NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Општина Источни Мостар

Општина Источни Мостар (раније општина Српски Мостар) је општина у Републици Српској, БиХ. Сједиште општине се налази у насељеном мјесту Зијемље. Према подацима Агенције за статистику Босне и Херцеговине на попису становништва 2013. године, у општини је пописано 257 лица. Географија Просечна надморска висина је 850 метара. Клима је континентална, са дугим и хладним зимама и жарким летима. Половина општине је под шумом. Насељена мјеста Подручје општине Источни Мостар чине насељена мјеста: Камена, Кокорина и Зијемље. Сједиште општине се налази у насељу Зијемље, а друга два насеља општине су Кокорина и Камена. Површина општине обухвата простор од 88 km². Историја Општина Српски Мостар (сада Источни Мостар) је настала 1992. године из дијела југословенске општине Мостар који је ушао у састав Републике Српске. Током рата тадашња општина Српски Мостар је заузимала много више територије у односу на насеља која су јој припала по потписивању Дејтонског споразума. Политичко уређење Општинска администрација Начелник општине представља и заступа општину и врши извршну функцију у Источном Мостару. Избор начелника се врши у складу са изборним Законом Републике Српске и изборним Законом БиХ. Општинску администрацију, поред начелника, чини и скупштина општине. Институционални центар општине Источни Мостар је насеље Зијемље, а сви општински органи смјештени су у Невесињу. Начелник општине Источни Мостар је Божо Сјеран као независни кандидат, који је на ту функцију ступио након локалних избора у Босни и Херцеговини 2024. године. Састав скупштине Општине Источни Мостар је приказан у табели. Национални састав 2013. (коначни резултати БХАС) Привреда Источни Мостар је једна од најмање развијених општина Републике Српске и финансира се из донација Владе Републике Српске. Празници Дан и слава општине је 30. јули, када се прославља Света великомученица Марина. Види још Зијемље Источна Херцеговина Референце Спољашње везе Савез општина и градова Републике Српске Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (27. октобар 2017) (језик: српски) Регионални развојни центар (језик: хрватски) Репортажа о општини Источни Мостар (језик: хрватски) </noinclude>
Perućacsee

Der Perućacsee (serb./bosn. Perućačko jezero oder Перућачко језеро) ist ein Stausee am Fluss Drina an der Grenze zwischen Serbien und Bosnien-Herzegowina. Er hat eine Fläche von 12,4 km² und eine maximale Tiefe von 70 m. Der Wasserspiegel liegt auf 290 m Höhe. Der Stausee wurde Ende der 1960er Jahre aufgestaut und erstreckt sich zwischen Višegrad und Bajina Bašta auf einer Länge von etwa 50 km. Er wird umgeben von den Gebirgen Osat im Norden, Bokšanica im Westen und Zvijezda im Osten, zwischen denen die Drina in einer bis zu 1000 Meter tiefen Schlucht fließt. Geschichte Mit dem Bau der Talsperre wurde der ehemalige Verkehrsweg von Višegrad entlang des linken Flussufers in Richtung Žepa überflutet. Auch der Standort der osmanischen Žepabrücke aus dem späten 16. Jahrhundert befand sich unter dem projektierten Wasserpegel, so dass die Brücke 1966 abgebaut und an einem höher gelegenen Standort flussaufwärts der Žepa wieder aufgebaut wurde. Im Sommer 2010 war der Wasserstand des Sees für zweieinhalb Monate aufgrund von Wartungsarbeiten am Damm abgesenkt. In dieser Zeit durchsuchten Dutzende Freiwillige aus Sarajevo unter Leitung des Bosnischen Institutes für Vermisste die nunmehr freigelegten Uferbänke. Bis 23. September wurden die Überreste von mindestens 373 Menschen gefunden, die vermutlich den Massakern an der muslimischen Bevölkerung von Višegrad im Frühjahr 1992 zum Opfer gefallen und in die Drina geworfen worden waren. Darüber hinaus wurden die Überreste dreier deutscher Wehrmachtssoldaten entdeckt. Einzelnachweise Weblinks
Lago Perućac

El lago Perućac (en bosnio: Perućačko jezero; en serbio: Перућачко језер) es un lago artificial en el río Drina en parte, en los municipios de Srebrenica y de Vichegrado, en Bosnia y Herzegovina y en parte en el municipio de Bajina Basta, Serbia. Se creó para retener las aguas del río Drina y así obtener energía hidroeléctrica.​ Referencias Enlaces externos Mapa de localización
Lac de Perućac

