NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Салаковац

ГЕС Салаковац — гідроелектростанція у Герцеговині (південний схід Боснії і Герцеговини), споруджена на річці Неретва. Входить до складу каскаду: розташована між ГЕС Грабовиця (вище за течією) і ГЕС Мостар. Друга за потужністю в країні після станції Вишеград та перша у Федерації Боснії і Герцеговини (без урахування ГАЕС). Для спорудження станції річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 70 метрів, що утворило водосховище корисним об'ємом 16 млн м3. Машинний зал, включений у конструкцію греблі, обладнаний трьома турбінами типу Каплан загальною потужністю 210 МВт. При максимальному напорі у 43 метри це забезпечує виробництво 0,42 млрд кВт·год на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працюють під напругою 220 кВ. Примітки
Vodní elektrárna Zvornik

Vodní elektrárna Zvornik (srbsky Хидроелектрана Зворник/Hidroelektrana Zvornik) se nachází na řece Drině u stejnojmenného města na hranici mezi Bosnou a Hercegovinou a Srbskem, na 93. říčním kilometru. Její hráz je 42 m vysoká a 165 m dlouhá. Přehradní hráz vytváří 25 km dlouhé umělé jezero, které se táhne jižním směrem proti proudu řeky od hráze až k soutoku řeky Driny s říčkou Drinjača. V elektrárně jsou použity kaplanovy turbíny, a to v kombinaci po čtyřech ve dvou budovách. Elektrické zařízení pro továrnu dodala jugoslávská společnost Končar. Výroba elektrické energie zde dosahovala hodnoty 660 GWh ročně. Historie Během prvního jugoslávského pětiletého plánu bylo rozhodnuto o výstavbě třiceti vodních elektráren na území státu. Přehrazení řeky Driny v úzkém hrdlu jižně od města Zvornik bylo zvoleno jako jedno z míst, kde by měla taková přehrada stát. Rozhodnutí padlo již v roce 1946, stavební práce byly zahájeny o dva roky později. Výstavba byla velice náročná; řeka byla několikrát během prací rozvodněná a podmínky pro několik tisíc dělníků, kteří vodní dílo budovaly, byly extrémní. V roce 1953 již byla řeka přehrazena a roku 1955 elektrárnu slavnostně otevřel Josip Broz Tito, hlava státu. Po rozpadu Jugoslávie se stala přehrada společná pro Bosnu a Hercegovinu a Srbsko. V roce 2002 byla připravena studie modernizace vodního díla a v druhé dekádě 21. století byla provedena rekonstrukce a výměna techniky. Výkon elektrárny se tak zvýšil o 15 MW. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hidroelektrana „Zvornik” na srbské Wikipedii.
Хидроелектрана Зворник

