NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ostrožac (hrad)

Ostrožac je středověký hrad nacházející se v Bosně a Hercegovině, v Unsko-sanském kantonu, na okraji města Cazin, ve vesnici Ostrožac. Archeologické nálezy naznačují, že v místě byla pevnost již v době železné. Hrad pochází ze 13. století, roku 1286 byl vystavěn chorvatským šlechtickým rodem Babonićů. V roce 1577 byl dobyt Osmany. Mezi lety 1900 a 1906 byl novogoticky přestavěn starostou Bihaće Lotharem Von Berksem jako narozeninový dar pro jeho manželku, příslušnici habsburské rodiny. V roce 2013 byl hrad prohlášen národní kulturní památkou Bosny a Hercegoviny. V roce 1967 se na hradě konala kulturní akce Kolonie sochařů Ostrožac. Více než 150 soch z této akce je trvale vystaveno na hradním nádvoří. Reference
Ostrožac Castle

Ostrožac Castle (Bosnian) is a castle located in Bosnia and Herzegovina in the Una-Sana Canton on the outskirts of the town of Cazin, in the village of Ostrožac. The castle dates back to the 13th century when Ostrožac was part of property of the Croatian noble house of Babonić. In 1592 it was captured by the Ottoman Empire and established as an Ottoman province of Bosnia. The castle was rebuilt between 1900 and 1906 by Mayor of Bihać Lothar Von Berks as a birthday present for his wife, member of the Habsburg family. On a session held on 7 November 2013, the Commission for National Monuments of Bosnia and Herzegovina decided to designate Ostrožac Castle the National Monument of Bosnia and Herzegovina in a category of the architectural ensemble. The castle hosts a 55-year old event known under the name Colony of sculptors, Ostrožac. This event produced a number of monumental sculptures carved in bihacite stone, of which more than 150 are left in the castle courtyard as a permanent exhibition, forming the open-air Ostrožac Sculpture Park, unique in Southeastern Europe. According to the decision of the Commission for National Monuments, the sculptures are an "integral and inalienable" part of the architectural ensemble as a wider monument. Tourism and civic organizations of Cazin and Ostrožac use the castle grounds for shows, concerts, performances and variety of events. For the time being, the castle complex is being repaired at slow pace and only most urgent repairs have been done, although comprehensive plans for restoration of entire complex exist. See also List of castles in Bosnia and Herzegovina Cazin Una-Sana Canton References
Castillo de Ostrožac

El Castillo de Ostrožac (en bosnio: Ostrožac) es un castillo situado en Bosnia y Herzegovina,​ en el cantón de Una-Sana a las afueras de la ciudad de Cazin, cerca del pueblo de Ostrožac. El castillo data del siglo XVI, cuando los turcos otomanos establecieron la provincia otomana de Bosnia. Una segunda adición fue hecha al castillo entre 1900 y 1906 por un miembro no identificado de la familia Habsburgo. La propiedad del castillo todavía se discute, pero los ciudadanos de Cazin y Ostrožac están autorizados a utilizar los terrenos del castillo para conciertos locales y entretenimiento. Véase también Castillo. Historia de Bosnia y Herzegovina. Referencias
Forteresse d'Ostrožac

La forteresse d'Ostrožac est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village d'Ostrožac et dans la municipalité de Cazin. Mentionnée pour la première fois en 1286, elle est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. La possession de la forteresse est toujours disputée, les habitants de la région sont autorisés à s'en servir comme lieu de concerts et de divertissements. Elle est restaurée petit à petit. Localisation Histoire Description Notes et références Articles connexes Monuments nationaux de Cazin Forteresses de Bosnie-Herzégovine Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des châteaux Portail de l’histoire militaire Portail de la protection du patrimoine
Utvrda Ostrožac

Utvrda Ostrožac je utvrda koja se nalazi u naselju Ostrožac, gradu Cazinu, u BiH. Utvrda se prvi put spominje u 13. stoljeću u posjedu blagajskih Babonića. U 16. stoljeću skupa s okolnim područjima pada pod osmansku vlast skupa s okolnim područjem. Od tad utvrdom upravljaju begovi Beširevići i age Dizdarevići sve do početka 20. stoljeća kada Mehmed-beg Beširević prodaje dvorac pripadnicima habsburške obitelji Berks koji u njemu grade dodatak koji je do danas vidljiv na dvorcu. Od 8. studenoga 2013. tvrđava Ostrožac nalazi se na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine. Izvori Vanjske poveznice [neaktivna poveznica], kccazin.com
Zamek Ostrožac

