NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Олимпийски стадион (Берлин)

Олимпиащадион (на немски: Olympiastadion – олимпийски стадион) е стадион в Берлин – столицата на Германия. Той е и вторият по големина в страната след „Сигнал Идуна Парк“ в Дортмунд и официалният стадион на клуба „Херта“ (Берлин) от германската Бундеслига. Построен е за Летните олимпийските игри през 1936 г. в южната част на Райхсшпортфелд (днес „Олимпиапарк Берлин“). По време на Втората световна война мястото претърпява леки поражения. След войната паркът и стадионът остават в Западен Берлин, а Британската армия използва северната част на Райхсшпортфелд за свой щаб до 1994 г. Освен че се използва за Олимпийските игри, стадионът има и силна футболна традиция. Приема 3 мача от Мондиал 1974 и 6 мача от Мондиал 2006. Финалът за Купата на Германия се провежда всяка година на Олимпиащадион. Мондиал 1974 Няколко мача от група А (Западна Германия, Чили, Източна Германия и Австралия) се изиграват на Олимпиащадион. Домакинът Западна Германия печели турнира. Мондиал 2006 На този стадион се изиграва финалът между отборите на Италия и Франция. Външни препратки Официален сайт на Олимпиащадион Галерии със снимки Официален уебсайт на „Херта“, Берлин Архив на оригинала от 2017-12-23 в Wayback Machine. Олимпиащадион в Footballmatch
Estadi Olímpic de Berlín

L'Estadi Olímpic de Berlín (en alemany: Berliner Olympiastadion) és un estadi multiús situat al districte de Charlottenburg de la ciutat de Berlín, capital d'Alemanya. Actualment, és l'estadi de l'equip de futbol Hertha BSC Berlin i de l'equip de la NFL Europe Berlin Thunder. Història Va ser dissenyat per l'arquitecte alemany Werner March, i construït entre 1934 i 1936 per als Jocs Olímpics de Berlín 1936, reemplaçant l'"Estadi Alemany" (Deutschlandstadion originalment anomenat Grünewaldstadion), recinte que comptava amb capacitat per a 32.000 espectadors, inaugurat al juliol de 1913 i dissenyat per Otto March pare de Werner March, per als Jocs Olímpics de Berlín 1916 que mai es van realitzar per causa de la Primera Guerra Mundial. Va ser seu de la Copa del Món de Futbol 1974. Es va restaurar per complet amb la finalitat d'albergar la Copa del Món de Futbol 2006. Durant el mes d'agost de 2009 va ser la seu del Campionat del Món d'Atletisme. També va allotjar la final de la Lliga de Campions de la UEFA 2014-15 del 2015, on el Futbol Club Barcelona es va imposar a la Juventus de Torí. Té una capacitat per a 74.400 espectadors. Referències Enllaços externs Pàgina de l'Estadi Olímpic de Berlín (alemany) Fotos del Berliner Olympiastadion Estadi i equip de Berlin Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine.
Olympiastadion (Berlin)

For alternative betydninger, se Olympiastadion. (Se også artikler, som begynder med Olympiastadion) Olympiastadion er et stadion i Berlin, Tyskland. Olympiastadion blev opført 1934-1936 efter tegninger fra arkitekten Werner March med det formål at været det olympiske stadion ved Sommer-OL 1936. Det er beliggende i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i det tidligere Vestberlin. Til dagligt spiller fodboldklubben Hertha BSC Berlin på Olympiastadion. Fra august 2000 og frem til juni 2004 blev der gennemført en modernisering af bygningen, der gav plads til lidt over 74.000 siddende gæster. Efter renoveringen har Olympiastadion været anvendt ved bl.a. VM i fodbold 2006 og ved finalen ved Champions League i 2015. Eksterne henvisninger
Olimpiai Stadion (Berlin)