Хидроелектрана Зворник се налази, као прва подигнута, на реци Дрини, припада привредном друштву Дринско - Лимске хидроелектране, пуштена је у рад 1955 године. Радови су започети 1948. године на 93. километру од ушћа Дрине у Саву, данас на територији општине Мали Зворник. Изградњом бране, на Дрини се формирало вештачко Зворничко језеро, дугачко око 25 километара, од Малог Зворника до Велике Реке. Уз редовно одржавање и коришћење она је у овом периоду дала одговарајући допринос енергетском систему Србије. За својих 50 година непрекидног рада произвела је преко 22 милијарде кWh електричне енергије и пребацује план производње сваке године. Техничке карактеристике Хидроелектрана је прибранско-проточно постројење, дужина саме бране је 166,5 метара, а укупна дужина рачунајући и машинске зграде износи 267 m. Грађевинска висина бране је 42 m, док је корисни пад 21,6 m. Брана има осам преливних поља за пропуштање сувишних вода, слапиште дужине 32m за умиривање енергије воде која се прелива, а обезбеђена је и са 4 темељна испусна тунела за пропуштање речног наноса и вишка воде. Са десне стране у брани је тунел дуг 125 m и широк 2,5 m који служи за пропуштање балвана. На левој страни бране је изграђена рибља стаза, укупне дужине 160 m, чиме се води рачуна о риби која из река Дунава и Саве улазе у Дрину, а за време мрешћења допиру чак до њених изворишта. Са сваке стране бране је по једна машинска зграда, у којима су смештена по два агрегата. Почетна инсталисана снага сваког агрегата, који се састоји од по једне турбине и генератора, износила је по 22,4 MW, што је давало укупну снагу од 86,6 MW. У новије време, подизањем горњег нивоа воде и продубљивањем корита Дрине испод бране, повећан је користан пад тако да је повећана снага агрегата на нешто више од по 24 MW, што у укупној снази износи 96 MW. Турбине су типа Каплан са вертикалним вратилом снаге од по 30,400 KS, генератори су вертикални са ваздушним хлађењем. Комплетно управљање хидроелектраном је аутоматизовано и врши се из разводног постројења, које је смештено 600 m даље од бране. У ХЕ Зворник обављени су радови комплетног сервиса на генераторима као и уградња система за надзор над радом електране. Студија под називом „Модернизација и могућност повећања снаге и производње у ХЕ Зворник“ урађена је 2002. године. Године 2015. Хидроелектрана Зворник званично је започела радове на ревитализацији постројења. Пуштањем у рад два ревитализована агрегата почетком 2018. године, снага постројења је повећана за скоро 15 мегавата. Литература Шест деценија Општине Мали Зворник. Мали Зворник: СО Мали Зворник. 2015. стр. 114.. ISBN 978-86-907361-2-6. Референце Спољашње везе Zvornik.info/Izgradnja (foto) Прве у Србији: Са 870 на 40 (Б92, 8. септембар 2021)
ГЕС Зворник

ГЕС Зворник — гідроелектростанція на заході Сербії у Мачванському окрузі, споруджена на річці Дріна (права притока Сави), яка утворює кордон між Сербією та Боснією. Становить нижній ступінь у каскаді, знаходячись після ГЕС Баїна Башта. Для спорудження станції річку перекрили бетонною гравітаційною водозливною греблею висотою 41,5 метрів, на спорудження якої пішло 316 тис. м3 бетону. Внаслідок цього утворилось водосховище з об'ємом 126 млн м3. Машинний зал станції складається з двох частин — біля лівого та правого берегів річки — та є частиною конструкції греблі. Він обладнаний чотирма турбінами типу Каплан загальною потужністю 92 МВт, введеними в експлуатацію у період з 1955 по 1958 роки. При середньому напорі у 20 метрів це забезпечує виробництво 0,45 млрд кВт·год на рік. Примітки
Osman-pašova mešita

Osman-pašova mešita se nachází v centru města Trebinje v Bosně a Hercegovině. Mešita byla postavena v roce 1726 a své jméno má po prvním správci města, Osman-pašovi Resulbegovićovi. Je nejstarší stavbou svého druhu ve městě. Roku 1993 byla za války zapálena a poté zničena srbskými silami. Při prvních pokusech o obnovu stavby v roce 2001 však začali Srbové demonstrovat. Nakonec mešita přece jen obnovena byla; znovu slouží věřícím od 10. července 2005. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Osman-pašova mešita na Wikimedia Commons Článek o otevření mešity
Mosquée d'Osman-pacha Resulbegović

La mosquée d'Osman-pacha Resulbegović est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la Ville de Trebinje. Elle a été construite vers 1726 et est inscrite sur la liste provisoire des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Notes et références Voir aussi Articles connexes Monuments nationaux de Trebinje Architecture islamique Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Pont d'Arslanagić