Le lac de Perućac (en bosnien et en serbe : Perućačko jezero ; en serbe cyrillique : Перућачко језеро) est un lac de retenue situé en Bosnie-Herzégovine et en Serbie, sur la rivière Drina. Il est situé sur les territoires de la municipalité de Srebrenica en Bosnie-Herzégovine (république serbe de Bosnie) et de la municipalité de Bajina Bašta en Serbie. Caractéristiques Le lac de Perućac a été créé en 1966, à la suite de la construction d'un barrage sur la rivière Drina, à hauteur du village de Perućac, en Serbie. Il s'étend sur une superficie d'environ 12,4 km2, principalement dans la république serbe de Bosnie. Sa longueur totale est de 54 km, avec une largeur comprise entre 1 000 à 150 m. En été, le lac attire les amateurs de baignade et de pêche. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des lacs de Bosnie-Herzégovine Liste des cours d'eau de Bosnie-Herzégovine Liens externes (bs) Notice sur le site du Bistro BiH (sr + bs) Notice Office hydrométéorologique de la république serbe de Bosnie Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des lacs et cours d'eau
Perućačko jezero

Perućačko jezero je umjetno jezero na području općine Srebrenice, Bosna i Hercegovina, i području općine Bajine Bašte, Republika Srbija. Jezero je nastalo pregrađivanjem toka rijeke Drine, za potrebe hidroelektrane Bajina Bašta. Perućačko jezero je površine oko 12,4 km², volumena 340.000.000 m³ vode, a duboko je do 60 metara. Dužina jezera iznosi oko 54 km, najmanja širina od 150 metara, a najveća širina oko 1000 metara. Perućačko jezero se nalazi na 290 metara nadmorske visine. Najveći dio jezera se nalazi u kanjonu rijeke Drine koji počinje 7 km od brane hidroelektrane Bajina Bašta. Sredina jezera predstavlja granicu između BiH i Srbije.
Lago Perućac

Il lago Perućac (in bosniaco Perućačko jezero o in cirillico: Перућачко jезерo?) è un lago artificiale sul fiume Drina, al confine tra Bosnia-Erzegovina e Serbia. Occupa un'ansa del fiume, che circonda il monte Tara, tra le città di Višegrad in Bosnia e Bajina Bašta in Serbia. Ha una superficie di 12,4 km², 5/6 della quale si trova in Bosnia ed Erzegovina, ed una profondità massima di circa 70 m. La sua lunghezza totale è di 54 km, la sua larghezza è compresa tra 150 e 1000 m. Il livello dell'acqua è a 290 m di altitudine. Intorno al lago cresce una foresta decidua di latifoglie. La necropoli medioevale di Mramorje è situata nei dintorni del lago. Essendo uno dei più importanti complessi stećci rinvenuti in Serbia, è tutelata dallo Stato con la dicitura di "Monumento culturale di importanza eccezionale". La necropoli risale al XIV-XV secolo e a tutt'oggi è costituita da 88 lapidi visibili. Il lago venne creato nel 1966, con il finanziamento di una joint-venture jugoslavo-giapponese, sbarrando con una diga il fiume Drina e sfruttando il suo flusso per alimentare la centrale idroelettrica di Bajina Bašta. Il nome deriva dal paese di Perućac, ubicato vicino alla diga. È anche il luogo dove vennero trasportati (all'interno di un camion refrigerato) e nascosti i resti degli albanesi del Kosovo uccisi durante il conflitto del 1999 e i bombardamenti aerei della NATO contro le forze jugoslave. I cadaveri vennero riesumati dopo la perdita del potere di Slobodan Milošević. Ad agosto del 2010 partì da questa zona un'operazione per recuperare i corpi delle vittime bosniache dei massacri di Višegrad. Durante i giorni estivi, molti residenti della zona circostante vi affluiscono per pescare, nuotare e prendere il sole. Ogni anno il lago ospita un evento sportivo: la regata sulla Drina (Drinska Regata). Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su lago Perućac
Perućačko jezero