Zamek Ostrožac – zamek w Bośni i Hercegowinie, w kantonie uńsko-sańskim, na obrzeżach miasta Cazin, we wsi Ostrožac. Początki zamku sięgają XIII wieku (pierwsza wzmianka o nim pojawia się w 1286r), kiedy Ostrožac był częścią majątku rodu Babonić. W 1592 zamek został zdobyty przez Turków Osmańskich i ustanowiony osmańską prowincją Bośni. Odbudowany w latach 1900-1906 przez Lothara Von Berksa jako prezent urodzinowy dla żony pochodzącej z dynastii Habsburgów. 7 listopada 2013 na sesji Komisji ds. Ochrony Zabytków Narodowych Bośni i Hercegowiny podjęto decyzję o uznaniu zamku Ostrožac za pomnik narodowy Bośni i Hercegowiny w kategorii zespół architektoniczny. Na zamku od 1970 działa Kolonia rzeźbiarzy Ostrožac oraz cyklicznie odbywają się wystawy rzeźb wykonanych z bihacytu. Według decyzji Komisji, rzeźby te stanowią "integralną i niezbywalną część zespołu architektonicznego". Tereny wokół zamku są wykorzystywane przez organizacje turystyczne oraz lokalne z Cazina do organizacji koncertów, wystaw i innych wydarzeń artystycznych. Odbywa się tu np. największy festiwal muzyki elektronicznej na Bałkanach. Obecnie twierdza jest w złym stanie technicznym. Istnieją plany kompleksowej renowacji zamku, na chwilę obecną jednak prace konserwacyjne przebiegają wolno, wykonano jedynie najpilniejsze naprawy. Przypisy
Castelo de Ostrožac

O Castelo de Ostrožac está localizado na Bósnia e Herzegovina no Canton Una-Sana apenas fora da cidade de Cazin, perto da aldeia de Ostrozac. O castelo remonta ao século XVI, quando o turcos otomanos estabeleceram a província otomana da Bósnia. A segunda adição foi feita no castelo entre 1900 e 1906 por um membro não confirmado da família Habsburgo. Propriedade do castelo é ainda disputado, mas os cidadãos de Cazin e Ostrozac estão autorizados a usar as terras do castelo para shows e local de entretenimento. O castelo está lentamente sendo reparado e há boatos de que ele foi vendido pelo governo para um proprietário privado. Referências Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Ostrožac Castle».
Острожац

Острожац (босн. Ostrožac, серб. Острожац, макед. Острожачка тврдина) — средневековая крепость в окрестностях г. Бихач, в Боснии и Герцеговине Архивная копия от 1 октября 2013 на Wayback Machine. Острожац, или Острожацкая крепость, находится на господствующей возвышенности над левым берегом реки Уны, в 12 км от Бихача, в Босанской Крупе. Границы крепости имеют форму неправильного круга, в стены встроены башни для защиты от врагов. Первые упоминания о крепости относятся к 1286 году, когда она принадлежала местному княжескому роду. В 1552 крепость перешла во владение Антуна Бакшича, а в 1577 оказалась захвачена и разрушена турками-османами. Начиная с XVII века крепость стала средоточием и главным зданием Острожацкого капетанства, сильнейшего в Босанской крайне. Примерно в 1700 г. османы достроили южную часть крепости. Северную часть крепости стали называть Народной, а южную — Господской. В 1833 арсенал крепости насчитывал 28 орудий. В 1836 Острожац вошел в состав Бихачского каймакомлука (административная единица Османской империи). В 1837 последний капетан из рода Беширевичей, Мурад-бег-Беширевич, был изгнан из Острожца, поскольку активно противился реформам султана Махмуда II. В 1902 Мехмед-бег-Беширевич продал крепость австрийскому дворянину Лоттару фон Берксу, который произвёл капитальную реконструкцию в духе романтизма. Во время Второй мировой войны Острожац некоторое время был штабом Народно-освободительного движения. Примечания Ссылки Ветар са Балкана
Острожац (тврђава)