El pont de Perovića, més conegut com a pont d'Arslanagić, és una estructura que s'edificà originàriament al poble d'Arslanagića Most, i al municipi de Trebinje més tard, sobre el riu Trebišnjica, a Bòsnia i Hercegovina. Data del segle xvi i està inclòs en la llista de monuments nacionals de Bòsnia i Hercegovina. Història Va ser construït per ordre i fiançament del gran visir Sokollu Mehmet Paşa i inaugurat el 1574, per tal de connectar Bòsnia amb la mar Adriàtica, principalment amb les ciutats de Novim —avui Herceg Novi— i Dubrovnik. El 1687, amb la captura de Novim pels venecians, que va provocar la retirada de la població rica musulmana rica cap a Trebinje, el pont va perdre la seva importància. A finals de la Segona Guerra Mundial, el 1944 fou atacat pels txètniks i resultaren parcialment destruïts uns 8 metres de longitud de l'ala esquerra, que foren reemplaçats per una estreta franja de formigó al finalitzar la guerra. Arran de la construcció d'una presa hidroelèctrica al Trebišnjica el 1965 va quedar abnegat sota l'aigua del llac d'acumulació. A petició de l'Institut de monuments culturals, fou desmantellat i transportat aigües avall. Restà a un camp del municipi de Trebinje fins a ser reconstruït entre els anys 1970 i 1972, reubicat a uns 10 quilòmetres del centre de la ciutat de Trebinje. Durant la guerra de Bòsnia, l'any 1993 l'alcalde de la ciutat de Trebinje va canviar el nom tradicional del pont, anomenant-lo Perovića. Referències Bibliografia Korać, Vojislav. Trebinje: istorijski pregled — tom 2, izdanje 2. Trebinje: Zavičajni muzej, 1971. SR Bosne i Hercegovine, Zavod za zaštitu spomenika kulture. Naše starine, tomovi 7-9. Sarajevo: Zavod za zaštitu spomenika kulture SR Bosne i Hercegovine, 1960.
Perovićův most

Perovićuv most (bosensky Arslanagića most, srbsky Перовића мост), též ale také Arslanagićův most, překlenuje ve městě Trebinje (Bosna a Hercegovina) řeku Trebišnjici. Jedná se o historickou městskou památku. Most nechal vybudovat Mehmed Paša Sokolović, otevřen byl roku 1574. Díky tomuto mostu byly obchodní cesty v tehdejším bosenském vilájetu spojeny s přístavem Herceg Novi (dnes v Černé Hoře) a dalšími významnými místy tehdejší Osmanské říše. Pojmenován byl v 18. století po tehdejší vesnici, která nesla název podle kupce Arslan-aga. Ve století dvacátém byl ohrožen v časech druhé světové války, kdy jej srbští četnici podminovali, ve snaze zastavit partyzány. Nakonec miny nevybouchly a most byl uchráněn. Roku 1993 jej tehdejší starosta Trebinje přejmenoval na Perovićův most, spolu i s přilehlou vesnicí. Přesto však je původní název ještě velmi rozšířen a není zažitý. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Arslanagića most na bosenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Perovićův most na Wikimedia Commons
Arslanagić Bridge

Arslanagić Bridge (Serbo-Croatian: Arslanagića ćuprija, Serbian Cyrillic: Арсланагића ћуприја; Turkish: Arslanağa Köprüsü), is a bridge in the municipality of Trebinje, Bosnia and Herzegovina. Since 25 January 2006, this bridge on the Trebišnjica has been declared a National Monument of Bosnia and Herzegovina. During the Bosnian War, the bridge was renamed Perović Bridge (Serbo-Croatian: Perovića most). An explanation for this was to divert attention from its name the Bosniak Muslim family surname Arslanagić, which could provoke Serb nationalists to demolish it. Gallery See also List of bridges in Bosnia and Herzegovina List of National Monuments of Bosnia and Herzegovina References
Pont Arslanagić

