NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Дарданелос

ГЕС Дарданелос — гідроелектростанція в Бразилії на півночі штату Мату-Гросу. Використовує ресурс річки Аріпуана, що впадає праворуч в Мадейру, котра є найбільшою правою притокою Амазонки та другою за довжиною річкою у Південній Америці. Для спорудження ГЕС обрали район однойменного водоспаду, обрис якого повторила збудована по верхньому краю вигнута бетонна гравітаційна гребля заввишки 6,5 метра й завдовжки 900 метрів. Праворуч і ліворуч від неї простягаються земляні дамби висотою до 5 метрів та довжиною 270 та 300 метрів відповідно. Ці споруди практично не утворюють водосховища — площа пов'язаної зі станцією водойми визначається як 0,24 км2 (зі збільшенням у випадку повені до 3,76 км2) при об'ємі всього 0,12 млн м3. Коливання рівня поверхні внаслідок операційної діяльності не передбачене, втім, під час повені цей показник може зростати з 213,5 до 215,3 метра НРМ. Рівень води у нижньому б'єфі також запроектований як стабільний — 114,3 метра НРМ, хоча можливе його епізодичне підняття на 10 метрів. Від сховища по висотах лівобережжя прокладено підвідний канал довжиною 0,7 км, шириною від 43 (по дну) до 70 (по поверхні) метрів та перетином 350 м2. Він переходить у п'ять напірних водоводів довжиною по 0,43 км, чотири з яких мають діаметр 4,2 метра та один 3,2 метра. У випадку критичної нестачі води в річці у посушливий сезон її забір для потреб енергетики припиняється задля підтримання мінімальної течії через район водоспаду. Остання визначена на рівні 21 м3/сек, що значно менше навіть від витрат через найменш потужну турбіну ГЕС, тоді як номінальне споживання всіх гідроагрегатів перевищує 300 м3/сек. Машинний зал обладнали п'ятьма турбінами типу Френсіс, одна з яких має потужність 29,6 МВт, тоді як інші видають по 58,9 МВт. При напорі у 95,6 метра вони забезпечують річне виробництво на рівні 1139 млн кВт-год електроенергії. Відпрацьована вода повертається у річку по відвідному каналу довжиною 0,8 км. Під час спорудження ГЕС здійснили екскавацію 2,1 млн м3 (в тому числі 1,1 млн м3 скельних порід), використали 120 тис. м3 бетону та 3 тис. тонн сталі. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Проект реалізували через компанію Energética Águas da Pedra S/A, яка належить Neoenergia (51 %), Eletrobras Eletronorte (24,5 %) та Eletrobras Chesf (24,5 %). Примітки
Museu Histórico de Cáceres

O Museu Histórico de Cáceres é uma instituição cultural do município brasileiro de Cáceres, cujo acervo é composto atualmente por livros, fotografias, roupas, itens arqueológicos e geológicos, documentos e objetos históricos que marcaram a colonização da cidade. O museu foi criado no contexto do bicentenário da cidade, no ano de 1978, por estímulo da professora Emilia Darcy Cuyabano, que doou muitas das peças e documentos, hoje salvaguardados pelo museu. Prédio do museu O prédio do museu é um dos prédios tombados da cidade. Referências
Brasília Planetarium

The Brasília Planetarium Luiz Cruls (Portuguese: Planetário de Brasília Luiz Cruls, lit. 'Planetarium of Brasília Luiz Cruls'), colloquially known as the Brasília Planetarium or the Planetarium of Brasília, is a planetarium located in Brasília, in the Federal District. Inaugurated on 15 March 1974, it was designed by architect Sérgio Bernandes using a Brutalist style. It is part of the Monumental Axis' Cultural Diffusion Sector (Portuguese: Setor de Difusão Cultural), being located between the Brasília TV Tower, the Ulysses Guimarães Convention Center, and near the Estádio Nacional Mané Garrincha and the Brasília Choro Club. The Planetarium is part of the Brazilian Association of Planetariums. History The Brasília Planetarium was initially inaugurated in March 1974, being designed by Sérgio Bernandes. In 2006, it was closed for refurbishing due to several structural problems, which lasted until 2013. It was reopened following construction work on 11 December 2013. Characteristics The planetarium was designed by architect Sérgio Bernandes, with a Brutalist architectural style, having bare concrete and a geometric shape resembling a flying saucer. Its center is formed by two semi-spherical domes, one inside the other, surrounded by sixteen identical volumes separated from each other by radial strips one meter thick, forming a hexadecagon with concave sides. These volumes form sixteen faces, which represent the sixteen cardinal points of the compass rose. Gallery See also List of planetariums Planetarium Monumental Axis References External links Associação Brasileira de Planetários WPD (Worldwide Planetariums Database)
Vodní elektrárna Ilha Solteira