Perućačko jezero (cyr. Перућачко језеро) – zbiornik zaporowy w Serbii oraz Bośni i Hercegowinie. Powstał poprzez spiętrzenie wód rzeki Driny. Charakterystyka Jego powierzchnia wynosi 12,4 km², maksymalna głębokość to 70 m, a całkowita pojemność to 340 milionów m³. W trakcie wojny w Kosowie w latach 90. XX wieku w jeziorze zatapiano masowo ciała ofiar zbrodni wojennych, które były zwożone tam samochodami chłodniczymi. Po utracie władzy przez Slobodana Miloševicia rozpoczęto w tej sprawie śledztwo, przeprowadzając liczne ekshumacje. Przypisy
Lago Perućac

O lago Perućac (em bósnio: Perućačko jezero; em sérvio: Перућачко језер) é um lago artificial no rio Drina, entre os municipios de Srebrenica e de Višegrad na Bósnia e Herzegovina e no município de Bajina Bašta, na Sérvia. Foi criado em 1966 para reter as águas do rio Drina e obter energia hidroelétrica. O lago ficou conhecido por ser um dos locais na Sérvia para onde foram transportados os restos mortais de Albaneses do Kosovo mortos no conflito de 1999. Em agosto de 2010 foi alvo de uma operação de investigação forense para recolha dos corpos de vítimas bosníacas dos massacres de Višegrad de 1992. Referências Ligações externas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Perućac Lake». Mapa de localização
Perućačko Jezero

Perućačko Jezero är en sjö i Bosnien och Hercegovina. Den ligger i den östra delen av landet, 80 km öster om huvudstaden Sarajevo. Perućačko Jezero ligger 290 meter över havet. Arean är 12,4 kvadratkilometer. Den sträcker sig 4,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 9,6 kilometer i öst-västlig riktning. Följande samhällen ligger vid Perućačko Jezero: Prohići (131 invånare) I omgivningarna runt Perućačko Jezero växer i huvudsak lövfällande lövskog. Runt Perućačko Jezero är det ganska tätbefolkat, med 104 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Perućačko Jezero.
Sarajevo (nádraží)

Hlavní město Bosny a Hercegoviny Sarajevo má své jediné a hlavní nádraží umístěné v severozápadní části města. Nachází se cca 3 km od jejího centra. Jedná se o průjezdnou stanici, ze které je příjezd jak od západu, tak od severu. Nádraží se nachází v blízkosti lokality Marijin dvor. Nádraží má tři nástupiště a pět kolejí. Historie Nádraží bylo vybudováno v roce 1882. Sloužilo pro úzkorozchodnou dráhu. V její blízkosti se dále západním směrem od města nacházely i hlavní železniční dílny pro celou Bosnu, kde bylo zaměstnáno tisíc lidí. V září 1941 odsud byly vypravovány transporty sarajevských Židů, které se rozhodla ustašovská správa města vysídlit. Židé odcestovali vagony určenými pro svoz dobytka do přestupního táboru v Travniku. Původní staniční budova byla po druhé světové válce stržena a nahrazena novým funkcionalistickým objektem, který navrhli českoslovenští architekti pod vedením Bedřicha Hacara. Na stavbu dohlíželi také odborníci z Německa. Ve své době se jednalo o jeden z mála objektů ve městě, který nebyl nikterak ovlivněn socialistickým realismem. Vzhledem k politickým otřesům v československo-jugoslávských vztazích však nemohli svojí práci dokončit. Nakonec tak novou odbavovací halu nádraží dokončil chorvatský architekt Bogdan Stojkov. Důvodů pro výstavbu nového nádraží bylo několik; trať do Sarajeva se přebudovávala na normální rozchod 1435 mm, očekávalo se, že nové vlaky budou delší než ty původní a na staré nádraží by se již nevešly. Slavnostní dokončení budovy nádraží se uskutečnilo v roce 1949. Monumentální odbavovací hala nicméně byla součástí projektu, který počítal s větším využitím nádraží a větším počtem kolejí a nástupišť, než byl nakonec postaven. Po dlouhou dobu představovalo sarajevské nádraží nejmonumentálnější stavbu ve městě. V roce 1971 dosloužila původní historická budova nádraží z roku 1882, která byla opuštěna a nakonec stržena. Popis Budova má půdorys půlkruhu a je zastřešena konstrukcí z hyperbolických paraboloidů. Před ní se nachází rozsáhlé volné prostranství a tramvajová konečná. Náměstí před nádražím nese název po obětech masakru ve Srebrenici (Trg žrtava genocida u Srebrenici). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sarajevo na Wikimedia Commons
Estación de ferrocarril de Sarajevo