Тврђава Острожац је старо утврђење код места Острожац у близини Цазина. Острожац се први пут помиње 1286. године. Острошцем су тада владали кнезови Бабоњићи-Благајски, који су се потписивали и као кнезови Острошки. Половином 16. века, Острожац је добио крајишку посаду, али је Ферхатбег ово утврђење освојио 1577. године и држао је кратко време, јер је аустријски генерал Кевенхилер освојио Острожац. Ипак, од 1579. године, Острожац је у поседу Османлија. Утврдђењем су скоро 300 година као капетани управљали чланови породице Беширевић, све док капетаније нису укинуте 1836. године. Породица Беширевић је због тако дуга господарења Острошцем добила наследно право на стари град и утврђење. По тој основи је Мехмедбег Беширевић острожачки град продао Лотару фон Берксу, који је у периоду од 1896. до 1905. био начелник Бихаћког округа. Вон Беркс је рестаурисао стари град Острожац и у њему (на јужном делу) подигао свој двор у који се настанио 1902. године након што је из долине Уне до утврђења Острожац начињен серпентински пут и мост преко Уне. На иницијативу Републичког фонда за унапређење културних делатности 1969. године основана је Колонија скулптора „Острожац“. Од тада је у дворишту тврђаве отворен велики вајарски атеље под ведрим небом. Тако сваке године у јулу и августу вајари извајају из камена бихацита скулптуре разних формата. Види још Списак тврђава у Босни и Херцеговини Литература брошура Стари град Острожац, Опћина Цазин 2012. година. Спољашње везе Медији везани за Острожац на Викимедијиној остави
Motajica

Motajica (v srbské cyrilici Мотајица) je pohoří na severu Bosny a Hercegoviny, Republice srbské. Rozkládá se při řece Sávě, mezi ústím řeky Vrbas do Sávy a městem Derventa. Nejvyšší bod pohoří se jmenuje Gradina a má nadmořskou výšku 652 m. Nižší vrcholy se jmenují Lipaja (643 m n. m.) a Ostraja (521 m n. m.). Dlouhé je 30 km. Motajica je pohoří řídce osídlené a zalesněné. Původní lesy, které jsou postupně těženy, tvoří především buk a dub. S těžbou dřeva zde začala již Osmanská říše, která využívala Motajici jako zásobárnu vynikajícího dřeva již v 19. století. Roku 1869 zde nařídili turečtí správci vykácet značnou plochu lesů. Na severní straně pohoří, v údolí řeky Sávy, se nachází několik kamenolomů. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Motajica na Wikimedia Commons
Motajica

La Motajica est un sommet situé au nord de la Bosnie-Herzégovine. Il possède quelques pics qui s'élèvent au-dessus de 500 m d'altitude, dont les plus importants sont le Gradina (652 m), le Lipaja (643 m) et l'Ostraja (521 m). La Motajnica est riche en forêts, où poussent notamment le chêne vert et le hêtre. Mais, ces forêts sont souvent surexploitées, ce qui met en danger la flore et la faune. Une des plus importantes campagnes de coupe sur les monts Motajica a eu lieu en 1869, sur l'ordre du gouvernement ottoman. Néanmoins, la montagne abrite encore des espèces d'arbres et de plantes rares. Près du village de Rakovac se trouve une importante forêt, la « forêt de Rakovac » (Rakovačka šuma). L'eau des rivières et sources de la Motajcica est particulièrement pure. Par rapport aux autres montagnes de Bosnie-Herzégovine, la Motajica se caractérise par l'importance qu'y prennent les sols granitiques et, dans sa partie septentrionale, près de la Save, des carrières y ont été exploitées. Portail de la montagne Portail de la Bosnie-Herzégovine
Motajica

