NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kościół św. Elżbiety w Berlinie-Mitte

Kościół św. Elżbiety (niem. Elisabethkirche lub St. Elisabeth) – dawna klasycystyczna świątynia luterańska znajdująca się w Berlinie, w okręgu administracyjnym Mitte, przy Invalidenstraße. Zaprojektowana przez Karla Friedricha Schinkla. Zniszczona podczas II wojny światowej, odbudowana jako centrum kultury Kultur Büro Elisabeth. Historia W 1827 Fryderyk Wilhelm III zlecił Karlowi Friedrichowi Schinklowi zaprojektowanie czterech podmiejskich kościołów pod Berlinem. Projekt powstał w 1828 roku, a w 1830 roku rozpoczęto prace budowlane, które po roku przerwano z powodu wybuchu epidemii cholery. W celu zmniejszenia kosztów budowy zmniejszono rozmiary świątyni na wniosek króla. Konsekracja miała miejsce 28 czerwca 1835 roku w obecności rodziny królewskiej. W 1860 roku dobudowano dwie boczne absydy wg projektu Gustava Möllera, pełniące funkcję zakrystii. Kościół wyremontowano w latach 1893 i 1933–1936. Świątynia została poważnie zniszczona podczas bombardowania w nocy z 8 na 9 marca 1945 roku, do początku lat 90. pozostawała ruiną. W 1991 roku rozpoczęto odbudowę. Budynek oczyszczono z zarastającej roślinności, w 1994 przykryto go dachem, a w latach 2002–2003 wyremontowano elewacje i zainstalowano nowe okna. Ulokowano tu siedzibę centrum kultury Kultur Büro Elisabeth należącego do parafii ewangelickiej am Weinberg. W 2015 roku w kościele wystawiono cykl 83 rzeźb pt. Bambini autorstwa Magdaleny Abakanowicz. Architektura Budowla klasycystyczna, jednonawowa, bezwieżowa, wzorowana na greckich świątyniach. Do fasady dostawiony jest portyk z doryckimi filarami. Od północy dostawione są trzy absydy, środkową z nich zdobiła dawniej dekoracja malarska z motywem aniołów, a dwie boczne służyły jako zakrystie. Powierzchnia dawnej przestrzeni sakralnej wynosi 315 m2. Pierwotnie pojemność świątyni zwiększały dwie kondygnacje empor. Wnętrze kościoła od czasów odbudowy ma surowy charakter, nie posiada stałego wyposażenia, a ściany pozbawione są tynku. Galeria Przypisy
Lubowsee

