NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Trudelturm

Der rund 20 Meter hohe Trudelturm im Berliner Ortsteil Adlershof ist ein technisches Baudenkmal aus der Luftfahrtforschung, das in den Jahren 1934–1936 errichtet wurde. Geschichte Das Gebäude, das auch „Trudelwindkanal“ genannt wurde, ließ die Deutsche Versuchsanstalt für Luftfahrt (DVL) zwischen 1934 und 1936 am ehemaligen Flugfeld Berlin-Johannisthal errichten. Es steht neben einem gleichfalls denkmalgeschützten, rund 130 Meter langen Großen Windkanal aus den gleichen Jahren. Beide sind als Teil des früheren Standortes der DVL in der Berliner Landesdenkmalliste eingetragen. Der Turm stellte bei seiner Errichtung eine „absolute technische Innovation“ dar, mit der erstmals der gefährliche Zustand des Trudelns im Labor simuliert werden konnte. Die Versuche halfen, die komplexen Prozesse beim Trudeln besser zu verstehen. So wurde ermittelt, wie führerlos zur Erde „torkelnde“ Flugzeuge abzufangen und wieder zu beherrschen sind. In einen vertikalen (von unten nach oben verlaufenden) Luftstrom konnte ein (präzise gefertigtes) Modell so eingebracht werden, dass es stets auf Höhe der Beobachtungseinrichtung flog und dabei von Hochgeschwindigkeitskameras gefilmt werden konnte. Die Geschwindigkeit des Luftstroms konnte so reguliert werden, dass sie der Fallgeschwindigkeit des Modells entsprach. Die Einbauten sind nicht mehr vorhanden. Der Turm gehört aktuell zum Aerodynamischen Park auf dem Campus Adlershof der Humboldt-Universität und zählt zum Bauensemble Technischer Denkmale der Luftfahrtforschung in Berlin-Adlershof der 1930er Jahre. Das Gesamtgelände ist Teil des Wissenschafts- und Wirtschaftsstandortes Adlershof WISTA, der seit 1992 auf einer Fläche von rund 420 Hektar entstanden ist. Seit 2005 trägt ein Verbindungsweg zwischen der Max-Born- und der Brook-Taylor-Straße den Namen Zum Trudelturm. Trivia Der Turm diente 2005 als Kulisse einer Szene des Science-Fiction-Films Æon Flux, der 400 Jahre in der Zukunft spielt. Die Hauptdarstellerin Charlize Theron rennt dabei die Außentreppe hinauf. Auf dem Cover des 2022er Rammstein-Albums Zeit laufen die Mitglieder der Band die Außentreppe des Gebäudes herunter. Literatur Berliner Zentrum Industriekultur (Hrsg.): Berliner Schriften zur Industriekultur, Band 2: Treptow-Köpenick. Ammian-Verlag 2021, ISBN 978-3-948052-13-3, S. 36–37. PDF zum Aerodynamischen Park. Werner Lorenz, Roland May, Hubert Staroste, unter Mitwirkung von Ines Prokop: Ingenieurbauführer Berlin. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2020, ISBN 978-3-7319-1029-9, S. 318–319. Weblinks Eintrag beim Berliner Zentrum Industriekultur Humboldt-Universität, Technische Denkmäler. Die Zitate sind dieser Darstellung entnommen; hier auch Angabe weiterführender Literatur. Einzelnachweise
Trudelturm

