NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
East Side Gallery

East Side Gallery és una galeria d'art a l'aire lliure situada sobre una secció de 1.316 metres a la cara est del Mur de Berlín, que es van salvar de l'enrunament amb aquesta finalitat. Està situada a prop del centre de Berlín, a la Mühlenstraße del districte Friedrichshain-Kreuzberg, al costat de la riba del riu Spree. Es considera que és la galeria d'art a l'aire lliure més llarga del món. La galeria conté 103 murals pintats per artistes de tot el món que dediquen un homenatge a la llibertat i documenten l'eufòria i l'esperança per un món millor que es va donar amb la fi de la guerra freda. Va ser fundada després de la unió de dues associacions d'artistes alemanyes, la "Federal Association of Artists - BBK" i la "GDR - Artists Association". ELs principals promotors van ser Bodo Sperling, Barbara Greul Aschanta, Jörg Kubitzki i David Monti. El juliol de 2006, per tal de facilitar l'accés al riu Spree, es va moure una secció de 40 metres, paral·lela a la seva posició original. Amb motiu de la preparació dels vint anys de la caiguda del Mur de Berlín, es va dur a terme un programa de renovació que consistí a tapar la majoria dels murals, que es trobaven en molt mal estat a causa del vandalisme i l'erosió característica de les obres exposades a l'aire lliure, i demanar als autors que tornessin a pintar les seves obres . Alguns artistes van negar-se a repetir les seves obres, criticant el fet que la galeria havia d'haver realitzat una restauració anteriorment i previngut la destrucció de les obres originals. Obres D'entre els murals que formen part de l'East Side Gallery, els més icònics són: Brotherhood Kiss de Dmitri Vrúbel. Danke, Andrej Sacharow de Dmitri Vrúbel Berlyn de Gerhard Lahr Europas Frühling de Catrin Resch Sense títol de Ditmar Reiter Vaterland de Güenther Shaefer Wachsen Lassen de Rosemarie Schinzler Some heads de Thierry Noir Parlo d'amor d'Ignasi Blanch. Test the Best de Birgit Kinder. Es geschah im November de Kani Alavi Enllaços externs Pàgina oficial de l'East Side Gallery Arxivat 2020-02-17 a Wayback Machine.. Passeig virtual per l'East Side Gallery (2007) Arxivat 2007-07-04 a Wayback Machine. Video del recorregut per l'East Side Gallery Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine. East Side Gallery a MuseumChick Arxivat 2010-10-12 a Wayback Machine. Referències
East Side Gallery

Berlínská East Side Gallery je dnes jediným větším souvislým zbytkem bývalé Berlínské zdi, dříve dlouhé 165 km, svědčící o minulosti Berlína. Euforie po pádu zdi a snaha odstranit vše staré vedla k tomu, že zeď během krátké doby zmizela. Až koncem devadesátých let 20. století se začal prosazovat názor, že zeď patří k neobvyklým dějinám města jako jedinečná památka na světě. Z nedostatku originálů byly používány většinou atrapy (dokonce i znovu existující přechod Checkpoint Charlie pozůstává z náhražek). Jediným větším originálním zbytkem zdi je asi 1,3 km dlouhý úsek na severním břehu Sprévy (v ulici Mühlenstrasse), kde již roku 1990 přes 100 německých a zahraničních umělců zeď pomalovalo náměty z její historie. Tento úsek vešel ve známost jako East Side Gallery a je dnes památkově chráněn. Je ovšem poněkud netypický – stojí na nezastavěné ploše na břehu Sprévy, takže dojem, který dělá, neodpovídá dojmům při pohledu na ony úseky zdi, které probíhaly středem města napříč přes obydlené ulice. První obrazy pochází z prosince roku 1989, kdy Christine Mac Lean část zdi pomalovala. Tato umělkyně se pak zasadila o to, že se v rámci tohoto projektu připojili další umělci. Během doby zeď zchátrala a musela být v roce 2000 restaurována, v důsledku nedostatku finančních prostředků však byla obnovena jen asi jedna třetina zdi. K této neobvyklé památce města je možné se dostat z vlakové stanice Ostbahnhof nebo použít tzv. nadzemní vlak, S-Bahn, a vystoupit na zastávce Warschauer Strasse. Galerie Externí odkazy East Side Gallery e.V. Archivováno 17. 2. 2020 na Wayback Machine. oficiální webové stránky umělecká iniciativa East Side Gallery e.V. Obrázky, zvuky či videa k tématu East Side Gallery na Wikimedia Commons Další fotografie, galerie Obrázky East Side Gallery
East Side Gallery