Le pont Arslanagić est situé en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village d'Arslanagića Most et sur le territoire de la Ville de Trebinje. Construit au XVIe siècle, il est inscrit sur la liste des monuments nationaux Bosnie-Herzégovine. Il a été construit grâce à une dotation de Mehmed Pacha Sokolović. Édifié à l'origine à 5 kilomètres en amont de son emplacement actuel, il fut en partie détruit durant la Seconde Guerre mondiale. Il a été déplacé et reconstruit à l'identique en 1972 à la suite de la construction d'un barrage hydro-électrique. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de ponts de Bosnie-Herzégovine Monuments nationaux de Trebinje Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des ponts Portail de la protection du patrimoine
Arslanagića most

Arslanagića most je most u koji premošćuje rijeku Trebišnjicu u Trebinju. S višegradskim i mostarskim mostom, spada među najvrijednije arhitektonske spomenike nastale u vremenu od 15. do 19. stoljeća u Bosni i Hercegovini. Most je nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Most je dug 92,25 metara, a kolovoz širok oko 3,60 metara. Sastoji se od dva velika i pet manjih svodova na tri stupa. Veliki svodovi su u prosjeku na 15 metara visine od rijeke. Bočne su strane ograđene korkalukom od kamenih ploča. Stupovi dijele most u omjerima 1:2:2:1, a između njih su četiri polukružna svoda. Ukupan raspon između priobalnih stupova je oko 62,5 metara. Most na desnoj obali ima zaštitne krilne zidove, a na lijevoj obali prilaznu rampu te dvije razine, od kojih se na nižoj nalaze otvori za slučaj velikog vodostaja. Prvotna pozicija mosta bila je na prometnici koja je povezivala Dubrovnik i Herceg Novi s Carigradskim drumom, najkraćom kopnenom poveznicom Carigrada s Bečom i Venecijom. Sagrađen je najvjerojatnije 1573./1574. godine kao zadužbina Mehmed-paše Sokolovića, a prvi pisani tragovi o njemu datiraju iz 1575. godine u knjizi Lettere e comissioni di Levante XXXIII, folio 19. Graditelj mosta se ne zna sa sigurnošću, ali se pretpostavlja da je bio iz škole Mimara Sinana, velikog graditelja Osmanskog Carstva. Moguće je da je to bio i Mimar Hajrudin (graditelj mostarskog mosta) te da su na njemu radili dubrovački majstori. Ime je najvjerojatnije dobio po Arslan-agi koji je krajem 17. stoljeća iz Herceg Novog došao u Trebinje te dobio dopuštenje sultana da naplaćuje mostarinu. Arslan-aga je na njemu sagradio stražarnicu s masivnim vratima u prizemlju te sobu za čuvara na katu, ali je ona srušena prilikom popravka mosta 1890. Luk s lijeve strane mosta dug 8 metara bio je porušen 1943., za vrijeme Drugog svjetskog rata. Prvotno je bio ojačan konstrukcijom od drveta, a 1956. dio koji je bio porušen ponovno je izgrađen od betona. Izgradnjom akumulacijskog jezera Gorica 1965. te njegovim probnim punjenjem most je bio potopljen do 1966. nakon čega je jezero bilo ispražnjeno te se pristupilo prenošenju mosta na drugu lokaciju. Demontaža i obilježavanje kamenja trajalo je dva mjeseca, a rekonstrukcija na novoj lokaciji trajala je od 1970. do 1972. Most se danas nalazi između naselja Gradina na desnoj obali rijeke i naselja Police na lijevoj obali, a u uporabi je i naziv Perovića most. Izvori
Ponte di Arslanagić

