NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Elevador Lacerda

Der Elevador Lacerda ist ein Schnellaufzug, der die Unterstadt mit der Oberstadt der brasilianischen Metropole Salvador verbindet. Er ist nach seinem Erbauer, dem Unternehmer Antônio de Lacerda, benannt. Ursprüngliche Konstruktion Die Errichtung begann im Oktober 1869 unter Verwendung aus Großbritannien importierter Baumaterialien. Am 8. Dezember 1873 wurde das Bauwerk mit zwei hydraulischen Einzelaufzügen für jeweils 23 Fahrgäste eingeweiht, zunächst unter dem Namen Elevador Hidráulico da Conceição. Die Umbenennung in Elevador Lacerda erfolgte im Jahr 1896. Erweiterungen Bisher wurden vier wesentliche technische Erweiterungen und Inspektionen vorgenommen: Von Juli 1906 bis Januar 1907 erfolgte die Elektrifizierung des Aufzugs. 1930 wurden die beiden alten Aufzugskabinen durch vier neue mit einem Fassungsvermögen von jeweils 27 Personen ersetzt. Zwei der neuen Kabinen wurden in einem ebenfalls neu errichteten zweiten Turm des Bauwerks untergebracht, der in den Berghang eingelassen ist und aus dem Felsen herausragt – im Gegensatz zum besser sichtbaren ersten Turm, der bis auf die Höhe der Unterstadt herabreicht. Zu Beginn der 1980er Jahre wurde eine Überprüfung der kompletten Bausubstanz durchgeführt. 1997 folgte eine Inspektion der gesamten Elektrik und Elektronik. Weitere Daten Standort: Stadtteil Graça; Praça Tomé de Souza in der Oberstadt, Praça Cairu in der Unterstadt Überwindung eines Höhenunterschiedes von 72 Metern in ca. 30 Sekunden Beförderung von bis zu 900 000 Fahrgästen pro Monat Kosten pro Fahrt: 0,15 R$ Weblinks
Elevador Lacerda

The Lacerda Elevator (Elevador Lacerda) is a public urban elevator located in Salvador, Brazil, connecting the lower city (Cidade Baixa) to the upper city (Cidade Alta). The 72 metres (236 ft) elevator was built between 1869 and 1873; it was named after Antônio de Lacerda, director of the Commercial Association of Bahia. It was a hydraulic elevator at first; later operating by electricity since 1906. The elevator towers were renovated in 1930, in an Art Deco styling. The Lacerda Elevator has two towers, one that pierces the stone slope of the Ladeira da Montanha, and the other, more visible, goes to the Cidade Baixa level. The elevator has four lifts, carrying 27 passengers each on a 30-second ride costing 0.15 reais. In 2019 it transported more than 33,000 passengers per day. The elevator was listed as a historical heritage of Brazil by IPHAN, on 7 December 2006. See also Modelo Market References External links Official site (in Portuguese)
Elevador Lacerda

El Elevador Lacerda es un ascensor público ubicado en la ciudad de Salvador, Estado de Bahía, Brasil. Es uno de los principales puntos turísticos y símbolos de la ciudad, y se localiza en la Praça Cayru, en el barrio de Comércio, cerca del Mercado Modelo. Conecta la Ciudad Baja con la Ciudad Alta. Es uno de los principales atractivos turísticos y postal de la ciudad. Desde lo alto de sus torres se divisa la Bahía de Todos-os-Santos, el Mercado Modelo y, al fondo, el Fuerte de São Marcelo.​ Historia Fue construido por el ingeniero Augusto Frederico de Lacerda utilizando partes de acero importadas de Inglaterra, en sociedad con su hermano, el comerciante Antônio Francisco de Lacerda, quien ideó la Compañía de Transportes Urbanos. Las obras se iniciaron en 1869 y, con los dos elevadores hidráulicos funcionando, en diciembre de 1873 se inauguró con el nombre de Elevador Hidráulico da Conceição da Praia. Popularmente conocido como Elevador do Parafuso, en 1896 sería rebautizado como Elevador Lacerda. Luego de su inauguración, pasó a ser el principal medio de transporte entre las dos partes de la ciudad, la Ciudad Alta y la Ciudad Baja. Operó inicialmente con dos cabinas y actualmente funciona con cuatro modernas cabinas electrificadas con capacidad para veinte personas cada una. A lo largo de su historia pasó por cuatro grandes reformas y revisiones: en julio de 1906 para su electrificación; en 1930 se agregaron dos elevadores más y una nueva torre; a principios de la década de 1980 hubo una revisión en la estructura de concreto; en 1997 fue hecha una revisión de toda la maquinaria eléctrica y electro-electrónica. Fue protegido por el Instituto del Patrimonio Histórico y Artístico Nacional, el 7 de diciembre de 2006. Desde lo alto de sus torres, puede apreciarse la vista de la Bahía de Todos los Santos y del famoso Mercado Modelo. Características El Elevador Lacerda tiene una altura de 72 metros y dos torres: una que sale de la roca y atraviesa la ladera de la montaña (Ladeira da Montanha), equilibrando las cabinas, y otra, más visible, que se articula a la primera torre, descendiendo hasta el nivel de la Ciudad Baja. El elevador más famoso de Bahía llega a transportar a 900 mil pasajeros por mes o, en promedio, 28 mil personas por día en un recorrido pago de treinta segundos de duración. Véase también Elevador de Santa Justa Ascensor Polanco Referencias
Ascenseur Lacerda

