NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Haut représentant international en Bosnie-Herzégovine

Le Bureau du haut représentant en Bosnie-Herzégovine (BHR ; en anglais Office of the High Representative, OHR) est une institution ad hoc créée par les accords de Dayton du 14 décembre 1995 chargée de faciliter l'application de ces accords et en particulier le volet civil. Le haut représentant est le plus haut pouvoir politique en Bosnie-Herzégovine. Il n'est pas élu par le peuple mais désigné par le Conseil pour la mise en œuvre de l'accord de paix de Dayton de 1995. Initialement, sa mission, prévue à l'annexe X de l'accord, n'est pas très précise. La conférence de Bonn des 9 et 10 décembre 1997, en donnant une nouvelle interprétation des dispositions de l'accord de Dayton, renforce sa position. Il peut prendre des décisions contraignantes et des mesures provisoires (annuler toute décision de l'exécutif ou de l'Assemblée parlementaire ou, au contraire, décider de quelque chose auquel s'opposent les représentants élus). Le haut représentant impose ainsi des plaques d’immatriculation communes, un passeport unique, une monnaie (le mark convertible) alignée sur le mark allemand puis sur l’euro, une loi sur la citoyenneté, un nouveau drapeau, sans compter les révocations de plusieurs responsables locaux élus. Le haut représentant est nommé par le Conseil de mise en œuvre des accords de paix. Il rend compte chaque semestre au Conseil de sécurité des Nations unies. Le haut représentant occupe également, de février 2002 à septembre 2011, les fonctions de représentant spécial de l'Union européenne, avant qu’elles ne reviennent au délégué européen en Bosnie-Herzégovine. Le devenir du Bureau du haut représentant En février 2008, le Conseil de mise en œuvre des accords de paix décide d’une stratégie visant, à terme, à clore le Bureau du haut représentant dans le cadre d’un processus de normalisation de la situation en Bosnie-Herzégovine. Faute de consensus au sein des États membres du Conseil de mise en œuvre des accords de paix, le Bureau du haut représentant et la fonction qui y est attachée sont maintenus. Liste des hauts représentants internationaux en Bosnie-Herzégovine Liste des hauts représentants de la communauté internationale en Bosnie-Herzégovine. Références Liens externes (mul) Site officiel Portail de l’Organisation des Nations unies Portail des relations internationales Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la politique Portail des années 1990 Portail du XXIe siècle
A nemzetközi közösség bosznia-hercegovinai főképviselőinek listája

A táblázatban az 1992–1995-ös bosznia-hercegovinai háborút lezáró Daytoni békeszerződés végrehajtásának ellenőrzésével megbízott főképviselők listája található. Kapcsolódó szócikkek Bosznia-Hercegovina
Hoge vertegenwoordiger voor Bosnië en Herzegovina