Il ponte di Arslanagić (in bosniaco Arslanagića most; in serbo Арсланагића мост?; in turco Arslanağa Köprüsü), noto anche come ponte di Perović (in bosniaco Perovića most), è un ponte sul fiume Trebišnjica situato in località di Arslanagića Most, nel comune di Trebigne, in Bosnia ed Erzegovina. Dal 2006 è incluso nella lista dei monumenti nazionali della Bosnia ed Erzegovina. Storia Fu costruito per ordine del gran visir dell'Impero ottomano Mehmed Paša Sokolović a partire dal 1568 per migliorare gli spostamenti nell'area attorno a Ragusa. I diritti di riscossione dei pedaggi furono concessi ad una famiglia musulmana di Herceg Novi, Arslan-aga, da cui il nome del villaggio che sorse attorno ad esso, Arslanagići, e del ponte stesso. Nel 1687, con la conquista di Herceg Novi da parte dei veneziani, la ricca popolazione musulmana della zona si spostò, facendo perdere importanza al ponte, fino a quel momento fiorente per gli scambi tra la Bosnia e il mar Adriatico. Durante la seconda guerra mondiale subì gravi danni. Nel 1965 fu smontato blocco per blocco per far posto ad una diga per una centrale idroelettrica e rimontato tra il 1970 e il 1972 nella posizione attuale, a 5 km di distanza da quella originale. Note Bibliografia (BS) Vojislav Korać, Trebinje: istorijski pregled — tom 2, izdanje 2, Trebinje, Zavičajni muzej, 1971. (BS) Zavod za zaštitu spomenika kulture SR Bosne i Hercegovine, Naše starine, tomovi 7-9, Sarajevo, Zavod za zaštitu spomenika kulture SR Bosne i Hercegovine, 1960. Voci correlate Ponte di Mehmed Paša Sokolović Trebigne Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Ponte di Arslanagić
Dimitor

Der Dimitor (serbokroat. für „Rauchgebirge“) ist ein bewaldetes Gebirge im Westen von Bosnien und Herzegowina. Er befindet sich im Einzugsgebiet der oberen Sana (Gornja Sana) zwischen den Städten Mrkonjić Grad und Ključ in der Region Banja Luka. Die höchsten Gipfel des Gebirgsmassives sind der Dimitor selbst (1483 m), der Javorac (1332 m) und die Kozija strana (1311 m). Am 935 m hohen Štrbina-Pass geht der Dimitor in die Líšina über. Das Gebirge wird nicht von Straßen durchquert; die Magistralstraßen M5 (Bihać-Sarajevo) und M15 (Livno-Prijedor) umgehen es im Norden bzw. Osten.
Dimitor

Dimitor je vapnenačka planina u Bosni i Hercegovini. Nalazi se istočno od gornjeg toka rijeke Sane, a 13,5 km zapadno od Mrkonjić Grada. Najviši vrhovi su Dimitor 1483 m, Javorac 1332 m i Kozija strana 1311 m. Pretežno je građen od trijaskih vapnenaca, dolomita i permskih pješčara. Oskudijeva izvornim vodama. Potoci koji izviru na njemu pripadaju slivu Sane.
Димитор (гора)

Димитор (серб. Димитор) — гора в Боснии и Герцеговине на территории Республике Сербской, в общине Мрконич-Град. Находится между верхним течением реки Саны на западе и Подрашским полем на востоке. Её высота составляет 1 483 метров над уровнем моря. Ежегодно «Альпинистский союз Республики Сербской» организует зимнее восхождение на Димитор. Примечания Литература Статистички годишњак Републике Српске. — Бања Лука: Републички завод за статистику, 2017. — 525 с.
Димитор

Димитор је кречњачка планина у Републици Српској, БиХ. Налази се између горњег тока реке Сане на западу и Подрашког поља на истоку. Дугачка је око 13 км. Димитор је кречњачки масив дужине од око 13 километара. Највиши врхови су Димитор (1.474 м), Јаворац (1.332 м и Козја страна (1.311 м). Претежно је грађена од тријаских кречњака, доломита и пермских пешчара. Оскудева изворним водама, а потоци који извиру на планини припадају сливу Сане. Планинарење Сваке године у марту Планинарски савез Републике Српске организује традиционални Зимски успон на Димитор. Поход почиње од превоја Штрбине до врха Мали Димитор, а спуштањем низ Козју страну завршава у оближњем Зеленковцу. Са врха се пружа лијеп поглед на горњи ток ријеке Сане са њеним кањоном у смјеру југозапада, затим на планине Шишу, Срнетицу и Клековачу на западу, превој Млиништа на југу, планину Виторог на југоистоку и Лисину на истоку. Галерија Референце
Dimitor

