NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tierpark Berlin

El Tierpark Berlin es uno de los dos zoológicos ubicados en Berlín, Alemania. Fue fundada en 1955 y se encuentra en Friedrichsfelde, en los antiguos terrenos del Palacio de Friedrichsfelde, que se encuentra dentro del zoológico. Al 31 de diciembre de 2013, el zoológico albergaba 7250 animales de 846 especies,​ en un área de 160 hectáreas (400 acres). Tierpark Berlin también cuenta con dos exhibiciones públicas gratuitas, una de ellas es Bärenschaufenster para osos negros americanos. Tierpark Berlin es miembro de la Asociación Europea de Zoos y Acuarios (EAZA) y participa en unos 120 programas de reproducción (EEP). Mantiene los libros genealógicos internacionales para especies en peligro de extinción como ciervos y asnos salvajes de Asia y África, así como el libro de estudios europeo para pequeños cormoranes.​ El zoológico participa además en intentos de reintroducir especies en áreas donde se han puesto en peligro o se han extinguido y apoya financieramente proyectos seleccionados in situ para la protección de hábitats naturales.​ Historia Fundada en 1955, originalmente se estableció como una contraparte del famoso Jardín Zoológico de Berlín, que estaba ubicado en lo que entonces era Berlín Occidental y pronto estaría fuera del alcance de los residentes del antiguo sector oriental. Los recintos iniciales de los osos presentaban rocas naturales y cascadas artificiales, mientras que los grandes potreros rodeados de árboles y canales viejos fueron diseñados para camellos y bisontes. En los años y décadas siguientes, se agregaron otras exhibiciones, aviarios y edificios más grandes para albergar una selección de carnívoros, ungulados, reptiles y aves, así como primates, incluidos los grandes simios. Un gran edificio para elefantes y otros.los paquidermos se completaron pocos años antes de que se reunificaran el este y el oeste de Berlín. A pesar de las serias discusiones sobre un posible cierre del parque, en la década de 1990 se produjo un proceso para reemplazar estructuras improvisadas o dañadas, así como para ampliar el zoológico con nuevas áreas para ungulados y primates africanos, así como especies de regiones alpinas de Asia y Europa. Al mismo tiempo, Berlin Tierpark, que ahora fue designado para complementar el Jardín Zoológico de Berlín, tuvo que renunciar a algunas especies como los grandes monos. En los últimos años, el zoológico se ha hecho famoso por su exitoso programa de cría de elefantes. También es uno de los pocos zoológicos de Europa occidental que alberga varias manadas grandes de ungulados, incluidas algunas especies raramente mantenidas como el muskoxen y el takin.. Debido a los desafíos económicos, Berlin Tierpark recientemente emitió un nuevo plan maestro que identifica una serie de atracciones e ingresos potenciales, aunque la financiación de los proyectos propuestos no está clara.[cita requerida] Estadísticas Directores El primer director (1955–1990) del Tierpark Berlin-Friedrichsfelde, Heinrich Dathe, fue un científico muy conocido. Editó 5 revistas científicas y escribió más de 1,000 artículos y libros científicos y populares.​ Fue sucedido por Bernhard Blaszkiewitz. Referencias
Parc zoologique de Berlin-Friedrichsfelde

Le parc zoologique de Berlin-Friedrichsfelde (en allemand, Tierpark Berlin) est l'un des deux parcs zoologiques de Berlin, situé dans l'arrondissement de Lichtenberg, au sein du quartier de Friedrichsfelde, à l'est de la ville. Avec 160 hectares, c'est l'un des jardins zoologiques les plus grands d'Europe. Le Tierpark Berlin est célèbre pour son élevage d'éléphants de savane d'Afrique. Fondé en 1954, il s'agit du pendant au jardin zoologique de Berlin (Zoologischer Garten Berlin) situé à l'ouest, dans l'arrondissement de Mitte. Depuis la réunification de la ville de Berlin, les deux institutions coopèrent très intensivement, au point d'être aujourd'hui dirigées par un seul et même directeur depuis le 31 janvier 2007. L'actionnaire unique du Tierpark Berlin-Friedrichsfelde GmbH est aujourd'hui le Zoologischer Garten Berlin AG. Liens externes site officiel du “Tierpark Berlin” Portail du tourisme Portail de la zoologie Portail de Berlin
Berlini Állatpark