L'ascenseur Lacerda, ou elevador Lacerda en portugais, est un ascenseur public de Salvador de Bahia, au Brésil. Construit entre 1869 et 1873, il constitue l'un des symboles de la ville. L'actuelle structure en béton armé date du début des années 1980, et la machinerie a été refaite en 1997. Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Patrimoine belge au Brésil Structurae Portail du transport par câble Portail de la protection du patrimoine Portail de Bahia
Elevador Lacerda

L'Elevador Lacerda è l'ascensore di Salvador de Bahia che collega la Città Bassa (Cidade Baixa), a vocazione commerciale, con il centro storico di Salvador, situato nella Cidade Alta, che include il Pelourinho. Storia e descrizione Fatto costruire su iniziativa del mercante Antônio Francisco de Lacerda e del fratello di questi, l'ingegnere Augusto Frederico de Lacerda, venne inaugurato nel 1872. La struttura sostituì una semplice carrucola manuale installata dai gesuiti e semplificò notevolmente il trasporto tra Cidade Baixa e Cidade Alta, fino ad allora svolto per mezzo di vie scoscese come la Ladeira da Preguiça. L'aspetto attuale risale ai lavori degli anni trenta del Novecento, quando fu ricostruito in stile déco. L'ascensore opera tra la Praça Tomé de Sousa nella Città Alta e la Praça Maria Felipa (in passato nota come Praça Visconde de Cairu) nella Città Bassa. Si stima che sia utilizzata ogni giorno da 30.000 persone. Dotato di quattro ascensori che sono attivati a rotazione, copre il tratto verticale di 72 metri in circa 30 secondi, per 15 centesimi di reais a tratta. Restauri L'Elevador deve subire lavori per la costante messa in sicurezza, ma furono fatti 5 grandi restauri: in luglio 1906 per l'elettrificazione; nel 1930 sono stati aggiunti due ascensori e una nuova torre; alla fine degli anni 1950 c'è stata una importante riforma meccanica; all'inizio degli anni 1980 c'è stata una revisione nella struttura del calcestruzzo; nel 1997 è stata fatta una revisione su tutto il macchinario elettrico ed elettrotecnico. Bibliografia Brasile, Mondadori, Milano 2008. ISBN 978-88-370-5677-3 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Elevador Lacerda Collegamenti esterni (EN) Elevador Lacerda, su Structurae.
Подъёмник Ласерда

