NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Церква святого Георгія (Сопотниця)

Церква Святого Георгія (серб. Црква Светог Ђорђа, босн. Crkva Sv. Georgija) — православна церква у селі Сопотниця общини Ново-Горажде Республіки Сербської Боснії і Герцеговини. Належить до Дабро-Боснійської митрополії. З 2008 року входить у список національних пам'яток Боснії і Герцеговини. Галерея Література Кајмаковић, Здравко, Дрина у доба Косача, Наше старине XIV-XV, Годишњак Завода за заштиту споменика културе природних знаменитости и ријеткости Босне и Херцеговине, Сарајево, 1981. Човић, Боривој (ур.), Археолошки лексикон Босне и Херцеговине, Том I, Сарајево, 1988.
Vijećnica

Die Vijećnica (serbokroatisch-kyrillisch Вијећница) in Sarajevo ist als ehemaliges Rathaus sowie Sitz der Nationalbibliothek von Bosnien und Herzegowina eines der bekanntesten Gebäude der Stadt. Gebäude- und Nutzungsgeschichte Der erste Entwurf wurde 1891 vom tschechischen Architekten Karel Pařík angefertigt, doch nach Kritik des Gouverneurs Benjámin Kállay beendete er das Projekt. Das Gebäude wurde dann 1892–1894 nach Plänen des österreichischen Architekten Alexander Wittek als Rathaus erbaut. Wittek nutzte für die Planung zahlreicher Details am Rathausbau entsprechende Vorbilder aus seinen Studien in Ägypten von der im 14. Jahrhundert errichteten Sultan-Hasan-Moschee sowie von der aus dem 15. Jahrhundert stammenden Grabmoschee des Kait-Bay, beide in Kairo. Das Gebäude gilt als eines der bedeutendsten Beispiele des sogenannten pseudo-maurischen Stils. Der österreich-ungarische Erzherzog und Thronfolger Franz Ferdinand besuchte das Rathaus von Sarajevo am 28. Juni 1914 zwischen dem ersten auf ihn gerichteten Attentat, das scheiterte, und dem zweiten, tödlichen Attentat. Seit 1947 wird das Gebäude als National- und Universitätsbibliothek (Nacionalna i Universitetska Biblioteka Bosne i Hercegovine) genutzt. Zerstörung und Wiederaufbau Während der Belagerung von Sarajevo im Bosnienkrieg (1992–1995) wurde die Bibliothek in der Nacht vom 25. zum 26. August 1992 durch Beschuss serbischer Belagerer schwer beschädigt. Mehr als 2 Millionen Bücher und Dokumente verbrannten. Unter der Leitung des Architekten Nedžad Mulaomerović wurde das Gebäude, auch mit Fördermitteln der EU, ab 1996 wiedererrichtet und restauriert. Bei der Rekonstruktion halfen unter anderem von früheren Besuchern gemachte Fotos aus privaten Beständen. Weitere Dokumente fanden sich in Archiven in Wien, Budapest und Belgrad. In der ungarischen Zsolnay Porzellanmanufaktur in Pécs, die schon die ursprünglichen Kacheln an der Außenfassade hergestellt hatte, fand man deren originale, handgemalte Vorlagen. Auch die neuen Kacheln wurden von Zsolnay angefertigt. Am 9. Mai 2014 wurde die wiedererrichtete Vijećnica eröffnet. Sie beherbergt heute Teile der Stadtverwaltung und der Nationalbibliothek, sowie eine Ausstellung zur Geschichte der Stadt in den Kellerräumen, und in Zukunft ein Café. Weblinks Offizielle Website der Vijećnica. (englisch, bosnisch) Vijećnica (City Hall). In: Sarajevo.travel (englisch) Website der bosnisch-herzegowinischen National- und Universitätsbibliothek. Nacionalna i Universitetska Biblioteka Bosne i Hercegovine (bosnisch) B. Knopfmacher: Das neue Rathaus in Sarajevo. Handzeichnung von 1898, online auf www.onb.digital Einzelnachweise
Gradska vijećnica u Sarajevu