Der Lubowsee (auch: Großer Lubowsee) ist ein eiszeitliches Relikt im Gewässersystem des Barnim. Er ist der kleinste der drei Seen an der Briese, die zur Havel entwässert. In einer Entfernung von 1,8 km östlich liegt der Rahmersee, durch den ebenfalls die Briese fließt. Beschreibung und Lage Der See besitzt eine fast runde Form mit leichten Einbuchtungen und ist ein ausgewiesenes Angelgewässer (Kennzeichen P14-113). Die mittlere Seetiefe wird mit zirka drei Meter angegeben, aber fast der gesamte Seegrund ist mit Schlamm bedeckt. Die Ufer sind bis auf das direkt am See stehende Anglerheim auf dem Grundstück des Anglerverein Lubowsee e. V. nicht bebaut. Ein Fußpfad ist der einzige Seezugang, der jedoch meist verschlossen ist. Der Zühlsdorfer Siedlungsbereich Seefeld liegt einige hundert Meter südlich des Lubowsees. Fauna und Flora Der Lubowsee weist einen großen Fischreichtum auf, der unter anderem auf die Pflege durch den Anglerverein zurückzuführen ist. Zu den hier heimischen Fischen gehören Zander, Aale, Barsche, Hechte, Brassen, Rotaugen und Rotfedern. Schwäne, Wildenten und Blesshühner bewohnen die Schilfstreifen und leben von den Fischen und Insekten des Sees. In Seenähe wurden unter anderem Eisvögel, Ringelnattern, Moorfrösche und Biber beobachtet. An den Ufern wachsen überwiegend Erlen, Eschen, auch Buchen und Kiefern, auf dem Boden breitet sich Schwingrasen aus, im seichten Wasser finden sich Schilf und Seerosen. Außerdem sind Rundblättriger Sonnentau, Sumpf-Platterbsen, Sumpf-Callas, Fieberklee und Sumpf-Schwertlilien hier beheimatet. Namensgebung und Nutzung Wie die meisten Orte oder geografischen Objekte in Brandenburg geht der Name auf das Slawische zurück und bedeutet so viel wie Geliebter See (ljuba ist altslawisch und heißt Liebe). Eine alternative Etymologie leitet den Namen vom altpolabischen Wort *lub für 'Borke, Bast' ab. Am Ufer gibt es keine größeren unbewachsenen Flächen, so dass kein Angel-Ansitz vorhanden ist. Mitgebrachte Boote dürfen nur von vorhandenen festen Stegen zu Wasser gelassen werden. Der ortsansässige Anglerverein Lubowsee e. V. bietet Anglern auch die Möglichkeit, saisonal befristet mit Vereinsbooten auf den See zu fahren, wobei Schonzeiten und ausgewiesene Laichplätze unbedingt eingehalten/beachtet werden müssen. Der Anglerverein organisiert hier am Lubowsee einmal jährlich einen Angelwettbewerb mit anderen Angelvereinen, vor allem mit dem benachbarten Angelverband aus Wandlitz. Der See bietet keine Bademöglichkeit und es ist auch nicht zu empfehlen vom Boot aus ins Wasser zu springen. Abgebrochene Steckstangen lauern unter der Wasseroberfläche und es kann zu schweren Verletzungen führen. Literatur / Weblinks Verordnung über das Naturschutzgebiet "Lubowsee" des Ministeriums für Landwirtschaft, Umweltschutz und Raumordnung Brandenburg vom 28. Mai 2004. In: Gesetz- und Verordnungsblatt für das Land Brandenburg Nr. 15; Teil II Verordnungen; vom 24. Juni 2004 Darum ist es in Zühlsdorf so schön auf www.maz-online.de, 28. Dezember 2015. Einzelnachweise
Dahlem Cemetery

The Dahlem Cemetery (German: Friedhof Dahlem, sometimes improperly referred to as Friedhof Dahlem-Dorf), is a cemetery in Berlin-Dahlem. The cemetery was built according to the plans of the architects Friedrich and Wilhelm Hennigs. Notable burials Ernst Otto Beckmann (1853–1923), chemist Paul Bildt (1885–1957), film actor Emil Bohnke (1888–1928), violist, composer and conductor Klaus Croissant (1931–2002), lawyer Hermann Diels (1848–1922) Heinz Drache (1923–2002) Wilhelm Fliess (1858–1928) August Gaul (1869–1921) Waldemar Grzimek (1918–1984) Clemens Hasse (1908–1959) Rudolf Havenstein (1857–1923) Bernhard Heiliger (1915–1995) Fritz Heinemann (1864–1932) Werner Hinz (1903–1985) Jacobus Henricus van 't Hoff (1852–1911), Dutch physical and organic chemist and Nobel laureate Lucie Höflich (1883–1956) Ludwig Knaus (1829–1910) Albert von Le Coq (1860–1930) Lilli Lehmann (1848–1929), opera singer Ernst Lindemann (1894–1941), Navy sea captain (cenotaph) Friedrich Meinecke (1862–1954), historian Rotraut Richter (1915–1947), actress Edgar Speyer (1862–1932), financier and philanthropist Otto Heinrich Warburg (1883–1970), physiologist, medical doctor and Nobel laureate Rainer Zepperitz (1930–2009) References Hans-Jürgen Mende, Debora Paffen: Friedhof Dahlem und St.-Annen-Kirchhof – Ein Friedhofsführer. Christian Simon Verlag Edition Luisenstadt, Berlin 2007, ISBN 978-3-936242-11-9. External links "Friedhof Dahlem-Dorf – Wissenswertes". Berlin.de (in German). Archived from the original on 2012-07-29. Retrieved 27 March 2012.
Cimetière de Berlin-Dahlem

