NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aerodrom

Aerodromul este o suprafață de teren plană, pe ale cărei direcții de acces nu există obstacole naturale, amenajată pentru decolarea și aterizarea avioanelor. Este dotat cu infrastructură și instalații speciale care asigură desfășurarea acțiunilor de zbor, precum și pentru asistența tehnică a avioanelor existente pe acesta. Pistele de decolare-aterizare sunt din beton, metal sau mase plastice speciale, consolidate și utilate cu instalații de aterizare și zbor instrumental, cu mijloace de transmisiuni și de asigurare terestră a navigației aeriene. Tipuri de aerodromuri Aeroport Un aeroport este un aerodrom certificat pentru zboruri comerciale. Bază aeriană O bază aeriană este un aerodrom cu facilități semnificative pentru a sprijini avioanele și echipajul. Termenul este de obicei rezervat bazelor militare, dar se aplică și bazelor de hidroavione civile. Pistă de aterizare O pistă de aterizare este un mic aerodrom care constă doar dintr-o pistă probabil cu echipament de alimentare. Ele sunt, în general, în locații îndepărtate. În timpul celui de-al doilea război mondial, au fost construite numeroase astfel de piste (în prezent abandonate) pe sute de insule din Oceanul Pacific. Un teren avansat de aterizare, era o pistă temporară utilizată de aliați până la, și în timpul invaziei din Normandia și acestea au fost construite atât în Marea Britanie, cât și pe continent. Aerodrom pe apă Un aerodrom de apă este o zonă de apă deschisă folosită în mod regulat de hidroavioane sau de aeronave amfibiene pentru aterizare și decolare. Acesta poate (de exemplu, Aerodromul de apă din Yellowknife) să aibă o clădire terminală pe uscat și / sau un loc unde avionul poate ajunge pe țărm și se poate ateriza ca o barcă pentru încărcare și descărcare. Legături externe Glosar aviatic Arhivat în 9 aprilie 2011, la Wayback Machine.
Vodní elektrárna Luiz Gonzaga

Vodní elektrárna Luiz Gonzaga dříve vodní elektrárna Itaparica (portugalsky Usina Hidrelétrica Luiz Gonzaga či Usina Hidrelétrica de Itaparica) je vodní dílo na řece São Francisco na severovýchodě Brazílie. Byla pojmenována po zpěváku, skladateli a básníku Luizi Gonzagovi. Je součástí kaskády vodních elektráren na řece São Francisco a kromě energetického využití poskytuje i vodu pro zavlažování jedné z nejsušších oblastí Brazílie. Umožňuje vícedenní regulaci vodního toku pro výkon nejvýkonnější jednotky kaskády, elektrárny Paulo Afonso. Nachází se ve státě Pernambuco, 25 km po proudu od města Petrolândia. Všeobecné informace Přehradní hráz je 105 m vysoká s nadmořskou výškou v koruně 308 m. Šířka koruny je 10 m. Z celkové délky hráze 4 700 m připadá na betonovou část s přelivy a elektrárnou 720 m. Většina délky připadá na zemní sypanou hráz. Vodní dílo Luiz Gonzaga se nachází v místech, kde řeka São Francisco odvádí vodu z plochy 592 479 km2, z celkové plochy povodí řeky v řádu 630 000 km2. Přehradní jezero o ploše 828 km2 a objemu 10,8 km3 , poskytuje užitečný objem 3,55 km3. V běžném ročním chodu průtoku zajišťuje minimum 2 060 m3/s pro výkon na elektrárnách Paulo Alfonso. Ve strojovně o půdorysu 310 × 54 m pracuje na optimálním spádu 47 m šest Francisových turbín o hltnosti 457,5 m3/s a výkonu cca 250 MW. Celkový výkon elektrárny je 1 479 MW a průměrná roční výroba 1,5 miliardy kWh. Je jediným významným vodním dílem na světě, pojmenovaným po umělci. Odkazy Reference Literatura Linsley R.K.: Applied hydrology, 759 str. McGraw-Hill, 1968 Paul R.Josephson, Industrialized Nature, Island Press Washington, 2002 ISBN 1-55963-777-3 Související články Vodní elektrárny Paulo Afonso Kaskáda na řece São Francisco Luiz Gonzaga Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní elektrárna Luiz Gonzaga na Wikimedia Commons
Itaparica-Stausee