Az Olympiastadion stadion Berlinben, melyet az 1936-os nyári olimpiára építettek. Az stadion ma a Hertha BSC labdarúgóklub otthona. Az 1974-es és a 2006-os labdarúgó-világbajnokság egyik helyszíne. Története A helyszínen eredetileg két stadion állt, az egyiket az első világháború miatt törölt 1916-os nyári olimpiára építettek. A jelenlegi stadiont, amelyet a hatalmas Olympischer Platz vesz körül, az 1936-os nyári olimpiára építették. Azóta egyszer átépítették, a 2006-os futball világbajnokságra pedig felújították. A második világháborúban alig szenvedett károkat, bár 1945 májusában a birtoklásáért nagy harc folyt a Vörös Hadsereg és a németek közt, amelyben a gyerekkatonákból verbuvált Hitlerjugend 2000 tagja halt meg. A stadion szomszédságában építtette meg Adolf Hitler a Maifeldet, a 250 ezer nézőt befogadni képes hatalmas gyepes mezőt, ahol a Harmadik Birodalom május 1-jei gimnasztikai bemutatóit tartották. Az Olympiastadion eredeti befogadóképessége 110 ezer ember volt. Volt egy VIP szektora, ahol Hitler és meghívottjai foglalhattak helyet. A stadion ma is magán viseli a nácik építkezésének nyomait. Miután kiderült, hogy ez lesz a 2006-os világbajnokság döntőjének helyszíne, ez némi vitát is gerjesztett. „A történelem, az épületek totalitása itt van. A náci látkép nem tűnt el teljesen” – mondta Huenter Gebauer sportszociológus. „Erődhöz illő tornyok állnak itt, és amikor az emberek idejönnek, azt fogják kérdezni, hol ült a Führer.” A felújított stadion megnyitóján Otto Schily akkori német belügyminiszter is elismerte, hogy a stadion rossz emlékeket is felébreszthet, de hozzátette: „2006-ban a világ egy modern, demokratikus és nyitott Németországra fog tekinteni.” 2002. január 9-én, a felújítás közben a munkások egy ülés alatt második világháborús bombára bukkantak, amit a berlini rendőrség a stadionon kívül felrobbantott. Az 1936-os olimpia A stadiont 1936. augusztus 1-jén Adolf Hitler nyitotta meg és Fritz Schilgen atléta gyújtotta meg az olimpiai lángot. A lángot először az amszterdami olimpián gyújtották meg 1928-ban, de Berlin vezette be az olimpiai fáklya maratonszerű körútját. A láng 3000 kilométert utazott Berlinig, hat határon áthaladva, Görögországon, Bulgárián, Jugoszlávián, Magyarországon, Csehszlovákián, Ausztrián és Németországon keresztül. A fáklya ötlete Carl Diemtől származott. Az olimpia eseményeire négymillió jegyet adtak el. Ez volt az első, televízión közvetített olimpia: Berlinben 25 óriási képernyőt helyeztek ki. Az eseményt 28 nyelven közvetítették rádión. Az olimpia egyik legemlékezetesebb eseménye az amerikai Jesse Owens, egy feketebőrű rabszolga unokája négy aranyérmet nyert. 2006: Itt játszott mérkőzések További információk A stadion hivatalos oldala Archiválva 2006. június 17-i dátummal a Wayback Machine-ben Hitler olimpiája Képek Archiválva 2006. június 21-i dátummal a Wayback Machine-ben: Séta az Olympischer Platzon A Hertha BSC weboldala Archiválva 2017. december 23-i dátummal a Wayback Machine-ben
Stadion Olimpijski w Berlinie