De hoge vertegenwoordiger voor Bosnië en Herzegovina is een functie die in 1995 gecreëerd werd als onderdeel van de Dayton-akkoorden om als hoofd van het Kantoor van de Hoge Vertegenwoordiger in Bosnië en Herzegovina toe te zien op de implementatie van de civiele aspecten van dit akkoord. Hij vertegenwoordigt de landen die betrokken waren bij het vredesakkoord die verenigd zijn in de Vredesuitvoeringsraad. Hij was van 2002 tot 2011 ook de speciale vertegenwoordiger van de Europese Unie. In december 1997 kreeg de hoge vertegenwoordiger substantieel meer macht van de Vredesuitvoeringsraad om de uitvoering van het vredesakkoord door te drukken. Hij kon nu bindende beslissingen nemen als de lokale politiek ergens niet uit raakte en functionarissen die zich niet aan het akkoord hielden de laan uitsturen. Daardoor kwam er ook kritiek op zijn positie omdat hij enkel verantwoording verschuldigd was aan de Vredesuitvoeringsraad en er geen beroep mogelijk was tegen zijn beslissingen. 5+2-agenda Onder Christian Schwarz-Schilling – onder druk van de Raad van Europa en een grotere betrokkenheid van de EU – begon de hoge vertegenwoordiger zich minder te mengen in het politieke leven in Bosnië en Herzegovina. Daarom besliste de PIC om zijn mandaat op 30 juni 2008 te beëindigen. Dat leidde tot ontgoocheling bij de Bosniërs, ngo's en politici. In februari 2008 werd beslist de beëindiging van het mandaat te koppelen aan een aantal vereisten waaraan de autoriteiten van Bosnië en Herzegovina moesten voldoen; de zogenaamde 5+2-agenda: Een aanvaardbare en duurzame oplossing voor de verdeling van eigendommen tussen de staat en andere bestuursniveaus, Een aanvaardbare en duurzame oplossing voor defensie-eigendommen, Het voltooien van de zogenaamde Final Award in het district Brčko, Fiscale onderhoudbaarheid (sinds mei 2010 bereikt), Verankering van ordehandhaving (sinds mei 2010 bereikt). De Stuurraad van de PIC voegde hier nog twee vereisten aan toe: Ondertekening van een stabilisatie- en associatieovereenkomst met de EU (op 16 juni 2008 gebeurd), Een positieve beoordeling van de situatie in Bosnië en Herzegovina door de PIC-Stuurraad gebaseerd op de volledige uitvoering van het Vredesakkoord van Dayton. Voortdurende onenigheid tussen de belangrijkste politieke partijen in Bosnië en Herzegovina hebben tot op heden de volledige uitvoering van deze punten verhinderd. Hoge vertegenwoordigers Tot nog toe was de hoge vertegenwoordiger altijd afkomstig uit een EU-land, terwijl zijn eerste afgevaardigde altijd een Amerikaan was die het district Brčko onder zijn hoede had. Zie ook EUFOR Althea, de vredesmacht die toeziet op de implementatie van de militaire aspecten van de Dayton-akkoorden. Externe links (en) Kantoor van de Hoge Vertegenwoordiger in Bosnia and Herzegovina (en) Speciale vertegenwoordiger van de Europese unie in Bosnia and Herzegovina
Wysoki przedstawiciel dla Bośni i Hercegowiny

Wysoki przedstawiciel dla Bośni i Hercegowiny – Biuro Wysokiego Przedstawiciela w Bośni i Hercegowinie (OHR, Office of the High Representative in Bosnia and Herzegovina) zostało utworzone w 1995, po zawarciu porozumienia w Dayton. Jego głównym celem jest nadzorowanie i kontrola implementacji cywilnych ustaleń z Dayton. Wysoki przedstawiciel i Biuro Wysokiego Przedstawiciela reprezentują społeczność międzynarodową oraz ONZ. Od 2002 do 2011 wysoki przedstawiciel był jednocześnie specjalnym przedstawicielem Unii Europejskiej. Lista wysokich przedstawicieli 1995–1997: Carl Bildt (Szwecja) 1997–1999: Carlos Westendorp (Hiszpania) 1999–2002: Wolfgang Petritsch (Austria) 2002–2006: Paddy Ashdown (Wielka Brytania) 2006–2007: Christian Schwarz-Schilling (Niemcy) 2007–2009 Miroslav Lajčák (Słowacja) 2009–2021: Valentin Inzko (Austria) 2021–2026: Christian Schmidt (Niemcy) 2026–nadal: Louis Crishock (Stany Zjednoczone, p.o.) Nadzwyczajne kompetencje Wysoki Przedstawiciel ONZ może korzystać z tak zwanych uprawnień bońskich, które w 1997 roku dodano do zapisów porozumienia z Dayton. Dzięki nim ma on uprawnienia do odwoływania ze stanowisk polityków z obydwu części federacji, których postawa mogłaby utrudniać wdrażanie w kraju procesu pokojowego. Linki zewnętrzne Office of the High Representative in Bosnia and Herzegovina European Union Special Representative in Bosnia and Herzegovina
Alto Representante para a Bósnia e Herzegovina

O Alto Representante para a Bósnia e Herzegovina, juntamente com o Escritório do Alto Representante na Bósnia e Herzegovina, foram criados em 1995, imediatamente após a assinatura do Acordo de Dayton, que encerrou a Guerra da Bósnia entre 1992 e 1995. O objetivo do Alto Representante é supervisionar a implementação civil do acordo. Ele também serve para representar os países envolvidos na implementação do Acordo de Dayton por meio do Conselho de Implementação da Paz (PIC). Todos os altos representantes nomeados foram de países da União Europeia e seus principais adjuntos foram tipicamente dos Estados Unidos. Atualmente, Louis J. Crishock assumiu o cargo de Alto Representante. Lista Referências
Високий представник щодо Боснії й Герцеговини

