NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Соко град (Плива)

Соко град или Сокол је средњовековна утврда у долини Пливе у близини Шипова, Република Српска. Била је средиште Пливске жупе у доба средњовековне Босне. Смештен је на стени изнад реке Сокочнице која се у Шипову улива у Пливу. Прошлост Соко град је вероватно настао крајем прве половине XIII века, када су се у тадашњој бановини Босни почеле градити прве јаче тврђаве. Угарски краљ Лајош I Анжујски је приликом свог напада на Босну покушао да у јулу 1363. године заузме Соко град, али га је у томе спречила јуначка одбрана града и он се након три дана борбе повукао. На челу одбране стајао је војвода Вукац, који је због тих заслуга добио од бана Твртка Пливску жупу са све Соко градом. Мађари су поново покушали да заузму град 1405. године, али су опет били поражени. Последњи деспот Србије и краљ Босне Стефан Томашевић је кратко време провео у тврђави током агоније у којој се срушила краљевина Босна, након чега коначно улази у састав краљевине Угарске. Током борби Турака и Мађара у другој половини XV и почетком XVI века Соко град се налазио у саставу угарске Јајачке бановине, све до 1521. године када га Турци коначно заузимају. Соко Град је служио Отоманској империји до 1833. године, када га је напустила војна посада. Изглед утврде Развој утврде Соко град је у почетку чинила само тзв. утврђена кула (A) са малим двориштем. Град је касније проширен на данашњи Горњи град, коме је касније придодат Доњи град, након чега су бедеми и куле ојачавани и прилагођавани употреби ватреног оружја. Као један од последњих степена у развоју утврде је изградња куле на другој страни кањона Сокочнице, која је штитила Соко од артиљеријских напада са запада. На бедемима утврде се могу приметити три слоја градње и развоја града, који карактеришу државу у чијем саставу се тврђава налазила: 1. Бановина и краљевина Босна (од настанка до 1463. године) 2. Угарска (од 1463. до 1521. године) 3. Османско царство (од 1521. до 1833. године) Соко град данас Тврђава је данас у рушевинама, али њен положај којим се надгледала долина Пливе и дан данас привлачи туристе жељне уживања у предивном погледу. Захваљујући напорима планинара ПД Виторог простор Горњег града очишћен је од шибља у које је био обрастао, а у њему су постављене и клупе за одмор. Спољашње везе Медији везани за Соко град на Викимедијиној остави
Султан Селимова џамија

Султан Селимова џамија се налази у Кнежини код Сокоца. Настала је у вријеме владавине султана Селима I или Селима II. Џамија је првобитно била црква, коју су турски освајачи претворили у џамију. На цркви је порушен само звоник до око два метра изнад земље. На правоугаоној основи остатка звоника саграђена је осмоугаони минарет. У минарету се улази из џамије са галерије високе око два метра, што је јединствен изузетак код џамија. Године 1951. одлуком тадашњег завода за заштиту споменика културе Народне Републике БиХ, проглашена је спомеником културе и стављена под заштиту државе. Изглед објекта Зидови су грађени од масивног тесаног камена дебљине 105-111 центиметара. Мунара је уз десни спољни зид објекта, висине 20 метара и спада у више у БиХ. Унутрашност џамије је освијетљена са 26 прозора постављених у четири хоризонтална појаса, са демирима од кованог гвожђа. Први имам у џамији Селимија доведен је са војском из Анадолије из Турске, па његови потомци носе презиме Имамовић. Алем, вјерски симбол који се поставља на врх џамије стар 500 година, сачуван је и стављен на обновљену куполу Султан Селимове џамије. Царева џамија, како су је још звали, сачувала је првобитне декорације и левхе у своме ентеријеру. Импресивну збирку чинило је осам покретних левхи из 18. и 19. вијека исписаних тинтом на пергаменту од којих су неке илуминиране бојеним украсима и течним златом, те двадесетак левхи урађених на зидовима у фреско-техници, које су највјероватније потицале из 1788. године, када је џамија обнављана. Царева је џамија имала и своју књижницу са више десетина рукописних дјела на српском, арапском, турском и персијском језику насталих у времену од 17. до 19. вијека. Вријеме намаза овдје се мјерило великим зидним сатом са клатном, старим више од стољећа и по, а саму џамију красила је завидна збирка од 50 ћилима и 30 серџада, једна од највреднијих у БиХ. Степен заштите Рјешењем Земаљског завода за заштиту споменика културе и природних ријеткости НР Босне и Херцеговине у Сарајеву бр. 201/51 из 1951. године џамија Селимија стављена је под заштиту државе. Рјешењем Завода за заштиту споменика културе НР БиХ бр. 02-883-3 из 1962. објекат је уписан у регистар непокретних споменика културе. У Просторном плану Републике БиХ до 2002. џамија је уведена као споменик II категорије. Комисија за очување националних споменика БиХ, 2004. године донијела је Одлуку да се мјесто и остаци историјске грађевине Селимије прогласе националним спомеником Босне и Херцеговине. Након првих активности у априлу 2004. године, пронађени су сви уклоњени фрагменти срушеног објекта, па је џамија у потпуности обновљена од истог материјала и свечано отворена 4. септембра 2011. године. Галерија Референце Литература
Mosquée de Hadži Osman-bey