Motajica je planina na sjeveru Bosne i Hercegovine. Nekoliko je njenih planinskih vrhova na visini iznad 500 metara nadmorske visine, među kojima su najviši: Gradina (652 m), Lipaja (643 m) i Ostraja (521 m). Motajica je vrlo bogata šumom, i to posebno kvalitetnih hrasta i bukve, zbog toga su često motajička brda ostajala ogoljena, a sa šumom je uništavan cjelokupni biljni i životinjski svijet. Jedna od velikih sječa šume na Motajici se dogodila 1869. godine po nalogu osmanlijske vlade. Motajica je jedina bosanska planina u kojoj granit ima važnu ulogu, i na njenoj sjevernoj strani duž Save je bilo više kamenih rudnika. Na Motajici se može primijetiti i više prirodnih rijetkosti, vrijednosti i fenomena (kolonije rijetkog drveća i rastinja, čistoća vodotoka i izvora), a na njoj se nalazi i više arheoloških lokaliteta. Na ivičnim obodima bivšeg naselja Rakovca prostiru se Rakovačke šume. Motajicu izgrađuju eocenski (48.7 Ma) sinkolizioni granitoidi u obliku malog plutona. Parageneze mikroelemenata tih magmatita, pegmatita, grajzena i kvarcnih žila: U, Th, Ce, Y, P, Nb, Ta, B, Li, F, Be, Sn, Mo, W, Fe, Cu, Pb kao i vrijednosti 87Sr/86Sr te 18O ukazuju na podrijetlo magme iz omotača kontaminirane relativno metalogeno sterilnim stijenama litosfere. Hipoteza formiranja takove hibridne magme koja je najvjerojatnija je "slab break-off model". Duboka erozija granitoidnog plutona Motajice otvorila je njegovu akro- i epibatolitsku razinu s brojnim skromnim ležištima pegmatita (beriliti, turmaliniti, esmerladiti, sileksiti, s piezoelektričnim kvarcem). Izvori
Мотаица

Мотаица (серб. Мотајица) — гора на севере Боснии и Герцеговины. Расположена в общине Србац Республики Сербской — одного из двух энтитетов Боснии и Герцеговины. Мотаица представляет собой маленький хребет из нескольких пиков высотой более 500 метров над уровнем моря: Градина (серб. Градина) — 652 метра, Липая (серб. Липаја) — 643 метра и Острая (серб. Остраја) — 521 метр. По северному склону протекает река Сава. Гора богата гранитом. Примечания Литература Статистички годишњак Републике Српске. — Бања Лука: Републички завод за статистику, 2017. — 525 с.
Мотајица

Мотајица је планина на северу Републике Српске, БиХ. На њој се налази неколико планинских врхова виших од 500 метара надморске висине, међу којима су највиши: Градина (652 m), Липаја (643 m) и Остраја (521 m). Мотајица је планина богата гранитом, и на њеној северној страни дуж Саве је било више рудника. На јужном дијелу, у долини ријеке Лепенице, планина богата је базалтом и трахитом. Караткреристика Мотајице је и изузетан квалитет букове и храстове шуме, усљед чије непланске сјече је често уништаван биљни и животињски свијет. Једна од најпознатијих сјеча датира из 1869. године, а извршена је по налогу Османлијске власти. Такође у подножију планине Мотајице, налази се и Манастир Осовица. За планинаре и љубитеље природе приступачна је са свих страна, али се најчешће користи маркирана планинарска стаза, из села Горња Лепеница, које се налази на 15 километара удаљености од Србца. Овом стазом излази се на врх Градина. Поред богаства шумом у рудом, Мотајица обилује изворима воде. На планини постоји и неколико археолошких налазишта. Галерија Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе
Motajica

Motajica är en bergskedja i Bosnien och Hercegovina. Den ligger i entiteten Republika Srpska, i den norra delen av landet, 150 km norr om huvudstaden Sarajevo. Motajica sträcker sig 16,8 km i sydostlig-nordvästlig riktning. Den högsta toppen är Gradina, 652 meter över havet. Topografiskt ingår följande toppar i Motajica: Avramovac Bajvaz Brezova Kosa Bunkeri Čapljak Crna Kaljuga Dragićeva Kosa Gradina Jasenkova Glavica Jurinac Kamenita Kosa Kamenjak Kraljevac Kremsko Brdo Kruškova Kumane Kumovičko Brdo Lipaja Lipe Lipova Kosa Mramor Oštra Glavica Oštraja Pasja Pravda Pratuša Ružina Glavica Smiljkačin Vis Steljac Stjepankova Kosa Stojića Kamen Tursko Brdo Veliki Vis Vinogradić Vis Visić Visoka Obala Zvjezdić I omgivningarna runt Motajica växer i huvudsak lövfällande lövskog. Runt Motajica är det ganska tätbefolkat, med 67 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Couvent franciscain de Gorica

Le couvent franciscain de Gorica est un couvent de franciscains situé près de Livno en Bosnie-Herzégovine. Il a sans doute été fondé au XIVe siècle et son église, dédiée à Saint Pierre et Saint Paul date de 1854 ; il est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Musée Notes et références Voir aussi Articles connexes Religion en Bosnie-Herzégovine Monuments nationaux de Livno Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail du catholicisme Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine
Samostan Gorica

