NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estadio Olímpico Pedro Ludovico Teixeira

El Estadio Olímpico Pedro Ludovico Teixeira, también conocido como Estadio Olímpico es un estadio de fútbol localizado en la ciudad de Goiânia, estado de Goiás, Brasil. El estadio inaugurado en 1941 debe su nombre al fundador de la capital goiana Pedro Ludovico Teixeira.​ El estadio remodelado entre 2015 y 2016​ posee actualmente una capacidad para 13 500 personas, alberga al club Goiânia Esporte Clube y albergó provisoriamente al Atlético Goianiense desde 2016 a 2020, ambos clubes disputan el Campeonato Goiano. El 3 de junio de 2019 fue elegido una de las sedes de la Copa Mundial de Fútbol Sub-17 de 2019 que se realizó en Brasil.​ El 2 de junio de 2021 se anunció oficialmente que el estadio sería una de las sedes que albergarían la Copa América 2021, el anuncio fue hecho por el presidente de Brasil, Jair Bolsonaro.​ Eventos Copa América 2021 El estadio albergó siete partidos de la Copa América 2021.​ Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Brasil Estadio Serra Dourada Referencias Enlaces externos worldstadiums.com - Estádio Olímpico Pedro Ludovico Teixeira
Stade olympique Pedro Ludovico Teixeira

Le Stade olympique Pedro Ludovico Teixeira (en portugais : Estádio Olímpico Pedro Ludovico Teixeira) est un stade omnisports brésilien (servant principalement pour le football) situé dans la ville de Goiânia, dans l'État du Goiás. Le stade, doté de 13 500 places et inauguré en 1941, sert d'enceinte à domicile aux équipes de football du Goiânia Esporte Clube et de l'Atlético Clube Goianiense. Il porte le nom de Pedro Ludovico Teixeira, fondateur de la ville de Goiânia. Histoire Les travaux du premier grand de la ville débutent le 9 février 1940, pour s'achever un an plus tard. Il est inauguré le 3 septembre 1941 lors d'une victoire 2-0 des locaux du Goiânia EC sur l'América Mineiro. En 1987, avec l'accident nucléaire de Goiânia, le stade est utilisé comme abri pour les personnes contaminées, qui ont vu leurs maisons démolies et leurs objets du quotidien confisqués. De nombreuses personnes ont subi des tests pour déterminer leur niveau de radioactivité dans le stade. Le stade est rénové entre 2015 et 2016 pour un coût de 95 millions de reaies. Il fait partie des stades retenus pour accueillir la Coupe du monde des moins de 17 ans 2019. Il accueille également des matchs de la Copa América 2021. Événements Coupe du monde -17 ans 2019 (10 matchs). Copa América 2021 Galerie Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail du Goiás
Stadio olimpico Pedro Ludovico Teixeira

Lo stadio olimpico Pedro Ludovico Teixeira (in portoghese Estádio Olímpico Pedro Ludovico Teixeira) è uno stadio della città di Goiânia (Goiás, Brasile). Fin dalla sua inaugurazione nel 1941, è l'impianto di casa del Goiânia. Con una capacità di 13 500 posti, è stato tra gli impianti che hanno ospitato il mondiale U-17 2019, mentre nel 2021 ha ospitato alcune gare della Copa América, originariamente prevista in Argentina e Colombia, e successivamente spostata in Brasile. Storia I lavori di costruzione dello stadio iniziarono nel 1940 e si conclusero dopo un anno. Lo stadio prende il nome di Pedro Ludovico Teixeira, fondatore della capitale del Goiás e benefattore del club di casa, conosciuto all'epoca della fondazione come il club dei dipendenti pubblici. Nel 1987 la città di Goiânia fu protagonista di un grave incidente nucleare a seguito di una contaminazione da cesio-137. In un primo momento lo stadio olimpico fu utilizzato come centro di accoglienza per le persone sfollate, successivamente invece viene impiegato per allestire un centro medico in cui effettuare i necessari controlli sulla popolazione. Nell'estate 2006 l'impianto fu chiuso al pubblico per iniziare i lavori di ristrutturazione, conclusi solo 10 anni dopo a causa di alcune controversie giudiziarie. Incontri internazionali Copa América 2021 Note Collegamenti esterni (PT) Estrutura, su goiania.esp.br. URL consultato il 6 giugno 2021 (archiviato dall'url originale il 5 giugno 2021).
Estádio Olímpico Pedro Ludovico