Der Itaparica-Stausee ist eine große Talsperre mit einem Wasserkraftwerk am São Francisco bei Itaparica und Paolo Afonso in Brasilien. Eine andere Bezeichnung der Stauanlage ist Luiz Gonzaga. Der Staudamm wurde von der Companhia Hidrelectrica do Vale do São Francisco (Chesf), einer Tochter von Eletrobrás, erbaut. Das Absperrbauwerk besteht aus Erd- und Felsschüttung und ist 105 m hoch und 4700 m lang. Der Stausee liegt auf der Grenze der Bundesstaaten Bahia und Pernambuco. Weiter oberhalb am Sao Francisco befindet sich der Sobradinho-Stausee. Proteste und Umsiedlungen Das Staudamm-Projekt war umstritten, weil 40.000 bis 50.000 Menschen umgesiedelt werden mussten. Als im Februar 1988 der Einstau begann, waren alle Familien in neue Ansiedlungen umgezogen, wo sie neue Wohnungen oder ersatzweise Geldzahlungen bekamen. Weblinks The Itaparica Dam Project in North-eastern Brazil: Models and Reality
Luiz Gonzaga Dam

The Luiz Gonzaga Dam, formerly known as the Itaparica Dam, is a rock-fill embankment dam on the São Francisco River 25 kilometres (16 mi) downstream of Petrolândia in Pernambuco, Brazil. The dam was built for navigation, and hydroelectric power generation as it supports a 1,479 megawatts (1,983,000 hp) power station. It was constructed between 1979 and 1988; the last of its generators was commissioned in 1990. The dam is owned and operated by CHESF and was renamed in honor of Luiz Gonzaga, known as the "king of Baião" and "Gonzagão" Dam The Luiz Gonzaga Dam is a 4,700-metre (15,400 ft) long and 105-metre (344 ft) high rock and earth-fill embankment dam. The contains a 720-metre (2,360 ft) concrete section that supports the power plants and spillway of which contains nine floodgates. The maximum level of the reservoir is 305.4 metres (1,002 ft) above sea level while the dam reaches a maximum height of 308.1 metres (1,011 ft). Power plant The dam supports a 310-metre (1,020 ft) long and 54.6-metre (179 ft) wide hydroelectric power station. The station contains six SíncronoVertical Francis turbines within generators that have an installed capacity of 246.6 megawatts (330,700 hp) each, totaling 1,479 MW. The first generator was commissioned on June 13, 1988, another later that year, three more were commissioned in 1989 and the final generator went online on February 13, 1990. Three of the generators were manufactured by Gie and the other three along with three of the turbines by Siemens. Voith manufactured the three remaining turbines. Involuntary relocation controversy Before construction on the dam began in July 1979, the involuntary relocation of 40,000 people - 10,000 from urban and 30,000 from rural areas, mostly indigenous Tuxá - from the future reservoir area began. Those being relocated protested the dam and formed Polosindical because of farmland loss, subsequent unemployment and hunger along with previous relocation difficulties associated with the upstream Sobradinho Dam in the 1970s. In 1986, CHESF, the builders of the dam, agreed to construct irrigation facilities. The World Bank had described CHESF's relocation plan as flawed and financed a $500 million resettlement program if certain criteria were met. The World Bank estimates that each family will cost $60,000 and the construction of irrigation facilities is slowly progressing. See also List of power stations in Brazil References
Usina Hidrelétrica Luiz Gonzaga

A Usina Hidrelétrica Luiz Gonzaga (antes conhecida como Usina Hidrelétrica de Itaparica) é uma usina hidrelétrica brasileira localizada na cidade de Petrolândia, no estado de Pernambuco, na divisa com o estado da Bahia. A usina, que pertence à Axia Energia Nordeste, foi renomeada em homenagem ao cantor e compositor brasileiro Luiz Gonzaga, o Rei do Baião (1912-1989). Características A hidrelétrica pertence à Axia Energia Nordeste e esta inserida na bacia hidrográfica do rio São Francisco. Com capacidade de gerar cerca de 1480 MW, o reservatório acumula quase 11 bilhões de m³ (metros cúbicos) ocupando área de 834 km². A formação do lago inundou áreas da Bahia e Pernambuco antes habitadas por cerca de 10,5 mil famílias que foram reassentadas em 3 cidades e um povoado, em projetos de irrigação que hoje contam com mais de 15.000 hectares em operação. Ver também Lista de usinas hidrelétricas do Brasil Referências Ligações externas «Reassentamneto de Itaparica, Ministério de Minas e Energia» «Dano moral ambiental coletivo em populações atingidas por empreendimentos hidrelétricos: O caso de Petrolândia (PE), Revista Âmbito Jurídico»
ГЕС Луїс Гонзага (Ітапаріка)