Високий представник щодо Боснії й Герцеговини (англ. High Representative for Bosnia and Herzegovina, босн. Visoki predstavnik za Bosnu i Hercegovinu, Високи представник за Босну и Херцеговину) — посада, створена для виконання Дейтонської мирної угоди 1995 року. Очолює Апарат Високого представника (Office of the High Representative, АВП). Високий представник і АВП представляють країни, що беруть участь у Дейтонських угодах через Раду з виконання мирної угоди (Peace Implementation Council, РМУ). Високий представник одночасно є Спеціальним представником Європейського союзу. 27 лютого 2007 року Рада з виконання мирної угоди вирішила припинити мандат Високого представника з 30 червня 2008 року. Однак у лютому 2008 року було прийнято рішення продовжити мандат на невизначений термін, враховуючи його позитивні показники. Всі Високі представники мають повноваження ООН. Список Високих представників Карл Більдт (14 грудня 1995 — 18 червня 1997) Карлос Вестендорп (18 червня 1997 — 18 серпня 1999) Вольфганг Петрич (18 серпня 1999 — 27 травня 2002) лорд Педді Ешдаун (27 травня 2002 — 31 січня 2006) Крістіан Шварц-Шиллінг (31 січня 2006 — 2 липня 2007) Мирослав Лайчак (2 липня 2007 — 26 березня 2009) Валентин Інцко (26 березня 2009 — 31 липня 2021) Крістіан Шмідт (1 серпня 2021 — нині) Примітки Посилання Сайт Високого представника щодо Боснії й Герцеговини (англ.) Сайт Спеціального представника ЄС щодо Боснії й Герцеговини (англ.)
Église de Tous-les-Saints de Livno

L'église de Tous-les-Saints (en bosnien : Crkva Svih Svetih) est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la ville de Livno et dans la municipalité de Livno. Cette église a été construite entre 1890 et 1899. Localisation Histoire Architecture Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Bosnie-Herzégovine
Aladža-Moschee (Foča)

Die Aladža-Moschee (Aladža džamija; Šarena džamija, džamija Hasana Nezira; Bunte Moschee) ist eine im Jahr 1550 erbaute und 1992 gesprengte Moschee in Foča im Osten von Bosnien und Herzegowina, die seit dem Jahr 2016 wieder aufgebaut wurde. Sie galt vor der Sprengung als eine der architektonisch bedeutendsten im europäischen Teil des Osmanischen Reichs, dem damaligen Rumelien. Ihr Wiederaufbau wurde 2019 abgeschlossen. Geschichte Den Bau veranlasste Hassan Naziri, der Aufseher der staatlichen Güter und Finanzen in der Herzegowina. Baumeister war der im persischen Kulturkreis ausgebildete Ramadan-Aga. Im Zug des Bosnienkriegs wurde die Moschee am 22. April 1992 gesprengt und die Reste wurden anschließend beseitigt. Die Reste der gut dokumentierten Moschee wurden nach dem Krieg im Schutt rund 200 m südlich der Eisenbrücke über die Drina sowie rund 300 m nördlich von dieser Brücke gefunden. Das Gelände, auf dem die Moschee stand, wurde eingezäunt. Der Wiederaufbau wurde von einer Bundeskommission (Komisija za očuvanje nacionalinih spomenika BiH) betrieben und 2019 abgeschlossen. Anlage Die Moschee gehört wie die Ali-Pascha-Moschee in Sarajevo und die Sinan-Beg-Moschee in Čajniče dem „klassischen“ Stil an, dem auch die Gazi-Husrev-Beg-Moschee in Sarajevo zugeordnet werden kann. Ihr Grundriss ist fast quadratisch (11,22 × 11,30 Meter). Über einem achteckigen Tambour erhebt sich die Kuppel, die einen Durchmesser von 11 Metern hat. Die Höhe bis zum Scheitel der Kuppel beträgt 19,85 Meter. Drei Seiten der Moschee sind von je 5 Fenstern durchbrochen, vor der Vorderfront befindet sich eine Vorhalle mit von vier Marmorsäulen getragenen Spitzbogenarkaden und drei Kuppeln. Das Minarett ist 36 Meter hoch. In Mihrab, Minbar und Mahvil im Innenraum befand sich islamische Steinplastik, die als die schönste auf dem Balkan galt (Trifunović). Die Moschee besaß Bildschmuck, darunter eine Rosette an der Nordwand mit Blumenverzierung und Wandmalerei in der Vorhalle. Die berühmten Gemälde und Kacheln im Inneren wurden großenteils mit Hilfe türkischer Kunsthandwerker unter Verwendung traditioneller Pigmente wieder hergestellt. Literatur Lazar Trifunović: Kunstdenkmäler in Jugoslawien, Band 1 (A–O). Ein Bildhandbuch. Edition Leipzig, Leipzig 1981, S. 368 f mit Fotos 111–113, ohne ISBN. Andrej Andrejević: Aladža džamija u Foči. Filozofski fakultet u Beogradu, Institut za istoriju umetnosti, Belgrad 1972, OL19219747M. Šemso Tucaković: Aladža džamija – fočanski biser. El-Kalem, 1991. Šemso Tucaković: Aladža džamija-ubijeni monument. In-t za istraživanje zločina protiv čovječnosti i međunarodnog prava, Sarajevo 1998, ISBN 9958-740-02-8. Weblinks Einzelnachweise
Алаџа (Хасан Назирова) џамија

