NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Котбус

Котбус или Кочебуз (нем. Cottbus, глсрп. Choćebuz, длсрп. Chóśebuz, чеш. Chotěbuz, пољ. Chociebuż) град је у немачкој савезној држави Бранденбург. Историја Насеобина је основана у 10. веку, када су Лужички Срби подигли замак на пешчаном острву на Шпреји. Град се први пут помиње 1156. За време немачке источне колонизације у 13. веку дошли су немачки досељеници, и од тада су живели заједно са Лужичким Србима. У средњем веку, Котбус је био познат по вуни, и текстил је извожен на околне територије. Током 1462. Котбус су присвојили кнезови изборници Бранденбурга, који су касније постали краљеви Пруске. Котбус од 1701. припада Прусији. Према Тилзитском миру 1807. Котбус је припао Саксонији. 1815, Краљевина Саксонија је уступила околне округе – Горњу и Доњу Лужицу Краљевини Пруској. Котбус је културно средиште доњолужичкосрпске мањине. Многе ознаке су двојезичне, али се лужичкосрпски ретко говори на улицама. Географија Град се налази на надморској висини од 70 m. Површина општине износи 164,3 km². У самом граду је, према процјени из 2010. године, живјело 101.785 становника. Просјечна густина становништва износи 620 становника/km². Посједује регионалну шифру (AGS) 12052000. Партнерски градови Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Њем. Савезни завод за статистику (језик: немачки) Стална конференција градова и општина (језик: немачки) KommOn Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (29. април 2014) - Информациони систем градова, општина и округа. (језик: немачки) План насеља на мапи (Mapquest) Технички универзитет у Котбусу
Cottbus

Cottbus (sorbiska: Chóśebuz; äldre stavning: Kottbus) är en kreisfri stad i Niederlausitz och tillika den näst största staden i det tyska förbundslandet Brandenburg. Den ligger vid floden Spree, omkring 20 km från gränsen mot Polen, och har en betydande textil- och verkstadsindustri. Den största arbetsgivaren i staden är det svenska energiföretaget Vattenfall som i regionen producerar en stor del av energin för hela östra Tyskland. Det finns två stora högskolor: Fachhochschule Lausitz (Yrkeshögskolan Lausitz), med inriktning mot i första hand tekniska utbildningar, och Brandenburgische Technische Universität (Brandenburgs tekniska universitet). Staden omtalas i skriftliga handlingar första gången 1156. Cottbus är en av de sorbisktätaste städerna. Fotbollslaget Energie Cottbus har spelat i Bundesliga mellan 2000 och 2003 och därefter säsongen 2006/2007 till 2007/2008. Stadsindelning Cottbus är indelat i 19 stadsdelar. Uppgifterna är från 31 december 2008 (sorbiska namn inom parentes): (1) Mitte (Srjejź) med 8 716 invånare (2) Schmellwitz (Chmjelow) med 14 540 invånare (3) Sandow (Žandow) med 16 206 invånare (4) Spremberger Vorstadt (Grodkojske pśedměsto) med 14 057 invånare (5) Ströbitz (Strobice) med 13 970 invånare (6) Sielow (Žylow) med 3 613 invånare (7) Saspow (Zaspy) med 708 invånare (8) Merzdorf (Žylowk) med 1 149 invånare (9) Dissenchen (Dešank) med 1 143 invånare (10) Branitz (Rogeńc) med 1 385 invånare (11) Madlow (Módłej) med 1 680 invånare (12) Sachsendorf (Knorawa) med 13 164 invånare (13) Döbbrick (Depsk) med 1 799 invånare (14) Skadow (Škódow) med 539 invånare (15) Willmersdorf (Rogozno) med 726 invånare (16) Kahren (Kórjeń) med 1 273 invånare (17) Kiekebusch (Kibuš) med 1 337 invånare (18) Gallinchen (Gołynk) med 2 635 invånare (19) Groß Gaglow (Gogolow) med 1 428 invånare Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Cottbus.
Котбус