Dimitor är en bergskedja i Bosnien och Hercegovina. Den ligger i entiteten Republika Srpska, i den centrala delen av landet, 130 km nordväst om huvudstaden Sarajevo. Dimitor sträcker sig 10,3 km i sydostlig-nordvästlig riktning. Den högsta toppen är Mali Dimitor, 1 483 meter över havet. Topografiskt ingår följande toppar i Dimitor: Božino Brdo Bunarićki Vrh Jankovački Vrh Javorak Kežića Brdo Kik Lisina Mali Dimitor Polom Ravni Kraj Rust Šljeme Suhi Vrh Tisova Kosa Vilani Kamen Vrletni Vrh Vrščić Zabot Omgivningarna runt Dimitor är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Runt Dimitor är det ganska tätbefolkat, med 67 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Dobrun

Dobrun (serbisch-kyrillisch Добрун) ist ein Ort im Osten von Bosnien und Herzegowina, etwa 5 km von der serbischen Grenze entfernt. Es gehört zur Gemeinde Višegrad in der Republika Srpska, einer von zwei Entitäten des Landes. Geografie Dobrun befindet sich etwa 12 km östlich von Višegrad im Tal des Rzav, der hier zwischen 1200 m hohen Bergen in Richtung Drina fließt. Geschichte Dobrun liegt an der alten Handelsstraße von Sarajevo nach Istanbul, die besonders nach dem Bau der Brücke über die Drina in Višegrad die wichtigste Verbindung zwischen Bosnien und der Hauptstadt des Osmanischen Reiches darstellte. Die Rzav-Schlucht östlich von Dobrun stellte ein Nadelöhr dar und war deswegen umfangreich mit Wehranlagen gesichert. Das Kloster Dobrun spielte vom Mittelalter an bis ins 19. Jahrhundert hinein durch seine Grenzlage zwischen den Territorien der Bogumilen (bzw. später dem osmanisch dominierten Bosnien) und der serbisch-orthodoxen Kirche eine wichtige strategische Rolle. Im Sommer 1906 wurde Dobrun an das Bosnische Schmalspurbahnnetz angeschlossen. Im Bosnienkrieg wurde die gesamte muslimische Bevölkerung des Ortes – fast die Hälfte aller Einwohner – vertrieben; noch heute sind viele Häuser nicht wiederaufgebaut. In dieser Zeit waren in Dobrun auch Polizeikräfte aus Serbien stationiert. Im August 2004 war Dobrun der Schauplatz eines Treffens zwischen den Premierministern Serbiens und der Republika Srpska Vojislav Koštunica und Dragan Mikerević. Anlässlich des 200. Jahrestages des Ersten Serbischen Aufstandes enthüllten sie vor 15.000 Menschen ein Denkmal in der Nähe des Klosters. Ebenfalls anwesend waren Patriarch Pavle und der Präsident der RS, Dragan Čavić, der die Gelegenheit nutzte, auf die Unantastbarkeit der Entitäten hinzuweisen. Bevölkerung Zur Volkszählung 1991 hatte Dobrun 1419 Einwohner. Davon bezeichneten sich 736 als Serben (51,87 %) und 664 als Bosniaken (46,79 %). Sehenswürdigkeiten Etwas östlich des Ortes – nördlich des Rzav – befindet sich das serbisch-orthodoxe Kloster Dobrun. Es wurde in den letzten Jahren renoviert und zählt zur Eparchie Sarajevo. Kunsthistorisch bedeutend sind hier die Überreste der Wandmalereien in der Kapelle sowie die umfangreiche Ikonensammlung der orthodoxen Kirche in Sarajevo, die nach dem Bosnienkrieg nach Dobrun überführt wurde. Hoch auf den umgebenden Felswänden befinden sich die Ruinen der alten Wehranlagen, die hier den westlichen Ausgang der Rzav-Schlucht kontrollierten. Verkehr Dobrun liegt an der Magistralstraße 5 (Sarajevo – Užice); außerdem zweigt eine Regionalstraße in Richtung Priboj (über den Grenzübergang am Uvac) nach Süden ab. Der Ort hat einen Bahnhof an der Schmalspurstrecke der Bosnischen Ostbahn, die 2006 rekonstruiert wurde. Quellen
Добрун