La Estación de ferrocarril de Sarajevo (en bosnio: Glavna željeznička stanica u Sarajevu) se encuentra en la parte norte de la ciudad, a tres kilómetros del centro y es la estación de tren más importante de Bosnia y Herzegovina. Fue construida en 1882 y en 1950 fue reemplazada por el edificio actual. Historia El edificio de la estación fue construido en 1882 cuando Sarajevo formaba parte del Imperio Austrohúngaro​​ y fue restaurado en 1950, en cuyo nuevo diseño participaron por arquitectos checoslovacos y fue finalizada por Bogdan Stojkov.​ En diciembre de 2009, se reanudó el servicio internacional ferroviario entre Sarajevo y Belgrado tras 18 años de interrupción en la línea debido a la guerra de Yugoslavia.​ Conexiones La estación está conectada con la línea 1 de tranvía de la ciudad en dirección Baščaršije y la línea 4 a Ilidža. Referencias
Station Sarajevo

Station Sarajevo (Bosnisch: Glavna željeznička stanica u Sarajevu) is een treinstation in Sarajevo, de hoofdstad van Bosnië en Herzegovina. Het eerste treinstation werd geopend in 1882, tegelijk met de voltooiing van de spoorlijn van Bosanski Brod naar Doboj. Na de Tweede Wereldoorlog werd er een nieuw station ontworpen. Voor het ontwerp werd een prijsvraag uitgeschreven. Deze werd gewonnen door een groep architecten uit Tsjechoslowakije, maar door spanningen tussen Joegoslavië en de Sovjet-Unie, en daarmee ook de rest van het Oostblok, zagen de architecten van de opdracht af, waarna lokale Joegoslavische architecten het werk overnamen. Het nieuwe gebouw werd in 1952 geopend. Tijdens de belegering van Sarajevo in de Joegoslaviëoorlog raakte het station aanzienlijk beschadigd. Hoewel dit werd hersteld, kreeg het Bosnische treinverkeer wel te lijden onder de gevolgen van het tijdens de oorlog beschadigde spoor, waardoor de passagiersaantallen daalden.
Сараево-Главная

Сараево-Главная (босн. Sarajevo-Glavna) — железнодорожная станция Боснийских железных дорог, расположенная в столице Боснии и Герцеговины Сараево. Описание Станция располагается в северной части города, в трёх километрах от центра. Вокзал является самым крупным и важным в стране. Возле вокзала есть трамвайная остановка, на которой останавливаются трамваи 1 и 4 маршрутов. История Здание вокзала было построено в 1882 году во времена Австро-Венгерской империи. В 1950 году здание было перестроено под руководством чехословацкого архитектора Богдана Стойкова. В 1990-е годы во время войны в Югославии вокзал перестал отправлять международные поезда. В 2009 году между Сараево и Белградом возобновилось железнодорожное сообщение. Галерея Примечания Ссылки Информация о работе вокзала
Hl. Vasilije Ostroški (Donja Lupljanica)