East Side Gallery i Berlin er en 1.316 meter lang rest af Berlinmuren. Den står i Mühlenstraße i bydelen Friedrichshain-Kreuzberg og løber parallelt med floden Spree mellem Oberbaumbrücke og Berlin Ostbahnhof og er udsmykket af 118 kunstnere fra 21 lande. De 106 motiver, der er malet på den østlige side af muren, relaterer til de politiske forandringer i årene 1989 og 1990. East Side Gallery er den største og mest kendte rest af Berlinmurens grænseanlæg. Muren på det stykke var dog ikke den egentlige grænse – den udgjordes af Spree – men fungerede som en slags ekstra mur mod Østberlin. East Side gallery er et open-air galleri og er sandsynligvis verdens største. Det stod færdigt i 1990 og blev fredet året efter. På trods af fredningen blev det i 1996 i offentligheden diskuteret, hvorvidt East Side Gallery skulle have lov at bestå. Det fik kunstnerne til at danne ”Künstlerinitiative East Side Gallery e.V”; en forening som søger at bevare galleriet på sin oprindelige beliggenhed og medvirke til sanering af motiverne. På grund af bl.a. hærværk og forurening trænger mange af billederne til at blive restaureret. Med hjælp fra den tyske lakindustris organisation lykkedes det for ”Künstlerinitiative East Side Gallery e.V” at restaurere mere end 40 stærkt beskadigede motiver i perioden fra maj til juli 2000. Herefter mangler ca. 1000 meter af muren at blive restaureret. Eksterne henvisninger Foreningen ”Künstlerinitiative East Side Gallery e.V” Arkiveret 17. februar 2020 hos Wayback Machine (engelsk) Billeder af East Side Gallery Arkiveret 2. oktober 2015 hos Wayback Machine
East Side Gallery

East Side Gallery es una galería de arte al aire libre situada sobre una sección de 1316 metros en la cara este del muro de Berlín, que fueron salvados del derribo con dicha finalidad. Está situada cerca del centro de Berlín, en la calle Mühlenstraße del distrito Friedrichshain-Kreuzberg, a lo largo de la rivera del río Spree. Se considera que es la galería de arte al aire libre de mayor longitud y duración del mundo. Descripción La galería consta de 103 murales pintados por artistas de todo el mundo rindiendo homenaje a la libertad y documentando la euforia y esperanza por un mundo mejor que se produjeron con el fin de la guerra fría. Fue fundada tras la unión de dos asociaciones de artistas alemanas, la "Federal Association of Artists - BBK" y la "GDR - Artists Association". Los principales promotores fueron Bodo Sperling, Barbara Greul Aschanta, Jörg Kubitzki y David Monti.​​ En julio de 2006, con el fin de facilitar el acceso a río Spree, se movió una sección de 40 metros alejándola hacia el oeste, en paralelo a su posición original.​ Con motivo de la preparación del vigésimo aniversario de la caída del muro de Berlín, se realizó programa de renovación que consistió en tapar la mayoría de los murales, que se encontraban en un lamentable estado debido al vandalismo y la erosión propias de las obras expuestas al aire libre, y pedir a los autores que volviesen a pintar sus obras ​ . Algunos artistas se negaron a tener que repetir sus obras, indicando que la galería debió haber realizado una restauración y prevenido la destrucción de las obras originales. ​ ​ Listado de artistas y sus obras Fotos del East Side Gallery Enlaces externos Página oficial del East Side Gallery. Paseo virtual por el East Side Gallery (2007) Fotos de East Side Gallery East Side Gallery en MuseumChick Documentation photographica Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre East Side Gallery.
East Side Gallery