Алаџа џамија или само Алаџа (исто тако Хасан Назирова џамија и Шарена џамија) прва је џамија у Босни и Херцеговини изграђена у класичном османском стилу. Подигнута је 1549. године у Фочи. Алаџа џамију је изградио Хасан Незир Челебија, блиски сарадник Мимара Синана. Алаџа џамија важи за један од највреднијих објеката оријенталне културе на Балкану. Џамија је у потпуности срушена за вријеме Рата у Босни и Херцеговини, у августу 1992. године. Обнова је почела 2014. године, а завршена је 4. маја 2019. када је било и званично отварање. Проглашена је националним спомеником БиХ. Иако су многи медији и аутори текстова деценијама тврдили да је Алаџа џамија била уврштена на Унескову листу свјетске баштине, Државна комисија за сарадњу са Унеском је потврдила да ова џамија никада није била на тој листи, нити је било иницијатива да се уврсти на ту листу. Реконструкција Радови на реконструкцији Алаџе су званично почели 2014. године. Завршени су на дан отварања, 4. маја 2019. године. Степен заштите Мјесто и остаци градитељске цјелине Алаџа (Хасан Назирове) џамије у Фочи проглашени су националним спомеником Босне и Херцеговине од стране Комисије за очување националних споменика БиХ на сједници одржаној од 6. до 10. јула 2004. године. Национални споменик чине џамија Алаџа са припадајућим објектима: турбе Ибрахима, сина оснивача џамије; надгробни саркофаг оснивача Хасана Назира; шадрван; старији гробни саркофази; харем са нишанима; камени зидови-ограде; двије капије; и чесма у зиду дворишта. Види још Атик Али-пашина џамија у Фочи Чаршија у Фочи Галерија Референце Литература Књиге Часописи Спољашње везе Комисија за заштиту националних споменика Босне и Херцеговине Ослобођење: Отварање Алаџе 4. маја Радио Сарајево: При крају обнова Алаџа џамије Српкиња чувала Куран 27 година и вратила га у џамију („Политика”, 10. мај 2019)
Aluminij Mostar

Aluminij d.d. ist ein herzegowinischer Aluminiumhersteller mit Sitz in Mostar. Pro Jahr werden 130.000 t Aluminium und Aluminiumprodukte hergestellt. In der Region Mostar wurde bereits seit 1945 Bauxit abgebaut. 1975 wurde von Energoinvest und Pechiney ein Aluminiumwerk errichtet. Nach der Zerstörung im Bosnienkrieg 1992 konnte die Aluminiumproduktion 1997 wieder aufgenommen werden. Im Bosnienkrieg kam es 1992 zu Vertreibungen von Mitarbeitern aufgrund ihrer ethnischen Zugehörigkeit (Serben, Bosniaken). Nach dem Krieg wurde die Direktion mit Entschädigungsklagen konfrontiert, da ihnen geschuldete Löhne und Sozial- und Rentenleistungen nicht bezahlt worden waren, und die ehemaligen Angestellten des Unternehmens im belagerten Mostar für Aluminij Zwangsarbeit leisten mussten. Die Justiz ist in vielen Fällen nicht auf die Klagen eingetreten. Die Schließung des Werks in Mostar führte schließlich zum Verlust von rund 900 Arbeitsplätzen. Einzelnachweise
Aluminij