The Trudelturm (English: "spin tower") is an approximately 20-meter-high former specialist wind tunnel in the Adlershof district of Berlin, Germany. The building, also known as the "Trudelwindkanal" ("spin wind tunnel"), was built by the German Aviation Research Institute (Deutsche Versuchsanstalt für Luftfahrt, DVL) between 1934 and 1936 at the former Berlin-Johannisthal airfield. It stands next to the approximately 130-meter-long Großer Windkanal ("big wind tunnel") from the same period. Both are listed on the Berlin State Monuments List as part of the former DVL site. When it was built, the tower represented a technical innovation that for the first time made it possible to simulate the dangerous condition of aircraft spin in the laboratory. The experiments helped to better understand the complex processes involved in spinning. For example, it was determined how to intercept and regain control of aircraft "lurching" toward the earth without a pilot. A (precisely manufactured) model could be inserted into a vertical (bottom-up) airflow in such a way that it always flew at the height of the observation facility and could be filmed by high-speed cameras. The speed of the airflow could be regulated to match the speed of the model's fall. The internals are no longer in place. The tower currently belongs to the Aerodynamic Park on the Adlershof campus of Humboldt University and is part of the building ensemble of Technical Monuments of Aviation Research in Berlin-Adlershof of the 1930s. The entire site is part of the Adlershof WISTA science and technology park, which has been developed since 1992 on an area of around 420 hectares. Since 2005, a connecting path between Max-Born-Strasse and Brook-Taylor-Strasse has borne the name Zum Trudelturm ("to the Trudelturm"). In popular culture In 2005, the tower served as the backdrop for a scene in the science fiction film Æon Flux, which is set 400 years in the future. The leading actress Charlize Theron runs up the outside staircase. On the cover of Rammstein's 2022 album Zeit, the members of the band are shown walking down the outside stairs of the building. The photograph used for the cover art was taken by Canadian musician Bryan Adams. References Further reading Werner Lorenz, Roland May, Hubert Staroste, with the assistance of Ines Prokop: Ingenieurbauführer Berlin. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2020, ISBN 978-3-7319-1029-9, p. 318–319.
Башня-толстушка (Адлерсхоф)

Ба́шня-толсту́шка (нем. Trudelturm) — двадцатиметровая башня, расположенная в районе Берлина Адлерсхоф. Ранее использовалась как лаборатория при аэропорте Йоханнисталь, в настоящее время сохраняется как памятник промышленной архитектуры в составе Аэродинамического парка. История Башня была построена в 1930-х годах как лаборатория для моделирования нахождения летательных аппаратов в штопоре и нахождения способов выхода из него. Модели вводились в штопор в соответствующие воздушные потоки, последующее изучение производилось с помощью высокоскоростных камер. В настоящий момент башня не используется по прямому назначению и в числе других сооружений Немецкого института авиации является памятником промышленной архитектуры. Башня-толстушка в культуре В 2005 году из-за своей необычной архитектуры башня использовалась как фон во время съёмок фильма Эон Флакс. Главные герои фильма поднимаются по лестнице и заходят внутрь башни. В 2020 году группа Scooter использовала башню для съёмки клипа на песню Paul is dead. В 2022 году группа Rammstein использовала фотографию башни для обложки альбома Zeit. На фотографии члены группы спускаются по лестнице башни. Ссылки Technische Denkmäler (нем.) Примечания
Markierung Glaslager

Das Werk Markierung Glaslager ist eine Gestaltung des Vorplatzes der Berlinischen Galerie durch das Berliner Architekturbüro Kuehn Malvezzi. Es befindet sich vor dem Eingang zur Galerie in der Alten Jakobstraße im Berliner Ortsteil Kreuzberg. Die Vorplatzgestaltung ist Bestandteil einer elfteiligen Ausstellung mit dem Titel Kunst – Stadt – Raum der Galerie, die im öffentlichen Raum zu sehen ist. Aufbau Das Werk besteht aus einem Buchstabenfeld, das auf den Asphalt aufgetragen wurden. Es entstand in den Jahren 2003 bis 2004 als Ergebnis eines Kunstwettbewerbs Außenraumgestaltung Berlinische Galerie. Das Buchstabenfeld besteht aus den folgenden Buchstaben und benennt die folgenden Künstler: Symbolik Das Werk sticht unmittelbar ins Auge, wenn man sich der Galerie nähert. Erst bei genauer Betrachtung erkennt man, dass es sich nicht um eine sinnlose Ansammlung von Buchstaben handelt: Vielmehr besteht es aus 160 Künstlernamen, die ohne Unterbrechung aneinandergereiht wurden. Die Künstler sind mit Werken oder Gruppen von Werken in der Galerie zu sehen. Löst man sich von den Namen, so entstehen neue, teilweise skurril anmutende Bezeichnungen, die an den Dadaismus erinnern sollen. Die Bezeichnung Glaslager erinnert daran, dass die Halle der Berlinischen Galerie einst als Glaslager genutzt wurde. In unmittelbarer Nachbarschaft befindet sich noch heute die Innung des Glaserhandwerks Berlin. Umfeld der Ausstellung Da die Berlinische Galerie aus Platzmangel keinen eigenen Skulpturengarten unterhalten kann, kam die Idee auf, das Umfeld der Galerie zum öffentlichen Kunstraum umzugestalten. Damit sollen Spaziergänger, die hier in der Südlichen Friedrichstadt auf der Suche nach Museen wie dem Jüdischen Museum sind, signalisiert werden: „Hier bin ich bestimmt richtig.“ Weblinks Webseite des Architekturbüros Kuehn Malvezzi mit einem Eintrag zum Werk Abgerufen am 2. März 2011. Einzelnachweise
Kleist Museum