Vodní elektrárna Ilha de Solteira (portugalsky Usina Hidrelétrica Ilha de Solteira) je vodní dílo na řece Paraná v Brazílii. Instalovaným výkonem patří mezi největší vodní elektrárny v zemi i ve světě. Všeobecné informace Paraná vzniká soutokem řek Paranaiba a Rio Grande, které přitékají do přehradní nádrže. Veletok Paraná tak vzniká v objemu této nádrže. Přehradní těleso sestává z pravobřežní zemní sypané části o délce 3 400 m a výšce 73 m, centrální gravitační betonové části o délce 975 m a výšce 78 m a levobřežní sypné části o výšce 73 m a délce 1230 m. Celková délka přehradního systému je 5 605 metrů. Přelivová část o 19 polích umožňuje převod 38 000 m3/s. Ve strojovně pracuje 20 Francisových turbín o sestavě 11 x 170 MW, 5 x 174 MW a 4× 176 MW. Celkový výkon elektrárny je 3 444 MW. Turbíny pracují na optimálním spádu 41,5 metrů. Přehradní nádrž o rozloze 1 195 km2 a pracovním objemu 21,2 km3 je spojena 9,6 km dlouhým a 70 m širokým kanálem s přehradní nádrží elektrárny Tres Irmaos na řece Tiete, která se do Paraná vlévá níže pod hrází. Systém tak umožňuje převést velké vody východního povodí s odtokem ze západních oblastí. Pracovní spodní hladinou je horní hladina elektrárny Jupiá. Dlouhodobá roční výroba je 17,9 miliard kWh, spolu s elektrárnou Tres Irmaos 20,5 miliard kWh. Stavba byla zahájena v roce 1967, první agregáty byly spuštěny v roce 1973. Vodní dopravu umožňuje dvoukomorový jednocestný systém na přehradě Tres Irmaos. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní elektrárna Ilha Solteira na Wikimedia Commons Literatura Linsley R.K.: Applied hydrology, 759 str. McGraw-Hill, 1968 Paul R.Josephson, Industrialized Nature, Island Press Washington, 2002 ISBN 1-55963-777-3 Související články Kaskáda na řece Paraná Seznam největších vodních elektráren
Ilha-Solteira-Stausee

Ilha Solteira ist das drittgrößte Wasserkraftwerk in Brasilien und wird vom Stromversorger CESP betrieben. Es steht am Rio Paraná zwischen den Städten Ilha Solteira (im Bundesstaat São Paulo) und Selvíria (in Mato Grosso do Sul). Der Rio Paranaíba und der Rio Grande münden in den Stausee und vereinigen sich darin zum Paraná. In Brasilien gibt es nur zwei Wasserkraftwerke mit größerer Leistung: Itaipú und Tucuruí. Weltweit liegt Ilha Solteira unter den leistungsstärksten 20 Wasserkraftwerken. Die installierte Leistung beträgt 3444 MW, die aus 20 Francis-Turbinen gewonnen werden. Andere Quellen sprechen von 3230 oder 3504 MW. Der Stausee ist 1195 km² groß und enthält maximal 21.166 Millionen Kubikmeter. Er wird durch ein Absperrbauwerk aufgestaut, das aus einer Kombination eines Staudamms von 3400 m und einer Gewichtsstaumauer von 975 m Länge besteht. Die Gesamtlänge wird in verschiedenen Quellen mit 5605 oder 6185 m angegeben. Die Stauanlage Ilha Solteira ist über den 9600 m langen Kanal Pereira Barreto mit dem Wasserkraftwerk Três Irmãos verbunden. Der Jupiá-Stausee mit dem Wasserkraftwerk Souza Dias liegt abstrom. Siehe auch Liste der größten Talsperren der Erde Liste der größten Stauseen der Erde Liste der größten Wasserkraftwerke der Erde Liste von Talsperren der Welt Weblinks Usina Hidrelétrica Ilha Solteira im Webarchiv Kraftwerk Ilha Solteira (portugiesisch) Einzelnachweise
Ilha Solteira Dam