Le cimetière de Dahlem (Friedhof Dahlem) est un cimetière berlinois situé à Berlin-Dahlem et inauguré en 1908. Il s'étend sur 1,1 hectare. C'est aujourd'hui un lieu protégé du Land de Berlin. Il ouvre sur la Königin-Luise-Straße. Il est réuni au cimetière évangélique Sainte-Anne de la paroisse de Dahlem (0,2 ha) fondé au XIIIe siècle et la nouvelle extension de 1908 forme donc un L. Personnalités inhumées au cimetière principal Otto Appel (1867-1952), botaniste et agronome Ernst Otto Beckmann (1853-1923), chimiste Paul Bildt (1885-1957), acteur et réalisateur Emil Bohnke (1888-1928), compositeur, chef d'orchestre, altiste Lilli Bonhke, née Mendelssohn (1897-1928), violoniste Horst Caspar (1913-1952), acteur Klaus Croissant (1931–2002), avocat, espion, personnalité politique Hermann Diels (1848–1922), philologue Else Ehser (1894-1968), actrice Wilhelm Fliess (1858-1928), médecin et ami de Freud August Gaul (1869-1921), sculpteur Rudolf Havenstein (1857-1923), président de la Reichsbank Fritz Heinemann (1864-1932), sculpteur Hans Herzfeld (1892–1982), historien Ludwig Knaus (1829–1910), peintre de genre Lilli Lehmann (1848-1929), cantatrice Albert von Le Coq (1860-1930), archéologue et explorateur Ernst Lindemann (1894-1941), officier de marine Friedrich Meinecke* (1862–1954), historien Joachim Nottke (1928–1998), auteur, acteur et doubleur Carl Raddatz* (1912–2004), acteur Max Unger (1854-1918), sculpteur Jacobus Henricus Van 't Hoff, premier prix Nobel de chimie Otto Heinrich Warburg (1883-1970), prix Nobel de physiologie Illustrations Personnalités enterrées à l'aître Sainte-Anne Carl Friedrich von Beyme (1765-1838), juriste et ministre prussien Rudi Dutschke (1940-1979), militant révolutionnaire marxiste Ludwig Knaus (1829-1910), peintre Liens externes Ressource relative à l'architecture : Landesdenkmalamt Berlin Portail de la mort Portail de Berlin Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Далемское кладбище

Далемское кладбище (нем. Friedhof Dahlem) — кладбище в берлинском районе Далем. Появилось в 1908 году в связи с ростом населения Далема. Стены, ворота и траурный зал кладбища были возведены по проекту архитекторов Фридриха и Вильгельма Хеннингсов. В настоящее время имеет площадь в 1,1 га. Является памятником парковой архитектуры земли Берлин. На кладбище похоронены многие знаменитые личности, в том числе голландский химик Якоб Хендрик Вант-Гофф, немецкие актёры Карл Раддац, Эльза Вагнер и Пауль Бильдт, скульпторы Август Гауль и Макс Унгер. На кладбище также захоронены жертвы прошедших войн. Литература Hans-Jürgen Mende, Debora Paffen: Friedhof Dahlem und St.-Annen-Kirchhof — Ein Friedhofsführer. Christian Simon Verlag Edition Luisenstadt, Berlin 2007, ISBN 978-3-936242-11-9. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Далемское кладбище Далемское кладбище на сайте berlin.de (нем.)
Далемський цвинтар