L'East Side Gallery est un morceau du mur de Berlin de 1,3 km de long situé près du centre de Berlin, qui sert de support pour une exposition d'œuvres de street art. Localisation La portion de mur se situe sur la Mühlenstraße, dans le quartier Berlin-Friedrichshain, entre le pont Oberbaumbrücke et la gare de l'Est. Description Il s'agit de la plus longue section du mur encore debout (1,3 km environ ). Elle est constituée d'oeuvres réalisées par 118 artistes de 21 pays, du côté Est du mur de Berlin. Elle est peut-être la plus grande galerie permanente en plein air dans le monde. Le premier tableau a été effectué par Christine Mac Lean en décembre 1989, immédiatement après la chute du mur. D'autres ont suivi, accomplis par Jürgen Grosse alias Indiano, Kasra Alavi, Kani Alavi, Jim Avignon, Thierry Noir, Kim Prisu, Hervé Morlay, Ingeborg Blumenthal, Ignasi Blanch Gisbert, Birgit Kinder, etc. Un grand nombre d’œuvres fait référence, directement ou indirectement, au mur de Berlin et à sa chute ; beaucoup également sont porteuses de messages pacifistes entre les peuples. Parmi elles, on peut voir la reproduction du Baiser de l'amitié entre Erich Honecker et Léonid Brejnev, réalisé par Dimitri Vrubel ; aussi une œuvre de Kim Prisu, "Métamorphose des existences lié par un mobile indéfini" qui n´est pas la copie de son œuvre de 1990 O povo unido nunca mais será vencido[pas clair] [Le peuple uni ne sera jamais vaincu], car son concept ne lui permet pas de faire la même œuvre mais de la faire évoluer dans l'émotion du moment. En juillet 2006, pour faciliter l'accès à la Spree (la rivière qui traverse la capitale allemande), en face du O2 World, en cours de construction dans le cadre du projet immobilier Mediaspree, 89 mètres de la section ont été déplacés un peu à l'ouest, parallèlement à la position initiale. Restauration À la suite de nombreux endommagements dus à l'érosion ou au vandalisme, aux touristes qui écrivent leur nom ou des messages sur le mur, ou de ceux qui enlèvent des morceaux de béton pour les revendre, à l'occasion du 20e anniversaire de la chute du mur, les artistes ont été invités à restaurer leurs œuvres en 2009. Galerie Liens externes Photos de toutes les peintures de la Galerie East Side East Side Gallery - site officiel de l'initiative artistique East Side Gallery e.V. Visite virtuelle en 2007 — Shockwave Player requis. Photos des peintures de la Galerie East Side sans touristes en première avril 2015 Références Portail des arts Portail de Berlin
East Side Gallery

De East Side Gallery is een stuk van de Berlijnse Muur dat na die Wende vanaf december 1989 door 118 kunstenaars werd beschilderd. In november 1989 was de Duitse kunstenaar Bodo Sperling als woordvoerder van het bestuur van het Bundesverband Bildende Künstler (Bondsvereniging Beeldende Kunstenaars) in het kader van de besprekingen over het samengaan van de Duitse kunstverenigingen BBK en VBK in Berlijn naast Barbara Greul Aschanta, Jörg Kubitzky en David Monti mede-initiatiefnemer van de East Side Gallery. Het stuk ligt tussen Berlin Ostbahnhof en de Oberbaumbrücke in Friedrichshain-Kreuzberg en parallel aan de rivier de Spree. De beschilderingen zijn meestal aangebracht met graffiti, en gaan over politieke zaken na die Wende. Dit deel van de Berlijnse Muur is het bekendste en langste deel (1316 meter). Het is ook de langste openlucht-galerie ter wereld. Bekladding In aanloop naar de wedstrijd tussen Feyenoord en Union Berlin in de Conference League werd in de nacht van 3 november 2021 een deel van de Gallery beklad met een Feyenoord logo van 18 x 2 meter. Er werden naar aanleiding hiervan 2 mannen gearresteerd. Kort na de bekladding werd het logo met grijs overspoten en de tekst 'Ultras Union' aangebracht. Literatuur Mauerkatalog „East Side Gallery“. Oberbaum-Verlag, Berlin 1991, ISBN 3-928254-02-2 Externe links officiële website van het kunstenaarsinitiatief East Side Gallery e.V. Foto's van East Side Gallery Referenties
East Side Gallery