Gradska vijećnica se nalazi u Sarajevu nedaleko od Baščaršije na Mustaj-pašinom mejdanu i predstavlja najljepši i najreprezentativniji objekt iz austro-ugarskog perioda građen u pseudomaurskom stilu. U ovom stilu rađena je većina objekata što ih je u Sarajevu ostavila austro-ugarska vlast, a sinonim je za austrougarski period u Bosni i Hercegovini i zaštitni znak tog vremena. Godine 2006. ova građevina proglašena je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. Povijest Prvi projekt Vijećnice u Sarajevu je uradio Karlo Paržik, a kako se ovaj nije svidio ministru Benjaminu Kallayu, izrada novog je povjerena Alexandru Witteku. Kao uzor u izradi ovog projekta poslužila mu je džamija Kemala II. zbog čega je dva puta odlazio u Kairo. Kako je Witek navodno, upravo zbog ovog projekta (nedovoljnog osvjetljenja u glavnoj auli zgrade), umno obolio i izvršio samoubojstvo, završetak njegovog projekta je povjeren 1894. godine Ćirilu M. Ivekoviću. Zajedno s izradom i razradom projekta tekla je i izgradnja objekta od 1892. do 1894. godine. Gradska vijećnica službeno je krenula s upotrebom 1896. godine. Dana 25. i 26. kolovoza 1992. godine JNA i VRS zapallili su zgradu Vijećnice, a u vatrenoj stihiji nestao je Katalog nacionalne i sveučilišne knižnice Bosne i Hercegovine, oko 80 posto knjižnog fonda i dokumenata koji svjedoče o povijesti BiH. Unutrašnjost vijećnice je gotovo potpuno uništena u požaru koji je uslijedio nakon granatiranja. Nakon što je obnovljena Vijećnica je ponovo otvorena devetog svibnja 2014. godine. Povezani članci Gradska vijećnica u Brčkom Gradska vijećnica u Gračanici Izvori Vanjske povezice Vijećnica
Ratusz w Sarajewie

Ratusz w Sarajewie (bośn. Vijećnica) – zabytkowa siedziba władz miejskich Sarajewa, zlokalizowana na skraju Baščaršiji, czyli zabytkowej starówki. Historia Obiekt zaprojektował Alexander Wittek – austriacki architekt i mistrz szachowy w 1892, a następnie przebudował Ćiril Iveković w formach neomauretańskich. W 1895 nastąpiło uroczyste otwarcie budynku. Po II wojnie światowej mieściła się tutaj Biblioteka Narodowa, która została zbombardowana w 1992. Spłonęło wtedy 90% ksiąg i manuskryptów. Ratusz stanowi jeden z symboli architektonicznych Sarajewa. Z ratuszem wiąże się historia Przekornego domu. Przypisy Bibliografia Bałkany – Bośnia i Hercegowina, Serbia, Macedonia, Albania, Wydawnictwo Bezdroża, Kraków, 2005, ss.62–63, ISBN 83-89676-60-5 Sarajevo Navigator – Monthly Guide through Sarajevo, Ask Sarajevo Foundation, czerwiec 2010, s.9
Сарајевска вијећница

Сарајевска вијећница, позната као Вијећница, налази се у Сарајеву. Вијећницу је дизајнирао 1891. чешки архитекта Карло Паржик, али критике министра, барона Бенјамина Калаја, довеле су до тога да је Карло престао да ради на пројекту. У почетку је била највећа и најрепрезентативнија зграда из аустроугарског периода у Сарајеву и служила је као градска кућа. У ноћи између 25. и 26. августа 1992. је запаљена, а у пожару је нестао Каталог Националне и универзитетске библиотеке Босне и Херцеговине, као и око 90 посто књижног фонда и грађе која сведочи о историјском наслеђу БиХ. Пре напада, библиотека је поседовала милион и по књига и више од 155.000 ретких књига и рукописа. Неки грађани и библиотекари покушали су да спасу књиге док су били под снајперском ватром, а најмање једна особа је погинула. Зграда је поново отворена 9. маја 2014. Тренутно је сједиште градоначелника Сарајева. Галерија Стална поставка у Вијећници Референце Спољашње везе Hartmann, Kristen M. (2016-02-08). . „Fragmentation and forgetting: Sarajevo's Vijećnica”. International Journal of Heritage Studies. 22 (4): 312—324. doi:10.1080/13527258.2016.1138317. Riedlmayer, András (јул 1995). . „Erasing the Past: The Destruction of Libraries and Archives in Bosnia-Herzegovina”. Middle East Studies Association Bulletin. 29 (1): 7—11. JSTOR 23061201. doi:10.1017/S0026318400030418. CS1 одржавање: Формат датума (веза) Sarić, Šamija. . „DESTRUCTION OF ARCHIVAL RECORDS IN BOSNIA AND HERZEGOVINA”. - UDK 930.25:355.4](497.6)"1992/1995" - god. 42(1999), str. 223-230
Сараєвська ратуша