Stadion Olimpijski w Berlinie (niem. Olympiastadion Berlin) – stadion sportowy (piłkarsko–lekkoatletyczny) zlokalizowany w berlińskiej dzielnicy Charlottenburg, na którym rozgrywane są mecze Pucharu Niemiec oraz Bundesligi. Historia Obiekt powstał w latach 1934–1936 w miejscu Deutsches Stadion. Nowy stadion wybudowano z myślą o Letnich Igrzyskach Olimpijskich w 1936 r. Projektantem areny był Werner March. W 1936 projekt został ukończony i na nowo oddanym stadionie odbyły się Igrzyska Olimpijskie. Podczas II wojny światowej obiekt ucierpiał w niewielkim stopniu, zaś po wojnie służył jako główna kwatera brytyjskich wojsk okupacyjnych. Oprócz zastosowania jako stadion lekkoatletyczny, Olympiastadion cechują również silne tradycje piłkarskie. Był, i jest obecnie, obiektem klubu Bundesligi Hertha BSC. Na Mistrzostwach Świata w 1974 r. rozegrano tutaj 3 mecze. Po renowacji w 2004 służy jako obiekt piłkarski dla zespołu Hertha BSC oraz pole do gry w futbol amerykański klubu Berlin Thunder, grającego w NFL Europa. W czasie Mistrzostw Świata w 2006 r. rozegrano tutaj 6 meczów, w tym finał. Po przebudowie według projektu biura GMP ostateczna pojemność stadionu wynosi 74 228 miejsc, co stawia go na trzecim miejscu w Niemczech za Signal Iduna Park w Dortmundzie oraz Allianz Arena w Monachium. W 2009 r. na stadionie odbyły się 12. mistrzostwa świata w lekkiej atletyce. Mecze Na stadionie są rozgrywane mecze Bundesligi oraz nieprzerwanie od 1985 finały Pucharu Niemiec. W 2013 stadionowi został przyznany tytuł do organizacji Finału Ligi Mistrzów UEFA w 2015 r. W 2024 r. na stadionie odbywał się finał Mistrzostw Europy 2024. Koncerty W 2008 odbył się jeden z największych koncertów amerykańskiej piosenkarki Madonny w ramach jej trasy koncertowej Sticky & Sweet Tour. Natomiast w 2009 swój jeden z największych koncertów podczas trasy promującej album Sounds of the Universe zagrała brytyjska grupa Depeche Mode (koncert został wyprzedany, obejrzało go ponad 70 tys. osób). Msze papieskie Dwukrotnie na Stadionie Olimpijskim odbyły się msze pod przewodnictwem papieża: w 1996 mszę sprawował Jan Paweł II, a w 2011 – pochodzący z Niemiec – Benedykt XVI. Galeria Przypisy
Estádio Olímpico de Berlim

O Estádio Olímpico (Alemão: Olympiastadion) em Charlottenburg, distrito de Berlim, desenhado pelo arquiteto alemão Werner March, foi construído entre 1934 e 1936 para os Jogos Olímpicos de Verão de 1936. Substituiu o Estádio Alemão (Deutsche Stadion) desenhado pelo pai de Werner, Otto March, construído entre 1912 e 1913 para ser sede dos Jogos Olímpicos de Verão de 1916 que acabariam por ser cancelados devido à Primeira Guerra Mundial. Foi restaurado para a Copa do Mundo de 2006 até meados de 2004. Foi palco de 6 Jogos, incluindo a estreia do Brasil contra a Croácia, vencida pelos brasileiros por 1 a 0 e a grande final entre Itália e a França, com a vitória italiana nos pênaltis por 5 a 3. Em 2009 sediou o Campeonato do Mundo de Atletismo. Em 6 de Junho de 2015 recebeu a Final da Liga dos Campeões da UEFA de 2014–15. Desde a temporada 1984-85, é a sede da final da Copa da Alemanha. A capacidade atual é de 74.245 pessoas. Fatos históricos Em 9 de Janeiro de 2002, trabalhadores encontraram durante a reforma do estádio uma bomba da Segunda Guerra Mundial não detonada enterrada abaixo do setor da arquibancada. A bomba foi detonada no exterior pela polícia. Entre 1951 e 2005, havia na Olympischer Platz (A Praça Olímpica localizada em frente ao estádio) uma grande antena que transmitia para todos os rádios portáteis de Berlim. Principais partidas Copa do Mundo de 1974 Copa do Mundo de 2006 Eurocopa de 2024 O estádio sediou os seguintes jogos da Campeonato Europeu de Futebol de 2024. UEFA Champions League Futbol Club Barcelona 3 - 1 Juventus (2014-2015)==Referências== Ligações externas Site Oficial Foto do Satélite - Google Earth
Олимпијски стадион у Берлину