A Berlini Állatpark (Német nyelven: Tierpark Berlin) egy állatkert Németország fővárosában, Berlinben. A Berlini Állatkert társintézménye. A 160 hektáros területével Európa legnagyobb területű állatkertje. Története 1954-ben alapították. Hamarosan a világ egyik legnagyobb gyűjteményű állatkertjévé vált. Ebben az időszakban lett Heinrich Dathe az igazgató, akinek a nevéhez fűződik az Alfred Brehm-ház felépítése. Gyűjteménye Jelenleg 689 gerinces- és 101 gerinctelen fajt tartanak. Híres az Állatpark szarvasgyűjteménye, mely jelenleg 16 fajt számlál. Képek Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Tierpark Berlin

Il Tierpark Berlin è insieme allo Zoologischer Garten Berlin uno dei due giardini zoologici di Berlino. È situato nel quartiere di Friedrichsfelde, nel distretto di Lichtenberg, e con i suoi 1 600 000 m² di superficie è il più grande zoo d'Europa. Sono presenti più di 7 500 animali e circa mille specie diverse. Bibliografia (DE) Anne Holper e Matthias Käther, DDR-Baudenkmale in Berlin, Berlino, VIA Reise Verlag, 2003, pp. 100-101, ISBN 3-935029-09-8. Voci correlate Friedrichsfelde Tierpark (metropolitana di Berlino) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tierpark Berlin Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su tierpark-berlin.de. (EN) Berlin Zoo, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Tierpark Berlin, su archINFORM.
Tierpark Berlin Friedrichsfelde

Het Tierpark Berlin Friedrichsfelde of kortweg Tierpark Berlin is een dierentuin in het district Lichtenberg in de Duitse hoofdstad Berlijn. Naast de Zoologischer Garten Berlin in het stadsdeel Charlottenburg is het een van de twee dierentuinen in de Duitse hoofdstad. Geschiedenis Bij de opdeling van Berlijn na de Tweede Wereldoorlog kwam de Zoologischer Garten in West-Berlijn te liggen, waardoor de dierentuin niet of in ieder geval moeilijker toegankelijk werd voor Oost-Duitsers. Daarom werd in 1954 het landgoed van het kasteel Friedrichsfelde in het gelijknamige stadsdeel Berlin-Friedrichsfelde beschikbaar gesteld voor de oprichting van een dierentuin in Oost-Berlijn. Het kasteelpark van Friedrichsfelde was in 1821 ontworpen door de bekende Pruisische tuin- en landschapsarchitect Peter Joseph Lenné. Op 2 juli 1955 opende het Tierpark Berlin de poorten voor het publiek. Met enorme dierenverblijven, grote gebouwen en heel veel verschillende diersoorten poogde het Tierpark Berlin zijn westerse equivalent te overtreffen. Na de val van de Berlijnse Muur kwam het voortbestaan van het Tierpark kortstondig ter discussie te staan, maar uiteindelijk werd besloten om in het herenigde Berlijn de twee dierentuinen te behouden onder voorwaarde dat het Tierpark intensief met de Zoologischer Garten ging samenwerken. Sinds 2007 zijn de twee dierentuinen verenigd in een personele unie onder dezelfde directie. Beschrijving Het Tierpark Berlin heeft een oppervlakte van 160 hectare, waarmee het de grootste landschapsdierentuin van Europa is. Met ruim 500 diersoorten is het bovendien een van de soortenrijkste dierentuinen. Hoogtepunten van het Tierpark Berlin zijn het Alfred-Brehm-Haus, het Dickhäuterhaus, de diverse "Freianlagen" voor hoefdieren en de verblijven voor bergdieren. Het Alfred-Brehm-Haus stamt oorspronkelijk uit 1963 en werd tussen 2018 en 2020 uitvoerig gerenoveerd. Het gebouw met omliggende buitenverblijven biedt onderdak aan een groot aantal onderdak aan een groot aantal roofdieren, reptielen en vogels, waaronder Sumatraanse tijgers. Het Dickhäuterhaus werd in 1989 gebouwd voor onder meer olifanten en neushoorns. Oorspronkelijk waren hier zowel Afrikaanse als Aziatische olifanten te zien, maar na verbouwing waarvoor het in 2020 sloot zullen er alleen nog Afrikaanse olifanten te zien zijn. De verblijven voor bergdieren vormen de nieuwste uitbreiding van het Tierpark en werden tussen 2002 en 2006 in meerdere fasen voltooid. In 2022 werd het hele gebied getransformeerd tot een Himalayagebied met onder andere takins, witlipherten, sneeuwluipaarden en kiangs. Fokprogramma's Het park neemt deel aan meerdere internationale fokprogramma's en coördineert en beheert de EEP-stamboeken voor de Siberische tijger, de Chacopekari, de Coquerels kroonsifaka en de beerkoeskoes. Zoogdierencollectie Fotogalerij Externe link Website van Tierpark Berlin Friedrichsfelde
Tierpark Berlin