Далемський цвинтар (нім. Friedhof Dahlem) — цвинтар у берлінському районі Далем. З'явився у 1908 році у зв'язку із зростанням населення Далема. Стіни, ворота і траурний зал цвинтаря були зведені за проектом архітекторів Фрідріха і Вільгельма Геннінгсів. Нині має площу в 1,1 га. Цвинтар є пам'яткою паркової архітектури землі Берлін. На ньому поховані багато знаменитих осіб, у тому числі голландський хімік Якоб Гендрік Вант-Гофф, німецькі актори Карл Раддац і Пауль Більдт, скульптори Август Гауль і Макс Унгер. На цвинтарі також поховані жертви минулих воєн. На цвинтарі поховані Ернст Отто Бекман (1853—1923), хімік Пауль Більдт (1885—1957), кіноактор Еміль Бонке (1888—1928), альтист, композитор і диригент Ріхард Бурмайстер (1860—1944), піаніст, композитор Ельза Вагнер (1881—1975), акторка Антьє Вайссгербер (1922—2004), акторка Отто Генріх Варбург (1883—1970), біохімік, Нобелівський лауреат Якоб Гендрік Вант-Гофф (1852—1912), голландський фізик і хімік, Нобелівський лауреат Вальтер Вернер (1883—1956), актор Август Гауль (1869—1921), скульптор Вернер Гінц (1903—1985), кіноактор Герман Дільс (1848—1922), філолог, історик античності Гайнц Драхе (1923—2002), кіноактор Людвіг Кнаус (1829—1910), художник Ліллі Леман (1848—1929), оперна співачка Ернст Ліндеман (1894—1941), військово-морський офіцер Карл Раддац (1912—2004), актор Ротраут Ріхтер (1915-1947), акторка Макс Унгер (1854—1918), скульптор Вільгельм Флісс (1858—1928), лікар, психоаналітик Світлини Література Hans-Jürgen Mende, Debora Paffen: Friedhof Dahlem und St.-Annen-Kirchhof — Ein Friedhofsführer. Christian Simon Verlag Edition Luisenstadt, Berlin 2007, ISBN 978-3-936242-11-9. Посилання http://www.berlin.de/ba-steglitz-zehlendorf/politik-und-verwaltung/aemter/strassen-und-gruenflaechenamt/gruenflaechen/friedhoefe/artikel.82259.php [Архівовано 26 грудня 2016 у Wayback Machine.]
Котбус

Котбус (на немски: Cottbus; на долнолужишки: Chóśebuz /ˈxɨɕɛbus/, на горнолужишки: Choćebuz, на полски: Chociebuż, на чешки: Chotěbuz) е вторият по население град в провинция Бранденбург, Германия. Разположен е на река Шпрее. Към 31 декември 2022 година населението на града е 99 424 души. Спорт Представителният отбор на града е Енерги Котбус. В него играе българинът Станислав Ангелов (от 2007 до 2011 г.). Също така бивш техен футболист е Димитър Рангелов. Личности, родени в Котбус Клаус Цила (р.1953), германски художник Побратимени градове Монтрьой, Франция (от 1959) Гросето, Италия (от 1967) Липецк, Русия (от 1974) Жельона Гура, Полша (от 1975) Търговище, България (от 1975) Кошице, Словакия (от 1978) Саарбрюкен, Германия (от 1987) Гелзенкирхен, Германия (от 1995) Нънитън и Бедуърт, Англия (от 1999) Източници Външни препратки Официален сайт на местната администрация ((de))
Cottbus