Het Estádio Olímpico Pedro Ludovico is een multifunctioneel stadion in Goiânia, een stad in Brazilië. In het stadion is plaats voor 13.500 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1941 en werd tussen 2009 en 2010 gerenoveerd. Gebruik Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Goiânia EC maakt gebruik van dit stadion. In 2019 werd het stadion gebruikt voor het Wereldkampioenschap voetbal onder 17. Op dat toernooi waren er zes groepswedstrijden, twee achtste finales en twee kwartfinales.
Олімпійський стадіон Педро Лудовіко Тейшейри

Олімпійський стадіон Педро Лудовіко Тейшейри (порт. Estádio Olímpico Pedro Ludovico Teixeira) — футбольний стадіон з біговими доріжками у бразильському місті Гоянія, столиці штату Гояс, відкритий в 1941 році. Він вміщує 13 500 глядачів і є рідним майданчиком футбольного клубу «Гоянія». Стадіон названий на честь засновника міста, багаторічного губернатора штату Гояс та одного з ініціаторів будівництва стадіону Педро Лудовіко Тейшейри (1891—1979) Історія Будівництво стадіону почалося 9 лютого 1940 року і через півтора року, 3 вересня 1941 року арена була відкрита футбольним матчем між «Гоянією» та «Америкою Мінейро» (2:0). Рекордна відвідуваність стадіону, 24 806 відвідувачів, була зафіксована 4 листопада 1973 року на грі «Гояса» проти «Палмейрасв» з Сан-Паулу, яка закінчилось поразкою господарів 0:1. У 1987 році після радіологічної аварії в Гоянії стадіон був використаний як притулок для заражених людей, у яких були зруйновані будинки та вилучені предмети. Багато людей пройшли тести для визначення рівня їх радіоактивності на цьому етапі. На початку ХХІ сторіччя стадіон був капітально реконструйований і відкритий 27 вересня 2016 року грою між «Атлетіко Гояніенсе» та «Жовїнвілем» (1:1). На стадіоні пройшли матчі юнацького чемпіонату світу з футболу, який проходив у Бразилії з жовтня по листопад 2019 року, а також Кубка Америки 2021 року. Примітки Посилання Стадіон на вебсайті ФІФА до чемпіонату світу U-17 2019 [Архівовано 10 червня 2021 у Wayback Machine.] Профіль на europlan-online.de [Архівовано 10 червня 2021 у Wayback Machine.] Профіль на worldstadiums.com [Архівовано 30 липня 2020 у Wayback Machine.] Профіль на worldofstadiums.com [Архівовано 11 червня 2021 у Wayback Machine.]
Stade Zequinha Roriz

Le Stade Zequinha Roriz (en portugais : Estádio Zequinha Roriz), également connu sous le nom de Stade José Roriz Aguiar (en portugais : Estádio José Roriz Aguiar) et également surnommé Serra do Lago, est un stade de football brésilien situé dans la ville de Luziânia, dans l'État du Goiás. Le stade, doté de 21 564 places et inauguré en 1992, sert d'enceinte à domicile à l'équipe de football de l'Associação Atlética Luziânia. Le stade porte le nom de Zequinha Roriz, ancien maire de la ville de Luziânia ayant participé à l'inauguration du stade. Histoire Le stade (conçu par l'architecte Fábio Areias de Polígono Engenharia et bâti par l'entreprise Construções Ltda) ouvre ses portes en 1992. Il est inauguré devant 6 755 spectateurs le 13 décembre 1992 lors d'une victoire 1-0 des locaux du AA Luziânia sur Botafogo (le premier but au stade étant inscrit par Rogerinho, joueur du AA Luziânia). Le département des sports et du tourisme de Luziânia a organisé un concours pour choisir le surnom du stade. 700 personnes ont voté, dont 170 pour le surnom de Serra do Lago. Installations Le stade a une capacité de 21 564 spectateurs, dont 13 212 dans les gradins (la tribune d'honneur a une capacité de 377 sièges et est entièrement couverte). Au total, il y a huit vestiaires, quatre pour les clubs, un pour les arbitres, un pour les ramasseurs de balle, un pour le service médical et un pour l'entrepôt et les vêtements (le tout avec un parking privé). En plus d'un grand espace pour les billetteries, des toilettes, des cafétérias et des cabines de radio et de télévision, le stade dispose d'un parking pour 1 300 véhicules. Événements Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du Goiás
Estádio Zequinha Roriz