Олимпијски стадион у Берлину је спортски стадион у Берлину. Стадион је направљен за Летње олимпијске игре 1916. које због Првог светског рата нису одржане. Архитекта стадиона је Немац Вернер Марш. Тек 1936. Берлин је био поново домаћин летњих олимпијских игара, и тада овај стадион коришћен. Током Другог светског рата, стадион је претрпео малу штету. После рата је војска Уједињеног Краљевства користила овај стадион за војску. Фудбалски клуб Херта Берлин из Бундеслиге је домаћин стадиона. Олимпијски стадион у Берлину је био један од десет стадиона који што су били домаћини Светског првенства у фудбалу 1974. Историја Планиран за летње олимпијске игре 1916, које су отказане због Првог светског рата, Берлин је угостио најбоље спортисте света 20 година касније на ОИ 1936. Нацисти су решили да такмичење искористе за пропагандну своје политичке идеје, а то је гарантовало грандиозне објекте и спектакуларне представе. Стадион је испунио сва очекивања - капацитета 110 хиљада гледалаца био је смештен на Олимпијском тргу. Међутим, идеја да докажу супериорност германске расе доживела је тежак ударац када је Џеси Овенс освојио четири златне медаље. што ће бити најбољи атлетски скор било кога до данас (само је Карл Луис остварио исти успех у Лос Анђелесу на ОИ 1984. године.). Шокантно је да је стадион у сравњеном Берлину остао безмало нетакнут током Другог светског рата, упркос савезничком бомбардовању и нападу Црвене армије. После рата стадион није имао прилику да угости озбиљнија спортска такмичења до 1963, када је Херта Берлин ушла у уводну сезону Бундеслиге. Тада се најпопуларнији берлински клуб ту преселио са свог Плумпеа, смештеног одмах до новоподигнутог зида. Стадион ће прву озбиљну послератну приредбу видети у првој фази СП 1974. године (по један меч обе Немачке против Чилеа), а пет година касније ту је играно и полуфинале Купа УЕФА, у којем је Звезда елиминисала домаћина. Од 1985. Олимпијски стадион добија потпуно нови статус, јер се до тада сви финални мечеви Купа Немачке играју на њему. Расправа о променама за СП 2006. трајале су годинама, а у реконструкцију је уложено 242 милиона евра. Отварање је одржано у два дана - 31. јула и 1. августа 2004. године, уз концерте првог и утакмице другог дана. Преуређени стадион прима 76 хиљада људи, па је други по величини у Немачкој после Сигнал Идуна парка. Светско првенство у фудбалу 2006.
Олімпійський стадіон (Берлін)