Подъёмник Ласерда (порт. Elevador Lacerda) — пассажирский лифт, достопримечательность города Салвадор, Федеративная республика Бразилия. Подъёмник Ласерда соединяет Верхний город (исторический центр Салвадора) с Нижним — деловыми и финансовыми районами. Описание Конструктивно подъёмник Ласерда состоит из двух башен: одна из них несёт четыре лифтовые шахты; другая, расположенная вдоль склона и, частично, в толще горы, служит местом расположения противовесов. Общая высота сооружения — 72 метра. Подъёмник включает в себя четыре лифтовые кабины, рассчитанные на 32 пассажира каждая. Время подъёма на высоту 50 метров — около 30 секунд. Подъёмник, являясь средством городского пассажирского транспорта города Салвадор, перевозит до 900 000 человек в месяц (или в среднем 28 000 человек в день). Стоимость проезда — 15 сентаво. Традиционно именно подъёмник Ласерда считается центром столицы штата Баия. Верхняя площадка подъёмника выходит к величественному дворцу Рио Бранко, бывшей резиденции губернатора штата, ныне Бразильскому музею. С верхней площадки открывается замечательный вид на Нижний город, залив Всех Святых, форт Санту-Антониу-да-Барра, рынок Модело, бывший когда-то одним из крупнейших невольничьих рынков побережья, мыс Умаита, Церковь Nosso Senhor do Bonfim, а также на остров Итапарика . От площадок подъёмника расходятся улицы как Верхнего, исторического, города, так и Нижнего, торгового. Подъёмник Ласерда неоднократно упоминается в произведениях Жоржи Амаду. История подъёмника Ласерда 1869 — начало строительства сооружения на месте ручного подъёмника иезуитов (Guindaste dos Padres). Осуществляется под руководством инженера Аугусто Фредерико де Ласерда, брата основателя акционерного общества городского транспорта Салвадора — Антонио Франсиско де Ласерда. При строительстве использовалась сталь, импортируемая из Великобритании. Декабрь 1873 — открытие подъёмника, оснащённого двумя гидравлическими лифтами; первоначально подъёмник получил имя Elevador do Parafuso. 1896 — подъёмник получает настоящее имя в честь своего строителя Аугусто Фредерико де Ласерда. 1906 — электрификация лифтов. 1930 — перестройка башни лифта в стиле ар-деко с добавлением ещё двух пассажирских кабин. Подъёмник приобретает свой нынешний вид. 1980-е годы — реконструкция несущих конструкций лифта. 1997 год — реконструкция электрических машин, оснащение электронной системой контроля. 2002 год — организована подсветка достопримечательности в ночное время. 2006 год — подъёмник Ласерда внесён в список художественного и исторического наследия Бразилии. 2016 год — во время эстафеты олимпийского огня в Салвадоре Жилсон Насименту спустился с подъёмника с олимпийским факелом в руках с использованием дюльфера. См. также Катаринахиссен Элевадор-ди-Санта-Жушта Асансёр Примечания Ссылки Национальный институт истории и искусства. Подъёмник Ласедрда (порт.) Подъёмник Ласерда Сальвадор, Нижний город Лифт Lacerda
Елеватор Ласерда

Елеватор Ласерда (порт. Elevador Lacerda) — пасажирський ліфт, пам'ятка міста Салвадор, Федеративна республіка Бразилія. Підйомник Ласерда з'єднує Верхнє місто (історичний центр Салвадора) з Нижнім — діловими та фінансовими районами. Конструктивно підйомник Ласерда складається з двох веж: одна з них несе чотири ліфтові шахти; інша, розташована вздовж схилу і, частково, в товщі гори, служить місцем розташування противаг. Загальна висота споруди — 72 метра. Підйомник включає в себе чотири ліфтові кабіни, розраховані на 32 пасажира кожна. Час підйому на висоту 50 метрів — близько 30 секунд. Підйомник, будучи засобом міського пасажирського транспорту міста Салвадор, перевозить до 900 000 людей на місяць (або в середньому 28 000 осіб в день). Вартість проїзду — 15 сентаво. Традиційно саме підйомник Ласерда вважається центром столиці штату Баїя. Верхній майданчик підйомника виходить до величного палацу Ріо Бранко, колишньої резиденції губернатора штату, нині Бразильського музею. З верхнього майданчика відкривається чудовий вид на Нижнє місто, затоку Всіх Святих, форт Санту-Антоніу-да-Барра, ринок Модело, колишній один з найбільших невільничих ринків узбережжя. Від майданчиків підйомника розходяться вулиці як Верхнього, історичного, міста, так і Нижнього, торгового. Підйомник Ласерда неодноразово згадується в творах Жоржі Амаду. Історія підйомника Ласерда 1869 — Початок будівництва споруди на місці ручного підйомника єзуїтів. Здійснюється під керівництвом інженера Аугусто Фредеріко де Ласерда, брата засновника акціонерного товариства міського транспорту Салвадора — Антоніо Франсіско де Ласерда. При будівництві використовується сталь, імпортована з Великої Британії. Грудень 1873 — Відкриття підйомника, оснащеного двома гідравлічними ліфтами; спочатку підйомник отримав ім'я Elevador do Parafuso. 1896 — Підйомник отримує справжнє ім'я на честь свого будівельника Аугусто Фредеріко де Ласерда. 1906 — Електрифікація ліфтів. 1930 — Перебудова вежі ліфта в стилі ар Деко з додаванням ще двох пасажирських кабін. Підйомник набуває свого нинішнього вигляду. 1980-ті роки — Реконструкція несучих конструкцій ліфта. 1997 — Реконструкція електричних машин, оснащення електронною системою контролю. 2002 — Організоване підсвічування пам'ятки в нічний час. 2006 — Підйомник Ласерда внесений до списку художньої та історичної спадщини Бразилії. Див. також Катарінахіссен Елевадор-ді-Санта-Жушта Асансьор Посилання Національний інститут історії та мистецтва. Підйомник Ласерда (порт.) [Архівовано 12 січня 2015 у Wayback Machine.] Підйомник Ласерда [Архівовано 12 січня 2015 у Wayback Machine.] Сальвадор, Нижнє місто [Архівовано 12 січня 2015 у Wayback Machine.] Ліфт Lacerda
Centre cultural