ГЕС Луїс Гонзага (Ітапаріка) – гідроелектростанція на сході Бразилії, на кордоні штатів Баїя та Пернамбуку. Знаходячись між ГЕС Собрадіньо (вище по течії) та ГЕС Аполлоній Салес і ГЕС Пауло Афонсо IV, входить до складу каскаду на четвертій за довжиною у Південній Америці річці Сан-Франсиску, яка тече на північний схід паралельно узбережжю перед тим як завернути та прорватись через гірський хребет до Атлантичного океану (саме на цій останній ділянці і знаходиться станція Луїс Гонзага). Річку перекрили земляною/кам’яно-накидною греблею з інтегрованим машинним залом, яка має висоту 105 метрів, довжину 4700 метрів та ширину по гребеню 10 метрів. Вона утворила водосховище з площею поверхні 828 км2, котре має об’єм 10,8 млрд м3 (корисний об’єм 3,5 млрд м3) та припустиме коливання рівня між позначками 299 та 305 метрів НРМ. Створення цієї водойми змусило відсилити біля 40 тисяч осіб. Машинний зал обладнано шістьма турбінами типу Френсіс середньою потужністю по 246,6 МВт, які працюють при напорі від 46,3 до 53,2 метра (потужність відповідно коливається від 216 до 264 МВт). Примітки
Turiaçu

Turiaçu is a municipality in the state of Maranhão in the Northeast region of Brazil. The municipality contains a small part of the Baixada Maranhense Environmental Protection Area, a 1,775,035.6-hectare (4,386,208-acre) sustainable use conservation unit created in 1991 that has been a Ramsar Site since 2000. Climate Turiaçu has a tropical savanna climate (Köppen Aw) bordering on a tropical monsoon climate (Am). The municipality is hot and very humid all year; however, there is a pronounced dry season from August to December with slightly lower humidity. See also List of municipalities in Maranhão References
Туриасу

Туриасу (порт. Turiaçu) — муниципалитет в Бразилии, входит в штат Мараньян. Составная часть мезорегиона Запад штата Мараньян. Входит в экономико-статистический микрорегион Гурупи. Население составляет 33 933 человека на 2010 год. Занимает площадь 2578,497 км². Плотность населения — 13,16 чел./км². История Город основан 11 июля 1870 года. Статистика Валовой внутренний продукт на 2003 год составляет 29 798 478,00 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Валовой внутренний продукт на душу населения на 2003 год составляет 886,31 реалов (данные: Бразильский институт географии и статистики). Индекс развития человеческого потенциала на 2000 год составляет 0,567 (данные: Программа развития ООН). Демография Согласно сведениям, собранным в ходе переписи 2010 г. Национальным институтом географии и статистики (IBGE), население муниципалитета составляет: По данным оценки 2016 года, население муниципалитета составляет 34 826 жителей. Важнейшие населенные пункты Ссылки IBGE Cidades Confederação Nacional de Municípios (CNM)
Turiaçu (kommun)

Turiaçu är en kommun i Brasilien. Den ligger i delstaten Maranhão, i den nordöstra delen av landet, 1 600 km norr om huvudstaden Brasília. Antalet invånare är 33 956. Följande samhällen finns i Turiaçu: Turiaçu I omgivningarna runt Turiaçu växer i huvudsak städsegrön lövskog. Runt Turiaçu är det glesbefolkat, med 13 invånare per kvadratkilometer. Källor
Terminal Rodoviário Argemiro de Figueiredo