Олімпійський стадіон у Берліні (нім. Olympiastadion Berlin нім. вимова: [oˈlʏmpi̯aˌʃtaːdi̯ɔn] ( прослухати)) — стадіон у місті Берлін, домашня арена футбольного клубу «Герта», місткість — 74 228 глядачів. Історія Спортивний комплекс «Олімпіапарк», центром якого зараз є стадіон «Олімпіаштадіон», побудований до Першої світової війни, коли Німеччина отримала право провести Літні Олімпійські ігри 1916 року. У 1933 році Адольф Гітлер, який прийшов до влади, прибрав до рук вільні площі, що прилягали до іподрому «Грюнвальд». Його грандіозний план включав спорудження стадіону місткістю у 86 000 місць, окремого хокейного стадіону, манежу для верхової їзди, плавального басейну і відкритої спортивної арени. Спортивний комплекс прилягав до Майфельда, де проходили масові мітинги націонал-соціалістичної партії. У 1936 році на арені відбулася організована гітлерівським урядом грандіозна церемонія відкриття Олімпійських ігор, яка вперше транслювалася на телебаченні в прямому ефірі, а олімпійські змагання на стадіоні стали матеріалом для створення пропагандистського фільму Лені Ріфеншталь «Олімпія». У 1938 році на «Олімпіаштадіон» німецька збірна поступилася збірній Англії з розгромним рахунком 6:3. «Олімпіаштадіон» істотно постраждав під час бомбардування Берліна авіацією союзних військ, але в середині 1960-х рр. його відбудували. Це були часи, коли в перші роки існування Бундесліги — так називався новий національний чемпіонат ФРН — кожен матч берлінського клубу «Герта» збирав до 70 000 уболівальників. Стадіон був реконструйований до чемпіонату світу 1974 року, і тут пройшли три матчі групового турніру. Включення «Олімпіаштадіона» до програми чемпіонату світу викликало політичну напруженість між країнами східного і західного табору. А відбулося це в першу чергу завдяки зусиллям керівника Футбольного союзу Німеччини Херманна Нойбергера. Після возз'єднання Німеччини «Олімпіаштадіон» знов став центром, навколо якого зосереджено найбільші події німецького футболу, і фінальний матч Кубка Німеччини тепер, як і в минулі часи, незмінно проходить тут. Генеральна реконструкція Олімпійського стадіону перед чемпіонатом світу 2006 року завершилася за рік до першості і обійшлася у 242 млн євро. «Олімпіаштадіону» було довірено провести найважливіший матч — фінал, стадіон із цією місією чудово впорався. У 2024 стадіон приймав матчі Євро-2024, включно з фіналом турніру. Примітки Посилання Офіційний сайт стадіону [Архівовано 17 червня 2006 у Wayback Machine.]
Historischer Lokschuppen Wittenberge

Der Historische Lokschuppen Wittenberge ist ein Eisenbahnmuseum in Wittenberge. Er befindet sich auf dem Gelände des ehemaligen Betriebswerkes Wittenberge. Die Grundstücke sind im Besitz der Stadt Wittenberge, die den Vereinen Dampflokfreunde Salzwedel e. V. und Historischer Lokschuppen Wittenberge e. V. das Gelände zum Betrieb eines Eisenbahnmuseums zur Verfügung stellt. Das Museum wurde im Herbst 2012 eröffnet. Das Stellwerk „Wm“ wurde schon vor dem Ausbau des übrigen Betriebswerkes vollständig restauriert und dient dem Verein Historischer Lokschuppen Wittenberge als Heim. Exponate Zum Museum gehören fünf Schlepptenderdampflokomotiven der Reihen 44 und 50 sowie die von Hanomag gebaute Tenderlok EMMA sowie eine von Henschel gebaute Lokalbahnlok Pritzwalk. Fünf Dieselloks der ehemaligen Deutschen Reichsbahn und eine MaK 650 D sowie fünf Kleinloks, unter denen sich eine Deutz OMZ 122 R, eine Deutz OMD 130 R, eine O&K RL8 sowie eine Kö II befinden, decken den Dieselbereich ab. Die Elektro-Lok 244 143-4 der Baureihe E 44 ist an Museumstagen für Besichtigungen offen. Seit September 2020 ist auch die 320001 als Leihgabe der Fa. Wiebe ausgestellt. Dazu kommen drei Triebwagenbeiwagen. Unter diesen ist der ehemalige DRG 804, gebaut 1927 von Wegmann, der bei der Deutschen Reichsbahn als Beiwagen 190 851-6 verkehrte. Ein Katastrophenzug, ein Autotransportwagen und fünf Reisezugwagen sowie diverse Draisinen runden die Fahrzeugsammlung ab. Veranstaltungen und Museumsbetrieb Drei Mal im Jahr organisieren die ansässigen Vereine Veranstaltungen, bei denen der Lokschuppen und die Fahrzeuge in Aktion vorgeführt werden. Außerhalb der Veranstaltungen kann der Lokschuppen in der Sommersaison samstags besichtigt werden. Literatur Dirk Endisch, Dennis Kathke: Historischer Lokschuppen Wittenberge. 2., erg. und erw. Auflage. Verlag Dirk Endisch, Stendal 2016, ISBN 978-3-936893-89-2. Weblinks https://www.dampflok-wittenberge.de Einzelnachweise
Segelclub Zeuthen