Un centre cultural o casa de cultura és un espai arquitectònic destinat a manifestacions culturals. Poden ser organitzacions públiques o privades, i promouen la cultura i les arts entre els seus habitants. Alguns centres culturals estan equipats amb biblioteques, i s'hi desenvolupen diversos tipus d'activitats, com ara exposicions, cinema, tallers, cursos, etcètera. Són de gran importància per a la preservació de la cultura local, especialment en comunitats mancades de teatres, cinemes o sales de concerts. A les grans ciutats també tenen el seu paper, ja que ajuden a mantenir activitats culturals amb grups de totes les edats i estrats socials i entre les comunitats autòctones i nouvingudes. En algunes ocasions estan ubicades en un edifici històric, com en el cas del CaixaForum, la Casa Àsia, i el Centre Cultural Tecla Sala. Alguns centres culturals dels Països Catalans són, per exemple: Centre de Cultura Contemporània de Barcelona CaixaForum, a Barcelona i Lleida Casa Àsia, a Barcelona Arts Santa Mònica, a Barcelona La Bonne, el Centre de Cultura de Dones Francesca Bonnemaison, a Barcelona Centre Cultural Metropolità Tecla Sala, a l'Hospitalet de Llobregat La Capsa, al Prat de Llobregat Centre Cultural La Mercè, a Girona Centre Ovidi Montllor, a Alcoi Centre Cultural la Beneficència, a València Roca Umbert Fàbrica de les Arts, a Granollers Vegeu també Centre cívic
Kulturcenter

Et kulturcenter eller et kulturhus er et samlingssted eller en bygning, hvor det foregår forskellige aktiviteter relateret til kultur. Et kulturcenter kan for eksempel indeholde teater, koncertsal, bibliotek og udstillinger. Større kulturcentre har ofte adskilte rum til forskellige aktiviteter, mens mindre kulturcentre ofte har et eller to rum med en scene. Et Kulturcenter ejes og drives ofte af det offentlige, og er typisk beliggende centralt i en kommune eller by. Kulturcentre kan også være foreningsejede eller være drevet af private. Eksterne henvisninger Den Store Danske - Kulturcenter
Kulturzentrum