Samostan Gorica je franjevački samostan, u sklopu kojeg se nalazi crkva sv. Petra i Pavla, koji se nalazi pokraj Livna u Bosni i Hercegovini. Crkva Za vrijeme Osmanskog Carstva kršćanima nije bilo dopušteno graditi vjerske zgrade. Tek polovicom 19. stoljeća osmanska je vlast dopustila kršćanima gradnju crkvi. Među prvima koji su tu promjenu iskoristili bio je fra Lovro Karaula. On je 1852. isposlovao u tu svrhu bujuruldiju, a na temelju nje, i ferman 1853.[nedostaje izvor] Povijest gradnje Plan za crkvu napravio je splitski graditelj Franjo Moise. Pola stoljeća poslije njega, taj njegov plan znatno je nadopunio hrvatski arhitekt Josip pl. Vancaš. Gradnja crkve je započeta postavljanjem temeljnog kamena 1854., a zgrada je došla pod krov pet godina poslije. Prve dvije godine gradnju je vodio Trogiranin Ante Ciciliani, a zamijenio ga je Špiro Marić s Visa. U nedovršenoj crkvi mise se slave od 1860. Najveće graditeljsko obogaćenje crkve bio je južni zvonik, izgrađen 1887. – 1888. i veliko zvono (teško 1024 kg). Crkva je posvećena 1891. Crkva je 1903. poprimila konačni oblik. Tada je Josip pl. Vancaš dao izgraditi svodove od armiranog betona iznad postojećih nosača, prikladno popločati crkvu, izvesti zidne i stropne dekoracije i podići drugi, sjeverni zvonik. Radove je vodio Franjo Holz; sjeverni zvonik, simetričan južnom, izveo je Petar Bradarić; ukrašavanje crkve prema Vancaševim nacrtima obavila je bečka tvrtka Wayss, a slike naslikao Marko Antonini. Sve se to obavilo tijekom 1905. – 1906. Tako je crkva 28. listopada 1906. svečano otvorena i predata na uporabu.[nedostaje izvor] Samostan Gradnja Samostana je započela s gradnjom crkve 1854. Najprije je podignut zapadni dio, onaj koji gleda prema gradu. Useljen je 1858. g. Nakon pet godina (1863.) podigli su prizemlje južnog dijela, a nešto kasnije i njegov kat. Treća, istočna strana zgrade ostala je dugo neizgrađena: na njezinu mjestu bile su neugledne gospodarske zgradice. Od 1984. do 1985. izgrađen je i istočni dio, prema nacrtu arhitekta Zlatka Ugljena. Osim što je bio boravište redovničke zajednice, samostan je imao i različite prateće funkcije. U vrijeme osmanske vladavine, u samostanu se neko vrijeme održavala nastava za pučkoškolce, zatim u razdoblju od 1889. do 1909. tu je bila smještena i škola za bogoslove (buduće svećenike). Tridesetih godina dvadesetog stoljeća tu je bio i novocijat za pripravnike Franjevačkog reda.[nedostaje izvor] U sklopu samostana nalaze se arheološka, etnografska i sakralna zbirka, knjižnica i galerija slika, koja u najvećoj mjeri predstavlja slikarstvo Gabrijela Jurkića, koji je u ovom samostanu proveo posljednjih dvadesetak godina svog života.[nedostaje izvor]
Elektroprivreda Bosne i Hercegovine

Elektroprivreda BiH or JP Elektroprivreda Bosne i Hercegovine d.d. (English: Public Enterprise Electric Utility of Bosnia and Herzegovina; abbr. EPBiH) is a Bosnian public electric utility company with headquarters in Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. History Elektroprivreda BiH was established on 30 August 1945 as the Electric Utility Company of Bosnia and Herzegovina "Elektrobih". On 20 May 2004, it became an entity government-owned publicly traded company. The company celebrates 7 September as the day of its establishment. Structure The company is the largest electric utility company in Bosnia and Herzegovina, and as such part of the largest country's energy concern EPBiH Concern. Elektroprivreda BiH is a joint stock company in which 90% of the capital is owned by the Federation of BiH entity government, and 10% is owned by minority shareholders. Operations Electric utility activities for the company are: generation and distribution of electricity, supply of electricity, trading, representation and mediation on the local electricity market, export and import of electricity, including the management of electricity system. As the largest electric utility company in Bosnia and Herzegovina, it has 756,599 customers and 4,434 employees. As of 2017, the company has an installed generating capacities of 1,682 MW, of which in lignite-fired thermal power plants 1,165 MW, and hydro power plants 517 MW. It has a transmission and distribution lines of 27.405 km in a network of 31,757 kilometres (19,733 mi), with 2.825 MVA distribution substations. Also, it generates 7.009 TWh of electricity annually. Electricity distribution is organized through five distribution regional offices: Elektrodistribucija Sarajevo, Elektrodistribucija Tuzla, Elektrodistribucija Zenica, Elektrodistribucija Bihać, Elektrodistribucija Mostar. See also List of companies of Bosnia and Herzegovina Elektroprivreda HZ HB Elektroprivreda Republike Srpske References External links Official website
Elektroprivreda Bosne i Hercegovine