Het Estádio Zequinha Roriz is een multifunctioneel stadion in Luziânia, een stad in Brazilië. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub AA Luziânia maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 21.564 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1992. Het stadion heeft als bijnaam 'Serra do Lago'.
Федеральный университет Мату-Гросу-ду-Сул

Федеральный университет Мату-Гросу-ду-Сул (порт. Universidade Federal de Mato Grosso do Sul, UFMS) — государственный университет, расположенный в штате Мату-Гросу-ду-Сул в Бразилии. Помимо главного кампуса в Кампу-Гранди (столица штата), вуз располагает девятью кампусами в следующих городах внутри штата: Акидауана, Шападан-ду-Сул, Корумба, Кошин, Навираи, Нова-Андрадина, Парнаиба, Понта-Поран и Трес-Лагоас. История История Федерального университета Мату-Гросу-ду-Сул начинается в 1962 году с основания Университета фармации и одонтологии в Кампу-Гранди, который в то время входил в состав штата Мату-Гросу. Кроме того, в 1960-е годы бразильская военная диктатура планировала финансировать федеральные университеты в столице каждого штата. Однако население южной части Мату-Гросу не имело бы к ним доступа, что способствовало усилению сепаратистского движения и побудило бывшего губернатора штата Педру Педроссиана начать планирование создания Государственного университета Мату-Гросу в Кампу-Гранди. Тем временем в 1966 году Университет фармации и одонтологии стал Институтом биологических наук Кампу-Гранди, добавив в свою программу курс медицины. В 1967 году администрация штата Мату-Гросу основала Институт гуманитарных наук и современных языков в Трес-Лагоасе и Высший педагогический институт в Корумбе. В 1969 году наконец был создан Государственный университет Мату-Гросу. Это новое учреждение вобрало в себя все вышеперечисленные институты и расширило сферу своего влияния в 1970 году на города Акидауана и Дорадус с созданием двух педагогических центров. Официально создание Государственного университета Мату-Гросу было оформлено 4 ноября 1970 года. В 1977 году штат Мату-Гросу был разделён на два бывшим президентом Эрнесту Гайзелем. В результате Государственный университет Мату-Гросу оказался преимущественно расположен в городах, отошедших к новому штату Мату-Гросу-ду-Сул. Чтобы решить эту проблему, федеральное правительство учредило Федеральный университет Мату-Гросу-ду-Сул с главным кампусом в Кампу-Гранди, столице нового штата. Таким образом, Федеральный университет Мату-Гросу-ду-Сул в его современном виде был официально создан в 1979 году законом № 6.674, подписанным бывшим президентом Жуаном Фигейреду. Кампусы Университет имеет девять кампусов, расположенных в городах Кампу-Гранди, Акидауана, Корумба, Кошин, Навираи, Нова-Андрадина, Парнаиба, Понта-Поран и Трес-Лагоас. Кампус, расположенный в городе Кампу-Гранди, столице штата Мату-Гросу-ду-Сул, является главной административной штаб-квартирой университета. Здесь также есть собственная университетская больница и два спортивных стадиона. Кампус, расположенный в городе Дорадус, был отделён от Федерального университета Мату-Гросу-ду-Сул в 2006 году, в результате чего образовался самостоятельный университет — Федеральный университет Гранд-Дорадуса (закон № 11.153). Примечания
Isla de Paranoá

La Isla de Paranoá (en portugués: Ilha do Paranoá​) es la mayor de las tres islas ubicadas en el lago Paranoá en Brasilia, Distrito Federal de Brasil. Posee aproximadamente 1,54 hectáreas de superficie, estando situada cerca de la carretera ML 4 y al norte del lago Paranoá que fue declarado como la "Reserva Ecológica del Lago Paranoá". Las otras dos islas en el lago son Isla de Retiro (Ilha do Retiro) y la isla de los clubes (Ilha dos Clubes). Véase también Geografía de Brasil Geografía de América Referencias
Ilha do Paranoá