The Kleist Museum, located at Faberstraße 7 in Frankfurt an der Oder, Germany, is a museum dedicated to the life and work of Heinrich von Kleist. History In 1922/23 the first museum was opened in the house where Kleist was born, organised by the Kleist Society. In 1937 the Kleist exhibition from the Oderland Museum in the Lienau House was integrated into the Kleist House collection. Both the Kleist House and the Lienau House were destroyed by fire in April 1945. After the end of the war a new collection was gradually pieced together in the municipal library. After the conversion of the former Garrison School ("Garnisonsschule") the collection was moved there. The building and collection were officially opened on 20 September 1969 as the Kleist-Gedenk- und Forschungsstätte ("Kleist Memorial and Research Site"). On 21 October 1995 the Kleist- Gedenk- und Forschungsstätte e.V. was established, which has since operated the Kleist Museum. Description Besides the care of the surviving intellectual and literary legacy of Heinrich von Kleist the museum also includes in its remit the literary legacy of his relatives Ewald Christian von Kleist and Franz Alexander von Kleist, and also of Caroline and Friedrich de la Motte Fouqué. Readings, lectures and literary-musical events corresponding to whatever exhibition is on display take place regularly. In June the summer festival is held, and in October the Kleist Festtage. The museum collections include the art collection, consisting of works inspired by Kleist and his works; the "Theatralia", consisting of materials relating to the production of his dramatic works; the "Musealia", which are objects associated with his life; and items in various other media. The museum's library is a specialist and research library relating to Heinrich von Kleist and his time. It contains around 10,000 volumes. On 17 October 2013 a new building was opened, costing 5.4 million euros, and linked to the now protected Garrison School building by a structure of glass and steel. Notes and references Sources Wolfgang Barthel: Das Kleist-Museum in Frankfurt (Oder) 1953–2003. Frankfurt (Oder), Kleist-Museum 2003. ISBN 3-9808900-1-5 External links Kleist-Museum, Frankfurt (Oder)
Muzeum Kleista we Frankfurcie nad Odrą

Muzeum Kleista we Frankfurcie nad Odrą (niem. Kleistmuseum in Frankfurt (Oder)) – muzeum przy Faberstraße 7 we Frankfurcie nad Odrą, poświęcone życiu i twórczości Heinricha von Kleista (1777–1811). Historia Dawniej w budynku mieściła się szkoła garnizonowa Frankfurtu nad Odrą, założona w 1777 przez księcia Leopolda von Braunschweig. Heinrich von Kleist był jednym z jej uczniów. Muzeum zostało otwarte po gruntownym remoncie budynku 21 września 1969 roku. W 2010 roku ogłoszono konkurs na projekt nowego budynku na dziedzińcu muzeum. Chęć udziału zgłosiło 200 biur architektonicznych. Wybrano 13, a jury nagrodę 25 000 € przyznało Lehmann Architekten GmbH Offenburg i współpracującym z nim Helleckes Landschaftsarchitektur z Karlsruhe. Nowy budynek został sfinansowany ze środków unijnych i Brandenburgii. Został on otwarty 17 października 2013 roku. Stary i nowy budynek zostały połączone przeszklonym przejściem. W ogrodzie znalazły się kopie nagrobków Kleista i jego przyrodniej siostry Heinricha – Ulrike von Kleist (1774–1849) oraz oryginał płyty nagrobnej domowego korepetytora Christiana Ernsta Martiniego (1762–1833). Zbiory W zbiorach muzeum znajduje się ponad 34 000 eksponatów. Najobszerniejsza jest kolekcja związana z Heinrichem von Kleistem i jego spuścizną. Rękopisy napisane przez współczesnych i dotyczące recepcji jego twórczości są przechowywane w zbiorach muzealnej biblioteki. Jej zbiory liczą około 10 000 woluminów. Są one udostępniane wyłącznie na miejscu. W 2013 roku otrzymała ona jako stały depozyt od Fundacji Biblioteki Państwowej w Berlinie zbiór 400 książek z kolekcji Georga Minde-Poueta. Placówka otwarta jest od wtorku do niedzieli w godz. 10-18. Normalny bilet wstępu kosztuje 3 €. Obywatele polscy, studenci i bezrobotni płacą natomiast 2 €. Dyrektorem placówki jest dr Wolfgang de Bruyn. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona Muzeum Kleista (de)
Музей Клейста