Tierpark Berlin är en av Berlins två djurparker och ligger i stadsdelen Friedrichsfelde i stadsdelsområdet Lichtenberg. Parken har en yta av 160 hektar och har över 7 500 djur. De tillhörande trädgårdsanläggningar ger hela området ett utseende av en landskapspark. Under de senaste åren blev djurparken känd för lyckad avel av elefanter. Det är även en av de få djurparker i mellersta Europa som visar myskoxar. Historia Tierpark Berlin skapades på grund av Berlins uppdelning efter andra världskriget. Berlin Zoo hamnade i den brittiska ockupationszonen vilket innebar att den sovjetiska zonen, som senare blev huvudstaden för Östtyskland, saknade djurpark. Skapandet av djurparken påbörjades den 30 november 1954 och utfördes av frivilliga. Invigningen ägde rum den 2 juli 1955 under medverkan av Östberlins borgmästare Friedrich Ebert och Östtysklands president Wilhelm Pieck. Vid denna tidpunkt fanns redan cirka 400 djur tillhörande 120 arter på plats. Tidvis fanns över 10 000 djur i parken. Redan under parkens uppbyggnad organiserades djurbeståndet av zoologen Heinrich Dathe som senare blev parkens direktör. Landskapsparken vid slottet Friedrichsfelde, som 1821 skapades av Peter Joseph Lenné, integrerades i djurparken. Parken utökades stegvis med nya hus för tillkommande djurarter. Till exempel färdigställdes 1963 ett stort hus för rovdjur och tropiska djurarter som fick namn efter zoologen Alfred Brehm. Kort efter Tysklands återförening uppkom en diskussion om Berlin verkligen behövde två djurparker. När biologen Bernhard Blaszkiewitz 1991 blev direktör slutade debatten. 2007 blev Blaszkiewitz även chef för Berlins zoo. 2007 skedde djurparkens enda dödsfall när en kvinnlig djurskötare blev kvävd av en myskoxe. I utredningen framkom att ett lås som skiljer två delar av inhägnaden inte satt riktigt fast. Stamböcker Som del av ett samarbete mellan världens djurparker förs fyra stamböcker för följande vilda djurarter eller underarter i fångenskap vid Tierpark Berlin. Afrikansk vildåsna (Equus africanus) Halvåsna (Equus hemionus) En underart till sikahjort (Cervus nippon pseudaxis) En underart till dovhjort (Dama dama mesopotamica) Kommunikationer Till djurparken kan man ta sig med tunnelbanan (U-Bahn) linje U5 mot Hönow till stationen Tierpark. Även Berlins spårväg och busstrafik har hållplatser vid djurparken. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, 5 december 2011. Noter Tryckta källor Bernhard Blaszkiewitz: 55 Jahre Tierpark Berlin. Eine Chronik in Bildern. Berlin 2010. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tierpark Berlin.
Europa-Center

Europa-Center er et bygningskompleks på Breitscheidplatz i området Charlottenburg i Berlin, Tyskland. Bygningen blev opført i 1960'erne og blev sammen med Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche et varemærke for Vestberlin. Bygningen er i dag fredet. Komplekset blev opført af Hentrich, Petschnigg & Partner. På grunden hvor Europa-Center blev bygget lå tidligere Romanisches Café, der var et legendarisk mødested for forfattere, skuespillere og teaterfolk. Stedet blev ødelagt af en bombe under 2. verdenskrig i november 1943. Grunden blev i et årti kun anvendt til midlertidige formål, bl.a. cirkus. Opførelsen af Berlinmuren i 1961 gjorde, at man i Vestberlin ville skabe et centrum omkring Breitscheidplatz, og Europa-Center kom på tegnebrættet. Centret blev indviet af byens borgmester, Willy Brandt, i 1965.
Europa-Center