East Side Gallery – galeria-pomnik dla wolności stworzony przez artystów z całego świata na fragmencie Muru Berlińskiego o długości 1316 m, usytuowanym niedaleko Dworca Wschodniego w Berlinie. Galeria składa się z około 106 obrazów. Pierwsze obrazy zostały stworzone przez Christine Mac Lean w grudniu 1989 zaraz po upadku Muru. Kasra Alavi, Kani Alavi, Jim Avignon, Thierry Noir, Ingeborg Blumenthal, Ignasi Blanch i Gisbert i inni poszli wkrótce potem w jej ślady tworząc prawdopodobnie największą na świecie galerię obrazów na świeżym powietrzu. Przypisy Linki zewnętrzne East Side Gallery e.V.. oficjalna strona inicjatywy artystycznej East Side Gallery e. V.. [zarchiwizowane z tego adresu (2020-02-17)]. East Side Gallery. die-berliner-mauer.de. [dostęp 2011-04-18]. (niem.). Zdjęcia East Side Gallery. bilder-hamburg.info. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-10-02)].
East Side Gallery

East Side Gallery é uma galeria de arte ao ar livre situada em uma seção de 1316 metros, no lado leste do antigo muro de Berlim, que foi preservado da demolição. Está localizado próximo ao centro de Berlim, na rua Mühlenstraße em Friedrichshain-Kreuzberg, ao longo das margens do rio Spree. É considerado a galeria de arte ao ar livre de maior duração no mundo. Descrição A galeria consiste de 105 pinturas de artistas de todo o mundo, iniciadas em 1990 no lado leste do muro de Berlim. A East Side Gallery foi fundada após a bem-sucedida fusão de duas associações de artistas alemães: a VBK e a BBK. Os membros fundadores foram Bodo Sperling, Barbara Greul Aschanta, Jörg Kubitzki e David Monti. É possível que a galeria seja a maior e mais duradoura ao ar livre de todo o mundo e reúne pinturas de Jürgen Grosse, Dimitri Vrubel, Siegfrid Santoni, Bodo Sperling, Kasra Alavi e outros. Em julho de 2006, para facilitar o acesso ao rio Spree vindo do O2 World, uma seção de 40 metros foi movido um pouco a oeste, paralela à posição original. Galeria de fotos Referências Ligações externas East Side Gallery e.V. - iniciativa oficial do artista East Side Gallery e.V. Fotos de East Side Gallery
East Side Gallery

East Side Gallery — постоянная художественная галерея под открытым небом в германской столице, в берлинском районе Фридрихсхайн. Галерея представляет собой самый большой и самый известный из сохранившихся участков пограничных сооружений Берлинской стены. Весной 1990 года, после открытия границы между Западным и Восточным Берлином в 1989 году, на участке Берлинской стены вдоль Шпре на улице Мюленштрассе (нем. Mühlenstraße) от Остбанхофа до Обербаумбрюкке появилось художественное отражение политических событий, произошедших в Германии в 1989—1990 годы. В работе над 106 картинами, написанными на восточной стороне (англ. east side) Берлинской стены приняли участие 118 художников из 21 страны. Галерея открылась 28 сентября 1990 года. Её длина составляет 1316 метров, и тем самым East Side Gallery является самой длинной в мире художественной галереей под открытым небом с постоянной экспозицией. С 1991 года галерея находится под охраной государства как исторический памятник. Галерея Примечания Ссылки East Side Gallery e.V. Архивная копия от 17 февраля 2020 на Wayback Machine — официальный сайт художника инициатива East Side Gallery Фотографии East Side Gallery На Викискладе есть медиафайлы по теме East Side Gallery
East Side Gallery

East Side Gallery är ett kvarstående avsnitt av Berlinmuren. Det ligger i närheten av järnvägsstationen Berlin Ostbahnhof samt pendeltågs-/tunnelbanestation Warschauer Strasse vid floden Spree i stadsdelen Friedrichshain. I närheten finns Mercedes-Benz Arena samt East Side Mall. På murens östra sida finns 160 målningar av olika konstnärer från hela världen. Dessa målningar utfördes i början av 1990-talet och visar konstnärernas syn på de politiska förändringarna i Tyskland. Galleriet invigdes den 28 september 1990. Det är 1316 meter lång och fick status av ett byggnadsminne. 1997 var målningarna på grund av vädrets inflytande i dåligt tillstånd och därför restaurerade man en del av dessa. Det anses vara världens längsta galleri. East Side Gallery / Berlinmuren Källor Externa länkar East Side Gallery e.V. - officiellt konstnärsinitiativ East Side Gallery e.V. Bilder från East Side Gallery Wikimedia Commons har media som rör East Side Gallery.
Klášter Chorin