La mosquée de Hadži Osman-bey, également connue sous les noms de Hadži Osmanija džamija et de Talina džamija, est située sur le territoire de la ville de Banja Luka, l'actuelle capitale de la république serbe de Bosnie en Bosnie-Herzégovine. Elle a été construite à la fin du XVIe siècle ou au début du XVIIe siècle. La cour intérieure de la mosquée (en bosnien : harem) abrite un cimetière avec 23 nişans (stèles ottomanes). Cet ensemble funéraire est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Voir aussi Articles connexes Banja Luka Architecture à Banja Luka Architecture islamique Monuments nationaux de Banja Luka Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Tašlihan

Tašlihan (v češtině doslova kamenný zájezdní hostinec) je bývalý han, nacházející se v centru Sarajeva, v blízkosti zahrady hotelu Evropa a Bezistanu. Han vznikl v období let 1540–1543. Pro jeho zbudování v nově vzniklém městě v tehdejší evropské části osmanské říše byly použity prostředky z nadace (vakufu) Gazi-Husrev-bega po jeho smrti. Na jeho stavbě pracovali zedničtí mistři z Dubrovníka. Han měl obdélníkový půdorys; stavba byla dlouhá 47 metrů. Její kopule byly vyrobeny z olova. V blízkosti hostince v dobách jeho největší slávy se shromažďovala značná řada obchodníků. V letech 1697 a 1831 stavbu poničil požár; v roce 1879 třetí požár za sebou nicméně hostinec zcela zpustošil, a poté již nikdy nebyl obnoven. V roce 1912 byly v souvislosti s rozvojem centra Sarajeva trosky hanu odstraněny; dodnes se tak dochovaly pouze základy a jediná stěna, která přiléhá k tureckému bazaru (bezistanu). Dnes je archeologické naleziště Tašlihan kulturně chráněnou památkou. V roce 1998 a 2007 byl proveden archeologický průzkum lokality. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tašlihan na Wikimedia Commons Profil památky na turistických stránkách města Sarajeva (anglicky)
Tašlihan

Tašlihan or Tašli han (transl. stone inn) is a former caravanserai that was located on the site of the current summer garden and an open bar of the Hotel Evropa in Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. It is the third stone caravanserai in Sarajevo, built in the period from 1540 to 1543, as an endowment of Gazi Husrev-beg, after his death. It was added to Gazi Husrev-beg's bezistan on its western side. It was square in shape, and its length was 47 meters. It had a fountain in its yard, on the pillars of which was a small mosque. Upstairs were the passenger rooms. Domestic and foreign merchants had their shops within Tašlihan. It is believed that this caravanserai served for trade more than for passenger traffic. The fire of 1879 severely damaged Taslihan and made it unusable. Archaeological site - remains of Tašlihan As part of the project of rehabilitation, reconstruction and extension of the hotel "Evropa", from June 5 to July 13, 1998, archaeological excavations were carried out in the summer garden of the hotel, which resulted in the discovery of part of the foundations and massive walls of the inn. Archaeological site - the remains of Tašlihan in Sarajevo were declared the National monument of Bosnia and Herzegovina in 2007, by the Commission to preserve national monuments of Bosnia and Herzegovina. References External links Tašlihan Archived December 20, 2018, at the Wayback Machine, vakuf-gazi.ba
Site archéologique de Tašlihan

Le site archéologique de Tašlihan se trouve en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la Ville de Sarajevo. Il s'agit des vestiges d'un ancien han remontant à 1540-1543. Le site est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Le Tašlihan est ancien caravansérail ottoman construit par Gazi Hüsrev Bey, le petit-fils du sultan Beyazid II, et daté des années 1540-1543. Il est considéré comme le plus luxueux et confortable han de l'époque. Gazi Hüsrev Bey transforme Sarajevo en un important lieu de passage et la pare de bâtiments, notamment une mosquée et une madrasa. Ces réalisations font de lui un personnage important du patrimoine bosniaque. Le tremblement de terre de 1879 l'a très sérieusement endommagé. Les travaux pour les fondations de l'hôtel "Europe" ont permis d'accéder aux fondations du han et aux murs encore solides ici exposés. et visibles de tous. Description Notes et références Articles connexes Monuments nationaux de Sarajevo Portail de l’archéologie Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la protection du patrimoine
Tašlihan

Tašlihan (u prijevodu kameni han) je bivši karavan-saraj koji se nalazio na mjestu sadašnjeg vrta hotela "Evropa" u Sarajevu. On je treći po redu izgrađeni kameni karavan-saraj u Sarajevu. Izgrađen je u razdoblju od 1540. do 1543. godine iz zaostavštine Gazi Husrev-bega, poslije njegove smrti. Dograđen je uz Gazi Husrev-begov bezistan, s njegove zapadne strane. Bio je kvadratne osnovice, duljine 47 metara. U svome dvorištu imao je šadrvan (kamena fontana), na čijim je stupovima bila mala džamija. Na katu su bile sobe za putnike. Domaći i strani trgovci imali su svoje radnje u okviru Tašlihana. Smatra se da je ovaj karavan-saraj služio više trgovini nego prometu putnika. Požar iz 1879. godine teško je oštetio Tašlihan i učinio ga neupotrebljivim. Ostatci Tašlihana U okviru projekta sanacije, rekonstrukcije i dogradnje hotela "Evropa", od 5. lipnja do 13. srpnja 1998. godine, obavljena su arheološka istraživanja u dijelu ljetnog vrta hotela. Tijekom istraživanja otkriven je dio temelja i masivnih zidova hana. Godine 2007. Arheološko područje-ostatci Tašlihana proglašeni su nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. Povezani članci Gazi Husrev-beg Gazi Husrev-begova knjižnica u Sarajevu Gazi Husrev-begova džamija Gazi Husrev-begov bezistan Izvori
National Gallery of Bosnia and Herzegovina

The National Gallery of Bosnia and Herzegovina (Bosnian, Croatian and Serbian: Umjetnička galerija Bosne i Hercegovine / Умјетинчка галерија Босне и Херцеговине) is a national gallery of art in Bosnia and Herzegovina, located in Sarajevo. The gallery was established on October 11, 1946, and contains over 6000 pieces of art. Its main focus are the works of Bosnian and Herzegovinian interest. The gallery was open and held exhibitions during the whole period of the siege of Sarajevo and the Bosnian war in 1992–1995. However, afterwards it received considerably less funding due to the failure of the government of Bosnia and Herzegovina to recognize the gallery as a national institution. The National Gallery of Bosnia and Herzegovina was closed in September 2011 for almost a year because the gallery was unable to appoint a new director. The institution was opened in August 2012 with the arrival of acting director Strajo Krsmanović. See also List of national galleries References External links "Art Gallery of Bosnia and Herzegovina". ugbih.ba. 2012. Retrieved 7 January 2012.
Galerie d’art de Bosnie-Herzégovine

La Galerie d’art de Bosnie-Herzégovine (Umjetnička galerija Bosne i Hercegovine / Умјетинчка галерија Босне и Херцеговине) est la plus ancienne institution du pays consacrée à la protection, à la conservation et à la promotion des beaux-arts. Fondée le 11 octobre 1946 à Sarajevo par décision du gouvernement de la République socialiste de Bosnie-Herzégovine, elle ouvre ses portes au public en 1959 avec sa première exposition permanente. La mission principale de la Galerie est de constituer, conserver et enrichir des collections d’œuvres d’artistes nationaux et internationaux, tout en contribuant au développement de la création artistique et à l’éducation du public par l’organisation d’expositions. À sa création, l’institution hérite de la collection de la Galerie de peinture du Musée national de Bosnie-Herzégovine, comprenant plus de six cents œuvres, principalement des peintures et des dessins. Au fil de son histoire, grâce aux acquisitions, dons et legs, la collection s’enrichit pour atteindre près de 6 000 œuvres, ce qui en fait l’une des collections artistiques les plus importantes de Bosnie-Herzégovine. Collections La collection de la Galerie est organisée en plusieurs ensembles : art bosnien-herzégovinien ; collection internationale de dons ; collection d’œuvres de l’ex-Yougoslavie ; icônes ; collection de l’artiste suisse Ferdinand Hodler ; fonds de photographies et d’œuvres multimédias ; archives artistiques « Nada ». Infrastructures La Galerie dispose d’un atelier de restauration et de conservation équipé de technologies modernes, ainsi que d’une bibliothèque spécialisée comprenant environ 10 000 ouvrages consacrés à l’histoire de l’art, à la théorie de l’art, à l’esthétique, à l’histoire et à la philosophie. Guerre et patrimoine Durant la guerre de Bosnie-Herzégovine, 51 œuvres disparaissent dans des circonstances restées non élucidées. Statut institutionnel La Galerie d’art de Bosnie-Herzégovine fait partie des sept institutions culturelles d’importance nationale du pays, aux côtés notamment du Musée national de Bosnie-Herzégovine, des Archives cinématographiques de Bosnie-Herzégovine, du Musée de Littérature et d'Art théâtral de Bosnie-Herzégovine, du Musée historique de Bosnie-Herzégovine, de la Bibliothèque nationale et universitaire de Bosnie-Herzégovine et de la « Bibliothèque pour les aveugles et malvoyants de Bosnie-Herzégovine ». Voir aussi Culture de la Bosnie-Herzégovine Sarajevo Références Liens externes Site officiel de la Galerie d’art de Bosnie-Herzégovine Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des arts
Уметничка галерија Босне и Херцеговине

Уметничка галерија Босне и Херцеговине (УГБиХ) је најстарија босанска институција која се бави заштитом и промоцијом културе и уметности. Основана је 11. октобра 1946. године. Галерија се налази у Сарајеву, главном граду Босне и Херцеговине. Примарни задатак и обавеза УГБиХ је да прикупља и откупљује дела домаћих и страних ликовних уметника, да излагањем тих дела утиче на развој уметности и да упознаје јавност о ликовној уметности. Галерија је по оснивању преузела колекцију Галерије слика Државног музеја (данас Земаљски музеј БиХ) коју је чинило више од 600 уметничких дела, углавном слика и цртежа. На вест о оснивању сликар и графичар Бранко Шотра сакупио је у Београду 83 дела југословенских уметника и поклонио их Галерији. Организација Галерије За 65 година постојања и рада, путем куповине, поклона, прилога и завештања, фонд Галерије порастао је на више од 6000 уметничких дела, што је чини јединственом институцијом у Босни и Херцеговини. Целокупни фонд Галерије подељен је у неколико збирки: босанскохерцеговачка уметност југословенска уметности, збирка старе и стране уметности, иконе, збирка швајцарског уметника Фердинанда Ходлера, колекција фотографија и нових медија и ликовни архив „Нада”. Међу вредним уметничким делима налазе се и слике великана босанскохерцеговачке ликовне уметности, Мице Тодоровић, Исмета Мујезиновића, Воја Димитријевића, Бекира Мисирлића, Романа Петровић, Габријела Јуркића, Бехаудина Селмановића и других. У оквиру Галерији се налази и рестаураторско-конзерваторска радионица и специјализована библиотека са фондом од око 10.000 библиотечких јединица из области историје уметности, теорије уметности, естетике, историје, филозофије итд. Ратна штета и обнова Током раних 1990-их година из Уметничке галерије БиХ нестало је 51 уметничко дело. У послератном периоду изведени су обимни радови на санацији ратом изазване штете, као и потпуна реконструкција целог објекта уз подршку страних донатора. Због недостатка средстава Уметничка галерија БиХ, је у периоду од септембра 2011. до августа 2012. године била затворена за јавност, после чега је наставила са редовним радом. Галерија Референце Спољашње везе „Zvanična prezentacija”. Umjetnička galerija Bosne i Hercegovine. Приступљено 24. 12. 2017. „Umjetnička galerija BiH”. Destination Sarajevo. Приступљено 24. 12. 2017.
Šeher-Ćehajinův most

Šeher-ćehajinův most (bosensky Šeher-ćehajina ćuprija, zkráceně jen Šeherija) se nachází v centru bosenské metropole Sarajeva, blízko historické knihovny a domu Inat kuća. Most vede přes řeku Miljacku. Kamenný most má čtyři oblouky a tři pilíře. Oblouky mají délku okolo 7,4 m, pilíře jsou široké 2,4-2,5 m a jsou vybaveny ledolamy. Samotný most je dlouhý 39,55 m. Most je jedním ze třinácti, které byly vybudovány za vlády Osmanské říše na území dnešní Bosny. V Mostaru se nachází jediná písemná zmínka, která připomíná rok dokončení mostu, a to 994 AH (1585, resp. 1586). Podle tohoto dokumentu byl most vybudován ve jménu "Aliji, známého pod přídomkem Hafizadić". Most byl několikrát v dějinách poničen, a to během povodní v letech 1619, 1629 a 1843. Při poslední z povodní se řeka Miljacka vylila z břehů a zničila dva pilíře které nechal Mustafa-paša v minulosti opravit. Most byl rovněž poškozen v roce 1880. Most byl původně o jeden kamenný oblouk delší, nicméně v rámci regulace řeky Miljacky byl tento oblouk v roce 1897 zasypán. Stavba je chráněna jako kulturní památka od roku 1962. V letech 1999–2001 byla uskutečněna poslední obnova mostu, při které byl zakázán průjezd aut. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Šeher-Ćehaja Bridge na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šeher-ćehajinův most na Wikimedia Commons
Šeher-Ćehaja Bridge

Šeher Ćehaja Bridge (Bosnian, Croatian and Serbian: Šeher-Ćehajina ćuprija / Шехер-Ћехајина ћуприја) is a bridge which crosses the river Miljacka in Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. The name can be translated as "Mayor's Bridge" from the Turkish word for mayor. During Ottoman rule, 13 bridges were built in Sarajevo; Šeher Ćehaja Bridge is one of the most impressive ones among them. The only written document indicating the year of the erection of the bridge is a transcript of the chronogram in Mostar, indicating it was built in 994 AH (1585/1586 CE). According to the source, the bridge was constructed by a man named "Alija, known as Hafizadić". The Šeher Ćehaja Bridge has been damaged several times: during the floods of 1619 and 1629, as well as in 1843 when the Miljacka destroyed two pillars during repairs by Mustafa-paša. The bridge was again damaged in 1880. KONS, the national agency that designates national heritage sites, has inscribed the bridge into the List of National Monuments of Bosnia and Herzegovina. References External links Media related to Šeher-Ćehaja Bridge at Wikimedia Commons
Pont de Šeher-Ćehaja

Le pont de Šeher-Ćehaja (en bosnien : Šeher-Ćehajina ćuprija) est situé en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire la Ville de Sarajevo. Construit au XVIe siècle, il est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de ponts de Bosnie-Herzégovine Monuments nationaux de Sarajevo Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des ponts Portail de la protection du patrimoine
Šeher-Ćehajina ćuprija