L'Europa-Center è un complesso di edifici che si trova a Berlino, nel quartiere di Charlottenburg. Sorge in Breitscheidplatz, all'angolo con la Tauentzienstraße, di fronte alla Gedächtniskirche. È posto sotto tutela monumentale (Denkmalschutz). Storia L'edificio sorge su quella che era una volta la sede del Romanisches Café, famoso ritrovo degli artisti dada negli anni venti. L'edificio venne iniziato nel 1963 ed ultimato nel 1965, su progetto di Helmut Hentrich e Hubert Petschnigg, e comprende una serie di bassi edifici che ospitano un centro commerciale, ristoranti, pub, un cinema multisala e un casinò. Davanti all'ingresso del complesso è posta una fontana che rappresenta la terra. A questa serie di edifici sono stati successivamente incorporati il lussuoso Palace Hotel ed un palazzo per uffici. All'interno dell'Europa-Center si trova l'Orologio del tempo che scorre, opera di Bernard Gitton, in cui il tempo è scandito da fiale e sfere che si riempiono di un liquido verde. All'esterno dell'Europa-Center si trova l'orologio di Berlino, antesignano dei moderni orologi digitali. Note Voci correlate Weltkugelbrunnen Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'Europa-Center Collegamenti esterni Europa-Center, su archINFORM. (EN) Europa-Center, su Skyscraper Center. Sito ufficiale, su europa-center-berlin.de.
Europa-Center

Het Europa-Center is een gebouw in de Duitse hoofdstad Berlijn. Het Europa-Center ligt aan de Breitscheidplatz, op de hoek van de Tauentzienstraße, in het hart van de City-West (stadsdeel Charlottenburg). In het gebouw, dat in 1965 voltooid werd, zijn veel winkels, horecagelegenheden en kantoren gevestigd. Het Europa-Center maakt deel uit van een ensemble van naoorlogse gebouwen in Internationale Stijl rond de Breitscheidplatz, dat in zijn geheel onder monumentenbescherming staat. Kenmerkend voor het 86 meter hoge Europa-Center is de grote Mercedes-ster die op het dak van het gebouw staat. Ook vanuit diverse delen van het voormalige Oost-Berlijn was deze ster zichtbaar. Bronnen Externe links (de) (en) Site van het Europa-Center (de) Berlin.de: Sehenswürdigkeiten: Europa-Center, Breitscheidplatz
Europa-Center

Europa-Center – kompleks budynków na Breitscheidplatz w Berlinie z wyróżniającym się wieżowcem. W latach 60 XX wieku stał się jednym z kultowych miejsc Berlina Zachodniego, wraz z Kościołem Pamięci Cesarza Wilhelma. Jest to budynek historyczny. Linki zewnętrzne Strona oficjalna
Europa-Center

O Europa-Center é um complexo de edifícios na Breitscheidplatz, no bairro de Charlottenburg, em Berlim, com um shopping center e uma torre de 86 metros de altura. Construído entre 1963 e 1965, em 2003 foi tombado como edifício historicamente preservado. História A partir de 1897, um edifício residencial foi erguido no local do atual Europa-Center, em frente à Igreja Memorial Imperador Guilherme, também projetado em estilo neorromânico, segundo projetos de Franz Schwechten. Na época parte da elegante "Novo Oeste" de Berlim (hoje também conhecida como "City West"), foi, a partir de 1916, sede do Romanisches Café, um ponto de encontro popular para escritores, artistas e profissionais do teatro, bem como para aqueles que aspiravam a se juntar a eles. Durante um ataque aéreo da RAF na Segunda Guerra Mundial, na noite de 22 para 23 de novembro de 1943, o edifício foi incendiado e ficou em ruínas. Após a guerra, as instalações liberadas foram usadas apenas intermitentemente por mais de uma década, conforme a necessidade. Construções improvisadas eram usadas por lutadores, artistas de circo e missionários, seguidas por restaurantes e, por um breve período, um cinema que exibiu os chamados Sittenfilme. Um jornal local descreveu o local central como uma "mancha no cartão de visita de Berlim". Referências
Европа-центр

