično drevo, leta 1584, pastor in kronist Balthasar Russow vzpostavi tradicijo okraševanja božičnega drevesca Adventni venček, Johann Hinrich Wichern (1808-1881), protestantski pastor, utemeljitelj sodobnega adventnega venca Skavti (ustanovitelj Baden Powell, sin protestantskega pastorja in profesorja) Slavljenja-molitve z moderno glasbo kot npr. Hillsong, začetki tovrstnega slavljenja pri binkoštnih kristjanih - kansas, katoliki so ta način slavljenja s pridom uporabili v svetovnem gibanju prenova v duhu, ki ima korenine prav od binkoštnih protestantov Alfa tečaj, oznanjevanje krščanstva skozi javna predavanja za vse nepoznavalce; izvira iz Anglikanske cerkve Svetovni splet (www - world wide web), Tim Berners-Lee (Anglikanec po veroizpovedi) eden od utemeljiteljev »interneta« v Evropskem središču za jedrske raziskave CERN Turning Point USA (sl.: Ameriška prelomnica), gibanje, ki spodbuja mlade študente, da se dejavno vključujejo v politično (konservativno usmerjeno) in versko (krščansko usmerjeno) delovanje. Ustanovila pa sta ga 2012 protestanta Montgomery (1940-2020) in 10. septembra letos umorjeni Kirk (1993-2025). Denominacije znotraj protestantizma Znotraj protestantizma so nastale naslednje pomembnejše denominacije: adventizem anabaptizem in baptizem Anglikanizem episkopalizem kalvinizem prezbiterijanstvo luteranstvo ali evangeličanstvo metodizem/veslejanstvo in svetniško gibanje kvekerizem obnovitveno gibanje binkoštniki karizmatiki Binkoštniki in karizmatiki Med protestanti so danes najbolj razširjeni binkoštniki, katerih število so 2010 ocenjevali na 650 milijonov in so postali tako druga največja krščanska zveza. Binkoštnike sestavlja čez 700 različnih krščanskih skupnosti in številne neodvisne občine brez osrednje oblasti. Večina jih je povezanih s Svetovnim binkoštnim združenjem. Z 280 milijoni klasičnih binkoštnikov po vsem svetu gibanje raste v mnogih delih sveta, zlasti na Kitajskem, v Južni Koreji, v državah globalnega Juga in Tretjega sveta.. Od Drugega vatikanskega koncila dalje binkoštno miselnost vse bolj sprejemajo tudi drugi kristjani; prepričanje o potrebnosti krščenja s Svetim Duhom in o prejemanju njegovih duhovnih darovih pa so sprejeli tudi nebinkoštni kristjani v protestantskih skupnostih, kakor tudi v Katoliški Cerkvi prek svoje pripadnosti karizmatičnemu gibanju. Binkoštno in karizmatično krščanstvo po vsem svetu šteje več kot 650 milijonov pripadnikov. Binkoštništvo velja torej za najhitreje rastoče versko gibanje v današnjem svetu. Razlike med katoliškim in protestantskim učenjem Značilnosti protestantizma Protestantizem je ena izmed treh glavnih usmeritev v krščanstvu, izoblikovana v skladu z načeli verske reformacije 16. st. Ime je dobil po protestu za reforme zavzemajočih se članov državnega zbora v Speyerju v Nemčiji 1529 zoper sklepe katoliške večine. Za protestante je Sveto pismo edino merilo prave vere; glede na temeljno poročilo evangelija so ljudje od Boga sprejeti, opravičeni in odrešeni le po božji ljubezni, milosti, ki se je udejanila v božjem učlovečenju v Jezusu Kristusu, njegovi smrti in vstajenju. Za odrešenost človeka je odločila njegova osebna, notranja vera. Vero in hvaležnost za božjo milost človek izraža z zakramenti in drugimi dobrimi deli. Cerkev je skupnost vernikov; njena naloga in s tem naloga vseh vernikov je, da z besedo in zakramenti oznanjajo božjo besedo ter izpričujejo svojo vero, hvaležnost in božjo slavo. Protestantske skupnosti niso hierarhične ustanove škofov in duhovnikov, ker nimajo in niti ne priznavajo apostolskega nasledstva, kot ga imata katolištvo in pravoslavje . Med verniki ni bistvenih razlik; duhovniška služba pripada