Kulturzentrum ist ein Begriff für eine Versammlungsstätte in einem Gebäude, das Räumlichkeiten für Kultur, soziale Projekte und Gastronomie einer Gemeinde unter einem Dach vereint. Die bauliche Anlage besteht im Wesentlichen aus einem oder mehreren Sälen mit verschiedenartigen Nebenräumen. Beschreibung Kulturzentren werden entweder von der Kommune, einem gemeinnützigen Träger oder einem Verein betrieben und müssen meist kommunal gefördert werden, weil sie sich betriebswirtschaftlich nicht selbst tragen könnten. Der Begriff Bürgerzentrum bezeichnet oft das Gleiche. Er war in den 1970er und 1980er Jahren in westdeutschen klein- und mittelstädtischen Gemeinden als Bauform gebräuchlich. Gebäude mit vergleichbarer Funktion waren in der DDR die Kulturhäuser. In neuerer Zeit werden auch Gebäude zur Religionsausübung, wie Moscheen, mit kulturellen Nutzungen kombiniert (Islamisches Kulturzentrum). Überregional bekannte Kulturzentren Gasteig, München KOMM, Nürnberg Köpi, Berlin Kulturzentrum Reitschule, Bern Siehe auch Autonome Zentren und Alternative Kulturzentren Kunstzentrum Weblinks
Centro cultural

Se designa centro cultural o establecimiento de cultura, y en ocasiones centro cultural comunitario, al lugar en una comunidad destinado a mantener actividades que promueven la cultura entre sus habitantes. Algunos centros culturales​ tienen bibliotecas, talleres, cursos y otras actividades generalmente gratuitas o a precios accesibles para la comunidad. Este tipo de locales tienen una gran importancia para la preservación de la cultura local, sobre todo en comunidades rurales que carecen de teatros, cines o salas de conciertos. Aunque también en las grandes ciudades los centros culturales tienen importancia para mantener actividades culturales orientadas a grupos de todas las edades y estratos sociales. Un centro cultural o institución similar puede estar ubicado en un edificio histórico de una ciudad, como en el caso de la Casa de la Cultura de Buenos Aires, en Argentina, o puede ser grande con exposiciones artísticas a nivel internacional como el Centro Cultural Universitario en Zapopan, México y el Centro Cultural Palacio de La Moneda en Santiago de Chile. También puede pertenecer a una red de asociaciones culturales en el país, como es el caso de Ecuador, donde varias Casas de la Cultura en diferentes ciudades pertenecen a la Casa de la Cultura Ecuatoriana. En algunas ocasiones, una casa de la cultura puede también estar albergada en edificios pequeños, sobre todo en poblaciones o comunidades de menor tamaño. Véase también Centro cívico Centro social Referencias
Centre culturel

Un centre culturel (parfois appelé complexe culturel) est une institution et un lieu qui propose notamment une programmation de spectacles, des expositions, des conférences, mais aussi de l'animation socioculturelle à destination de la population locale ou de passage. Par pays Canada Le Québec compte parmi ses centres culturels les maisons de la culture de Montréal. Belgique En Région wallonne et à Bruxelles, les centres culturels sont nés dans la foulée des Maisons de la Culture et des MJC développées par André Malraux en France. Régis par un nouveau décret (1992, modifié en 1995 puis en 2013), les centres culturels ont pour missions la création artistique, la valorisation des patrimoines, l'éducation permanente, l'animation socioculturelle, l'aide aux associations locales, etc. Les centres culturels sont au nombre de plus de 110, dont : le Centre culturel de la Communauté française « Le Botanique », le Centre culturel européen « Les Halles de Schaerbeek », le Centre culturel régional de Charleroi « l'Eden », le Centre culturel régional transfrontalier « Le Manège.Mons » à Mons, 11 autres centres culturels régionaux (Ath, Arlon, Brabant wallon, Dinant, Huy, La Louvière, Marche-en-Famenne, Namur, Philippeville, Tournai, Verviers), et 100 centres culturels locaux, dont 11 à Bruxelles (Anderlecht, Berchem-Sainte-Agathe, Bruxelles-Laeken, Etterbeek, Evere, Schaerbeek, Ganshoren, Jette, Saint-Gilles, Watermael-Boitsfort, Woluwe-Saint-Lambert). Légèrement différent dans le concept de participation culturelle, le décret de 2001 de la Communauté flamande sur les Cultuurcentra met davantage l'accent sur la diffusion culturelle et la formation des animateurs sociocultuels. France Les associations culturelles en France promeuvent la création artistique, la valorisation des patrimoines, l'éducation permanente, l'animation socio-culturelle, l'aide aux associations locales. Dans certaines communes, il existe des centres culturels gérés par la municipalité. À l'étranger, les centres culturels français gérés par le ministère chargé des Affaires étrangères ont l'appellation d'institut français ou de centre franco-étranger. Les comités de l'Alliance française jouent également ce rôle et signent à cet effet des conventions avec les ambassades de France concernées. Autres pays L'Allemagne compte parmi ses centres culturels le Gasteig. Aux Pays-Bas, il y a l'ACU à Utrecht, le De Balie, le Glaspaleis, et l'OT301. En Amérique du Sud, le Centro Cultural Kirchner, à Buenos Aires, est le centre culture le plus grand d'Amérique latine. L'Équateur compte le Centro Cultural PUCE. Le Brésil possède son Centro Cultural Banco do Brasil basée dans plusieurs communes comme Rio de Janeiro. Le Vanuatu possède son Centre culturel de Vanuatu. Notes et références Liens externes Portail de l’éducation Portail de la culture Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Cultureel centrum