Der Segelclub Zeuthen e. V. (SCZ) ist ein in Zeuthen am Westufer des Zeuthener Sees angesiedelter Segelverein. Geschichte Der Segelclub Zeuthen kann auf eine weit über 100 Jahre alte Vereinsgeschichte zurückblicken. Von 1884 bis 1945 beherbergte das Vereinsgelände den Zeuthener Segelverein (ZSV), der nach dem Zweiten Weltkrieg seinen Sitz zum Wannensee verlegte und dort noch heute aktiv ist. Unter dem Namen TSG Oberschöneweide (Sektion Segeln) baute man 1951 den Verein mit 30 bis 40 Mitgliedern neu auf. Ab Ende der 60er Jahre wurde die Jugendarbeit verstärkt gefördert. Mit den Bootsklassen Cadet, 420er und Optimist entstand so ein Trainingszentrum für die Region Berlin. In dieser Zeit wuchs die Mitgliederanzahl auf etwa 120 und die Anzahl der Boote der Mitglieder auf 60. 1990 wurde der Verein ein weiteres Mal neu gegründet und er erhielt seinen heutigen Namen Segelclub Zeuthen. Ein wichtiger Grund war der langfristig angelegte Pachtvertrag mit der Gemeinde Zeuthen. Das Bootshaus, die Steganlagen, die technischen Anlagen und das Bootsmaterial wurden dabei gepflegt, gehegt, modernisiert und erweitert. Jugend Im Jugendbereich wird vor allem die 2-Mann-Bootsklasse Cadet und dabei speziell das Regattasegeln trainiert. Die Jugend des Segelclub Zeuthen ist außerdem nicht nur national aktiv, sondern qualifizierte sich in der Vergangenheit für etliche internationale Regatten wie Europa- oder Weltmeisterschaften. Im Jahr 2011 vertraten unter anderen Pascal Helbig und Jakob Sell vom Segelclub Zeuthen Deutschland bei der Weltmeisterschaft in Kühlungsborn. Im Jahr 2011 veranstaltete der Club die „Deutsche Meisterschaft“ der Cadets in Blossin am Wolziger See. Einzelnachweise Weblinks Segelclub Zeuthen e. V. (SCZ)
Memorial to the Sinti and Roma Victims of National Socialism

The Memorial to the Sinti and Roma Victims of National Socialism (German: Denkmal für die im Nationalsozialismus ermordeten Sinti und Roma Europas) is a memorial in Berlin, Germany. The monument is dedicated to the memory of the 220,000 – 500,000 people murdered in the Porajmos – the Nazi genocide of the European Sinti and Roma peoples. It was designed by Dani Karavan and was officially opened on 24 October 2012 by German Chancellor Angela Merkel in the presence of President Joachim Gauck. Location and design The memorial is on Simsonweg in the Tiergarten in Berlin, south of the Reichstag and near the Brandenburg Gate. The memorial was designed by the Israeli artist Dani Karavan and consists of a dark, circular pool of water at the centre of which there is a triangular stone. The triangular shape of the stone is in reference to the badges that had to be worn by concentration camp prisoners. The stone is retractable and a fresh flower is placed upon it daily. In bronze letters around the edge of the pool is the poem 'Auschwitz' (in English, German, Vlax Romani and Sinte Romani) by Roma poet Santino Spinelli, although the monument commemorates all Roma and Sinti murdered during the Porajmos: Information boards surround the memorial and provide a chronology of the genocide of the Sinti and Roma. History The establishment of a permanent memorial to Sinti and Roma victims of the Nazi regime was a long-standing demand of the Central Council of German Sinti and Roma and the German Sinti Alliance. In 1992 the Federal Government agreed to build a monument but the memorial faced years of delay and disputes over its design and location. The city of Berlin initially wanted to place it in the less prominent district of Marzahn, where hundreds of Roma and Sinti were held in terrible conditions from 1936. In 2001 it was agreed to site it in the Tiergarten close to other Holocaust memorials but work did not officially commence until 19 December 2008, the commemoration day for victims of the Porajmos. The memorial was completed at a cost of 2.8 million euros and unveiled by Angela Merkel on 24 October 2012. References
Monumento a las víctimas sinti y romaníes del nazismo