Ikke at forveksle med Cottbus (bezirk). Cottbus (sorbisk: Chóśebuz) er den næststørste by i den tyske delstat Brandenburg. Byen ligger ved floden Spree omkring 20 kilometer fra den polske grænse. Byen har 99.515 indbyggere (pr. 31.12. 2022). Erhverv Cottbus er kendt for en omfattende tekstil- og metalindustri. I DDR-perioden var området berygtet for sine store brunkulslejer. Brunkul spillede en central rolle i den østtyske industri, både som energikilde og til tekstiler, hvor fibrene var anvendelige. Således er der rundt om Cottbus store kratere af gamle brunkulslejer, som blev udgravet af store gravemaskiner og efterlod en sandørken i kilometerstore grave. Flere af disse grave er naturreservater, da de bliver fyldt med vand og udlagt som søer. Kultur Energie Cottbus Energie Cottbus (Fußballclub Energie Cottbus e. V.) er byens professionelle fodboldklub. Hjemmebane hedder Stadion der Freundschaft og stammer fra DDR-tiden. Klubben har i to omgange spillet i Bundesligaen (2000-2003 og 2006-2009) og fik forinden sit store gennembrud med deltagelse i den tyske pokalfinale 1997, hvor den som det kun andet amatørhold i historien deltog, men tabte til Stuttgart med 0-2. Staatstheater Cottbus har et meget imponerende "Staatstheater" i Jugendstil. Teatret ligger midt i byen på Schillerplads og er arkitekt Sehrings mesterværk i klassisk Jugendstil. Teatret er hjemsted for den brandenburgske opera og teaterscene. Teatret blev i Danmark kendt for at opsætte et skuespil om Olsen-banden, som de danske Olsenbande-skuespillere overværede premieren på. Turisme Branitzer Park Branitzer Park (Fürst-Pückler-Park Branitz) er den betydeligste park i Cottbus. Den er anlagt omkring slottet Branitz og er udover sit smukke romantiske haveanlæg berømt for sine jordpyramider, som fyrst Pückler lod bygge som gravkamre for sig og sine nærmeste. Spremberger tårnet Spremberger tårnet (Spremberger Turm) er Cottbus' vartegn og stammer fra det 13. århundrede, hvor det blev bygget som en del af fæstningsværket rundt om Cottbus. Spreewald Nordvest for Cottbus ligger Spreewald, et stort område der er er berømt for sin enestående folklore med rødder i den sorbiske kultur. Biler har kun begrænset adgang. I stedet anvender man pramme (Kanen), som en pramdrager stager frem. Spreewald minder om Venedig, blot er det ikke en bykultur, men et landligt område, hvor floden Spree deler sig i et mylder af små forgreninger. Postbudene anvender prammene, og der er byskilte ved kanalerne, som man ser det på landevejene. Spreewald er i øvrigt kendt for sine syltede agurker, som var en elsket delikatesse i DDR, og den meget fine Leinöl (hørolie), som anvendes i lokale madspecialiteter. Eksterne henvisninger
Cottbus

Cottbus (en bajo sórabo: Chóśebuz; en polaco: Chociebuż) es una ciudad en el este de Alemania. Es después de la capital estatal Potsdam la segunda ciudad mayor de Brandeburgo. Junto a la ciudad de Brandeburgo, Fráncfort del Oder y Potsdam, es uno de los cuatro centros administrativos (Oberzentrum) del Estado federal de Brandeburgo y tiene el estatus de ciudad libre (Kreisfreie Stadt). Historia Las fuentes históricas señalan que Cottbus pudo haber obtenido los derechos de ciudad en algún momento comprendido entre 1216 y 1225.​ La ciudad prosperó formando parte del Reino de Prusia. Durante la Segunda Guerra Mundial, el 15 de febrero de 1945 la ciudad fue destruida en buena medida tras el ataque de 459 bombardeos estadounidenses Boeing B-17. Tras el final de la cotienda, el territorio fue ocupado por el ejército Rojo y, poco después, pasó a integrar la República Democrática Alemana (RDA) hasta su desaparición en 1990. Durante la época de la RDA fue capital del distrito homónimo. Desde 1976, Cottbus tiene la categoría de Ciudad Grande al alcanzar más de 100 000 habitantes, perfilándose como centro de administración, ciencias y servicios. Geografía Clima La ciudad se encuentra en una zona templada, a 75 m sobre el nivel del mar. Sus coordenadas geográficas son 51°46′N y 14°20′E. La temperatura media anual ronda los 10 grados Celsius. El mes más caluroso es julio con 19,8 °C. El mes más frío es enero, con 0,8 °C de temperatura media. La diferencia entre las temperaturas máxima y mínima, conocida como amplitud térmica, oscila por tanto unos 19 °C. La precipitación media anual es de 566 milímetros. La mayor parte de las lluvias se producen en julio con 75 milímetros de promedio; abril es el mes con la menor cantidad de lluvia con una media de 31 milímetros. Se producen precipitaciones durante todo el año, pero son más intensas en verano. Por ello el clima es húmedo durante todo el año, por lo que puede afirmarse que en Cottbus no hay temporada seca ni temporada de lluvias. Economía Cottbus al igual que la mayor parte de las ex RDA ha vivido una difícil progresión económica desde la reunificación; si bien la situación ha mejorado globalmente, algunos indicadores relativos eran más favorables antes de la década de 1990.​ La región ostenta históricamente, desde hace siglos, uno de los niveles de riqueza más bajos del país a pesar de las constantes subvenciones del gobierno federal y de la Unión Europea (UE). Ciudades hermanadas Grosseto Lípetsk Montreuil (Sena-Saint Denis) Zielona Góra Habitantes notables Georg Michael Welzel, el último ejecutado por garrote vil en España. Tony Martin, ciclista profesional. Deportes Energie Cottbus, es el club de fútbol de la ciudad, y jugará en la segunda división del fútbol de Alemania, la 2. Bundesliga, a partir de la temporada 2026-27. Sus encuentros de local los disputa en el Stadion der Freundschaft que cuenta con un aforo que supera los 22.500 espectadores. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Cottbus.
Cottbus