A Ilha do Paranoá é uma das três ilhas do Lago Paranoá, em Brasília, sendo maior que as outras duas, as Ilhas do Retiro e dos Clubes. As três foram formadas por picos que não desapareceram durante a subida das águas do lago artificial em 1959. Está localizada próxima da ML 4 do Lago Norte. Tem aproximadamente 1,54 hectares, medindo 110 metros na maior largura, e 140 metros no maior comprimento. A ilha tem poucas praias para banho, tendo grandes rochas na orla nordeste e barrancos altos na maior parte do restante da orla. Até os anos 1990, era possível chegar a pé ou de carro até ela, devido a altura da água que separava a ilha da cidade ser de apenas quarenta centímetros e a distância ser entre dez e vinte metros. A Associação Pró Lago Norte, com autorização do governo distrital, aprofundou o canal a pedido dos moradores da região em 1994, incomodados com as festas que aconteciam no local devido ao fácil acesso. Depois disso, a ilha passou a ser frequentada apenas por pescadores, que não geram tantos danos ambientais. Essa necessidade de intervenção e a própria intervenção foram fatores que levaram a ilha, junto das outras duas, a ser declarada Reserva Ecológica pela lei distrital nº 1612 de 1997. Por seu isolamento, a ilha se recuperou, tendo sido registrada nela mais de dezesseis espécies vegetais, como o ipê amarelo, o chapéu-de-couro, o pau-santo, a carne-de-vaca, o pau-terra, a paineira do cerrado e dois tipos de palmeiras. Referências
Ginásio Aecim Tocantins

Ginásio Aecim Tocantins is an indoor sporting arena located in Cuiabá, Brazil. The capacity of the arena is 11,000 spectators. It hosts indoor sporting events such as basketball, concerts, futsal, handball, judo, table tennis and volleyball. It is used mostly for volleyball matches. See also List of indoor arenas in Brazil References External links Stadium information Archived 2011-06-05 at the Wayback Machine
Ginásio Aecim Tocantins

O Ginásio Aecim Tocantins é um ginásio poliesportivo situado na cidade de Cuiabá, Mato Grosso. Foi inaugurado em 31 de maio de 2007 e possui capacidade para 12,6 mil pessoas, refeitório para 132 pessoas, auditório com 70 lugares, alojamento com 220 leitos, 11 cabines de imprensa, salas administrativas, tribuna de honra e quadra poliesportiva oficial, atendendo as modalidades de futsal, voleibol, handebol, basquetebol, podendo também ser utilizado para a realização de torneios de artes marciais, espetáculos de dança, teatro e eventos culturais. O ginásio já sediou a Copa América de Voleibol de 2008 e sediou também a Copa América de Basquetebol Feminino de 2009 que serve como torneio classificatório para o Campeonato Mundial de Basquetebol Feminino de 2010 que aconteceu na República Tcheca e que teve o Brasil como campeão. O ginásio pertence ao complexo esportivo do Estádio José Fragelli, a atual Arena Pantanal. Principais eventos esportivos sediados 1st Brazil International Wushu Championships (24 a 28 de Julho), em 2013 Copa América de Voleibol, em 2008 Copa América de Basquetebol Feminino, em 2009 20° Campeonato Brasileiro de Kung Fu Wushu, em 2009 Campeonato Sul-Americano de Voleibol Masculino de 2011 Abertura das Olimpíadas Escolares Cuiabá 2012 Referências Ligações externas SEEL-MT
Embaixada da Coreia do Sul em Brasília