Klášter Chorin se nachází v obci Chorin v Německu, zhruba šest kilometrů severně od Eberswalde v okrese Barnim v Braniborsku. Historie a současnost Klášter je bývalým gotickým cisterciáckým opatstvím; založil ho v roce 1258 braniborský markraběte Jan I. Klášter měl dalekosáhlý význam na oblasti v Pomořansku po vlivem Askánců (hranice se Slovany). Mezi sekularizací 1542 a začátkem 19. století byl klášter opuštěný a rozpadal se. Poté byly zříceniny zajištěny a budovy byly částečně zrekonstruovány pod vedením Karla Friedricha Schinkela. Dnes je cisterciácký klášter Chorin typickou památkou braniborské architektury představující cihlovou gotiku. V roce 2017 byla zřízena a otevřena stálá expozice, která tematizovala život a dílo mnichů v chorinském klášteře. V další části je ukázáno úsilí Karla Friedricha Schinkela, který se významně zasadil o obnovu tohoto kláštera. Konají se zde výstavy o umění, stavbě kláštera a klášterní ekonomice. V létě je klášter místem konání hudebního festivalu. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kloster Chorin na německé Wikipedii. Literatura CREUTZ, Ursula. Geschichte der ehemaligen Klöster im Bistum Berlin : in Einzeldarstellung. Leipzig: Benno, 1995. 346 s. ISBN 9783895430879. (německy) DORGERLOH, Annette; WINARSKY, Petra; BERNDT, Iris. Romantische Sehnsucht inszenierter Verfall. Chorin: Chorin Kloster, 2002. 71 s. ISBN 9783936932003. (německy) GOOSS, Gisela; GÜNTHER, Adina; HUCKE, Bernd. Zwischen vier Städten: der einstige Kernbesitz des Zisterzienserklosters Chorin. Chorin: Kloster Chorin, 2008. 102 s. ISBN 9783936932249. (německy) MILNIK, Albrecht. Forstliche Grabstätten auf dem Klosterfriedhof Chorin. Kessel: Remagen-Oberwinter, 2008. ISBN 978-3-941300-01-9. (německy) RUSSOW, Wolf; JENTZSCH, Nadine. Chronik des Klosters Mariensee 1258 – 1273 – 2007. Chorin: Kloster Chorin, 2007. 96 s. ISBN 9783936932133. (německy) SCHLEYER, Walther. Die Baugeschichte des Klosters Chorin. Prenzlau: [s.n.], 1928. (německy) ERDMANN, Wolfgang. Zisterzienser-Abtei Chorin. Geschichte, Architektur, Kult und Frömmigkeit, Fürsten-Anspruch und -Selbstdarstellung, klösterliches Wirtschaften sowie Wechselwirkungen zur mittelalterlichen Umwelt. [s.l.]: Königstein im Taunus: Langewiesche, 1994. Dostupné online. ISBN 978-3-7845-0352-3. (německy) WARNATSCH, Stephan. Geschichte des Klosters Lehnin 1180–1542. Berlin: Lukas Verlag, 2000. ISBN 3-931836-45-2. (německy) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu klášter Chorin na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Chorin Abbey

Chorin Abbey (Kloster Chorin) is a former Cistercian abbey near the village of Chorin in Brandenburg, Germany. It was founded by the Ascanian margraves in 1258 and had far-reaching influence on the northern edge of the Ascanians' sphere of influence, where it bordered with the Slavs. It was secularized in 1542 and allowed to decay until the early 19th century, when the ruins were restored and the building partly rebuilt under the direction of Karl Friedrich Schinkel. It is now an archetypal example of the Brick Gothic style and part of the Deutsch-Polnisches Klosternetzwerk. Some scenes in the 1912 film Das Mirakel were filmed there. References External links http://www.kloster-chorin.org/ http://www.cistercensi.info/abbazie/abbazie.php?ab=819&lin=de http://www.klosterland.de/Kloster/Chorin
Коринский монастырь

