NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ugljevik

Ugljevik (v srbské cyrilici Угљевик) je město a sídlo opštiny v Republice srbské, v Bosně a Hercegovině. Nachází se v severovýchodní části země, na úpatí pohoří Majevica a v blízkosti města Bijeljina. Současné město vzniklo v 80. letech 20. století na nové lokalitě na břehu řeky Janje jako město s plánovanou silniční sítí a občanskou vybaveností. Jeho původní název Novi Ugljevik se později zkrátil a ztratil svůj přídomek. Důvodem pro výstavbu nového města byla likvidace Starého Ugljeviku v souvislosti s rozšířením povrchového dolu. Podle dat ze sčítání lidu z roku 2013 má 4155 obyvatel. Místní fotbalový tým nese jméno Rudar/Рудар. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ugljevik na Wikimedia Commons
Ugljevik

La municipalidad de Ugljevik se localiza dentro de la región de Bijeljina, dentro de la República Srpska, en Bosnia y Herzegovina. Localidades Esta municipalidad de la República Srpska, localizada en Bosnia y Herzegovina se encuentra subdividida en las siguientes localidades a saber: Atmačići Bilalići Bogutovo Selo Donja Krćina Donja Trnova Glinje Gornja Krćina Gornja Trnova Janjari Jasenje Jasikovac Korenita Maleševci Mezgraja Mukat-Stankovići Ravno Polje Sarije Sniježnica Srednja Trnova Stari Teočak Stari Ugljevik Teočak-Krstac Tursunovo Brdo Tutnjevac Ugljevička Obrijež Ugljevik Ugljevik (selo) Zabrđe Geografía El Municipio de Ugljevik tiene fronteras hacia el Este y el Norte con el municipio de Bijeljina, con Lopare al este y Zvornik al Sur, y en el Sur también sobre los Teocak. Ugljevik se encuentra en la Inter-entidad conectada con una carretera con Bijeljina Tuzla -construida en 1971- que conecta a todas las regiones circundantes, con rutas de asfalto que se ramifican hacia Zabrdje, Trnova y otras comunidades. Ahora es posible llegar a cada pueblo del municipio de Ugljevik en coche. Esto, junto con otras circunstancias -sobre todo la buena infraestructura, oportunidades de empleo, medio ambiente sano y la proximidad a ciudades populosas- contribuyen a que los pueblos del municipio puedan ir desarrollándose rápidamente, por ende los residentes escogen permanecer en ellos. A pesar de la destrucción de la reciente guerra y las dificultades de la recuperación de la posguerra, las casas nuevas están reemplazando viejas de a poco. Demografía El censo de población de 2007 arrojó una población de 17.000 residentes en 4.733 hogares, en este municipio que cubre 164 kilómetros cuadrados. La densidad de población es 10,65 habitantes po kilómetro cuadrado, este es el resultado de la dispersión de las comunidades. Referencias
Ugljevik