A Embaixada da Coreia do Sul em Brasília (em coreano: 주 브라질 대한민국 대사관) é a principal missão diplomática sul-coreana no Brasil. Está localizada em SEN 801, Lote 14, no Setor de Embaixadas Norte, na Asa Norte. O atual embaixador é Chan-woo Kim. Além da embaixada na capital, a Coreia do Sul mantém cinco consulados no Brasil. História As relações bilaterais entre Coreia do Sul e Brasil inciaram-se no ano de 1959. Em 1962, a Coreia do Sul abriu sua primeira embaixada na América Latina, na cidade do Rio de Janeiro (RJ). No ano de 1965, o Brasil abriu um embaixada, na capital sul-coreana, Seul. A embaixada sul-coreana em Brasília foi aberta em 1973. Seu projeto foi de Chang Sik Han, que utilizou da arquitetura nativa do país, com destaque para o portão de entrada com forma arquitetônica tipicamente sul-coreana. A embaixada realiza as funções protocolares relacionadas aos sul-coreanos no Brasil, em visita ao país ou a brasileiros que pretendem visitar ou morar no país asiático - cerca de mil brasileiros vivem na Coreia do Sul. Além disso, a Coreia do Sul também possui um consulado-geral na cidade de São Paulo e consulados em Belo Horizonte (MG), Curitiba (PR), Manaus (AM) e Salvador (BA). No ano de 2018, fundou o Instituto Rei Sejong na Universidade de Brasília (UnB), com o intuito de difundir a língua coreana e a cultura sul-coreana na universidade e na sociedade brasileira. A embaixada também oferece bolsas de estudos para estudantes brasileiros em instituições universitárias do país. Anualmente, o instituto comemora o Dia da Fundação da Coreia em 3 de outubro, com festas, músicas, apresentações e danças sul-coreanas. Atualmente, o embaixador da Coreia da Sul em Brasília é Chan-woo Kim. Seu antecessor foi Lee Jeong-gwan. Embaixadores Esta é a lista de embaixadores da Coreia do Sul no Brasil: Ver também Missões diplomáticas da Coreia do Sul Relações entre Brasil e Coreia do Sul Embaixada do Brasil em Seul Referências Ligações externas «Página oficial» (em coreano e português) Embaixada da Coreia do Sul no Instagram Embaixada da República da Coreia no YouTube
Goiânia Arena

The Goiânia Arena is an indoor sporting multipurpose arena used mostly for volleyball that is located in Goiânia, Brazil. The capacity of the arena is 15,000 spectators for concerts and 11,333 for sports. The arena hosts concerts and indoor sporting events, such as volleyball, basketball, and UFC. History Goiânia Arena opened in 2002. The arena hosted a number of senior Brazilian national basketball team games, during their drive to qualify for the 2019 FIBA World Cup. The UFC also held an event here on May 30th 2015. See also List of indoor arenas in Brazil References External links Official website Arena information Archived 2009-02-03 at the Wayback Machine
Goiânia Arena

O Goiânia Arena, também chamado de Ginásio Valério Luiz de Oliveira, é um ginásio poliesportivo e arena multiuso brasileira, localizado em Goiânia, Goiás. Situa-se em próximo à BR-153. Com capacidade para 11.333 pessoas sentadas, possui quadra para a prática de esportes, mas vem sendo mais comumente utilizado para shows e eventos. Seu espaço permite a realização dos mais diversos tipos de eventos, desde esportivos a shows artísticos e culturais, feiras, colações de grau, congressos, convenções e festas realizadas no estado de Goiás. História O Goiânia Arena foi construído em meados de 1998 como parte do desenvolvimento do Jardim Goiás, um dos bairros da região sul de Goiânia, que já era alvo de múltiplas ações e investimentos para o seu desenvolvimento desde sua fundação em 1950. A inauguração se deu em 2002. Em 2015, o nome do ginásio passou a homenagear o jornalista esportivo Valério Luiz de Oliveira, morto em 2012. Ao longo da história, o Goiânia Arena foi destinado principalmente para shows e eventos de artistas nacionalmente notórios. Quando as proporções de shows e eventos são maiores, como artistas internacionais, os eventos ocorrem no Estádio Serra Dourada. Apesar disso, nomes como Elton John e Bonnie Tyler já se apresentaram no local. No aspecto esportivo, o Goiânia Arena já recebeu jogos da Liga das Nações de Vôlei Masculino (VNL) e eliminatórias da Copa do Mundo de Basquetebol Masculino. O Goiânia Arena também foi o local escolhido para o velório de artistas notáveis, como Cristiano Araújo, morto em 2015, e Marília Mendonça, em 2021. O velório de Marília recebeu um público de 100 mil pessoas. Referências
ГЕС Batalha