«Европа-центр» (Europa-Center) — комплекс зданий с запоминающимся высотным зданием на площади Брайтшайдплац в берлинском районе Шарлоттенбург. В 1960-е годы наряду с Мемориальной церковью кайзера Вильгельма стал символом Западного Берлина. Находится под охраной государства как исторический памятник. На месте, где сейчас находится «Европа-центр», в 1916 году открылось «Романское кафе», ставшее легендарным местом встречи писателей, художников и работников театра. В ходе бомбардировок во время Второй мировой войны, в ноябре 1943 года здание было разрушено. Несколько десятилетий земельному участку не находилось применения, место считалось «позорным пятном на визитной карточке Берлина». В 1961 году, вскоре после возведения Берлинской стены, разделившей город, картина изменилась. Новое строительство было необходимо в политических целях как символ жизненной энергии жителей Западного Берлина. На площади Брайтшайдплац, находившейся в центре западной части Берлина, помимо реставрированной Гедехтнискирхе требовались дальнейшие улучшения. Заказчиком строительства выступил успешный берлинский коммерсант и инвестор Карл Хайнц Пеппер. Он поручил профессору Гельмуту Гентриху и инженеру Хуберту Печниггу создание и реализацию проекта офисного и торгового центра по американскому образцу. В подготовке проекта в качестве художественного консультанта участвовал Эгон Айерман, архитектор Мемориальной церкви. Строительные работы начались в 1963 году, а 2 апреля 1965 года состоялась торжественная церемония открытия «Европа-центра», в которой принял участие правящий бургомистр Берлина Вилли Брандт. На общей площади в 80 000 кв. м. разместился комплекс зданий различной конфигурации: двухэтажное цокольное здание с подземным этажом и двумя внутренними двориками, здание кинотеатра, гостиница, жилой дом и высотное офисное здание в 21 этаж высотой в 86 м и офисной площадью 13 000 м. В то время это было единственное здание такого рода в Берлине и поэтому оно получило большую известность. Проведённые впоследствии многочисленные реконструкции и модернизации имели целью повысить привлекательность сооружения и его коммерческий успех. Так, внутренние дворы были перекрыты, а каток с искусственным льдом в одном из них был закрыт в 1979 году. Эксплуатирующие компании указывали в 2005 году следующие данные: около 100 предприятий торговли и гастрономии, от 20 до 40 тысяч посетителей в день. В 1982 году установлены часы утекающего времени, водяные часы высотой 13 метров, занимающие три этажа. На крыше высотного здания установлен хорошо видный со всех сторон логотип «Mercedes». Конструкция весит 10 тонн, внешний диаметр составляет 10 метров, за минуту делает около двух оборотов вокруг своей оси и светится ночью. В знаменитом фильме «Мимино» Георгия Данелия главный герой покупает в «Европа-центре» зелёного крокодила. См. также Список самых высоких зданий Германии Список самых высоких зданий Берлина Примечания Ссылки Официальный сайт
Europa-Center

Europa-Center är ett byggnadskomplex med ett höghus på Breitscheidplatz i Charlottenburg i Berlin. Bakgrund Europa-Center byggdes på 1960-talet och blev ett varumärke för Västberlin och är idag byggnadsminnemärkt. Det ritades av Hentrich, Petschnigg & Partner. Här fanns tidigare Romanische Café som var en träffpunkt för intellektuella. Under andra världskriget bombades byggnaderna sönder och under lång tid användes området enbart provisoriskt. Berlinmurens byggande 1961 gjorde att man i Västberlin ville skapa ett centrum kring Breitscheidplatz och Europa-Center började planeras. 1965 invigdes det av Willy Brandt. Källor http://de.wikipedia.org/w/index.php?title=Europa-Center-Berlin&oldid=23390845 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Europa-Center.﻿ http://www.europa-center-berlin.de/
Holbecker See