Ugljevik (en serbe cyrillique : Угљевик) est une ville et une municipalité de Bosnie-Herzégovine située dans la république serbe de Bosnie. Selon les premiers résultats du recensement bosnien de 2013, la ville intra muros compte 4 155 habitants et la municipalité 16 538. Géographie Ugljevik est situé sur les pentes septentrionales du mont Majevica (916 m), au bord de la rivière Janja. Histoire Ugljevik est mentionnée pour la première fois en 1533 dans des archives de l'Empire ottoman. La ville a connu un essor important à partir de 1899, avec l'exploitation de mines de charbon qui s'est accompagnée de la création de nombreux villages miniers. Le siège de la municipalité choisi par les Austro-Hongrois fut d'abord le village de Zabrđe ; après la Seconde Guerre mondiale, il fut transféré à Stari Ugljevik puis, après 1980, à Novi Ugljevik (Ugljevik). Après la guerre de Bosnie et à la suite des accords de Dayton, la municipalité a été divisée en deux unités. Une partie, l'actuelle municipalité d'Ugljevik, a été intégrée dans la république serbe de Bosnie ; l'autre partie est devenue la municipalité de Teočak et a été intégrée dans le canton de Tuzla et dans la fédération de Bosnie-et-Herzégovine. Localités La municipalité d'Ugljevik compte 25 localités : Démographie Ville intra muros Évolution historique de la population dans la ville intra muros Répartition de la population par nationalités dans la ville intra muros (1991) Municipalité Évolution historique de la population dans la municipalité Répartition de la population par nationalités dans la municipalité (1991) En 1991, sur un total de 25 587 habitants, la population se répartissait de la manière suivante : Politique À la suite des élections locales de 2012, les 23 sièges de l'assemblée municipale se répartissaient de la manière suivante : Vasilije Perić, membre du Parti démocratique serbe (SDS), a été élu maire de la municipalité. Culture Sport Éducation Économie Ugljevik possède une importante centrale thermique. Tourisme Le village de Krćina, en direction de Zvornik, possède un bon potentiel touristique, notamment en raison de son environnement naturel et d'une grotte associée au héros épique Starina Novak. À proximité se trouve également le monastère orthodoxe serbe de Tavna, qui remonte au Moyen Âge. Dans la vallée de la rivière Domana est également située la grotte de Kurtina Pecina. Personnalités Filip Višnjić, un célèbre musicien serbe, joueur de gusle Bogić Bogićević, homme politique Mitar Mirić Coopération internationale Beočin (Serbie) depuis 1982 Héric (France) depuis 2009 Notes et références Voir aussi Articles connexes Villes de Bosnie-Herzégovine Municipalités de Bosnie-Herzégovine Liens externes (sr) Site officiel (en) Vue satellite de Ugljevik sur fallingrain.com Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la Serbie et du peuple serbe
Ugljevik

Ugljevik (in serbo Угљевик) è un comune della Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina con 16.538 abitanti al censimento 2013. Nel territorio della municipalità, scorre il Janja per la maggior parte del suo corso. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ugljevik Collegamenti esterni Sito ufficiale, su opstinaugljevik.net.
Углевик

Углевик (босн. Ugljevik, серб. Угљевик / Ugljevik, хорв. Ugljevik) — город на северо-востоке Боснии и Герцеговины (юго-западнее от города Биелина и северо-восточнее от города Тузла). Центр общины Углевик. Относится к Республике Сербской. Население Численность населения города по переписи 2013 года составила 4 155 человек, общины — 16 538 человек. Национальный состав города по переписи 1991 года: сербы — 2.426 (81,38 %); мусульмане — 348 (11,67 %); югославы — 133 (4,46 %); хорваты — 39 (1,30 %); остальные — 35 (1,17 %). Всего: 2.981 чел. Примечания
Ugljevik

Ugljevik (srbsko Угљевик) je občina in mesto v Bosni in Hercegovini. Občina leži ob vzhodnem vznožju gore Majevica, v slikovitem podeželju, kjer se gorski svet spušča v ravnice Semberije. Središče občine je mesto Ugljevik, ki sodi med najbolj moderna mesta z največ sončnimi dnevi v etnični entiteti Republiki srbski. V občini se nahaja Rudnik in termoelektrarna Ugljevik, ki tretjino proizvedene elektrike dobavlja Sloveniji, ki je sofinancirala njeno gradnjo v času Jugoslavije. Sklici
Углєвик

Углєвик (босн. Ugljevik) — місто у Боснії і Герцеговині, регіон Республіка Сербська, центр однойменної громади. Місто розташоване біля східного підніжжя гірського хребта Маєвиця. Походження назви Назва міста походить від слова босн. ugalj (укр. вугілля), оскільки поблизу гори Маєвиця організоване видобування вугілля. Економіка В Углєвику розташована вугільна шахта, де знаходяться запаси бурого вугілля. Шахта дає можливість функціонувати вугільній ТЕС. Міста-побратими Беочин Ерик Кавадарці Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Углєвик Новини міста на сайті bosnapress.net (босн.) Новини міста на сайті blic.rs (босн.)
Llac de Bardača