Музей Клейста (нем. Kleist-Museum) — литературный музей, посвящённый жизни и творчеству немецкого драматурга, поэта и прозаика Генриха фон Клейста. Основан в 1922—1923 году во Франкфурте-на-Одере. История В 1922—1923 году Общество Клейста открыло первый музей в доме, где родился писатель. В 1937 году экспозиция, посвящённая Клейсту из музея Одерленда в Линау-Хаус, вошла в собрания музея. Клейст-Хаус и Линау-Хаус сгорели во время пожара в апреле 1945 года. После окончания Второй мировой войны в городской библиотеке постепенно стала собираться новая коллекция, посвящённая писателю. Позднее её разместили в здании бывшей Гарнизонной школы. Новый музей Клейста был официально открыт 20 сентября 1969 года под названием «Мемориальный и исследовательский центр Клейста». 21 октября 1995 года был создан «Мемориальный и исследовательский центр Клейста eV», который с тех пор курирует музей Клейста. Экспозиция Кроме хранения артефактов, связанных с интеллектуальным и литературным наследием Генриха фон Клейста, музей также хранит литературное наследие его родственников, Эвальда Кристиана фон Клейста и Франца Александра фон Клейста, а также Каролины и Фридриха де Ла Мотт-Фуке. В музее регулярно проводятся литературные чтения, лекции и литературно-музыкальные мероприятия. В июне проходит летний фестиваль, а в октябре — Клейстфесттаге. Собрания музея включают: коллекцию произведений искусства, состоящую из скульптур и картин, вдохновлённых Клейстом и его сочинениями, коллекцию «Театралия», состоящую из материалов, связанных с созданием им драматических произведений, коллекцию «Музалия», в которой представлены объекты, связанными с его жизнью. Библиотека музея — специализированная научная библиотека, посвящённая Генриху фон Клейсту и его времени. Содержит около 10 000 томов. 17 октября 2013 года было открыто новое здание, строительство которого обошлось городу в 5,4 миллионов евро. Новое здание связано со зданием Гарнизонной школы через конструкцию из стекла и стали. С 2007 по 2016 год директором музея был писатель Вольфганг де Брейн. С 2016 года музей возглавляет историк Ханна Лотте Люнд. Постоянная экспозиция музея с 2013 года называется «Тайны, сражения, перемены». Примечания Ссылки Kleist-Museum, Frankfurt (Oder) (нем.)
Музей Кляйста

Музей Кляйста (нім. Kleist-Museum) — літературний музей, присвячений життю та творчості німецького драматурга, поета та прозаїка Генріха фон Кляйста. Заснований у 1922—1923 році у Франкфурті-на-Одері. Історія 1922—1923 року Товариство Кляйста відкрило перший музей у будинку, де народився письменник. 1937 року експозиція, присвячена Кляйсту з музею Одерленда в Лінау-Хаус, увійшла до зібраннь музею. Кляйст-Хаус та Лінау-Хаус згоріли під час пожежі у квітні 1945 року. Після закінчення Другої світової війни у міській бібліотеці поступово почала збиратися нова колекція, присвячена письменнику. Пізніше її розмістили у будівлі колишньої Гарнізонної школи. Новий музей Кляйста офіційно відкритий 20 вересня 1969 року під назвою «Меморіальний та дослідницький центр Кляйста». 21 жовтня 1995 року створено «Меморіальний та дослідницький центр Кляйста eV», який відтоді займається музеєм Кляйста. Експозиція Крім зберігання артефактів, пов'язаних з інтелектуальною та літературною спадщиною Генріха фон Кляйста, музей також зберігає літературну спадщину його родичів, Евальда Крістіана фон Кляйста та Франца Александра фон Кляйста, а також Кароліни та Фрідріха де Ла Мотт-Фуке. У музеї регулярно проводяться літературні читання, лекції та літературно-музичні заходи. У червні відбувається літній фестиваль, а у жовтні — Кляйстфесттазі. Зібрання музею включають: колекцію творів мистецтва, що складається зі скульптур і картин, натхненних Кляйстом та його творами, колекцію «Театралія», що складається з матеріалів, пов'язаних із створенням драматичних творів, колекцію «Музалія», в якій представлені об'єкти, пов'язані з його життям. Бібліотека музею — спеціалізована наукова бібліотека, присвячена Генріху фон Кляйсту та його епосі. Містить близько 10000 томів. 17 жовтня 2013 року відкрито нову будівлю, будівництво якої коштувало місту 5,4 мільйонів євро. Нова будівля пов'язана з будинком Гарнізонної школи через конструкцію зі скла та сталі. З 2007 до 2016 року директором музею був письменник Вольфганг де Брейн. З 2016 року музей очолює історик Ханна Лотте Люнд. Постійна експозиція музею з 2013 року має назву «Таємниці, битви, зміни». Примітки Посилання Kleist-Museum, Frankfurt (Oder)(нім.)
Klenzsee