The Ilha Solteira Dam is an embankment dam on the Paraná River near Ilha Solteira in São Paulo, Brazil. It was constructed between 1967 and 1973 for hydroelectric power production, flood control and navigation. After launch of last generator in 1978, HPP was the 6th largest in the world. The dam supports hydroelectric power plant with an installed capacity of 3,444 megawatts (4,618,000 hp). The power plant contains 20 generators with Francis turbines that are broken down into three ratings: 11 X 170 megawatts (230,000 hp), 5 X 174 megawatts (233,000 hp) and 4 X 176 megawatts (236,000 hp). In 2005, the power plant produced 17.9 TWh of electricity. See also List of power stations in Brazil References
Represa de Ilha Solteira

La represa de Ilha Solteira es una represa de Brasil que alimenta la mayor central hidroeléctrica operada por la Companhia Energética de São Paulo (CESP), la mayor del estado de Sao Paulo y la tercera más grande del país. Está localizada sobre el río Paraná, entre los municipios de Ilha Solteira, en Sao Paulo, y Selvíria, Mato Grosso do Sul. Junto con las represas de Três Irmãos y Jupiá, compone el sexto mayor aprovechamiento hidroeléctrico del mundo, el Complejo Hidroeléctrico de Urubupungá. Su potencia instalada es 3.444 MW y cuenta con 20 turbinas generadoras tipo Francis. La central comenzó a operar en 1978. Es una central con alto desempeño operacional que, además de producir energía eléctrica, es fundamental para el control de la tensión y la frecuencia del sistema energético interconectado del Brasil. Su presa tiene 5.605 metros de longitud y el embalse que genera ocupa 1.195 km². El canal Pereira Barreto, de 9.600 metros de longitud, comunica el embalse de la represa con el de la represa de Três Irmãos, propiciando la producción energética integrada de los 2 aprovechamientos hidroeléctricos. Enlaces externos Represa de Ilha Solteira (en portugués)
Barrage d'Ilha Solteira

L'usine hydroélectrique d'Ilha Solteira liée au barrage d'Ilha Solteira est la plus grande centrale de l'État de São Paulo et la seconde du Brésil. Elle est située sur le rio Paraná, entre les municipalités d'Ilha Solteira (SP) et de Selvíria (MS). Avec l'usine Engenheiro Souza Dias à laquelle elle est reliée, elle forme le sixième complexe hydroélectrique du monde. Sa puissance installée est de 3 444 MW et elle a 20 unités génératrices (turbines de type Francis). L'usine est terminée depuis 1978. Le barrage a 5 605 mètres de long et son réservoir s'étend sur 1 195 km2 (près de deux fois la superficie du lac Léman). Le canal Pereira Barreto, de 9 600 mètres de longueur, connecte les réservoirs de l'usine hydroélectrique d'Ilha Solteira et de l'usine hydroélectrique Três Irmãos sur le rio Tietê, permettant l'intégration des opérations énergétiques des deux centrales, mais aussi la navigation directe entre le rio Tietê et la partie supérieure (ou amont) du haut Paraná. Notes et références Articles connexes Hydroélectricité au Brésil Liste des barrages hydroélectriques les plus puissants Rio Paraná Rio Tietê Hidrovia Paraná-Tietê Barrage d'Itaipu Portail des énergies renouvelables Portail du bâtiment et des travaux publics Portail de l'État de São Paulo Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
Ilha Solteiradam

De Ilha Solteiradam is een hydro-elektrische stuwdam in de rivier de Paraná op de grens van de Braziliaanse deelstaten São Paulo en Mato Grosso do Sul. Beschrijving De bouw van de 5,6 kilometer lange dam startte in 1967. Redenen voor de bouw waren de opwekking van elektriciteit, water vast houden ten behoeve van de irrigatie en een verbetering voor de scheepvaart. In 1973 begon de stroomproductie en in 1978 was het werk gereed. In de dam is een waterkrachtcentrale opgenomen. Hier staan 20 Francisturbines opgesteld met een totaal vermogen van 3,4 gigawatt. In 2005 produceerde de centrale bijna 18 miljard kilowattuur aan elektriciteit. Medio 2016 kocht het Chinese staatsbedrijf China Three Gorges Corporation de concessie om de centrale voor 30 jaar te beheren. Trivia Op zo’n 50 kilometer stroomafwaarts ligt de Jupiádam die in dezelfde periode is gebouwd.
ГЭС Илья-Солтейра

