Новий палац (Потсдам)

Новий палац (Потсдам) (нім. Neues Palais) - останній з великих палаців доби пізнього бароко 18 століття в Пруссії. Історія Замовник Фрідріх II Батько Фрідріх-Вільгельм І запам'ятався грубістю, войовичістю, скупістю і неповагою до науковців, хоча Європою вже крокувала доба просвітництва. Так, про геніального німця Лейбніця король відгукувався з неповагою, бо, як казав король, Ґотфрід Вільгельм Лейбніц не здатен навіть стояти на варті. Сина ( кронпринца ) батько тиранив і той навіть зробив спробу втекти за кордон. Кронпринца перехопили і навіть хотіли віддати під трибунал як дезертира, та обійшлося. Бо він мало чим нагадував батька, багато читав, полюбляв французьку літературу, сам писав вірші. Він кохався в музиці, грав на флейті, за що отримав прізвисько - король-флейтист. Саме при його дворі пізніше деякий час працюватиме французький філософ і письменник Вольтер. Але він наслідував батька в войовничості і провів три війни, розширивши зброєю кордони свого королівства. Замова на Новий палац в Потсдамі Король Фрідріх II полюбляв бароко і рококо, і не гнався за новомодним класицизмом, який вже підкорював Європу. Тому і Новий палац витримано в стилі пізнього бароко, а більшість його залів - в стилістиці рококо. Проект створив Йоган Готффрід Бьорінг. Палац почали будувати по закінченню Семирічної війни, а його будівництво мало політичну мету доводити сусідам могутність і велич Пруссії. Для побудови відвели східну частину парку Сан-Сусі. Новий палац не планувався як королівська резиденція, а призначався для свят, для «життя напоказ» та для житла вельможних гостей. Сам Фрідріх II казав, що це палац для вихвалянь. Апартаменти для короля були спроектовані в одному з крил палацу. Палац Головний фасад Нового палацу простягся на 220 метрів. Будівництво тривало сім років (1763—1769). Побудований переважно з пісковику, а одна його частина - з червоної цегли. Аби колористично фасад набув єдності, весь він розфарбований під червону цеглу. Палац триповерховий, центр акцентували банею з куполом. Баня і купол не мають вікон і є декоративною частиною будівлі, ніяк не пов'язаною з залою, що розташована під ним. Фасад прикрашено великими пілястрами, карнизом і парапетом, рясно уставленим скульптурами, що продовжують візуальні осі пілястр. Палац має бічні павільйони та два крила. Відомі інтер'єри Зал з мушлями Серед цікавих інтер'єрів палацу на першому поверсі - Грот, простора зала, прикрашена мушлями, особливими блискучими камінцями та битим склом. За припущеннями, взірцями слугували подібні зали в палаці Хет Лоо ( Голландія ) та зала в палаці Цвінґер ( Дрезден, твір архітектора Матеуса Пепельмана 1713 року). Мармуровий зал Над Гротом розташований Мармуровий зал, що має висоту двох поверхів і прикрашений кольоровим мармуром. Його стіни оздобили також стінописами на міфологічні сюжети та картинами, а стелю - плафоном (живопис) у 240 метрів квадратних ( художник - Шарль-Амадей-Філіп ван Лоо ) . Цей живопис на стелі зображує богів на Олімпі і є найбільшим на північ від Альп. Кабінет Фрідріха II У 18 столітті на хвилі поголовного захоплення аристократів порцеляною з'явилися перші зразки рам з порцеляни. Місцем їх виробництва стала Берлінська порцелянова мануфактура. В середині 18 ст. були віднайдені нові поклади каоліну в містечку Штребель. Після випалення порцеляна з каоліну цього родовища мала значно біліший колір, ніж сировина. Вона так сподобалась, що порцеляну тільки вкривали глазур'ю без розфарбовування. На замову короля Фрідріха II з чисто білої порцеляни виготовили декілька рам для дзеркал, що прикрасили кабінет монарха в Новому палаці Потсдама. Рами прикрашені хвилястими візерунками з додачею квітів та білого птаха. Ті ж візерунки були і на стінах жовтого кабінету, створюючи разом єдиний ансамбль у стилі рококо. Усі рами були монолітними й дещо великими за розмірами - від 434 на 91 см до 170 на 108 см. Лише незначна частка цих унікальних виробів потрапила в інші країни. Але широкого використання для рам крихкий матеріал не отримав. Палацовий театр У південному крилі палацу розташували театр. Овальна зала має бічну галерею і партер. Головні кольори - червоний і білий, декор - визолочений, зала витримана в стилі рококо. Театр був сословним, але королівської ложі не мав. Належить до найкраще збережених театральних інтер'єрів 18 століття. Твори живопису Палац має колекцію живопису, що мала втрати під час 2-ї світової війни. Кількість творів відомих майстрів - невелика і поступається за якістю картинам палацу Сан-Сусі. Парадний двір Колишній парадний двір облямований будинками для королівської родини, палацових слуг, приміщенням ферми, кухнею, службовими флігелями. За часів короля Вільгельма II у 1896 р. один з павільйонів був з'єднаний з палацом підземним коридором. На 21 століття ці будівлі віддані університету Потсдама. Див. також Просвітництво Бароко Рококо Палац Сансусі Мистецтво Німеччини Джерела Gert Streidt, Klaus Frahm. Potsdam. Die Schlösser und Gärten der Hohenzollern. Könemann Verlagsgesellschaft mbH, Köln 1996. ISBN 3-89508-238-4 Amtlicher Führer der Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg: Das Neue Palais von Sanssouci. 1. Auflage, Potsdam 2001 Посилання