El monumento a las víctimas sinti y romaníes del nazismo es un monumento en Berlín, Alemania. Está dedicado a la memoria de las 220,000 - 500,000 personas asesinadas en Porraimos, en el marco del genocidio nazi de los pueblos europeos sinti y romaníes. Fue diseñado por Dani Karavan e inaugurado oficialmente el 24 de octubre de 2012 por la canciller alemana Angela Merkel en presencia del presidente Joachim Gauck.​​​ Ubicación y diseño El monumento se encuentra en el parque Tiergarten de Berlín, al sur del Reichstag y cerca de la Puerta de Brandenburgo. Fue diseñado por el artista israelí Dani Karavan y consiste en una piscina oscura y circular de agua en cuyo centro hay una piedra triangular. La forma triangular de la piedra hace referencia a las insignias que debían llevar los prisioneros de los campos de concentración. La piedra es retráctil y se le coloca diariamente una flor fresca. En letras de bronce, alrededor del borde de la piscina, está el poema Auschwitz del artista italiano Santino Spinelli: Cara demacrada, ojos muertos, labios fríos, silencio, un corazón roto sin aliento sin palabras, sin lágrimas Historia El establecimiento de un monumento permanente a las víctimas sinti y romaníes del régimen nazi fue una propuesta de larga data de dichas comunidades. En 1992, el Gobierno Federal acuerda construir un monumento, pero el mismo enfrentó años de demora y disputas sobre su diseño y ubicación, los trabajos comenzaron oficialmente el 19 de diciembre de 2008,​ el día de conmemoración de las víctimas de porraimos, el cual es finalizado el 24 de octubre de 2012.​​​ Referencias
Mémorial aux Sintés et aux Roms européens assassinés pendant le nazisme

Le Mémorial aux Sintés et aux Roms européens assassinés pendant le nazisme (allemand : Denkmal für die im Nationalsozialismus ermordeten Sinti und Roma Europas) est un mémorial sur le Simsonweg au sud du Reichstag à Berlin-Tiergarten. Il rend hommage aux 500 000 Roms et Sintés (estimation en cours, nouvelles découvertes régulières) exécutés lors du Porajmos pendant la Seconde Guerre mondiale. Conçu par l'architecte Dani Karavan, il est inauguré le 24 octobre 2012 en présence de la chancelière Angela Merkel et du président Joachim Gauck. Il est financé par l'État allemand à hauteur de 2,8 millions d'euros. Style Le mémorial comprend un point d'eau circulaire entouré de dalles en pierres brisées. Au centre du point d'eau se trouve une plateforme triangulaire où est planté une unique rose. Une fois par jour, la plateforme s'enfonce sous la surface et réapparaît avec une fleur fraîche. Autour du mémorial, en lettres de bronze, est gravé le poème « Auschwitz » de Santino Spinelli : « Eingefallenes Gesicht erloschene Augen kalte Lippen Stille ein zerrissenes Herz ohne Atem ohne Worte keine Tränen » Références Articles connexes Camp de concentration de Berlin-Marzahn Porajmos (holocauste rom) Liens externes Portail de Berlin Portail du nazisme Portail des minorités Portail de la Seconde Guerre mondiale