vsem; tiste, ki so deležni določene izobrazbe, pa za posamezne službe skupnost voli ali pa imenuje. V protestantizmu obstajata pravzaprav le dva zakramenta: krst in obhajilo, ki jima smemo pridružiti še sklepanje zakonske zveze. Stare protestantske skupnosti sicer ne poznajo celibata in redovništva; v novejšem času pa nastajajo tudi tovrstna gibanja. Ne le moški, ampak tudi ženske lahko opravljajo duhovno službo; obrednost in zunanjost sta preprosti, kajti prednost pred obredi - ki so v središču katoliškega in pravoslavnega bogoslužja - ima v protestantizmu živa in pisana beseda Svetega pisma. Protestantske Cerkve na splošno posvetne oblasti ne želijo dopolnjevati ali z njo tekmovati, ampak z njo sodelujejo in se ji podrejajo. Poseben primer je anglikanska cerkev, kjer je državni poglavar Henrik VIII. pretrgal povezanost s papeštvom, od koder ni dobil dovoljenja za drugi zakon - medtem ko je bila njegova prva žena, s katero se je veljavno cerkveno poročil, še živa. Iz kljubovanja je samega sebe razglasil tudi za vrhovnega cerkvenega poglavarja anglikancev, kar je ostalov v veljavi vse do danes; kljub temu je ta krščanska skupnost ohranila največ katoliških prvin. Poleg njih obstaja danes veliko različnih protestantskih skupnosti, ki so vse do danes nastajale po Lutrovem načelu, da vsak vernik lahko razlaga po svoje sveto pismo, ker ga vodi Sveti Duh, medtem ko v katolištvu o pravilni razlagi odloča cerkveno učiteljstvo. K protestantom v širšem pomenu prištevajo tudi valdence v Italiji in husitsko cerkev na Češkem. Ta razdrobljenost pa ovira sodelovanje, ki ga v novejšem času spodbuja ekumensko gibanje; nagovarja namreč krščanske skupnosti in Cerkve, da se med seboj povezujejo, sodelujejo in nastopajo s skupnimi načrti. Vse krščanske Cerkve kljub nepopolnosti njihovih članov vendarle utelešajo isto nevidno Cerkev, ki je Kristusovo skrivnostno telo. Protestantske skupnosti so povezane v Svetovno luteransko zvezo, Zvezo reformiranih cerkev itd. Vse pa sodelujejo skupaj s pravoslavnimi cerkvami v Ekumenskem svetu cerkva - kjer je Katoliška Cerkev samo kot opazovalka, nastalem ravno na njihovo, tj. pravoslavno pobudo. Protestantstvo poudarja osebno vero in svobode vesti, kar spodbuja sodobno zavest v smislu večje osebne svobode in človekovih pravic, pa tudi k zavedanju večje osebne odgovornosti; večja demokratizacija v teh verskih skupnostih je posredno vplivala tudi na večjo demokratizacijo v družbi. Široko prevajanje in branje Svetega pisma v ljudskem jeziku je odpravljalo prejšnjo prevlado latinščine in krščanskega univerzalizma; poudarjalo pa je - skupaj s širjenjem liberalnih filozofskih tokov - oblikovanje državnega nacionalizma z vsemi pozitivnimi in še bolj z negativnimi posledicami v najnovejšem zgodovinskem obdobju človeštva. Protestantizem na Slovenskem V slovenski zgodovini in spodobnosti je protestantizem navzoč na več načinov. Najbolj razširjen in neposredno vpliven je bil v času reformacije v 16. stoletju, ko je prevladoval med plemstvom in v mestih, ponekod pa se je močno razširil tudi med kmečkim prebivalstvom. Uveljavilo se je luteranstvo, čeprav so bili v začetku opazni tudi vplivi švicarske reformacije; opazna je bila tudi razširjenost prekrščevalstva. Zaradi protestantskih načel, verske in domoljubne vneme protestantov se je razvil slovenski knjižni jezik, začelo in prvič razmahnilo se je slovensko slovstvo in šolstvo, odprta je bila prva javna knjižnica. Vse to je omogočilo in usmerilo razvoj slovencev v moderen narod. V tem smislu je simboličen že Trubarjev govor »Vsem slouencom« v Cathechismusu, prvi slovenski tiskani knjigi; posebnega pomena je tudi Cerkovna ordninga, cerkveni