O Terminal Rodoviário de Campina Grande - Argemiro de Figueiredo é uma rodoviária localizada em Campina Grande, Paraíba onde, diariamente, mais de três mil embarques são realizados. O terminal estabelece interligação com os mais importantes centros e capitais da região e de todo o país, registrando um grande fluxo diário de passageiros. Características A terminal atende bem a demanda da cidade, que tem cerca de 410 mil habitantes. Registra também um bom fluxo de passageiros para outras cidades, especialmente em datas comemorativas e férias escolares. Está situada no bairro Catolé, na Rua Basílio Araújo e a pouco mais de 3 km do Centro de Campina Grande. A partir do terminal é possível a conexão de Campina Grande com várias cidades do estado, da região e do resto do país. Estrutura Sete empresas operam no terminal e entre elas se pode citar a Expresso Guanabara, Viação Itapemirim, Kaissara e Viação Progresso. Com área de 62.100 m² total do terreno e 10.360 m² do imóvel, dispõe de serviços onde pode-se obter informações de horários de passagens, além de vários outros serviços tais como: Guichês para compra de passagens 24 horas 31 plataformas de embarques e desembarques Praça de alimentação com lanchonetes e restaurantes Sanitários gratuitos e adaptados para APD Relação de várias lojas Rampas de acesso Telefones Departamento de achados e perdidos Guarda-volumes Ponto de táxi com disponibilidade 24 horas Ponto de ônibus Estacionamento com 128 vagas Posto policial Ver também Aeroporto Presidente João Suassuna Referências Ligações externas Terminal no Wikimapia
Región geográfica intermedia de Recife

La región geográfica intermedia de Recife es una de las cuatro regiones intermedias del estado brasileño de Pernambuco y una de las 134 regiones intermedias de Brasil, creadas por el Instituto Brasileño de Geografía y Estadística (IBGE) en 2017. Está compuesta por 71 municipios, distribuidos en nueve regiones geográficas inmediatas.​ Su población total estimada por el IBGE en 2018 es de 5.713.883 habitantes, distribuidos en una área total de 13.296,481 km².​ Recife es el municipio más poblado de la región intermedia, además de ser la capital del estado, con 1.637.834 habitantes, de acuerdo a las estimaciones de 2018 del IBGE.​ Regiones geográficas inmediatas Véase también Organización territorial de Brasil Lista de regiones geográficas intermedias e inmediatas de Pernambuco Referencias
Região Geográfica Intermediária do Recife

A Região Geográfica Intermediária do Recife é uma das quatro regiões intermediárias do estado brasileiro de Pernambuco e uma das 134 regiões intermediárias do Brasil, criadas pelo Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE) em 2017. É composta por 71 municípios, distribuídos em nove regiões geográficas imediatas. Sua população total estimada pelo Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE) para 1º de julho de 2018 é de 5 713 883 habitantes, distribuídos em uma área total de 13 296,481 km². Recife é o município mais populoso da região intermediária, além de ser capital do estado, com 1 637 834 habitantes, de acordo com estimativas de 2018 do Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE). Regiões geográficas imediatas Ver também Subdivisões do Brasil Lista de regiões geográficas intermediárias e imediatas de Pernambuco Referências Ligações externas Divisão regional do Brasil IBGE, 2017 ISBN 9788524044182
Lençóis Airport

Coronel Horácio de Mattos Airport (IATA: LEC, ICAO: SBLE) is the airport serving Lençóis and Chapada Diamantina National Park, Brazil. It is named after Horácio Queiróz de Mattos (1882-1931), a politician who fought against the Prestes Insurrection between 1925 and 1927. It is managed by GRU Airport. History On November 27, 2025 GRU Airport won the concession to operate the airport. Airlines and destinations Access The airport is located at Chapada Diamantina National Park, 20 km (12 mi) from downtown Lençóis. See also List of airports in Brazil References External links "Airport information for SBLE". DAFIF. October 2006 – via Great Circle Mapper. "Current weather for SBLE". NOAA/NWS. Accident history for LEC at Aviation Safety Network
Aéroport de Lençóis

L'aéroport de Lençóis, aussi appelé aéroport Coronel Horácio de Mattos (code IATA : LEC • code OACI : SBLE) est l'aéroport desservant la ville de Lençóis et le Parc national de la Chapada Diamantina au Brésil. Historique Il est nommé d'après Horácio Queiróz de Mattos (1882-1931), un homme politique qui a lutté contre l'insurrection de Prestes entre 1925 et 1927. Compagnies aériennes et destinations Voir aussi Liste des aéroports du Brésil Liens externes Information sur l'aéroport SBLE sur Great Circle Mapper. Source: DAFIF (effective Oct. 2006). Portail du Brésil Portail de l’aéronautique
Aeroporto de Lençóis