ГЕС Batalha — гідроелектростанція на сході Бразилії на межі штатів Гояс та Мінас-Жерайс. Знаходячись перед ГЕС Serra do Facão, становить верхній ступінь каскаду на річці Сан-Маркос (права притока Парани, точніше її верхньої течії Паранаїби). Річку перекрили греблею висотою 50 метрів, котра утворила водосховище з площею поверхні до 138 км2 (операційний рівень, при максимальному заповненні показник збільшуватиметься до 146 км2). Воно має об'єм 1782 млн м3 (корисний об'єм 1352 млн м3) та припустиме коливання рівня між позначками 785 та 800 метрів НРМ (максимальний рівень на випадок повені становить 801 метр НРМ). Накопичення ресурсу у сховищі дасть змогу збільшити виробіток на всіх розташованих нижче гідроелектростанціях басейну Парани. Крім того, вода буде використовуватися з метою іригації. Пригреблевий машинний зал обладнано двома турбінами типу Каплан потужністю по 26,87 МВт, які працюють при напорі у 36,9 метра. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 138 кВ. Примітки
ГЕС Касу

ГЕС Касу (порт. UHE Caçu) — гідроелектростанція на сході Бразилії у штаті Гояс. Знаходячись між малою ГЕС Jatai (30 МВт, вище по течії) та ГЕС Барра-дус-Кокейрус, входить до складу каскаду на Ріо-Кларо (права притока Парани, що впадає до її верхньої течії Паранаїби між ГЕС Сан-Сіман та Ілля-Солтейра). У межах проекту річку перекрили земляною греблею висотою 34 метри. Пригреблевий машинний зал обладнали двома турбінами типу Каплан загальною потужністю 65 МВт, які працюють при напорі у 26,9 метра. Видача продукції відбувається за допомогою ЛЕП, розрахованої на роботу під напругою 138 кВ. Примітки
ГЕС Понте-де-Педра

ГЕС Понте-де-Педра (порт. Usina Hidrelétrica Ponte de Pedra) — гідроелектростанція на півдні Бразилії на межі штатів Мату-Гросу-ду-Сул та Мату-Гросу (дериваційна система та машинний зал розташовані в останньому). Використовує ресурс Ріо-Коррентес, лівої притоки Rio-Piquiri, котра, своєю чергою, впадає зліва у Rio Sao Lourenco, що є лівою притокою Парагваю. У межах проєкту річку перекрили земляною греблею висотою 35 метрів та довжиною 1470 метрів. Вона утримує водосховище з площею поверхні 14,5 км2 та об'ємом 111 млн м3 (корисний об'єм 35 млн м3). Зі сховища по правобережжю проклали дериваційний канал довжиною 10 км, який подає ресурс до підземного машинного залу. Останній обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 58,7 МВт, що при напорі 243,3 метра забезпечують виробництво 1,15 млрд кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається у річку по відвідному тунелю за 2,7 км від району розташування залу. Під час спорудження ГЕС виконали поверхневу екскавацію 3,8 млн м3 (у тому числі 1,2 млн м3 скельних порід) та підземну вибірку 310 тис. м3, а споруди станції потребували 234 тис. м3 бетону. Примітки
Usina Hidrelétrica Dardanelos

A Usina Hidrelétrica Dardanelos é uma usina hidrelétrica no Rio Aripuanã, no município homônimo, estado de Mato Grosso. A capacidade elétrica instalada total é de 261 MW sendo composta por 4 unidades de 58 MW e 1 unidade de 29 MW, enquanto criou um reservatório de 0,24 km², possuindo a melhor relação entre área inundada e quantidade de energia produzida entre as usinas do Brasil. A usina recebeu investimentos de cerca de 745 milhões de reais, sendo responsabilidade do consórcio Energética Águas da Pedra formada pelo Grupo Neoenergia (51%), Eletronorte (24,5%) e Chesf (24,5%). História O processo de viabilidade ambiental foi iniciado em 2003 pela Eletronorte, o leilão de aproveitamento hidrelétrico foi realizado em 10 de outubro de 2006 tendo como vencedor o consórcio formado pelas empresas da SPE Energética Águas da Pedra. Em 3 de maio de 2007 a usina recebeu a licença de instalação iniciando as atividades de construção. Em janeiro de 2008 as obras são paralisadas pela Justiça de Aripuanã acatando o pedido do Ministério Público Estadual, mas as obras são retomadas em julho do mesmo ano. Em 27 de maio de 2010 a usina recebe a licença de operação e em 25 de julho do mesmo ano 300 índios de 11 etnias ocupam o canteiro de obras e mantêm 200 funcionários reféns. A operação comercial iniciou-se no dia 20 de agosto de 2011. Ver também Lista de usinas hidrelétricas do Brasil Referências