ГЭС Илья-Солтейра (порт. Usina Hidrelétrica Ilha Solteira) — гидроэлектростанция в Бразилии, расположена на реке Парана. Установленная мощность электростанции составляет 3,4 ГВт, вместе с ГЭС Трес Ирманс — 4,3 ГВт. Плотина ГЭС предназначена для производства электричества, обеспечения условий судоходства на реке и для снижения паводков. Основные сведения Строительство электростанции было начато в 1967 году, пуск последнего гидроагрегата произошел в 1978 году, после чего ГЭС стала 6-й по мощности в мире на тот момент. Основные сооружения ГЭС включают в себя: дамбу высотой до 76 м и длиной 5605 м; водосброс пропускной способностью 40 000 м3/сек; машинный зал, в котором установлены 20 гидроагрегатов с радиально-осевыми турбинами, 11 из которых имеют мощность 170 МВт, пять — 174 МВт и четыре по 176 МВт. Годовое производство электростанции составляет 17,9 млрд кВт⋅ч, вместе с ГЭС Трес Ирманс — 20,5 млрд кВт⋅ч Плотина электростанции не оборудована судопропускными и рыбопропускными сооружениями. ГЭС сформировала водохранилище, которое на высоте 328 м НУМ имеет площадь 1195 км2 и полный объем 21,2 км3. Водоём включает в себя исток реки Парана, за который принято считать слияние рек Паранаиба и Риу-Гранди. Высота нижнего бьефа соответствует высоте верхнего бьефа контррегулирующей ГЭС Соуза Диаса, подпор от которой распространяется до плотины Илья-Солтейра. Канал Перейра-Баррету Водохранилище ГЭС Илья-Солтейра на реке Парана и водохранилище ГЭС Трес Ирманс на реке Тиете соединены судоходным каналом Перейра-Баррету длиной 9,6 км, что позволяет проход судов между двумя водоемами. Так как плотина ГЭС Трес Ирманс оборудована шлюзами и располагается на притоке Параны, то это позволяет проход судов в верхний и нижний бьефы плотины Илья-Солтейра. Водохранилище ГЭС Трес Ирманс с общей площадью 770 км2 увеличивает регулирующую роль водохранилища ГЭС Илья-Солтейра путём перераспределения воды в обоих водоёмах посредством данного канала. Примечания
ГЕС Ілля-Солтейра

ГЕС Ілля-Солтейра(порт. Usina Hidrelétrica de Ilha Solteira) — гідроелектростанція на сході Бразилії на межі штатів Сан-Паулу і Мату-Гросу-ду-Сул. Розташована між ГЕС Сан-Сіман (вище по течії) та ГЕС Соуза Діаса, входить до складу каскаду на другій за довжиною річці Південної Америки Парані. В межах проекту Парану перекрили комбінованою греблею, що складається із кількох ділянок: - лівобережна земляна висотою 73 метри та довжиною 1230 метрів; - центральна гравітаційна бетонна висотою 78 метрів та довжиною 975 метрів; - правобережна кам'яно-накидна висотою 72 метри та довжиною 3400 метрів. Ця споруда, яка потребувала 3,6 млн м3 бетону та 25,2 млн м3 інших матеріалів, утримує велике водосховище з площею поверхні 1231 км2 та об'ємом 21 млрд м3 (корисний об'єм 5,5 млрд м3), крім того, ще 1,2 млрд м3 зарезервовано на випадок повені. У ньому можливе операційне коливання рівня поверхні між позначками 323 і 328 метрів НРМ, а під час повені припускається підняття до 329 метрів НРМ. Затока сховища Ілля-Солтейра, яка утворилась у нижній течії лівої притоки Парани річки Сан-Хосе-ду-Дорадос, за допомогою каналу довжиною 9,6 км з шириною по дну від 50 до 70 метрів пов'язана зі сховищем ГЕС Tres Irmaos, яке створене на наступній лівій притоці Парани Тіете. Завдяки цьому можливий двосторонній обмін між водоймами, що дозволяє оптимізувати накопичення ресурсу. Пригреблевий машинний зал обладнали двадцятьма турбінами типу Френсіс: чотири потужністю по 181 МВт, одинадцять по 175 МВт та п'ять по 179 МВт, при цьому загальна потужність генераторів становить 3444 МВт. Гідроагрегати станції працюють при напорі у 41,5 метра. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 460 кВ. Примітки
Embaixada do Reino Unido em Brasília