Cottbus (lužičkosrpski: Chośebuz) njemački je grad u saveznoj pokrajini Brandenburgu, blizu poljske granice, oko 125 km jugoistočno od Berlina. Krajem 2007. imao je 102.811 stanovnika. Grad je osnovan u 10. stoljeću, kada su Lužički Srbi podigli utvrdu na pješčanom otoku na rijeci Spree. Od 1949. do ujedinjenja Njemačke 1990. Cottbus je bio dio Njemačke Demokratske Republike. Grad je danas kulturno središte lužičkosrpske manjine. Šport Energie Cottbus, nogometni klub, svoje utakmice igra na Stadionu prijateljstva (Stadion der Freundschaft). Vanjske poveznice Službena stranica (njem.) Ostali projekti
Cottbus

Cottbus é uma cidade da Alemanha, no estado de Brandemburgo, cerca de 100 km a suleste de Berlim e 90 km a noroeste de Dresden. Tem uma popolução de aproximadamente 103.000. A cidade é o centro da região Baixa Lusácia. Cottbus é uma cidade independente (Kreisfreie Städte) ou distrito urbano (Stadtkreis), ou seja, possui estatuto de distrito (kreis). História Foentes históricas assinalam que Cottbus poderá ter obtido direitos de cidade algures entre 1216 e 1225. A cidade prosperou quando fez parte do Reino da Prússia. Na Segunda Guerra Mundial, em 15 de fevereiro de 1945, a cidade foi destruída em grande parte, pelo ataque de 459 bombardeiors norte-americanos Boeing B-17. Após a guerra, o território foi ocupado pelo Exército Vermelho soviético, e passou, pouco depois, a integrar a República Democrática Alemã (RDA) até à reunificação em 1990. Durante a época da RDA foi capital do distrito homónimo. Desde 1976 Cottbus tem a categoria de Grande Cidade, ao ter mais de 100000 habitantes, e é um centro de administração, de ciências e de serviços. Clima Referências Ligações externas Página oficial (em alemão, inglês ou polaco)
Котбус

Ко́тбус, также Хо́чебуж и Хо́цебуж (нем. Cottbus [ˈkɔtbʊs], н.-луж. Chóśebuz [ˈχɛɕɛbus]/[ˈχɨɕɛbus], в.-луж. Choćebuz, [ˈkʰɔt͡ʃɛbus]) — город на востоке Германии, на реке Шпре. Второй по величине город земли Бранденбург (после Потсдама), где имеет статус внерайонного города. Название Формы н.-луж. Chóśebuz и в.-луж. Choćebuz восходят к праславянской форме *Xotěbuďь «Хотебудов», которая является притяжательным прилагательным от личного имени *Xotěbudъ. Городские районы Митте (Срейж) Шмельвиц (Хмелов) Зандов (Жандов) Шпрембергер-Форштадт (Гродкойске-Пщедместо) Штрёбиц (Стробице) Зилов (Жилов) Заспов (Заспы) Мерцдорф (Жиловк) Диссенхен (Дешанк) Браниц (Рогеньц) Мадлов (Модлей) Заксендорф (Кнорава) Дёббрик (Депск) Скадов (Шкодов) Вилльмерсдорф (Рогозно) Карен (Корень), в состав района также входят населённые пункты Карлсхоф (Вольшина) и Нуцберг (Нузберк). Кикебуш (Кибуш) Галлинхен (Голынк), в состав района входит бывший сельский населённый пункт Куцебургер-Мюле (Радликойски-Млын). Грос-Гаглов (Гоголов) Население Входит в состав культурно-территориальной автономии «Лужицкая поселенческая область», на территории которой действуют законодательные акты земель Саксонии и Бранденбурга, содействующие сохранению лужицких языков и культуры лужичан. Несмотря на то, что доля лужичанского (сорбского) населения в городе составляет около 1 %, Котбус считается их политическим и культурным центром в Нижней Лужице. Нижнелужицкий язык является официальным в городе. Численность населения на 31 декабря 2022 года составила 99 515 человек. По данным на 31 декабря 2011 года в городе проживало 99 974 жителя, на 31 декабря 2000 года — 108 495 человек, на 1990 год — 125 891 человек, на 1970 год — 82 896 человек. Образование и наука Бранденбургский технологический университет был основан в 1991 году. Это самый молодой технический университет Германии. Сейчас в нём учатся 6722 студента, среди них 896 зарубежных. В 2004 году архитектурным бюро «Херцог и де Мёрон» на территории кампуса университета построено современное здание Информационного, коммуникационного и медийного центра. Спорт Город представлен футбольным клубом «Энерги Котбус», игравшим в своё время в Бундеслиге. В настоящее время играет в региональной лиге «Северо-Восток». За спортивный клуб Котбуса выступала олимпийская чемпионка 1976 года и многократная рекордсменка мира по прыжкам в высоту Розмари Аккерман. В 2011 году в Котбусе прошёл VII чемпионат мира по пожарно-спасательному спорту. Достопримечательности Ландшафтный Браницкий парк Котбусский художественный музей «Дизельная электростанция» Котбусский государственный театр Котбусский зоопарк Бранденбургский фармацевтический музей Оберкирха Святого Николая Вендский музей Города-побратимы Монтрёй (Франция, с 1959) Гроссето (Италия, с 1967) Липецк (Россия, с 1974) Зелёна-Гура (Польша, с 1975) Тырговиште (Болгария, с 1975) Кошице (Словакия, с 1978) Саарбрюккен (Германия, с 1987) Гельзенкирхен (Германия, с 1995) Нанитон-энд-Бедуэрт (Великобритания, с 1999) Примечания Ссылки cottbus.de (нем.) — официальный сайт города Kreisprofil Cottbus 2013
Cottbus

Cottbus (lužiško Chóśebuz, poljsko Chociebuż, staronemško Kottbus) je univerzitetno mesto z okoli 100.000 prebivalci v nemški zvezni deželi Brandenburg, okoli 125 km jugovzhodno od Berlina ob reki Spree in je središče spodnjih Lužiških Srbov (Spodnja Lužica). Mesto so ustanovili Lužiški Srbi v 10. stoletju; prvič je omenjeno v pisnih virih leta 1156. Je sedež univerze BTU (Brandenburgische Technische Universität Cottbus–Senftenberg; spodnjelužiškosrbsko: Bramborska techniska uniwersita Chóśebuz–Zły Komorow). 30. junija 2004 je mesto imelo (še) 107.075 prebivalcev. Glej tudi seznam mest v Nemčiji seznam univerz v Nemčiji Budyšin (Bautzen) Zunanje povezave Uradna stran