Der Klenzsee liegt in der Mecklenburgischen Seenplatte südöstlich von Mirow und südlich von Neustrelitz im Süden Mecklenburg-Vorpommerns. Beschreibung Die Wasserfläche liegt auf dem Gemeindegebiet von Wustrow, dessen Hauptort Wustrow sich unweit des Ostufers des Sees befindet. Der langgestreckte See ist maximal 1,3 Kilometer lang und bis zu einem Kilometer breit. Er ist in ein größeres Nordbecken und zwei Buchten im Süden und Osten gegliedert. Am Südwestufer befindet sich das Waldgebiet der Canower Heide. Im Süden und Osten verläuft unweit des Sees die Bundesstraße 122. Nach Westen hat der Klenzsee einen Übergang zum Gobenowsee. Im Norden gibt es einen Graben zum Heegesee. In Wustrow gibt es eine Umtragestelle für Wasserwanderer zum Plätlinsee. Namensherkunft Der Name leitet sich wahrscheinlich vom slawischen Wort kląčĭ für Morast, Sumpf ab. Siehe auch Liste der Seen in Mecklenburg-Vorpommern Weblinks Einzelnachweise
Lago Klenz

El lago Klenz (en alemán: Klenzsee) es un lago situado en el distrito de Llanura Lacustre Mecklemburguesa, en el estado de Mecklemburgo-Pomerania Occidental (Alemania), a una altitud de 57.5 metros; tiene un área de 74 hectáreas.​​ Se encuentra situado junto a la frontera con el estado de Brandeburgo. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lago Klenz.
Abbaye Sainte-Gertrude d'Am Mellensee

L'abbaye Sainte-Gertrude (en allemand : abtei St. Gertrud) se trouve à Alexanderdorf, village de 650 habitants qui fait partie de la commune d'Allemagne d'Am Mellensee, dans le Brandebourg (arrondissement de Teltow-Fläming). C'est le premier monastère féminin de bénédictines à avoir été fondé après la Réforme protestante dans le Brandebourg. La communauté en effet s'y est installée en 1934 et le monastère est devenu abbaye en 1984. Elle est dédiée à sainte Gertrude et réunit une trentaine de moniales suivant la règle de saint Benoît. Historique Fondation d'une communauté Un groupe d'infirmières catholiques avaient pris l'habitude, au moment de la chute de l'Empire allemand et de la fin de la Première Guerre mondiale de se rendre à la messe chaque matin et de se réunir après leur service pour prier. Elles fondent en 1924 une communauté, sous le patronage de sainte Hildegarde. Fondation d'un monastère Lorsque la communauté doit quitter sa maison de soins de Berlin en 1934, les sœurs s'installent à trente kilomètres au sud de Berlin dans une ancienne demeure domaniale située dans le village d'Alexanderdorf, afin de créer un véritable monastère sous la règle bénédictine. Elles réaménagent et agrandissent les bâtiments, construisent une chapelle, une aile conventuelle vouée à la clôture monastique et une hôtellerie pour les retraitantes. Établissement de la zone soviétique Les religieuses sont tolérées au début de l'époque de l'établissement de la zone soviétique, mais lorsque la république démocratique allemande est fondée en 1949, vingt-deux religieuses doivent s'installer en Westphalie et fonder dans le diocèse de Münster un monastère dédié à sainte Scholastique, sœur de saint Benoît à Dinklage (Basse-Saxe). Cette abbaye de Dinklage est toujours unie à l'abbaye Sainte-Gertrude aujourd'hui. Aujourd'hui Les bénédictines reçoivent pour des retraites dans leur hôtellerie de vingt-deux chambres. Elles vivent de la confection de paramentique et d'hosties, ainsi que des produits de leur potager. L'abbaye a été restaurée entre 1998 et 2000, et l'église construite dans un ancien hangar en 1978. Source (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Kloster Alexanderdorf » (voir la liste des auteurs). Lien externe (de) Site officiel de l'abbaye Portail du Brandebourg Portail du monachisme Portail du catholicisme
Abbaye d'Heiligengrabe

L’abbaye d'Heiligengrabe est une ancienne abbaye cistercienne située au Brandebourg en Allemagne. Histoire Fondation L'abbaye d'Heiligengrabe est officiellement fondée en 1287, mais c'est en 1289 qu'un première communauté de douze religieuses cisterciennes ainsi que de leur abbesse, toutes venues de Neuendorf, prend réellement possession des lieux. Développement Les premiers bâtiments construits sont l'église abbatiale et l'aile orientale du cloître ; cette dernière contient notamment la salle capitulaire au rez-de-chaussée et le dortoir des sœurs à l'étage. Les deux autres ailes sont légèrement postérieures. En 1510, le cloître est voûté ; la salle capitulaire est déplacée dans l'aile occidentale ; durant l'abbatiat d'Anna von Rohr, en 1519, la Heiligrakapelle est construite. Réforme À l'adoption de la Réforme, le monastère connaît un temps de conflit ; finalement, la communauté entière devint un Frauenstift luthérien (couvent des conventuelles) en 1549, aujourd'hui rattaché à l'Église protestante Berlin-Brandebourg-Haute Lusace silésienne. Architecture Abbesses Notes et références Voir aussi Bibliographie Liens externes Site officiel Ressource relative à la religion : Klosterdatenbank Portail du catholicisme Portail de l'Ordre cistercien Portail de l’architecture chrétienne Portail du Moyen Âge central Portail du Brandebourg
Klasztor Heiligengrabe

Klasztor Heiligengrabe (niem. Kloster Stift zum Heiligengrabe) – gotycki kompleks dawnego klasztoru cysterek znajdujący się w niemieckiej gminie Heiligengrabe, w kraju związkowym Brandenburgia. Od 1549 roku siedziba żeńskiej wspólnoty luterańskiej. Historia Klasztor został założony w 1287 roku przez margrabię Ottona IV przy wsparciu bpa Heinricha z Havelbergu. Dwa lata później zamieszkało w nim dwanaście sióstr z Klasztoru Neuendorf. Około 1510 roku ukończono budowę krużganka. W 1512 roku konsekrowano kaplicę Grobu Pańskiego, a w 1519 roku wzniesiono szczyt i więźbę dachową. W 1539 roku elektor Joachim II Hektor wprowadził w Brandenburgii reformację, a zakonnice z Heiligengrabe przeszły na protestantyzm w 1549 roku. Kompleks częściowo spłonął w 1636 roku, podczas wojny trzydziestoletniej, a siostry ewakuowały się do Wittstocku, gdzie wiele z nich zmarło na dżumę. Po zakończeniu wojny do klasztoru wróciło jedynie osiem sióstr. Kolejny pożar miał miejsce w 1719 roku, kościół i krużganek zostały częściowo zniszczone. W 1722 roku rozpoczęto budowę nowych domów kanoniczek. W 1742 roku Fryderyk II Wielki ponownie nadał przełożonej wspólnoty tytuł opatki. W 1840 roku król Fryderyk Wilhelm IV Pruski zlecił renowację kaplicy Grobu Świętego, która od czasów reformacji funkcjonowała jako spichlerz. W 1847 roku opatka Luise von Schierstedt założyła tu ośrodek edukacyjny dla dziewcząt z ubogich rodzin szlacheckich, wkrótce powstał również sierociniec i kuchnia dla ubogich. W 1904 roku wyremontowano wnętrze kaplicy. W 1912 roku rozebrano barokową sygnaturkę na dachu kościoła i wzniesiono nową, wolno stojącą dzwonnicę. W 1945 roku opatka klasztoru uciekła na zachód z jedną z uczennic, w Heiligengrabe pozostało osiem sióstr. W 1946 roku kompleks ustanowiono siedzibą wysiedlonej z Górnego Śląska wspólnoty diakonis Friedenshort. W 1975 roku odlano dwa nowe dzwony. W 1998 roku klasztor wpisano na listę zabytków. W 2007 roku ukończono remont parteru klasztoru i krużganka, rok później we wschodnim skrzydle otwarto muzeum. W 2015 roku rozpoczęto remont kościoła, a w 2022 roku – kaplicy Grobu Świętego. Galeria Przypisy