Сараєвська ратуша (босн. і хорв. Gradska vijećnica Sarajevo, серб. Градска виєћница Сараєво), відома як Вічниця (босн. Vijećnica), розташована в місті Сараєво. Проєкт був розроблений у 1891 році чеським архітектором Карелом Паржиком, але критика міністра, барона Бенджамін Каллай, змусила його припинити роботу над проектом. Спочатку це була найбільша і найрепрезентативніша будівля австро-угорського періоду в Сараєві і служила міською ратушею. Будівля була знову відкрита 9 травня 2014 р. Історія Олександр Віттек, який працював над проектом у 1892 і 1893 роках, захворів і помер у 1894 році в Граці, а роботу закінчив Кирил Івекович. Споруда була побудована у стилістичному поєднанні історичної еклектики, переважно в псевдо-мавританському стилі, для якого бралися приклади з ісламського мистецтва Іспанії та Північної Африки. Будівельні роботи розпочалися в 1892 році і були завершені в 1894 році вартістю 984 000 крон. Будівля офіційно відкрита 20 квітня 1896 р. і передана міській адміністрації, яка займала будинок до 1949 р., коли вона була передана Національній та університетській бібліотеці Боснії та Герцеговини. 25 серпня 1992 року сербські обстріли під час облоги Сараєва призвели до повного знищення бібліотеки; серед втрат було близько 700 рукописів та інкунабул та унікальна колекція боснійських серійних видань, деякі з середини XIX століття боснійського культурного відродження. До нападу бібліотека зберігала 1,5 мільйона томів та понад 155 000 рідкісних книг та рукописів. Деякі громадяни та бібліотекарі намагалися врятувати книги під обстрілом снайперів, принаймні одна людина загинула. Більшість книг не вдалося врятувати від полум'я. Структурний ремонт будівлі планували здійснити у чотири етапи: 1996—1997 (фінансується за рахунок пожертв Австрійської Республіки) та 2000—2004 (за кошти Європейської Комісії) та міста Барселони. Третій етап закінчився у вересні 2012 року, з оціночною вартістю 4,6 млн KM (близько € 2,37 млн) і повертає ратушу до його колишнього виду. Четвертий етап розпочався після завершення третього етапу і тривав близько 20 місяців, закінчившись наприкінці 2013 року, вартість якого склала 14 млн. КМ (близько 7,23 млн. Євро). На цьому етапі було побудовано та реконструйовано весь інтер'єр (картини, скульптури, книги). Після ремонту будівля, яка зараз є національною пам'яткою, буде використовуватися для різноманітних заходів. Його простір буде використовуватися для проведення різноманітних протокольних заходів для всіх рівнів влади, концертів та виставок. Відновлення Після багаторічної реставрації будівля була знову відкрита 9 травня 2014 року, виступом Сараєвського філармонічного оркестру та Ведрана Смайловича. Примітки Посилання Nedžad Kurto. Vijećnica u Sarajevu [Архівовано 9 липня 2021 у Wayback Machine.] // Bosniaca, časopis. Br. 8, 2003.
Malo Plivsko Jezero

Malo Plivsko Jezero är en sjö i Bosnien och Hercegovina. Den ligger i entiteten Federationen Bosnien och Hercegovina, i den centrala delen av landet, 110 km nordväst om huvudstaden Sarajevo. Malo Plivsko Jezero ligger 418 meter över havet. Den ligger vid sjön Plivina Jezera. I omgivningarna runt Malo Plivsko Jezero växer i huvudsak blandskog. Runt Malo Plivsko Jezero är det ganska tätbefolkat, med 93 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Franziskanerkloster Široki Brijeg