A Embaixada da Reino Unido em Brasília é a principal representação diplomática britânica no Brasil. A atual embaixadora é Stephanie Al-Qaq, no cargo desde novembro de 2022. Al-Qaq é a primeira mulher a ocupar a posição. Está localizada na Avenida das Nações, na quadra SES 801, Lote 08, no Setor de Embaixadas Sul, na Asa Sul. História As relações entre Brasil e Reino Unido datam de 1825, com as embaixadas estabelecidas em ambos os países em 1919. Assim como outros países, os britânicos receberam de graça um terreno no Setor de Embaixadas Sul na época da construção de Brasília, medida que visava a instalação mais rápida das representações estrangeiras na nova capital. Entretanto, a representação do país demorou para construir sua sede definitiva na cidade. Ainda na sede provisória, a Embaixada recebeu a Rainha Elisabeth II em 1968, quando a soberana britânica visitou a capital brasileira. Os prédios da embaixada britânica foram construídos entre 1978 e 1983. Diferente da maioria das embaixadas em Brasília, que seguem tendências modernas ou características arquitetônicas do país representado, a Embaixada do Reino Unido é uma das poucas de arquitetura pós-moderna. O projeto é de Alfred Coutts. O paisagismo foi feito pelo brasileiro Ney Ururahy Dutra, que também assina o paisagismo de outras embaixadas como a da Itália. O destaque do complexo é o auditório, cuja forma de pirâmide, pousada em um espelho d’água, reflete na fachada da chancelaria. Serviços A embaixada realiza os serviços protocolares das representações estrangeiras, como o auxílio aos britânicos que moram no Brasil e aos visitantes vindos da Reino Unido e também para os brasileiros que desejam visitar ou se mudar para o país europeu. Mais de 180 mil brasileiros moram atualmente no Reino Unido, sendo a maior comunidade de Brasileiros na Europa junto com a de Portugal. Além da embaixada, a Reino Unido conta com mais três consulados gerais no Rio de Janeiro, em São Paulo, e no Recife, além de mais um consulado em Belo Horizonte e quatro consulados honorários em Manaus, Porto Alegre, Salvador e Campinas. Outras ações que passam pela embaixada são as relações diplomáticas com o governo brasileiro nas áreas política, econômica, cultural e científica. O Reino Unido tinha investido 18 bilhões de dólares até 2018 no Brasil, e mais de 800 empresas britânicas atuam no país. As trocas comercias entre os dois países chegaram a 5,3 bilhões de dólares em 2018, com o Reino Unido importando metais e pedras preciosas, máquinas mecânicas e carnes, e exportando máquinas mecânicas, veículos e produtos químicos e farmacêuticos. Ver também Missões diplomáticas do Reino Unido Referências Ligações externas «Página oficial» «Página oficial» (em inglês) Representação britânica no Twitter Representação britânica no Facebook Representação britânica no YouTube Representação britânica no Instagram
Neuer Fernsehturm Brasília

Der neue Fernsehturm Brasília (portugiesisch: Torre de TV Digital de Brasília) ist ein Fernsehturm in Brasília für die Ausstrahlung von Digitalfernsehen. Der Baufortschritt verzögerte sich aufgrund einer politischen Krise, sodass der ursprüngliche Eröffnungstermin am 21. April 2010 – dem 50. Jahrestag der brasilianischen Hauptstadt – nicht aufrechterhalten werden konnte. Der Turm befindet sich in Lago Norte im Norden Brasílias auf dem höchsten Punkt des Hauptstadtbezirks. Die Einweihung erfolgte schließlich mit zwei Jahren Verzögerung am 21. April 2012. Beschreibung Der Turm besteht aus einem 123 Meter hohen Schaft aus Stahlbeton, der auf 60 und 80 Meter Höhe geschwungene auskragende Plattformen besitzt, die jeweils eine Glaskuppel tragen. In diesen sollen die Besucherbereiche mit Restaurant und einer Galerie für Ausstellungen untergebracht werden. Die architektonische Formensprache soll an eine Blume erinnern, weswegen der Turm auch Flor do Cerrado genannt wird. Der Zugang erfolgt über eine spiralförmig um den Schaft angelegte Rampe über einem Becken am Fuß des Bauwerks. Die Einrichtungen im Turminneren sind über drei Aufzugsanlagen und eine Feuertreppe erreichbar. Der Turmschaft verbreitet sich nach oben kelchförmig und soll von einer 56 Meter hohen, sich verjüngenden Stahlantenne abgeschlossen werden. Die Mitte des Betonschafts soll ein mit Glas verkleideter Aufzugschacht akzentuieren. Unterhalb der Dachkante sind ringsum Bullaugen angeordnet. Der Fernsehturm erhebt sich von einem mit Wasser gefüllten kreisrunden Becken in die Höhe. Das Fundament aus 2000 m³ Beton ist 13,4 Meter tief. Die massiven Bauteile bestehen aus 10.352 Kubikmeter Beton. Er löst den alten Fernsehturm Brasília ab, der mit 224 Metern zwar höher ist, aber einen tieferen Standpunkt in der brasilianischen Hauptstadt hat. Weblinks Torre de Tv Digital de Brasília será a nova atração da cidade auf redecol.com.br, 16. Juli 2010 (portugiesisch) «Flor do Cerrado» Savannah Flower – Projektmodelle und Bilder zum Fernsehturm Einzelnachweise
Brasília Digital TV Tower