Die Kirche Hl. Vasilije Ostroški (serbisch: Црква Светог Василија Острошког, Crkva Svetog Vasilija Ostroškog) ist eine serbisch-orthodoxe Kirche in Donja Lupljanica, einem Dorf in der Opština Derventa, im nördlichen Bosnien und Herzegowina. Die von 1999 bis 2001 erbaute Kirche ist die Pfarrkirche der Pfarrei Lupljanica im Dekanat Derventa der Eparchie Zvornik-Tuzla der Serbisch-orthodoxen Kirche. Die Kirche ist dem Hl. Vasilije Ostroški dem Wundertäter geweiht. Lage Die Kirche steht im nördlichen Dorfzentrum von Donja Lupljanica im Weiler Popovića gaj. Neben der Kirche steht im umzäunten Kirchhof ein Denkmal für die im Bosnienkrieg getöteten Soldaten und Zivilisten aus dem Dorf. Das Dorf liegt etwa sieben Kilometer südwestlich der Gemeindehauptstadt Derventa in der Republika Srpska, einer der zwei großen Entitäten des Landes. Geschichte Nach dem Bosnienkrieg wollten die Einwohner des Dorfes eine Serbisch-orthodoxe Kirche im Ort erbauen. Anfang Juni 1999 begannen die ersten Vorbereitungen zum Kirchenbau und ein Bauausschuss wurde gegründet. Der damalige Bischof der Eparchie Vasilije (Kačavenda) gab am 18. Juni, seinen Segen zum Kirchenbau. Am Sonntag, dem 26. September 1999 wurden die Kirchenfundamente vom Bischof Vasilije (Kačavenda) mit der Assistenz mehrerer Priester auf dem von Rade Popović gestiftetem Baugrundstück geweiht, während die Paten der Kirchenfundamente die Brüder Darko und Slaviša Popović waren. Die Größe des gestifteten Baugrundstücks beträgt 411 m². Im Jahre 2001 war der Kirchenbau beendet. Und am 20. Mai 2001 wurde die Kirche vom Bischof Vasilije (Kačavenda) mit der Assistenz mehrerer Priester und der Anwesenheit von hunderten Gläubigen feierlich eingeweiht. Dies geschah in der Amtszeit des Erzpriesters Dragan Kainović der Pfarrei Derventa. Paten der Kirche sind Vinko und Dragica Popović aus Donja Lupljanica. Mit der Gründung der Pfarrei Lupljanica wurde die ehemalige Filialkirche zur Pfarrkirche erhoben. Architektur Die einschiffige Kirche ist kleinerer Dimension (10 m × 5,75 m) und besitzt eine halbrunde Altar-Apsis im Osten und einen Kirchturm mitsamt Zwiebelhaube und Haupteingang im Westen. An der Südfassade befindet sich ein weiterer Nebeneingang. Sie besitzt typisch für Orthodoxe Kirchenbauten eine (hölzerne) Ikonostase mitsamt Ikonen. Zurzeit ist das Kircheninnere nicht mit Fresken bemalt. Pfarrei Die Pfarrei Donja Lupljanica wurde 2018 gegründet, zu ihr gehören folgende Dörfer: Donja Bišnja, Donji Detlak, Donja Lupljanica, Gornja Bišnja, Gornja Lupljanica, Osojci und Rapćani. Vor der Gründung der eigenständigen Pfarrei gehörten die Dörfer zur Pfarre Derventa I. Pfarrpriester ist Željko Božić. Auf dem Serbisch-orthodoxen Dorffriedhof Bojanić groblje von Donja Lupljanica steht die Filialkirche der Pfarrei, die Friedhofskirche Hl. Markus, geweiht dem Hl. Apostel und Evangelisten, Markus. Belege Artikel über die Pfarrei und Kirche auf der Seite der Eparchie Zvornik-Tuzla, (serbisch) Artikel über die ehemaligen Filialkirchen der Pfarre Derventa I auf der Seite der Eparchie Zvornik-Tuzla, (serbisch) Artikel über die Kirche auf der Seite der Kirchengemeinde Derventa, (serbisch)
Mostar Cathedral

The Cathedral of Mary, Mother of the Church (Croatian: Katedrala Marije Majke Crkve) also Mostar Cathedral in Mostar is one of four Roman Catholic cathedrals in Bosnia and Herzegovina. It is the seat of the Mostar-Duvno Bishopric currently led by Bishop Petar Palić. The construction of the new cathedral in a modern style began in 1974 with the excavations for the foundations. It was built on the site of an old cathedral dating from 1872, which had been dedicated to the apostles Peter and Paul. The project was completed in the summer of 1980, partly due to delays, changes in the original plan and architectural defects found in the presbytery area. The interior is decorated with stained glass and mosaics. During the Bosnian War the church was greatly damaged. Later it was rebuilt in its entirety. References External links Katedrala Mostar
Catedral de María Madre de la Iglesia (Mostar)

La Catedral de María Madre de la Iglesia​ (en croata: Katedrala Marije Majke Crkve u Mostaru) es el nombre que recibe un edificio religioso que está afiliado a la Iglesia Católica​ y se ubica en la localidad de Mostar.​​ Es una de las cuatro catedrales de esa confesión cristiana en Bosnia y Herzegovina. Es la sede de la diócesis de Mostar-Duvno actualmente dirigida por el obispo Ratko Peric. La construcción de la nueva catedral en un estilo moderno comenzó en 1974 con las excavaciones para los cimientos . El proyecto se completó en el verano de 1980, en parte debido a los retrasos, cambios en el plan original y defectos arquitectónicos encontrados en la zona del presbiterio. El interior está decorado con vidrieras y mosaicos . Durante la guerra en Bosnia y la iglesia fue dañada en gran medida. Más tarde fue reconstruida en su totalidad. Referencias
Cattedrale di Santa Maria Madre della Chiesa