Der Holbecker See ist ein rund 8,5 Hektar großes Gewässer bei Holbeck, einem Ortsteil der Gemeinde Nuthe-Urstromtal im Landkreis Teltow-Fläming. Lage Der See liegt auf der Gemarkung des Nachbarortes Stülpe, bezieht seinen Namen jedoch auf Grund seiner Nähe zu Holbeck von diesem Ortsteil. Er liegt östlich des Dorfzentrums und dort südlich der Eichenallee, die als zentrale Verbindungsachse in West-Ost-Richtung durch den Ort führt. Südlich führt der Seeweg am Gewässer vorbei. Dieser ist auch gleichzeitig Bestandteil eines Rundkurses des Flaeming-Skate. Der einzige Abfluss ist der Holbecker Seegraben im Südosten. Er fließt in die Flemmingwiesen und verbindet sich in Stülpe mit weiteren Meliorationsgräben, die über das Hammerfließ in die Nuthe entwässern. Nutzung Der See ist ein ausgewiesenes Angelgewässer. Am südöstlichen Ufer ist eine Badestelle. Siehe auch Liste der Seen in Brandenburg Einzelnachweise
Nikolaiviertel

Nikolaiviertel (Barri de Nicolau) és un barri de Berlín que, juntament amb el barri de Cölln, forma el reconstruït nucli històric de la capital alemanya. Està situat a cinc minuts d'Alexanderplatz, al districte de Berlin-Mitte. Geografia Està situat a la vora est del riu Spree, envoltat pels carrers Rathausstraße, Spandauer Straße i Mühlendamm. L'església dessacralitzada Nikolaikirche (Església de Sant Nicolàs), la més antiga de Berlín, està situada al centre del barri i dona el seu nom al mateix. Història Els dos assentaments històrics de Berlín (Nikolaiviertel i Cölln) s'originaren al voltant d'una antiga ruta comercial, la Mühlendamm, un gual on el riu Spree podia ser creuat amb facilitat. La Nikolaikirche, originalment una basílica tardoromànica, fou erigida als voltants de l'any 1230. L'àrea al voltant de l'església amb els seus carrerons medievals fou preservada a través dels segles, fins a la seua destrucció durant la batalla de Berlín el 1945, a causa d'uns bombardeigs aeris aliats. El 1987, coincidint amb el 750é aniversari de la ciutat, l'àrea va ser restaurada en una peculiar barreja d'edificis històrics reconstruïts i lloses de forjat Plattenbau, donant a la zona un aspecte singular. Actualment la xicoteta zona és famosa pels seus restaurants i bars típics alemanys. Llocs d'interès A més de la Nikolaikirche, l'edifici més conegut del barri és l'Ephraim-Palais, construït el 1766 per a Veitel-Heine Ephraim, el financer del rei Frederic II de Prússia. La façana rococó a la intersecció de la Mühlendamm i Poststraße va esdevenir famosa com "el millor cantó" de Berlín, fins que la casa fou demolida el 1936 per ampliar el carrer Mühlendamm. Algunes parts de la façana van ser emmagatzemades als afores occidentals de Berlín, fins que el 1982 les autoritats occidentals de Berlín les enviaren a Berlín oriental per donar suport a la reconstrucció. El palau fou reconstruït entre 1983 i 1987, a uns 12 metres del seu emplaçament original. Actualment és un museu. A l'altre costat de la Poststraße s'hi troba el Knoblauchhaus, un dels pocs edificis històrics originals conservats. Construït el 1760, té una façana neoclàssica pròpia del segle xix. Va ser la residència de la família notable Knoblauch, amb membres com l'arquitecte Eduard Knoblauch o el físic Karl-Hermann Knoblauch. Actualment alberga el museu Biedermeier, el museu cívic més antic de Berlín. A la vora del riu Spree es troba la Kurfürstenhaus (Casa del Príncep Elector), construït el 1897 en pedra arenisca roja. Va ser erigit en el lloc on es trobava un edifici antic, on va morir el príncep elector Joan Segismund I de Brandenburg el 23 de desembre de 1619. Com ell creia que la Dama Blanca havia embruixat el Palau Reial de Berlín (Stadtschloss), havia marxat a casa del seu ajudant de cambra. Referències Enllaços externs Lloc web oficial (alemany) (anglès)