The Brasília Digital TV Tower (Portuguese: Torre de TV Digital de Brasília) is a broadcast tower which made digital television signal available for the whole Federal District and surroundings. It is also known as the “Flor do Cerrado”, the Cerrado flower. Initially planned to open to the public on April 21, 2010, as a celebration of the 50th anniversary of the City of Brasília, the tower was only inaugurated two years later on April 21, 2012. The tower was one of the final designs of Brazilian architect Oscar Niemeyer, and cost R$75 million. The tower is 182 meters tall to the top of the antenna. The enclosed building is reinforced concrete structure for 120 meters, with 50m of metallic structure above that, topped by a 12m television antenna. The main building contains two observatories. The highest one, 80 meters above the ground, contains a restaurant with a panoramic view. The other one is used as an art gallery. References External links Conheça Brasília, a website sponsored by the Ministry of Tourism for the promotion of tourism in Brasília
Torre de Televisión Digital de Brasilia

La Torre de Televisión Digital de Brasilia (en portugués: Torre de TV Digital de Brasília) es una torre de telecomunicaciones que proporciona señal de televisión digital a todo el Distrito Federal y su entorno. También se le conoce como la «Flor do Cerrado», la flor Cerrado. Inicialmente iba a ser inaugurada el 21 de abril de 2010, coincidiendo con el 50 aniversario de la ciudad de Brasilia, la torre se inauguró dos años más tarde, el 21 de abril de 2012. Fue una de las últimas obras del difunto arquitecto brasileño Oscar Niemeyer, y costó 75 millones de reales brasileños.​ La torre mide 182 metros contando con la antena. El edificio principal tiene dos observatorios. El más alto, a 80 metros de altura, contiene un restaurante con vistas panorámicas. El otro contiene una galería de arte.​ Referencias Enlaces externos Conheça Brasília, un sitio web patrocinado por el Ministerio de Turismo para la promoción de turismo en Brasilia
Цифрова телевежа Бразилії

Цифрова телевізійна вежа Бразилії ( порт . Torre de TV Digital de Brasília ) — це вежа мовлення, завдяки якій цифровий телевізійний сигнал доступний для всього федерального округу. Спочатку планувалося відкрити 21 квітня 2010 року до відзначення 50-річчя міста Бразилія. Але вежу урочисто відкрили тільки через два роки, 21 квітня 2012 року. Історія будівництва Місто Бразилія будували з абсолютного нуля. Проєкт нової столиці було складено архітектором Л. Костою, а проєктувальником багатьох споруд був відомий архітектор Оскар Німеєр. Вежа була одним із останніх проектів бразильського архітектора Оскара Німеєра . Вона коштувала 75 мільйонів реалів. Це знакова споруда, яка забезпечує подачу радіосигналів. Опис споруди Вежа розташована між двома швидкісними автострадами. Висота спорудидо вершини антени дорівнює 182 метри. Закрита будівля є залізобетонною конструкцією на 120 метрів, з 50-метровою металевою конструкцією над нею, увінчаною 12-метровою телевізійною антеною. У головному корпусі є дві обсерваторії. На найвищому поверсі, який знаходиться на відстані 80 метрів над землею, розташований ресторан з панорамним видом. Інший зал використовується як художня галерея. На висоті 75 метрів є майданчик для огляду. Список літератури Посилання Conheça Brasília, вебсайт, спонсорований Міністерством туризму в місті Бразилія.