O Aeroporto de Lençóis - Horácio de Mattos (IATA: LEC - ICAO: SBLE) está localizado no município de Lençóis, no estado da Bahia. Foi inaugurado em 06 de junho de 1998,com um voo fretado da VASP em uma ação de desenvolvimento de turismo liderada por Antonio Carlos Magalhães. Possui uma das maiores pistas de pousos e decolagens do interior brasileiro, com 2082 metros de asfalto, atualmente é a terceira maior pista do estado da Bahia. A história do Aeroporto Cel. Horácio de Mattos, apresenta alguns capítulos interessantes, e que podemos citar algumas empresas aéreas que já operaram neste aeroporto entre 1998 e 2007, foram as seguintes: VASP, TRIP, NORDESTE, PANTANAL, OCEANAIR, RIO SUL, TAM (Regional e Meridional), Passaredo, BRA e VARIG. A partir de 2009, a TRIP operou até a fusão e compra pela Azul, empresa essa que se mantém operando no SBLE. As empresas citadas voavam diversas rotas: Salvador (BA)/ Porto Seguro (BA)/ São José dos Campos (SP)/ Montes Claros (MG)/ Vitória (ES)/ Congonhas(SP)/ Brasília(DF)/ Vitória da Conquista (BA)/ Barreiras(BA) e Petrolina (PE). Também operaram neste aeroporto, aeronaves de diversos tamanhos e modelos, como por exemplo: B737-200, B737-300, Fokker-50, EMB-110 Bandeirante, EMB-120 Brasília, ATR-42, Fokker-100 (MK28), entre outros. Já serviram com voos regulares a este aeroporto as empresas Nordeste, Pantanal, TRIP, OceanAir e atualmente a Azul é a única operadora local. Atualmente, o aeroporto está sendo administrado, conjuntamente, pelo Estado da Bahia (Infraestrutura e Operacional) e pela Prefeitura de Lençóis (Recursos Humanos e Manutenção). Hoje, o Aeroporto de Lençóis integram a primeira lista de privatizações de terminais aéreos regionais anunciada pelo governo federal. A medida faz parte do Programa de Investimentos Privados em Aeroportos Regionais (AmpliAR). É um dos 10 aeroportos da região nordeste incluídos no Programa, criado em 2024, pelo Governo Federal, que visa construir e/ou reformar os aeroportos regionais em todo o país. Entrada para a Chapada Diamantina, temos ofertados dois voos semanais ligando a capital Salvador, através do Aeroporto Internacional Luís Eduardo Magalhães - Salvador a cidade de Lençóis. Os voos são operados pela Azul Linhas Aéreas Brasileiras por meio de aeronaves ATR 72-600, cuja capacidade é de 70 assentos, aos domingos e às quintas-feiras, possibilitando voos diretos para Salvador, podendo realizar conexões na capital baiana para outros destinos da Azul. O Aeroporto Horácio de Mattos - Lençóis sofreu nos últimos anos com a má administração da concessionária, bem como, com a ausência de voos, sendo agravado a partir de Março de 2000, com a Pandemia. Desde 15 de Dezembro de 2022, o aeroporto teve as atividades retomadas, numa ação politica, visando a fomentação do turismo na região da Chapada Diamantina. Ver também Lista de aeroportos da Bahia Referências
Aeroportul Lençóis

Aeroportul Lençóis (IATA: LEC, ICAO: SBLE) este un aeroport din Lençóis, Bahia, Brazilia ce deservește zona Lençóis. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 730 de pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 506 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 14/32 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.082 m × 30 m. Terminale Note Vezi și
Chapada Diamantina Airport

Chapada Diamantina Airport är en flygplats i Brasilien. Den ligger i kommunen Lençóis och delstaten Bahia, i den östra delen av landet, 800 km nordost om huvudstaden Brasília. Chapada Diamantina Airport ligger 494 meter över havet. Terrängen runt Chapada Diamantina Airport är platt österut, men västerut är den kuperad. Terrängen runt Chapada Diamantina Airport sluttar söderut. Runt Chapada Diamantina Airport är det mycket glesbefolkat, med 6 invånare per kvadratkilometer.. I omgivningarna runt Chapada Diamantina Airport växer huvudsakligen savannskog. Kommentarer Källor
Estádio Lindolfo Monteiro