Elektroprivreda Bosne i Hercegovine, également connue sous le nom de Elektroprivreda BiH, est la plus importante entreprise du secteur de l'énergie en Bosnie-Herzégovine. Elle a son siège à Sarajevo. Activités La compagnie dispose d'une capacité installée de 1 682 MW, dont 1 165 sont produits par des centrales thermiques utilisant des combustibles fossiles (pétrole et charbon) et 517 dans des centrales hydroélectriques ; en 2008, elle a produit en tout 7 295 GW d'électricité. Elektroprivreda Bosne i Hercegovine dispose d'un réseau de transmission et de distribution de 36 780 km. Le 24 mars 2009, la compagnie a annoncé un projet de construction de deux centrales hydroélectriques sur la rivière Drina, le tout pour un montant de 750 millions d'euros. Comme cette rivière sert de frontière avec la Serbie, Elektroprivreda Bosne i Hercegovine a invité son homologue serbe Elektroprivreda Srbije à participer au projet. Bilan financier (2008) En 2008, Elektroprivreda Bosne i Hercegovine a réalisé un chiffre d'affaires de 907 600 000 BAM (marks convertibles), soit 464 048 511 euros, contre 861 400 000 BAM de dépenses (440 426 826 euros). Le profit réalisé a été de 46 200 000 BAM (23 621 684 euros). Notes et références Voir aussi Articles connexes Économie de la Bosnie-Herzégovine Elektroprivreda HZ HB Elektroprivreda Republike Srpske Hrvatska elektroprivreda Elektroprivreda Srbije Elektro-Slovenija Holding Slovenske elektrarne Liens externes (bs + en) Site officiel Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l’énergie Portail des entreprises
Šatorovići (Brčko)

Šatorovići (en serbe cyrillique : Шаторовићи) est un village de Bosnie-Herzégovine. Il est situé dans le district de Brčko. Selon les premiers résultats du recensement de 2013, il compte 1 564 habitants. Géographie Le village est situé sur les bords de la rivière Lužnica. Histoire Démographie Évolution historique de la population dans la localité Répartition de la population par nationalités (1991) Communauté locale En 1991, la communauté locale de Šatorovići comptait 1 484 habitants, répartis de la manière suivante : Notes et références Voir aussi Articles connexes Villes de Bosnie-Herzégovine Municipalités de Bosnie-Herzégovine Liens externes (en) Vue satellite de Šatorovići sur fallingrain.com Portail de la Bosnie-Herzégovine
Šatorovići (distrikt Brčko)

Šatorovići su naseljeno mjesto u sastavu distrikta Brčko, BiH. Stanovništvo Izvor Knjiga: "Nacionalni sastav stanovništva - Rezultati za Republiku po opštinama i naseljenim mjestima 1991.", statistički bilten br. 234, Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Bosne i Hercegovine, Sarajevo. internet - izvor, "Popis po mjesnim zajednicama" - http://www.fzs.ba/wp-content/uploads/2016/06/nacion-po-mjesnim.pdf
Шаторовићи (Брчко)

Шаторовићи су насељено мјесто у саставу дистрикта Брчко, БиХ. Становништво Напомене Референце Референце Књига: „Национални састав становништва — Резултати за Републику по општинама и насељеним мјестима 1991.“, статистички билтен бр. 234, Издање Државног завода за статистику Републике Босне и Херцеговине, Сарајево. интернет — извор, „Попис по мјесним заједницама“ — https://web.archive.org/web/20131005002409/http://www.fzs.ba/Podaci/nacion%20po%20mjesnim.pdf