Aluminij Industries d.o.o. – bośniackie przedsiębiorstwo przemysłowe specjalizujące się w produkcji aluminium. Początki przedsiębiorstwa sięgają 1945 roku, w którym w Mostarze uruchomiono kopalnię boksytu. Kopalnia została w 1969 roku połączona ze spółką Energoinvest z Sarajewa. W 1977 roku do tego podmiotu dołączono utworzoną dwa lata wcześniej wytwórnię aluminium tworząc przedsiębiorstwo o nazwie Aluminij Mostar. W 1990 roku Enrgoinvest został oddzielony od spółki, która zachowała nazwę Aluminij. Zniszczenia podczas wojny w Bośni i Hercegowinie spowodowały zatrzymanie produkcji w 1992 roku. Działalność zakładu wznowiono w 1997 roku. Zdolności produkcyjne spółki wynosiły 160 tys. ton aluminium rocznie. Była ona jednym z głównych eksporterów Bośni i Hercegowiny. Głównymi udziałowcami spółki był rząd Federacji Bośni i Hercegowiny (44% akcji) i rząd Chorwacji (12%), reszta akcji była rozproszona pomiędzy drobnych inwestorów. Na początku XXI wieku zaczęła ona popadać w kłopoty finansowe, wynikające z wysokich cen energii i niskich cen aluminium. W 2019 roku zadłużenie huty wyniosło 380 mln marek (ok. 218 mln $), z czego 280 mln marek wynosił dług w stosunku do lokalnego przedsiębiorstwa energetycznego Elektroprivreda HZ HB. Rząd Bośni i Hercegowiny poszukując inwestora strategicznego prowadził rozmowy m.in. z koncernami Glencore i Emirates Global Aluminium. W marcu 2020 ogłoszono, że rząd zaakceptuje ofertę dzierżawy złożoną przez konsorcjum chińskich i izraelskich spółek (M.T Abraham Group, China Machinery Engineering Corporation (CMEC) oraz China Non-Ferrous Metal Industry’s Foreign Engineering & Construction). Przypisy
Алуминијум Мостар

Алуминијум Мостар (бошњ. Aluminij Mostar) је дионичарско друштво за производњу алуминијума са сједиштем у Мостару (слив Бишће поље). Запошљавала је нешто више од 900 радника. Постројења Постоје три постројења: Анода Љеваоница Електролиза (укупно 256 ћелија). Постројења имају капацитет за производњу око 200.000 тона алуминијума за аноде. Некретнине Алуминиј д.д. посједовао је и Самачки хотел у Мостару, али је 31. децембра 1999. године отписан као ратна штета. Касније је Агенција за приватизацију Босне и Херцеговине продала хотел предузећу Алуминијум д.о.о. Састав дионичара У 2006. години 44% дионица припадало је Федерацији Босне и Херцеговине, 44% бившим и садашњим запосленима, а преосталих 12% фонду из Хрватске . 88% акција је. у склопу приватизације БиХ предузећа, понуђена на продају исте године. Производи Алуминијум се добија из руде боксита (глинице) електролизом. Алуминијум Мостар д.д. нуди сљедеће производе или полупроизводе: Аноде разних величина Трупци који се користе као цеви, електрични проводници Блокови за даљу производњу као листови, траке, фолије Инготи Жица Историја Први корак је направљен стварањем предузећа за истраживање, експлоатацију и транспорт руде боксита. Предузеће је пословало у саставу Energoinvest из Сарајева. 1974. године остварена је блиска сарадња са француском компанијом Pechiney. У Мостару отворена фабрика глинице. 1977. године спојени су рудник и фабрика. Године 1990. компанија Алуминијум Мостар се одвојила од Energoinvest-а и постала независна. Током рата у Босни и Херцеговини, на погонима и објектима Алуминијума од стране ЈНА причињена је велика штета која је, према подацима компаније, износила око 140 милиона евра. Својевремено су чету окупирале ЈНА и српско-црногорске паравојне формације. 11. јуна 1992. године ХВО и ХВ преузели су контролу над објектима у оквиру војне операције: Операција Чагаљ. 14. августа 1997. године предузеће је поново почело са радом. Неколико минута прије поноћи 09.07.2019. Због нагомиланих дугова и немогућности проналажења новог снабдевача електричном енергијом, Алуминијуму је прекинуто снабдевање струјом. Изненадно искључење са електричне мреже било је погубно за Електролизу, а процена штете тек следи. Такође погледајте Списак компанија у Босни и Херцеговини Приватизација у Босни и Херцеговини Референце Спољашње везе Мирсад Бехрам, - Како је алуминијум прешао од гиганта у пропаст - објављено 19. фебруара 2014. у Слободној Европи, постављено 29. априла 2014. (језик: бошњачки)
Balkana Lake