Das Franziskanerkloster Široki Brijeg (kroatisch Franjevački samostan Široki Brijeg) ist ein Kloster der Franziskaner (OFM) im gleichnamigen Ort in Bosnien und Herzegowina. Die ab der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts erbaute Klosteranlage mit der Klosterkirche Mariä Himmelfahrt (crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije) ist Namensgeberin und Wahrzeichen der Stadt Široki Brijeg. Das Franziskanerkloster Široki Brijeg ist der religiöse Mittelpunkt der westlichen Herzegowina und wird alljährlich von römisch-katholischen Pilgern aus aller Welt (vor allem Italien) besucht. Die Klosteranlage wurde 2007 zum nationalen Denkmal erklärt. Geschichte Wesir Ali Pascha Rizvanbegović erwirkte 1846 bei der Hohen Pforte in Istanbul einen Ferman, welcher den Franziskanern erlaubte, das Kloster zu errichten. Der 1846 gegründete und bis 1860 erbaute Konvent der Franziskaner-Observanten war die erste Klostergründung in der Herzegowina unter osmanischer Herrschaft. Die Erstausstattung des Klosters mit Lebensmitteln, landwirtschaftlichem Gerät und Geld unterstützte Rizvanbegović großzügig. Damit war ein lange gehegter Wunsch vieler herzegowinischer Ordensbrüder nach einem eigenen Kloster verwirklicht. Über dem Eingang des Klosters brachten die herzegowinischen Franziskaner eine 1947 zerstörte Tafel mit folgender Inschrift an: Im Jahr 1905 wurde die alte Klosterkirche abgerissen und stattdessen die Mariä-Himmelfahrts-Kirche erbaut. Im Zweiten Weltkrieg eroberten kommunistische Tito-Partisanen die Stadt und das Kloster Široki Brijeg. Nach der Einnahme wurden zwischen dem 7. und 15. Februar 1945 etwa 21 Franziskaner im Kloster und umliegenden Orten beim Massaker von Široki Brijeg getötet. Schulen und Kloster wurden schwer verwüstet und das Inventar geraubt oder öffentlich verbrannt. Trivia Seit 1998 ist die Klosterkirche die Wappenfigur im Wappenschild der Stadt. Literatur Ivo Čolak (Hrsg.): Sto godina nove crkve na Širokom Brijegu. Građevinski fakultet Sveučilišta, Mostar 2006, ISBN 9958-9170-4-1. Weblinks POVIJEST SAMOSTANA NA ŠIROKOM BRIJEGU. In: pobijeni.info. Vicepostulatura postupka mučeništva »Fra Leo Petrović i 65 subraće«, 21. Dezember 2015, abgerufen am 17. Oktober 2021. Einzelnachweise
Couvent franciscain de Široki Brijeg

Le Couvent franciscain de Široki Brijeg est un monastère de franciscains situé sur le territoire de la Ville de Široki Brijeg en Bosnie-Herzégovine. Construit entre 1846 et 1860, il est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Notes et références Voir aussi Articles connexes Religion en Bosnie-Herzégovine Monuments nationaux de Široki Brijeg Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail du catholicisme Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine
Mosteiro Franciscano de Široki Brijeg

O mosteiro franciscano de Široki Brijeg é um mosteiro franciscano e a igreja principal na cidade de Široki Brijeg, Bósnia e Herzegovina. Foi construído em 1846. É considerado "o símbolo da cidade". É um local popular de peregrinação religiosa, localizado a uma hora de distância de Međugorje. Em 15 de abril de 2011, Branko Šalamon e membros políticos do condado de Međimurje visitaram o mosteiro. História O mosteiro foi construído em 1846 na cidade de Široki Brijeg. Em maio e junho de 1945, no massacre de Macelj, 25 padres católicos foram massacrados por comunistas iugoslavos, ordenados por Josip Broz Tito. Eventos 15 de agosto é a maior reunião cristã da cidade, dedicada à Assunção de Maria. ==Referências==
Srebrenicamassakern

Srebrenicamassakern var ett folkmord som ägde rum från den 11 till omkring 22 juli 1995 i staden Srebrenica med omnejd i Bosnien och Hercegovina under Bosnienkriget. Sammanlagt beräknas omkring 8372 bosniaker (bosniska muslimer), huvudsakligen män och pojkar i åldrarna 13 till 78, ha mördats av bosnienserbiska styrkor under ledning av general Ratko Mladić. Internationella krigsförbrytartribunalen för det forna Jugoslavien slog i april 2004 fast att Srebrenicamassakern utgjorde ett folkmord. Massakern anses allmänt vara den grövsta krigsförbrytelsen som ägt rum i Europa sedan andra världskriget. Efterspel Den 19 april 2004, under åtalet mot general Radislav Krstić, fastställde Internationella krigsförbrytartribunalen för det forna Jugoslavien enhälligt att Srebrenicamassakern är ett folkmord. Under kriget hade Bosnien stämt staten Serbien på grunderna att de var inblandade och möjliggjorde folkmordet på bosnienmuslimer under kriget. Internationella domstolen i Haag fastslog att Serbien inte var direkt ansvarigt för folkmordet men ansåg dock att Serbien brutit mot folkmordskonventionen då man inte gjort tillräckligt för att förhindra folkmordet vid Srebrenica. Internationella domstolen i Haag fastställde samtidigt krigsförbrytartribunalens beslut att Republika Srpskas styrkor hade begått folkmord i Srebrenica. Det har varit ett svårt efterarbete att hitta alla kroppar, eftersom flera massgravar grävts upp och flyttats. År 2009 fanns det omkring 2 000 oidentifierade kroppar. År 2010 röstade det serbiska parlamentet igenom en resolution där de officiellt bad om ursäkt för Srebrenicamassakern och sade att de borde ha gjort mer för att förhindra massakern. Den bosnienserbiske ledaren vid tiden för massakern, Radovan Karadžić, hade en aktiv roll i skeendena och dömdes den 24 mars 2016 till 40 års fängelse för folkmord, krigsbrott samt brott mot mänskligheten av krigsförbrytartribunalen i Haag. Efter överklagande av domen skärptes straffet den 20 mars 2019 till livstids fängelse. Den 26 maj 2011 greps Ratko Mladić och överlämnades kort därefter till domstolen i Haag. Den 22 november 2017 dömdes han till livstids fängelse efter att domstolen fällt honom på 10 av 11 åtalspunkter, däribland folkmord, terror och brott mot krigets lagar eller seder.. Se även Srebrenica: staden som offrades Vidoje Blagojević Quo vadis, Aida? Referenser Källor Gerner, Kristian; Karlsson, Klas-Göran (2005). Folkmordens historia: perspektiv på det moderna samhällets skuggsida. Stockholm: Atlantis. ISBN 91-7353-073-5 Karlsson, Klas-Göran (2021). Folkmord: historien om ett brott mot mänskligheten. Lund: Historiska Media. ISBN 978-91-7789-548-0 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Srebrenicamassakern. Länk till den nederländska regeringens omfattande rapport om massakern. Länk till Krigsförbrytartribunalen i Haags dom mot Radislav Krstic Länk till Internationella domstolens dom om folkmordet Länk till Internationella konventionen om förebyggande och bestraffande av brottet folkmord.
Otoka-Stadion

Das Otoka-Stadion (bosnisch Stadion Otoka) ist ein Fußballstadion im Stadtteil Otoka der bosnisch-herzegowinischen Hauptstadt Sarajevo. Die Anlage bietet für die Zuschauer 3000 Plätze. Der FK Olimpik Sarajevo ist der derzeitige Nutzer. Geschichte Die Anlage wurde 1993 während des Bosnienkrieges am Ufer der Miljacka erbaut. Im Jahr 2001 wurde auf der Südostseite die Istiklal-Moschee fertiggestellt. 2009 wurde mit den Umbauarbeiten am Stadion Otoka begonnen, weshalb musste Olimpik Sarajevo in das Stadion Grbavica des FK Željezničar Sarajevo ausweichen. Weblinks europlan-online.de: Stadion Otoka – Sarajevo Einzelnachweise
Stadion Otoka

Otoka Stadium (Stadion Otoka / Стадион Отока) is a football stadium in Otoka neighborhood of Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. It is currently a home ground to SFK 2000, while it was also a home ground to a former FK Olimpik from 1993 to 2021. The stadium capacity is 3,000 seats. Construction The stadium was built in 1993, during the Siege of Sarajevo. The stadium was mostly used by local club FK Olimpik. Other than for being a home ground for the club, the stadium was built to promote sports (particularly football) in the Otoka district of Sarajevo, as there was no other sports club or stadium in Otoka at the time. Within this sports complex lies the Otoka olympic swimming pool, used by the Bosnia and Herzegovina men's national water polo team. Renovation The stadium was supposed to properly be renovated by the early 2010. This caused a temporary relocation of FK Olimpik to the Grbavica Stadium. The renovation included covering of the present west stand, and building three totally new covered stands. The seating capacity was supposed to be raised to 9,000 and the ground surface was supposed to be covered in artificial grass. Also, some additional features like shops and restaurants were to be opened. It was then announced that the renovated stadium, which should have been able to seat about 7,200 people, was supposed be opened on fifth round of the 2011–12 Bosnian Premier League season against FK Željezničar on 27 or 28 August 2011. Ultimately the properly planned renovation never happened, except the one in 2011, when the stands and the pitch were renovated. Since then, the stadium has stayed in that condition ever since, with minor renovations just to meet the Football Association of Bosnia and Herzegovina standards. See also List of football stadiums in Bosnia and Herzegovina References External links Stadion Otoka at sarajevo.travel.ba
Stadion Otoka