La cattedrale di Santa Maria Madre della Chiesa si trova nella città di Mostar, in Bosnia ed Erzegovina ed è sede della diocesi di Mostar-Duvno. Storia I lavori di costruzione della nuova cattedrale in stile moderno hanno avuto inizio nel 1974, con gli scavi per le fondamenta. I lavori terminarono nell'estate del 1980, a causa anche di rallentamenti, modifiche al progetto originario e difetti architettonici riscontrati nella zona del presbiterio. L'interno è decorato con vetrate e mosaici. Durante la guerra in Bosnia la chiesa è stata notevolmente danneggiata. In seguito è stata ricostruita. Note Voci correlate Diocesi di Mostar-Duvno Cattedrali in Bosnia ed Erzegovina Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Santa Maria Madre di Dio Collegamenti esterni Sito ufficiale della cattedrale di Mostar, su katedrala-mostar.info.
Katedra Najświętszej Maryi Panny Matki Kościoła w Mostarze

Katedra Najświętszej Maryi Panny Matki Kościoła w Mostarze (bośń. Katedrala Marije Majke Crkve) – główna świątynia diecezji mostarsko-duvnijskiej w Bośni i Hercegowinie. Katedra została zbudowana w nowoczesnym stylu w latach 1975–1980. Wnętrze zdobią witraże autorstwa Ivo Dulcica oraz mozaika autorstwa Zdenko Grgica. W czasie wojny w Bośni świątynia uległa zniszczeniu. Obecnie odbudowana. Świątynia mieści się przy ulicy Nadbiskupa Čule.
Stećak necropolis Ričina (Posušje)

The Stećak Necropolis Ričine is the medieval necropolis with stećak tombstones on the right bank of the Ričina stream, located in the village of Čitluk, on the main road from Posušje towards Tomislavgrad, municipality of Posušje, in Bosnia and Herzegovina. The necropolis is also designated a National Monument of Bosnia and Herzegovina by the Commission to preserve national monuments in 2019. The necropolis was first registered in 1988 as an archaeological site in the Archaeological Lexicon of Bosnia and Herzegovina, namely as a prehistoric tumulus on which there is a necropolis of stećaks, and between the stećaks, the remains of the walls of a building that is supposed to be a medieval church can be seen. Part of the stećak was destroyed during the construction of the road and the construction of the bridge. On both sides of the Ričina stream, which dries up periodically, there are groups of stećaks, and between them a stone bridge from the 1930s. On the right side of the stream, there are two groups, the first is right next to the macadam road and has 7 tombstones (2 boxes and 5 gables), which stand out for their monumentality and decorations. These are monumental examples of tombstones, which are richly decorated with moon crescent and rosette motifs and have frames made of ordinary ribbon that extend over the middle of the sides. No inscriptions were observed. Considering the typological and stylistic characteristics of the monument, it is most likely that more distinguished people were buried there. The stećak necropolis is in relatively good condition. The stećaks were preserved and on that occasion two graves are examined, with human bones, some jewelry and small objects found in the burial grounds. The three stećaks, which are on the small ridge, are in the form of a plate, one of which is whole, and two are in fragments. Near these two groups, there is a Roman Catholic cemetery where Šefik Bešlagić recorded 31 stećaks (29 chests and 2 sarcophagi), and now there are about a dozen of them. Most of them are in fragments, significantly damaged and sunken. Several stećaks were damaged during the construction of new tombs. When entering the cemetery by the road, there are three slab-shaped stećaks, one of which has sunk. Two stećaks were built into the fence wall of the cemetery, and three were placed outside it. Most of them are plate-shaped or undefined. Two sljemenjak tombstones (transl. gabled, also ridged or ridge-shaped tombstone), one of them with a pedestal, are the best preserved, and are located in the middle of the cemetery. References Bibliography Šefik Bešlagić, Sarajevo: “Veselin Masleša“, 1982. STEĆCI – KULTURA I UMJETNOST Šefik Bešlagić, Sarajevo: Veselin Masleša, 1971. STEĆCI, KATALOŠKO-TOPOGRAFSKI PREGLED Marian Wenzel, Ukrasni motivi na stećcima, Sarajevo, 1965 External links Posušje dobilo nacionalni spomenik Ričina