Ко́тбус (нім. Cottbus [ˈkɔtbʊs]) або Хосебуз (н.-луж. Chóśebuz [ˈχɛɕɛbus] або [ˈχɨɕɛbus], в.-луж. Choćebuz [ˈkʰɔt͡ʃɛbus]) — місто на сході Німеччини. Друге за величиною місто землі Бранденбург після Потсдама. Станом на 31 грудня 2008 року населення становило 101,8 тисяч осіб. Географія Розташований за 125 км на південний схід від Берліна на річці Шпрее. Клімат Місто знаходиться у зоні, котра характеризується морським кліматом. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 18.9 °C (66 °F). Найхолодніший місяць — лютий, із середньою температурою -1.7 °С (29 °F). Транспорт У місті діє трамвайна мережа. Слов'яни Біля Котбуса живе слов'яномовний народ лужицькі серби або сорби, що розмовляють сорбськими мовами (верхньолужицька та нижньолужицька). Історична назва місця розселення сорбів — Лужиця. Всього проживає до 40 000 сорбів. У місті розташована штаб-квартира регіональної партії Лужицький альянс. Міста-побратими Відомі люди Тут народився Юрген Гош, німецький театральний режисер. Вища освіта В місті діє Бранденбурзький Технічний Університет Котбус-Зенфтенберг, заснований 1991 року та налічує станом на 2022 рік близько 6800 студентів, з яких приблизно 2450 це іноземці. Найчисельніші групи студентів є з Індії, Бангладешу, Ірану та Китаю. Загалом тут налічується близько 100 різних націй. Університет спеціалізується на технічних фахах, як, наприклад, кібербезпека, але також пропонуються спеціальності з музики та медицини. В БТУ була відкрита перша у світі спеціальність за фахом Всесвітня Спадщина, яка вивчає збереження та управління природними та культурними об'єктами, а також роль таких міжнародних організацій як ЮНЕСКО, ООН, ІКОМОС в збереженні цих об'єктів. Місцевою пам'яткою та популярним серед студентів місцем є Університетська Бібліотека. Культура 1994 року у місті було відкрито Вендський музей, як центральний музей історії та культури народу вендів (лужичан) у Нижній Лужиці. Його колекція започаткована 1908 року, коли в міському музеї було зібрано експонати, котрі розповідали про вендів. Примітки Посилання Офіційна сторінка міста [Архівовано 21 серпня 2013 у Wayback Machine.]
Botanical Garden, Potsdam

The Botanical Garden in Potsdam (German: Botanischer Garten Potsdam or Botanischer Garten der Universität Potsdam), is a botanical garden and arboretum maintained by the University of Potsdam. It has a total area of 8.5 hectares, of which 5 hectares are open to the public, and is located immediately southwest of the Orangery Palace at Maulbeerallee 2, Potsdam, in the German state of Brandenburg. It is open daily; an admission fee is charged for the glasshouses only (2017). The garden was established in 1950 on two adjacent plots of land: part of the Sanssouci Park, and the Paradise Garden (about 2.5 hectares). After World War II, the Sanssouci park was controlled by the Red Army, and briefly formed a branch of the Moscow Botanical Garden of Academy of Sciences. In 1950 today's garden was created at the northern edge of Sanssouci with the Maulbeerallee dividing the garden into two distinct areas. To the north is the Paradise Garden, now a teaching and display garden; and to the south side is the institute building, greenhouses, and outdoor space. Today the garden cultivates about 9,000 taxa, with excellent collections of succulents (880), Begoniaceae (89 spp.), Araceae (c.250 spp.), Aizoaceae (c.260 spp.), Haworthia (55 spp.), ferns (230), Australian Proteaceae, orchids (320), chimaeras, invasive species, and Chinese medical herbs. The garden cultivates about 4,000 taxa outdoors, including 50 species from Brandenburg that are threatened with extinction. Major outdoor sections include an arboretum; collections from East Asia and Eurasian steppes; the Central European deciduous forest; North American prairies; an alpine garden; rhododendrons; wild flowers; a rose garden; marsh and aquatic plants; morphological gardens illustrating a variety of leaves, shoots, roots, flowers, and fruit; useful plants including dyeing, fiber, and food crops; medicinal and aromatic plants; and protected and endangered plants from Germany. The garden's ten greenhouses (approximately 3,000 m2 total area) contain about 4,600 tropical and subtropical species in a palm house, epiphyte house, orchid house, fern house, cactus house, aquarium house, Victoria house, etc. These houses also contain coffee and cocoa trees, sugarcane, cotton, cassava, guava, begonias, and carnivorous plants. See also Biosphäre Potsdam List of botanical gardens in Germany External links Botanischer Garten Potsdam Garden map BGCI entry Hermann von Helmholtz-Zentrum entry Potsdam description Qype entry Botanischer Garten der Universität Potsdam, Wegweiser durch die Gewächshäuser und Freilandanlagen des Botanischen Gartens der Universität Potsdam, Potsdam, 1994.
Ботанический сад (Потсдам)

Потсдамский ботанический сад (нем. Botanischer Garten Potsdam, (Botanischer Garten der Universität Potsdam) — это ботанический сад и дендрарий, поддерживаемый Университетом Потсдама. Он имеет общую площадь 8,5 га, из которых 5 гектаров открыты для публики. История Потсдамский ботанический сад был основан в 1950 году на двух смежных участках земли: часть парка Сан-Суси и Райский сад (около 2,5 гектаров). После Второй мировой войны парк Сан-Суси был под контролем Красной Армии и на короткое время сформировал филиал Московского ботанического сада Академии наук. В 1950 году сегодняшний сад был создан на северном краю Сан-Суси, а Маульберилели разделил сад на две отдельные области. На севере находится Райский сад, теперь сад обучения и индикации; а с южной стороны - здание института, теплицы и открытое пространство. Современное состояние Сегодня сад выращивает около 9000 таксонов, с отличными коллекциями суккулентов (880), Бегониевые (89), Ароидные (250), Аизовые (260), Хавортия (55), Папоротниковидные (230), Австралийские Протейные, орхидеи (320), химеры, инвазивные виды и китайские медицинские травы. Сад выращивает около 4000 таксонов на открытом воздухе, в том числе 50 видов из Бранденбурга, которым угрожает исчезновение. Основные наружные секции включают дендрарий; коллекции из Восточной Азии и Евразийских степей; среднеевропейский лиственный лес; Североамериканские прерии; альпийский сад; рододендроны; полевые цветы; розарий; болотные и водные растения; морфологические сады, иллюстрирующие разнообразие листьев, побегов, корней, цветов и фруктов; полезные растения, включая крашение, волокно и продовольственные культуры; лечебные и ароматические растения; и охраняемых и находящихся под угрозой исчезновения растений из Германии. В десяти теплицах сада (площадью около 3000 м²) содержится около 4600 тропических и субтропических видов в пальмовом домике, доме эпифитов, доме орхидей, доме папоротника, кактусовом доме, аквариумном доме, доме Виктории и т. д. Эти дома также содержат кофе и какао деревья, сахарный тростник, хлопок, маниока, гуава, бегонии и плотоядные растения. Адрес Он расположен непосредственно к юго-западу от Оранжерейного дворца в Маульберилеле 2, Потсдам, в немецком штате Бранденбург. Он открыт ежедневно; плата за вход взимается только за теплицы (2017 год). Ссылки Botanischer Garten Potsdam (нем.) Garden map (нем.) BGCI entry (нем.) Hermann von Helmholtz-Zentrum entry (нем.) Potsdam description (нем.) Qype entry
Einsteinova věž

Einsteinova věž (německy: Einsteinturm) je astrofyzikální observatoř v přírodovědeckém parku Alberta Einsteina v Postupimi u Berlína v Německu. Originální avantgardní stavba byla navržena architektem Erichem Mendelsohnem v roce 1917 a řadí se k expresionistické architektuře. Stavěla se v letech 1919 až 1921 primárně za účelem ověření předpovědí Einsteinovy teorie relativity o rudém posuvu světla způsobeném vlivem působení gravitace Slunce. Otevřena byla v roce 1924. I když tu Albert Einstein nikdy nepracoval, podporoval myšlenku této stavby. Přestože se původně zamýšlelo, že stavba bude z betonu, kvůli nedostatku surovin po válce se ale nakonec postavila z cihel pokrytých štukaturou, což přineslo problémy s vlhkostí. Dodnes se prováděla na této stavbě řada rekonstrukcí. Budova také byla hodně poškozena za druhé světové války. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Einstein Tower na anglické Wikipedii. Související články Přírodovědecký park Alberta Einsteina Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Einsteinova věž na Wikimedia Commons The Einstein Tower [online]. Archdaily [cit. 2013-06-19]. Fotografie, popis. Dostupné online.
Torre Einstein

La Torre Einstein es un observatorio astrofísico situado en el Parque de las Ciencias de Albert Einstein, en la ciudad alemana de Potsdam, diseñado por el arquitecto Erich Mendelsohn. Fue construida para el astrónomo Erwin Finlay-Freundlich con el fin de albergar experimentos y observaciones que pudieran validar la Teoría de la relatividad de Albert Einstein. La construcción fue concebida inicialmente en 1917, construida entre 1920 y 1921, e inaugurada en 1924. Todavía hoy sigue abierta, como parte del Instituto de Astrofísica de Potsdam. Esta obra fue una de las principales de Mendelsohn, completada cuando un joven Richard Neutra trabajaba en su equipo. La torre es también el edificio más característico de la arquitectura expresionista. El exterior fue originalmente diseñado en hormigón. Sin embargo, debido a dificultades constructivas, la mayoría del edificio fue finalmente construido con ladrillo, y recubierto con estuco. Justo en 1999 fue completamente renovado, para la celebración de su 75.º aniversario, con el fin de corregir los problemas generados por el paso del tiempo. Supuestamente, Einstein fue guiado por Mendelsohn en una visita guiada por el edificio, ya que el arquitecto quería conocer el punto de vista y la aprobación del físico. Einstein no emitió opinión alguna acerca del edificio hasta horas después, cuando durante una reunión con el equipo de obra, murmuró: "Organic". Referencias externas Before the Deluge, de Otto Friedrich. Erich Mendelsohn, de Wolf von Eckardt. Enlaces externos Detailed description Great Buildings page with many photos Sonnenobservatorium Einsteinturm (en alemán e inglés) ourbania - Einstein Tower Archivado el 6 de octubre de 2008 en Wayback Machine. Potsdam from Above — Einsteinturm Web site with photographs of architecture Torre Einstein en Urbipedia
Tour Einstein

La tour Einstein (Einsteinturm en allemand) est une tour d'architecture expressionniste en briques recouvertes de ciment et en béton armé, réalisée par Erich Mendelsohn entre 1917 et 1921. Elle est située à Potsdam en Allemagne, et abrite un télescope solaire. Sa construction avait pour but de permettre la vérification des théories d'Albert Einstein. Voir aussi Articles connexes SVOM Einstein Telescope Einstein Probe Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’astronomie Portail du Brandebourg
Einstein-torony

Az Einstein-torony 1919 és 1922 között épült csillagvizsgáló Németországban, Potsdamban. A város szélén, az ún. Telegráfhegyen helyet kapott obszervatórium építése idején forradalmian új stílus, az organikus építészet egyik úttörője volt. A tervező Erich Mendelsohn volt. Az épületet Albert Einsteinről nevezték el 1921-ben, abban az évben, amikor Einsteint Fizikai Nobel-díjjal tüntették ki. Az Einstein-tornyot azzal a céllal építették, hogy Einstein relativitáselméletét kísérleti úton itt be lehessen bizonyítani. Az épület védett műemlék, de máig használják. A teleszkóp tulajdonosa és működtetője a Potsdami Asztrofizikai Intézet. Források Hugh Honour, John Fleming: Weltgeschichte der Kunst. 2007 München. Adam, Hans Christian: Berlin (német-angol-francia nyelvűek) ISBN 978-3-8228-1445-1 Rácz Róbert: Berlin, Budapest 2005, ISBN 963-86520-2-0 További információk Einstein-torony - hivatalos honlap „Zur Sonne empor“. Das Sonnenobservatorium Einsteinturm. Markus Nachtrab diplomamunkája
Einsteintoren

De Einsteintoren is een sterrenwacht in expressionistische stijl van architect Erich Mendelsohn op de Telegrafenberg in Potsdam, Duitsland. De toren is in 1921 gebouwd in opdracht van de Albert-Einstein-Stiftung (Einsteinstichting) en de Duitse staat voor experimenten van de astrofysicus Erwin Finlay-Freundlich om Einsteins relativiteitstheorie te bewijzen door middel van astronomische waarnemingen. In het gebouw is nu een zonneobservatorium gevestigd, en behoort tot het Leibniz-Institut für Astrophysik Potsdam. Foto's Externe link Website Sonnenobservatorium Einsteinturm Literatuurverwijzingen
Torre Einstein

A Torre Einstein é um observatório astrofísico localizado no Albert Einstein Science Park ou Parque científico Albert Einstein em Potsdam, Alemanha desenhado pelo arquiteto Erich Mendelsohn. Foi construída pelo astrônomo Erwin Finlay-Freundlich para auxiliar experimentos e observações que validariam a teoria da relatividade de Einstein. A construção foi projetada por volta de 1917, construída de 1920 até 1921 após arrecadamento de fundos e passou a funcionar em 1924. Ainda hoje, é um observátorio solar em atividade e integra o Instituto de Astrofísica de Potsdam. A luz do telescópio é conduzida por uma coluna até o local onde os instrumentos e o laboratório estão localizados. Este foi um dos primeiros projetos de grande importância de Mendelsohn e é a sua construção mais conhecida, completada quando o então jovem Richard Neutra fazia parte de sua equipe. O exterior foi, originalmente, construído em concreto, mas, devido a dificuldades na obra, boa parte dele foi acabado em tijolo coberto com estuque. Passou por uma reforma completa, em 1999, pelo seu 75º aniversário, a fim de corrigir problemas relativos à umidade e decadência. É, muitas vezes, citada como uma das poucas referências da arquitetura expressionista. Mendelsohn acompanhou Einstein num longo passeio por toda estrutura, esperando por algum sinal de aprovação. O desenho, lógico e perfeitamente adequado à sua proposta, sobressaía-se como uma "espaçonave desajeitada" nos subúrbios de Potsdam. Einstein não disse nada até horas depois, durante um encontro com o comitê da construção, quando ele a definiu com uma palavra: "Orgânica". O próprio Mendelsohn disse que a desenhou a partir de um desejo desconhecido, deixando isso emergir da "mística em torno do universo de Einstein". Referências Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Einstein Tower», especificamente desta versão. Bibliografia Klaus Hentschel: The Einstein Tower An Intertexture of Dynamic Construction, Relativity Theory, and Astronomy Arquivado em 1 de julho de 2014, no Wayback Machine., Stanford University Press, Stanford 1997. Paul Sigel, Silke Dähmlow, Frank Seehausen and Lucas Elmenhorst: Architekturführer Potsdam - Architectural Guide, Dietrich Reimer Verlag, Berlin 2006, ISBN 3-496-01325-7. Wolfschmidt, Gudrun; Cotte, Michel (2010). «Case Study 12.5: The Einstein Tower, Potsdam, Germany». In: Ruggles, Clive; Cotte, Michel. Heritage Sites of Astronomy and Archaeoastronomy in the context of the UNESCO World Heritage Convention: A Thematic Study (PDF). Paris: ICOMOS and International Astronomical Union. pp. 209–212. ISBN 978-2-918086-01-7 Vaughan Hart, 'Erich Mendelsohn and the Fourth Dimension', ARQ, 2.1, 1995, pp. 50-59
Turnul lui Einstein

Turnul lui Einstein (în germană Einsteinturm) este un turn de arhitectură expresionistă, din zidărie de cărămidă acoperită cu ciment și din beton armat, realizat de arhitectul Erich Mendelsohn între 1917 și 1921. Este situat la Potsdam, lângă Berlin, în Germania, și adăpostește un telescop solar. Construcția sa a avut drept scop permiterea verificării teoriilor lui Albert Einstein. Bibliografie Klaus Hentschel: The Einstein Tower An Intertexture of Dynamic Construction, Relativity Theory, and Astronomy Arhivat în 1 iulie 2014, la Wayback Machine., Stanford University Press, Stanford 1997. Paul Sigel, Silke Dähmlow, Frank Seehausen and Lucas Elmenhorst: Architekturführer Potsdam - Architectural Guide, Dietrich Reimer Verlag, Berlin 2006, ISBN 3-496-01325-7. 52.37888888888913.0636111111117
Oderiner See

Der Oderiner See ist ein rund 40 Hektar großes Gewässer auf der Gemarkung der Gemeinde Halbe im Landkreis Dahme-Spreewald im Land Brandenburg. Lage und Nutzung Der See liegt östlich des Halber Ortsteils Teurow und nordöstlich des Halber Ortsteils Oderin in einem Waldgebiet. Von Süden fließt der Oderiner Seegraben zu, der dort landwirtschaftliche Flächen entwässert. Er tritt am Nordufer des Sees wieder aus, unterquert dort den Dahmeradweg und entwässert anschließend in die Dahme. Das Gewässer wird zum Baden und für den Angelsport genutzt. Im Gewässer sind insbesondere Rotaugen, Rotfedern und Schleie vorhanden. Siehe auch Liste der Seen in Brandenburg Weblinks Einzelnachweise
Petersdorfer See (Brandenburgia)

Petersdorfer See – jezioro w Niemczech, na terenie powiatu Oder-Spree w Brandenburgii. Akwen o powierzchni około 60 hektarów znajduje się na północ od miejscowości Briesen, a w jego pobliżu znajdują się też wsie Alt Madlitz i Petersdorf. W całości otoczony jest lasami. Po upadku NRD zakupił go architekt z Düsseldorfu, Walter Brune. Jezioro od tego czasu zaczęło zarastać chwastami, co wywoływało protesty lokalnej społeczności. Jezioro jest dostępne dla wędkarzy (rzadko odwiedzane), jednak nie wolno łowić tam ryb z łodzi. Od północy akwen sąsiaduje z Madlitzer See. Przypisy
Oude raadhuis (Potsdam)

Het oude raadhuis (Duits: Altes Rathaus) aan de Alter Markt in de Duitse stad Potsdam werd in de periode 1753-1755 gebouwd naar een ontwerp van Jan Bouman en Christian Ludwig Hildebrandt in opdracht en naar de ideeën van Frederik II van Pruisen. Het oude raadhuis is dicht bij de Sint-Nicolaaskerk gelegen.
Старая ратуша (Потсдам)

Старая ратуша в Потсдаме — один из символов столицы Бранденбурга. Здание в историческом центре Потсдама на Старой Рыночной площади в непосредственной близости от Городского дворца было построено в 1753—1755 годах при Фридрихе Великом по проекту архитекторов Боумана и Хильдебрандта в стиле палладианского классицизма. Позднее в здании ратуши размещалась тюрьма. Строгий фасад Старой ратуши украшен коринфскими колоннами, а на куполе установлена позолоченная статуя Атланта, держащего на плечах небосвод, некогда украшавшая купол Городского дворца. В 1966 году здание Старой ратуши было соединено переходом с домом Кнобельсдорфа, образовав единый комплекс, где в настоящее время разместились театр, две галереи, кафе и рестораны. Примечания Литература Берлин. Издательство «Вокруг света». 2006. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Старая ратуша в Потсдаме
Retsee

Der Retsee ist ein im Märkisch-Oder-Land gelegener mittelgroßer See, welcher sich knapp unterhalb der Hochfläche des Barnims befindet. Er zählt zum Ort Hönow und ist dessen größter See. Geografische Lage Der Retsee liegt am unteren Ende des Barnims, reicht aber noch ein Stück in ihn hinein. An seinem nördlichen Ende befindet sich der Wald Herrendike. Er ist erkennbar durch eine Landzunge mittig gespalten. Die beiden Teile sind durch einen natürlichen Kanal miteinander verbunden. An seinem südlichen Ende trennt der Eicher Weg den Haussee vom Retsee. Der Haussee liegt dabei westlich des Hönower Dorfkerns und nördlich der Hönower Weiherkette. Der Retsee ist der sauberste See Hönows. Direkt am Ufer ist das Wasser recht klar. Der See eignet sich vor allem zum Angeln. Der südliche Teil des Sees ist sauberer als der nördliche, der flacher und schlammiger ist.