Stadion Otoka je nogometni stadion u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Nalazi se u sarajevskom naselju Otoka, uz rijeku Miljacku. Na njemu je svoje domaće utakmice igrao do ulaska u Premijer ligu FK Olimpik Sarajevo. Trenutačni kapacitet stadiona je 5000 mjesta. Izgradnja Stadion Otoka je izgrađen 1993. godine, za vrijeme rata u BiH. Tada je Sarajevo bilo pod opsadom. No, unatoč tome, stadion se gradio. Gradio se za potrebe FK Olimpik. Cilj gradnje stadiona bio je promovirati sport, posebno nogomet, jer u to vrijeme, u naselju Otoka nije bilo sportskih klubova. Rekonstrukcija U tijeku je velika obnova i rekonstrukcija ovoga stadiona. Završetak obnove očekuje se početkom 2010. godine. FK Olimpik nije dobio licencu za ovaj stadion, pa dok se on obnavlja igraju na stadionu Grbavica. Obnova uključuje natkrivanje sadašnje zapadne tribine, a grade se i tri potpuno nove, natkrivene tribine. Sa sadašnjih 5000 mjesta, kapacitet stadiona Otoka bit će povećan na 9000 mjesta. Također će se postaviti i umjetna trava.
Stadion Otoka

Stadion Otoka – stadion piłkarski w Sarajewie, stolicy Bośni i Hercegowiny. Został otwarty w 1993 roku. Może pomieścić 5000 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu FK Olimpik Sarajewo oraz piłkarki zespołu ŽNK SFK 2000 Sarajevo. Przypisy
Стадион Отока

Стадион Отока је фудбалски стадион у Сарајеву, Босна и Херцеговина. Налази се уз реку Миљацку у близини насеља Отока, по којем је и добио име. На стадиону као домаћин игра Олимпик Сарајево, који се такмичи у Премијер лиги Босне и Херцеговине. Капацитет стадиона је 5.000 места. Стадион је изграђен 1993, за време рата. Основна идеја је његове изградње било је да промовише спорт, поготово фудбал у том делу града, јер није било другог спортског објекта у то време. Стадион се тренутно налази у фази реконструкције и надоградње, чији је завршетак планиран за почетак 2011. године. Зог ових радова Олимпик своје утакмице игра на Грбавици. Реновирање обухвата покривање западне трибине и изградњу три потпуно нове покривене трибине: источна за седење, а северна и јужна за стајање. Капацитет ће бити повећан на 9.000 и теренска површина ће бити покривен вештачком травом. Такође, неке додатне функције као што су продавнице и ресторани ће бити отворени у подтрибинском простору. Види још ФК Олимпик Сарајево Референце Спољашње везе Званични сајт клуба
Карагьоз бей джамия

Карагьоз бей джамия (на босненски: Karađozbegova džamija; на сръбски: Карађозбегова џамија) е най-големият мюсюлмански храм в Херцеговина. Намира се в Мостар, в старата част на града. Джамията е строена в периода 1557-1558 година. Смята се, че е проектирана от големия османски архитект мимар Синан. Надзорник по строителните работи и главен благодетел на джамията е мостарския Карагьоз Мехмед бей, брат на тогавашния везир на Османската империя Рюстем паша. Освен джамията Мехмед бей изгражда към нея още и медресе, както и други религиозни обекти в Мостар. По време на гражданската война в Босна и Херцеговина Карагьоз бей джамия претърпява тежки поражения, но след края на конфликта е реставрирана, заедно със Стари мост и други исторически обекти в старата част на Мостар. Отворена е за поклонници и посетители през 2004 година. Външни препратки Планове и снимки на джамията Архив на оригинала от 2006-02-08 в Wayback Machine. ((en)) Мостарски джамии Архив на оригинала от 2008-04-09 в Wayback Machine. ((en))
Karađoz-begova mešita

Karađoz-begova mešita (bosensky Karađoz-begova džamija) se nachází v bosenském Mostaru. Jedná se o jednu z nejrozsáhlejších staveb svého druhu v zemi. Postavena byla mezi lety 1557 a 1558, navrhl ji známý osmanský architekt Sinan. Financování celé stavby zajistil Mehmed-beg Karađoz, synovec bosenského vezíra Rustema, který již zajistil výstavbu jedné mešity, medresy i dalších staveb dříve. Během války v 90. letech tato stavba velmi utrpěla, rekonstruována byla na počátku 21. století. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Karađozbegova mešita na Wikimedia Commons