Een cultureel centrum of cultuurcentrum is een instelling of een accommodatie waar culturele manifestaties zich kunnen afspelen. Landen De invulling van het begrip kan wat variëren per land: Cultuurcentrum Brussel - de overkoepelende organisatie van de 22 gemeenschapscentra in het Brussels Hoofdstedelijk Gewest Cultuurcentrum (Vlaanderen) - een gemeentelijke instelling, erkend en gesubsidieerd door de Vlaamse overheid, waarbinnen manifestaties op kunst-, muziek- en cultuurgebied zich kunnen afspelen. Cultureel centrum (Nederland) - een ruimte of accommodatie waarbinnen manifestaties op kunst- muziek- en cultuurgebied zich kunnen afspelen Cultureel centrum (Rusland), een gebouw in de Sovjet-Unie en andere (van oorsprong) socialistische staten voor culturele en politieke activiteiten
Centro cultural

Um centro cultural é um espaço arquitetônico destinado à apresentação de manifestações culturais das mais diversas modalidades. Centros culturais Brasil Caixa Cultural Cemitério dos Pretos Novos Centro Cultural do Banco do Brasil Centro Cultural dos Correios Centro Cultural José Bonifácio Centro Cultural Oscar Niemeyer Centro Cultural São Paulo Centro Dragão do Mar de Arte e Cultura Paço da Liberdade Centro Cultural Mirador Paço Imperial Palácio das Artes Praça das Artes Santander Cultural Equador Centro Cultural da Pontifícia Universidade Católica do Equador França Centro Georges Pompidou Portugal Centro Cultural de Belém Museu da Eletricidade Centro Cultural Vila Flor, em Guimarães Centro Cultural John dos Passos, na ilha da Madeira
Barreirinhas Airport

Barreirinhas Lençóis Maranhenses Regional Airport (IATA: BRB, ICAO: SSRS) is the airport serving Barreirinhas, Brazil. It is operated by GRU Airport. History The airport was commissioned on November 19, 2021 as a replacement to an older facility which was then closed. Previously operated by Esaero, on November 27, 2025 GRU Airport won the concession to operate the airport. The airport is the main base for panoramic flights of the Lençóis Maranhenses National Park. Airlines and destinations No scheduled flights operate at this airport. Access The airport is located 3 km (2 mi) from downtown Barreirinhas. Gallery See also List of airports in Brazil References External links "Airport information for SBRR". DAFIF. October 2006 – via Great Circle Mapper. "Current weather for SBRR". NOAA/NWS. Accident history for BRB at Aviation Safety Network
Aéroport de Barreirinhas

L'aéroport de Barreirinhas (code IATA : BRB • code OACI : SSRS) est l'aéroport de Barreirinhas au Brésil. Historique L'aéroport est dédié à l'aviation générale. Compagnies aériennes et destinations Pas de vols réguliers à partir de cet aéroport. Accès L'aéroport est situé à 1 km du centre-ville de Barreirinhas. Développements futurs Une nouvelle piste est en cours de construction. Voir aussi Liste des aéroports du Brésil Références Liens externes World Aero Data Informations sur l'aéroport pour SBRR. Source: DAFIF La météo actuelle pour SBRR par la NOAA NWS Accident de l'histoire de la BRB sur Aviation Safety Network Portail du Brésil Portail de l’aéronautique