red, namenjen slovenski Cerkvi ne glede na tedanje meje. V času protireformacije je bil protestantizem na Slovenskem zatrt; zaradi grožnje z izselitvijo so se protestanti večinoma vrnili v katoliško cerkev, manjši del pa se je izselil v Nemčijo. Vzdržali so le v Prekmurju in prikrito v 2 vaseh na Koroškem. Protestantske knjige so protireformatorji sežgali, razen Dalmatinove Biblije, ki so jo nekaj časa še smeli uporabljati katoliški duhovniki. Porušene so bile protestantske cerkve in razdejana protestantska pokopališča. Ohranilo se je le nekaj plemiških nagrobnikov in grajskih kapel (Turjak). Institucionalno je protestantizem na slovenskem zakoreninjen od druge polovice 16. stol., v Evangeličanski cerkvi augsburške veroizpovedi, ki šteje zdaj okoli 20 000 članov. Po nasilnem zatrtju protestantske organizacije v avstrijskih deželah ob koncu 16. stol. so organizirano cerkveno življenje s skrajnimi prizadevanji ohranjali le Slovenci in Madžari v Prekmurju, ki je spadalo pod Ogrsko, kjer so si protestanti izbojevali več pravic. Tudi tu je imel protestantizem velik jezikovni in kulturni vpliv. Položaj protestantov, ki so ostali, je uredil tolerančni patent Jožefa II. (1781). V 19. stol. je bila obnovljena evangelistična organizacija v Ljubljani, Celju, Mariboru in Šentilju v Slovenskih goricah, ki je vključevala nemško govoreče prebivalce. Prenehala je obstajati z izselitvijo nemško ali avstrijsko opredeljenih prebivalcev 1945. V 19. in 20. stoletju so začele prihajati na slovensko nove verske spodbude iz drugih protestantskih dežel. Britanska in Niozemska biblijska družba je širila nove prevode in izdaje Biblije. Nekateri izseljenci, ki so se vrnili iz ZDA, zdomci iz Nemčije in posamezni misijonarji so prinesli nauke drugih protestantskih cerkev ali skupnosti; baptisti - binkoštniki. Protestantizem je na Slovenskem pustil sledi v književnosti; vplival pa je tudi posredno, saj je spodbudil versko delovanje katoliške Cerkve. Tudi prvi mariborski škof Slomšek je 1862 pozitivno ocenil protestantovska prizadevanja za slovenski jezik. Prispevek slovenskih protestantov - delovati je začela prva tiskarna - izdelana prva tiskana slovenska knjiga - slovenski jezik je postal knjižni jezik - prvi slovenski črkopis in pravopis Pomembni protestanti v Sloveniji Primož Trubar (1508–1568), avtor Abecednika in Katekizma prve slovenske knjige, 1550 Jurij Dalmatin (ok. 1547–1589), prvi prevajalec celotnega Svetega pisma v slovenščino (izšlo 1584) Adam Bohorič (ok. 1524–1601/02), avtor prve slovenske slovnice Arcticae horulae succisivae (sicer napisana še v latinščini, izšla 1584) in črkopisa bohoričice Sebastijan Krelj (1538–1567), slovenski pisatelj, pesnik in slovničar/ napisal je Otročjo biblijo in Postilo slovensko Protestantske cerkve v Sloveniji Binkoštna cerkev v Sloveniji Binkoštna evangelijska cerkev - severovzhodno okrožje Arhivirano 2011-05-14 na Wayback Machine. Binkoštna cerkev Ljubljana Arhivirano 2011-02-07 na Wayback Machine. Binkoštna cerkev Ljubljana Arhivirano 2011-02-07 na Wayback Machine. Evangelijska cerkev Kranj Arhivirano 2013-08-21 na Wayback Machine. Evangelijska cerkev Koper Evangelijska cerkev Novo Mesto Evangelijska krščanska cerkev Ljubljana Evengeličanska Cerkev v republiki Sloveniji Krščanska Adventistična cerkev v Sloveniji Krščanska Baptistična cerkev Celje Arhivirano 2013-10-21 na Wayback Machine. Krščanska Baptistična cerkev Ljubljana Krščanska cerkev Kalvarija - Celje Arhivirano 2010-09-06 na Wayback Machine. Krščanski center Šentjur pri Celju Glej tudi Starokatoliška Cerkev Anglikanizem Karizmatiki Ekumensko gibanje Sklici Zunanje povezave (angleško) Primerjave med religijami