Balkana (Bosnian/Serbian cyrillic: Балкана) is an artificial lake located on the slopes of Lisina mountain, in the municipality of Mrkonjić Grad, entity of Republika Srpska, in the western part of Bosnia and Herzegovina. The lake, actually, consists of two separate, though connected via small outcomes, basins, upper as larger and lower as smaller, with very small difference in water tables levels. Total area of both basins is 56.000 m2 (602.78 sq ft). Balkana gets its waters from several mountain springs and two small mountain streams, Cjepalo and Skakavac, while its outflow is Crna Rijeka (English: Black River), which runs through Mrkonjić Grad from south to north, and joins Vrbas after 17 km (11 mi). Name Balkana means of the Balkan peninsula. See also List of lakes of Bosnia and Herzegovina References
Balkana

Balkana je kompleks od dva umjetna jezera kod Mrkonjić Grada, uz cestu Jajce – Bihać. Smještena su u okviru istoimenog turističko-rekreativnog centra Jezera su nastala 70-ih godina 20. stoljeća, a nazivaju se Velikim i Malim jezerom. Ovalnog su oblika. Vodom se napajaju iz planinskih potoka Cjepalo i Skakavac te sublakustrijskih izvora ispod Velikog jezera. Jedina otoka je Crna rijeka, koja se ulijeva u Vrbas. Veliko jezero je bogato ribom: amur, linjak, pastrva i dr. Izvori Vanjske poveznice
Балкана

Туристичко рекреативни центар Балкана је дио горњосанско-пливске туристичке зоне. Удаљен је 4-5 km од Мркоњић Града и налази се уз магистрални пут Јајце — Мркоњић Град — Бихаћ (некадашњи „Пут АВНОЈ-а“). Карактеристике Језерски дио комплекса чине два овална вјештачка језера: мало и велико, укупне површине 56.000 m². Језера су изграђена 70-их година 20. вијека, а напајају се из планинских потока Цјепало и Скакавац и из сублакустријских извора испод Великог језера. Једина отока је Црна ријека, која тече у правцу југ-сјевер и након 17 km се улијева у Врбас. О постанку језера сачувано је неколико легенди у народу мркоњићког краја, а интересантна је етиологија његовог имена. Према предању ту су била два снажна и дубока извора-бунара, пуна рибе. Пошто се риба на турском каже балук, извори су названи Балукхана (станиште риба). Временом је име промијењено у Балукана, и најзад у Балкана (што нема никакве конотације са појмом Балкан). У јулу и августу температура воде у Малом језеру достиже 25 °C, па је тада погодна за купање. Са друге стране, током зиме се његова површина често заледи па је могуће упражњавање и зимских спортова. Велико језеро је богато разним врстама рибе: амур, лињак, пастрмка и др. Туристичка инфраструктура Балкане је намијењена љетној и зимској рекреацији и одмору. Током читаве године ово мјесто посјећује велики број домаћих и иностраних туриста. Поред језера налазе се терени за кошарку, мали фудбал, рукомет, одбојку на пијеску, паркинг, уређена и обиљежена мјеста за роштиљање и камповање, трим-стаза и др. На обронцима планине Лисине 1979. године је уређена скијашка стаза са ски-лифтом, а током љета се овдје организују посјете природи, кампови и сл. Сваке године се на Балкани традиционално одржава манифестација Дани косидбе — Меморијал Лазар Лакета. Централни дио манифестације чини такмичење домаћих и иностраних косаца, а поред тога одржавају се смотре фолклора, такмичење у пливању и друга спортска и културна дешавања. Догађај је посвећен очувању традиције овог краја, односно сјећању на мркоњићке косце и косе „варцарке“, обичаје итд. Галерија Види још Језера у Републици Српској Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе Агенција Републике Српске за воде обласног ријечног слива Саве: Језера у Републици Српској (језик: српски) Хидрометеоролошки завод Републике Српске: Језера у Републици Српској (језик: српски) Радио телевизија Републике Српске: Репортажа: Дани косидбе на Балкани, 07.07.2011. (језик: српски)
Balkana

Balkana är en reservoar i Bosnien och Hercegovina. Den ligger i entiteten Republika Srpska, i den centrala delen av landet, 120 kilometer nordväst om huvudstaden Sarajevo. Balkana ligger 776 meter över havet. I omgivningarna runt Balkana växer i huvudsak blandskog. Runt Balkana är det ganska tätbefolkat, med 67 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor