МіГ-23

МіГ-23 (рос. МиГ-23; кодове ім'я НАТО: Flogger) — радянський багатоцільовий винищувач зі змінною конфігурацією крила. Призначений для боротьби з літаками супротивника в широкому діапазоні висот і швидкостей польоту і виконання завдань на користь військ оперативно-стратегічного об'єднання. Окремі модифікації МіГ-23 здатні уражати наземні цілі. Історія створення літака МіГ-23 почалася в першій половині 1960-х років, коли ОКБ А.Мікояна (ОКБ-155) приступило до розробки винищувача для заміни МіГ-21. Перший політ зробив 9 липня 1967 року, прийнятий на озброєння в травні 1969 року. МіГ-23 — один з перших серійних літаків зі змінною геометрією крила. Планер виготовлений зі сталі й алюмінієвих сплавів з широким використанням зварювання. Консолі крила мають трапецієподібну в плані форму і можуть встановлюватися на кут стрілоподібності 16, 45 і 72 по передньому краю. Кожна консоль має передкрилки, чотирисекційні закрилки й двосекційні інтерцептори. Оснащений турбореактивним двоконтурним двигуном з форсажними камерами Р27Ф2-300/P29-300/P35-300 (залежно від модифікації). Маса двигуна — 1488 кг, тяга — 12500 кгс.. Технічні характеристики Екіпаж: 1 ос. Максимальна швидкість біля землі: 1350 км/год Максимальна швидкість на висоті: 2500 км/год Практична дальність польоту з навантаженням: 1950 км Практична стеля: 18500 м Довжина: 16,7 м Висота: 5,77 м Розмах крила: 7,8/14.0 м Площа крила, кв.м: 37,35 при стрілоподібності 16°; — 35,50 при 45°; — 34,16 при 72° Кут стрілоподібності крила по лінії ј хорд: 16 — 72 Озброєння гармата ГШ-23Л (23 мм, 3200 постр../хв), боєзапас — 260 снарядів. керовані ракети (КР) середньої дальності Р-23Р і Р-24Р з напівактивною системою радіолокації наведення; Р-23Т і Р-24Т з тепловою головкою самонаведення (ТГС) на двох підкрильних вузлах зовнішньої підвіски; керовані ракети ближнього бою Р-60, Р-60М, Р-73 керовані ракети малої дальності Р-3Р (НАРГС), Р-3Т, К-13 (ТГС). для враження наземних цілей застосовуються керовані Х-23 або Х-66 з наведенням по променю, некеровані авіаційні ракети (НАР) і бомби вільного падіння. Служба Серійне виробництво винищувачів МІГ-23 припинене в 1985 році, винищувачі МіГ-23 останніх модифікацій ВПС України й Росії були виведені в резерв і перебувають на базах зберігання. Окрім ВПС і військ ППО СРСР, літаки МіГ-23 різних модифікацій поставлялися ВПС Афганістану, Алжиру, Анголи, Болгарії, Куби, Чехословаччини, НДР, Єгипту, Лівії, Угорщини, Іраку, Індії, КНДР, Ефіопії, Південного Ємену, Польщі, Сирії, В'єтнаму. Бойова кар'єра МіГ-23 була не така насичена, як в його попередника — МіГ-21, але не менш цікавою. «Двадцять треті» воювали на Близькому Сході в арабо-ізраїльських війнах, в Іраці під час «Бурі в пустелі», в Анголі. Практично всі модифікації пройшли "хрещення вогнем". Втрати Сирія 13 серпня 2012 року сирійський МіГ-23БН, як повідомляється, був збитий повстанцями Вільної сирійської армії неподалік Дейр-ез-Зора, хоча уряд заявив, що це сталося через технічні проблеми.. 23 березня 2014 року турецькі ВПС збили сирійський МіГ-23МЛ, який порушив повітрянний простір Туреччини. Літак впав на сирійській території неподалік контрольно-пропускного пункту Касаб на кордоні з Туреччиною. Пілот благополучно катапультувався. 7 квітня 2017 року при ракетному ударі по авіабазі Шайрат було знищено від 6 до 15 винищувачів МіГ-23. 9 вересня 2020 року сирійський МіГ-23 зазнав аварії в провінції Дейр-ез-Зор, про долю пілота нічого не відомо. Примітки Література Про досвід застосування радянської авіації взагалі, та МіГ-23 зокрема, в Афганістані: Марковский В. (2000). Штурмовики. Жаркое небо Афганистана. М.: Техника — Молодежи.: Обслуговування CS1: Сторінки з неправильним використанням параметра location (посилання) Жирохов М. А. (2012). Опасное небо Афганистана. Опыт боевого применения советской авиации в локальной войне. 1979-1989. М.: Центрполиграф. ISBN 978-5-227-03863-0.: Обслуговування CS1: Сторінки з неправильним використанням параметра location (посилання) Посилання МіГ-23 [Архівовано 15 вересня 2020 у Wayback Machine.] на FAS.org CombatAVIA [Архівовано 29 квітня 2009 у Wayback Machine.] Военное дело [Архівовано 24 грудня 2009 у Wayback Machine.] МиГ-23 Кубы [Архівовано 27 квітня 2010 у Wayback Machine.] Шевченко Ольга. Чому МіГ-23 — можливо, найгірший винищувач в історії бойової авіації // Фокус — 14.11.2021