Het Estádio Lindolfo Monteiro is een multifunctioneel stadion in Teresina, een stad in Brazilië. De bijnaam van het stadion is 'Lindolfinho'. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Ríver AC maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 5.760 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1944. Het werd gerenoveerd in 1964 en 2008.
Flughafen Parnaíba

Der Flughafen Parnaíba (portugiesisch Aeroporto Internacional de Parnaíba – Prefeito Doutor João Silva Filho; IATA-Code: PHB, ICAO-Code: SBPB) ist ein öffentlicher Flughafen 7 km von Parnaíba, Piauí, Brasilien entfernt. Flughafendaten Der Flughafen hat eine Asphaltpiste mit 2500 m Länge und 45 m Breite., eine Fläche von 233 ha, liegt auf einer Seehöhe von 5 m und eine Kapazität für 800.000 Passagiere pro Jahr. Das Passagierterminal wird in einem aktuell (ab 2023) laufenden Projekt von Passagierterminal von derzeit 2.129 Quadratmetern auf 9.773 Quadratmeter erweitert. Geschichte Der Flughafen Parnaíba wurde 1971 eröffnet. Der Name ist eine Hommage an den Arzt João Tavares da Silva Filho, der zwei Amtszeiten lang Bürgermeister der Stadt war: die erste zwischen 1967 und 1970 und die zweite von 1983 bis 1988. Von 2004 bis 2022 verwaltete Infraero den Flughafen. Zuvor wurde er vom Zweiten Regionalen Luftkommando (Comar II) und dann von der Regierung des Bundesstaates Piauí verwaltet. Im Jahr 2005 wurde das Terminal für den internationalen Passagierflugverkehr freigegeben. Im Februar 2022 wurde die Konzession zum Betrieb des Flughafens, für die nächsten 32 Jahre, an das SBPB-Konsortium erteilt. Flugbetrieb Im Jahr 2020 wurden 14.000 Passagiere transportiert. Azul Linhas Aéreas und VoePass Linhas Aéreas sind die wichtigsten Fluggesellschaften, ⁣⁣die den Flughafen bedienen. Siehe auch Liste der Verkehrsflughäfen in Brasilien Weblinks Website des Flughafens (portugiesisch) Einzelnachweise
Parnaíba-Prefeito Dr. João Silva Filho International Airport

Parnaíba–Prefeito Dr. João Silva Filho International Airport (IATA: PHB, ICAO: SBPB) is the airport serving Parnaíba, Brazil. It is informally known as Santos Dumont Airport because of its architectonical similarities with Santos Dumont Airport in Rio de Janeiro. It is named after a former mayor of Parnaíba. It is operated by SBPB. History The airport is located on a privileged touristic area, near the municipalities of Camocim and Jericoacoara, in Ceará, the delta of river Parnaíba, in Piauí, and Lençóis Maranhenses National Park in Maranhão. The airport was commissioned on October 19, 1971 and in 2004 Infraero became the administrator of the airport. On November 5, 2021, the 32-year concession of the airport was auctioned and the winner was SBPB. On February 14, 2022 the contracted was signed and Infraero handed-over the administration of the airport to SBPB. Airlines and destinations Access The airport is located 8 km (5 mi) from downtown Parnaíba. See also List of airports in Brazil References External links "Airport information for SBPB". DAFIF. October 2006 – via Great Circle Mapper. "Current weather for SBPB". NOAA/NWS. Accident history for PHB at Aviation Safety Network
Aeroportul Parnaíba-Prefeito Dr. João Silva Filho

Aeroportul Parnaíba-Prefeito Dr. João Silva Filho (IATA: PHB, ICAO: SBPB) este un aeroport din Piauí, Brazilia ce deservește zona Parnaíba. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 29.368 de pasageri. A fost numit după João Silva Filho⁠(d). Situat la o altitudine de 5 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Infraero⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 10/28 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.500 m × 45 m. Terminale Note Vezi și