Добрун је мјесна заједница у општини Вишеград, Република Српска, Босна и Херцеговина. Дијелом своје богате историје Добрун је био и утврђени град, а касније и општина. Географија Стари Добрун је подељен на: Доњи Добрун, Горњи Добрун и Добрунску Ријеку, док Мјесну заједницу Добрун поред поменутих чине и насеља: Бијела, Тасићи, Столац, Велетово, Ченгићи, Босанска Јагодина, Смријечје, Жагре, Златник, Турјак, Заножје, Богилице, Јабланица, Грање, Веље Поље, Небоговине, Бјељајци и Пољанице. Мјесна заједница Добрун се простире на 85,64 km² и граничи се на истоку са Општином Ужице, а на сјевероистоку са Општином Бајина Башта, односно Републиком Србијом. Са јужне стране граничи се са Општином Рудо, а са осталих дијелова граничи се са селима која припадају мјесним заједницама Прелово, Вардиште, Дринско и Вишеград-центар. Историја Град Добрун је најпознатији средњовековни град у овој области, а био је познат још у 15. веку. Град се налази на путу Вишеград-Ужице, на око 12 километара од Вишеграда. Он се састојао од тврђаве са жупским двором и три куле-стражарнице. Према народном предању град је саграђен око 1440. године, а подигла га је „проклета Јерина“, жена Ђурђа Бранковића. Ипак за ове тврдње на постоје поуздани историјски докази. У току средњег вијека око града је постојало насеље у коме су боравили дубровачки трговци. Постоји још једно народно предање о постанку града које је забележио свештеник Алекса Ђуровић 1887. године. У њему се помиње како је град подигао Ђурађ Смедеревац после Битке на Косовом пољу. Турски султан Селим одлучио је да освоји град и довео је бројну војску из Санџака. Војска је опколила град, али није успела да га освоји, јер је он био подигнут у стенама. Град је по предању освојен тако што је манастирски кмет Јован Калауз издао град. Он је рекао да ће из града изаћи сватови и отићи по девојку у околину Пријепоља. Султан је напао сватове и после тога се турска војска упутила према граду прерушена у сватове. Сви из града су изашли да дочекају „сватове “ тако да су их Турци лако побили и заузели град. Када су га заузели опљачкали су га и разорили до темеља, а варош спалили. У том нападу је страдао и Манастир Успења Пресвете Богородице у Добруну. Од некадашњег града Добруна данас постоје само рушевине и гробови око његових утврђења. Стара црква је рестаурирана 1939. Становништво Галерија Види још Манастир Добрун Општина Вишеград Стари град (Добрун) Референце
Danac Stadium

Danac Stadium (Bosnian: Stadion Danac) is a multi-purpose stadium in Olovo, Bosnia and Herzegovina. It is the home stadium of First League of FBiH club NK Stupčanica from Olovo. The stadium has a capacity to hold 1,500 spectators. See also City Stadium Konjic References External links nk stupcanica nk stupcanica Stadion Danac - Stadium, Arena & Sports Venue at Facebook
Konjic City Stadium

Konjic City Stadium (Serbo-Croatian: Gradski stadion Konjic), also called Stadium Drecelj, is a multi-purpose stadium in Konjic, Bosnia and Herzegovina. It is the home stadium of Bosnian Premier League club FK Igman from Konjic. The stadium has a capacity to hold 5,000 spectators. References External links Tenant's official website SoccerWay