Ко́ринский монастырь (нем. Kloster Chorin) — бывшее цистерцианское аббатство недалеко от местечка Корин в 6 км к северу от Эберсвальде в Барниме в федеральной земле Бранденбург. Монастырь был основан в 1258 году бранденбургскими маркграфами под названием Мариензее и секуляризирован в 1542 году. Аббатство находилось на границе владений Асканиев и земель полабских славян. Яркий образец кирпичной готики, монастырь является сегодня памятником архитектуры и местом проведения культурных мероприятий, в частности, ежегодного фестиваля «Коринское музыкальное лето», который проводится с 1964 года. По одной из версий, название Корин имеет славянское происхождение и родственно слову «хворый». В отличие от латинизированного написания, произношение «корин» соответствует славянскому «корень» (укр. «корінь»), идентичные названия селений на славянских территориях сохранились и по сей день. Литература Маркина Л. Г., Муравлёва Е. Н., Муравлёва Н. В. ZISTERZIENSER-KLOSTER CHORIN ЦИСТЕРЦИАНСКИЙ МОНАСТЫРЬ КОРИН // Культура Германии: лингвострановедческий словарь: свыше 5000 единиц / под общ. ред. Н. В. Муравлёвой. — М.: АСТ, 2006. — С. 832. — 1181 с. — ISBN 5-17-038383-5. Ссылки Коринский монастырь bei www.cistercensi.info
Chorins kloster

Chorins kloster, tyska: Kloster Chorin, är ett tidigare cistercienskloster, beläget vid sjön Amtssee i Chorin, sex kilometer norr om staden Eberswalde i Brandenburg, Tyskland. Det grundades 1258 av de samregerande markgrevarna Johan I och Otto III av Brandenburg och klosterkyrkan blev begravningskyrka för Johan I:s ättlingar av huset Askanien. Klostret sekulariserades 1542 i samband med reformationen i Brandenburg och förföll under följande århundraden fram till 1800-talet. Under romantikens vurm för historiska ruiner återupptäcktes klostret som turistmål. Kronprins Fredrik Vilhelm engagerade sig i sina föregångares begravningskyrka och arkitekten Karl Friedrich Schinkel gavs 1817 i uppdrag att restaurera byggnaderna, medan den omgivande parken utformades av Peter Joseph Lenné. Klosterbyggnaderna är idag byggnadsminne som ett framstående exempel på tegelgotikarkitekturen i norra Tyskland. Klostret har sedan 2017 en permanent utställning om klostrets och restaureringens historia, och här anordnas också regelbundet kulturarrangemang som konserter. Till de mer kända historiska personligheter som begravts i klosterkyrkan hör markgreve Otto IV av Brandenburg, "Otto med pilen", samt markgreve Valdemar av Brandenburg. På kyrkogården vilar bland andra arkitekten Max Taut. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Kloster Chorin, 4 maj 2021.
Iglesia de la Guarnición

La Iglesia de la Guarnición (en alemán: Garnisonkirche) fue una iglesia protestante ubicada en el centro histórico de Potsdam. Había sido construida por el rey Federico Guillermo I de Prusia, siguiendo los planes del arquitecto Philipp Gerlach de 1730 a 1735, y fue considerada como una referencia de la arquitectura barroca prusiana. Tenía una altura aproximada de 90 metros (295 pies), por lo que fue la construcción más alta de la ciudad y signo característico de su skyline. Por otra parte, la iglesia era parte de la conocida como «vista de las tres iglesias», junto con las iglesias de San Nicolás y la del Espíritu Santo. La construcción fue severamente dañada por los bombardeos británicos en la Segunda Guerra Mundial, y las autoridades de la República Democrática Alemana la demolieron completamente en 1968 por motivos ideológicos. Sin embargo, tras la reunificación alemana, la iglesia se encuentra en proceso de reconstrucción como centro de memoria y reconciliación.​ La Iglesia de la Guarnición fue una construcción significativa en la historia de Alemania. Johann Sebastian Bach, Alejandro I de Rusia, Napoleón y otros visitaron la misma. Asimismo, fue el sitio de sepultura de Federico Guillermo I y su hijo Federico el Grande. El primer consejo de la ciudad de Potsdam se reunió por primera vez en ella, como también luteranos y calvinistas fundaron en ella la Unión de Iglesias Evangélicas de Prusia. Asimismo, ha sido lugar de muchos conciertos de música clásica. Durante la época de la Alemania Nazi, la iglesia fue utilizada con fines propagandísticos, aunque muchos de los implicados en la conspiración del 20 de julio pertenecían a ella.​ La Iglesia de la Guarnición de Postdam también aparecía en el reverso de las monedas de 5 Reichsmark de la Alemania Nazi acuñadas en plata entre 1933 y 1934 conmemorando los dos primeros aniversarios del Partido Nacional Socialista Obrero Alemán o Nazi. Referencias