Šeher-Ćehajina ćuprija nalazi se na Miljacki u povijesnom središtu Sarajeva. Šeher-Ćehajina ćuprija je danas nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Prvi most sagrađen u osmanskom razdoblju, vjerojatno je bio izgrađen na mjestu starijeg srednjovjekovnog prijelaza rijeke. Malo se zna o izgradnji mosta. Prema jednom natpisu u Mostarskom gradskom arhivu, ćuprija je možda bila izgrađena već 1585./1586. godine. Samo ime mosta navodi na tumačenje da ga je podigao neki šeher-ćehaja Sarajeva. Po nekim izvorima most je izgrađen 1620. godine. Nalazi se na popisu Nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine. Smatra se kako je ova ćuprija nastariji prelaz preko rijeke Miljacke. Po jednoj poznatoj priči, osnivač mosta je Hadži Husein Hodžić koji 1610. godine bijaše šeher-ćehaja Sarajeva. Po toj priči, odlučio je izgraditi most kad mu je jedini sin, Mustafa, otišao u Carigrad i odlučio da se ne vrati. Hadži Husein je uskoro umro, pa je gradnja obustavljena. No, nakon što je čuo vijesti o smrti njegovog oca, Mustafa se vratio i završio gradnju mosta. Prema priči, taj Mustafa Hodžić bijaše pokopan na Alifakovicu pored svoje žene. Uz ovaj most veže se i legenda o dijamantu. Povijest Rješenjem od 18. travnja 1962., Šeher-ćehajin most je stavljen pod zaštitu države kao značajan spomenik kulture Osmanskog perioda. Most je tijekom svoje povijesti pretrpio mnoga oštećenja i popravke, što zbog prometa motornim vozilima koji se odvijao preko njega, što zbog rata 1992. – 1995. U razdoblju 1999. do 2001. godine most je restauriran čime je dobio svoj izvorni, stari izgled. Na lijevom i desnom ulazu u most postavljena su dva kamena stubića koji bi trebali spriječiti prolaz motornim vozilima i most je dobio osvjetljenje. Legenda o dijamantu Pričalo se da je Hadži Husein po završetku gradnje ove ćuprije naredio da se u jedna od stubova ugradi i poveći dijamant koji bi se kasnije, ako bude potrebe, iskoristio za za financiranje popravke ćuprije. Mjesto gdje je dijamant ugrađen znali su samo njegvi najbliži tajnici. Međutim, nedugo nakon njegove ugradnje, dijamant iz mosta je ukraden. Sarajevo je u to vrijeme bilo malo mjesto pa je kradljivac nedugo zatim uhvaćen. Bio je to mladić iz siromašne obitelji koji je taj dijamant htio pokloniti svojoj djevojci. Kad je mladić ispričao razlog zbog čega je ukrao dijamant, kadija mu se smilovao i pustio ga uz uvjet da vrati dijamant svome pravom vlasniku koji ga nije ponovno ugradio u ćupriju. Izvori Vanjske poveznice
Most Šeher-Ćehaja

Most Šeher Ćehaja (bośniacki, chorwacki i serbski: Šeher-Ćehajina ćuprija / Шехер-Ћехајина ћуприја) – most na rzece Miljacka w Sarajewie, w Bośni i Hercegowinie. Jego nazwę można tłumaczyć jako „Most Burmistrza”. Podczas panowania osmańskiego w Sarajewie zbudowano 13 mostów. Jednym z najbardziej imponujących jest most Šeher Ćehaja. Jedynym pisemnym dokumentem wskazującym na rok wzniesienia mostu jest transkrypcja chronogramu w Mostarze, wskazująca, że został on zbudowany w 994 roku kalendarza muzułmańskiego (1585/1586 n.e.). Most został zbudowany przez „Aliję znanego jako Hafizadić”. Most Šeher Ćehaja był kilkukrotnie uszkadzany: podczas powodzi w 1619 i 1629 roku, a także w 1843 roku, kiedy Miljacka zniszczyła dwa filary podczas naprawy mostu. Most został ponownie uszkodzony w 1880 roku. Most jest wpisany na Listę Pomników Narodowych Bośni i Hercegowiny przez KONS. Przypisy
Шећер-Ћехајина ћуприја

Шећер-Ћехајина ћуприја је мост који премошћује реку Миљацку у Сарајеву. Историја За вријеме владавине Османског царства у Сарајеву је изграђено 13 мостова, а један од најупечатљивијих је Шећер-Ћехајина ћуприја. Једини писани документ који указује на годину подизања моста је препис хронограма у Мостару, који показује да је изграђен 994. године по Хиџри (1585/1586. н. е). Према извору, мост је направио човек по имену „Алија звани Хафизадић”. Шећер-Ћехајина ћуприја је више пута оштећена: током поплава 1619. и 1629. године, као и 1843. године када је Миљацка срушила два стуба. Мост је поново оштећен 1880. године. Мост је уписан на Листу националних споменика Босне и Херцеговине од стране КОНС-а. Референце