El Llac de Bardača és un parc natural format per un llac i alguns pantans al municipi de Srbac, al nord de la República Sèrbia, a Bòsnia i Hercegovina. Es troba a uns 30 quilòmetres de Banja Luka. L'àrea del llac i els pantans estan protegits (Monument Natural - UICN Categoria III). També s'ha designat com un indret Ramsar (n. 1658). Referències
Bardača

Bardača (Serbian Cyrillic: Бардача), or Bardača Wetland (Serbo-Croatian: Bardača močvarni kompleks), is wetland complex of lakes and marshes, and is Important Bird Area on 3,500 ha, in the municipality of Srbac, northern Republika Srpska, Bosnia and Herzegovina. It lies about 30 kilometres from Banja Luka. Area of the lake and marshes are protected as nature park (Nature Monument – IUCN Category III), Bardača Nature Park. It is designated as a Ramsar site 2 February 2007. See also List of lakes in Bosnia and Herzegovina List of protected areas of Bosnia and Herzegovina References
Parque natural Bardača

El Parque natural de Bardača​ es el nombre que recibe un complejo de espacios protegidos conformado por un lago y pantanos en el municipio de Srbac, el norte de la República Srpska, en el país europeo de Bosnia y Herzegovina. Se encuentra a unos 30 kilómetros de Banja Luka. El Área del lago y pantanos están protegidos como parque natural Bardača (Monumento Natural - UICN Categoría III), . Se le ha designado además como un sitio Ramsar (n. 1658). Véase también Parque natural Geografía de Bosnia y Herzegovina Referencias
Lac de Bardača

Le lac de Bardača est composé d'un lac ainsi que d'un complexe de marais, situé dans la municipalité de Srbac, au nord de la république serbe de Bosnie, en Bosnie-Herzégovine. Protection L'ensemble de la zone humide constitue un parc naturel, reconnu site ramsar depuis 2007. Le site est également classé zone importante pour la conservation des oiseaux depuis 2013. Articles connexes Lacs de Bosnie-Herzégovine Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Bardača » (voir la liste des auteurs). Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Bosnie-Herzégovine
Бардача (озеро)

Бардача (серб. Бардача) — комплекс озёр и болот в муниципалитете Србац, расположенных в северной части Республики Сербской, Боснии и Герцеговины. Комплекс включает в себя пруды, затопляемые участки суши, леса, возделываемые земли и населённые пункты. Характеристика Озеро расположено примерно в 30 километрах от Баня-Луки. Длина озера — 5,5 км, ширина — 1,7 км, максимальная глубина — 2,5 м, площадь — 7,32 км². Озера и болота комплекса охраняются и являются памятниками природы — МСОП (Категория III), природного парка Бардача. Высота над уровнем моря составляет около 100 м. Через район озерного комплекса Бардача протекают три реки: Матура (Матура), Стублая (Стублаја) и Брзая (Брзаја). Эти три реки не судоходны и они служат источником воды в комплексе озёр. В окрестности озёр расположены крупные города: Градишка — 25 км, Лакташи — 30 км, Баня-Лука — 45 км. В 20 км от комплекса проходит оживленное шоссе, в 30 км — аэропорт Маховляни. Озёра В окрестности комплекса расположено несколько разных по размерам озёр, включая: Экосистема В болотистой части озера зарегистрировано 280 видов растений, 178 видов птиц и 26 видов рыб. В районе озёр обитает большое количество птиц. Природные условия озёр обеспечивают им гнездование, зимовку, питание и укрытие от хищников. Среди птиц встречаются: чёрный ибис, железистая утка, иволга, зелёная цапля, чайка, речная крачка и др. См. также Список особо охраняемых природных территорий Боснии и Герцеговины Литература Мала енциклопедија Просвета (3 ed.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. : |title= пропущен или пуст (справка) Марковић, Јован Ђ. Енциклопедијски географски лексикон Југославије. — Сарајево: Свјетлост, 1990. — ISBN 978-86-01-02651-3. Life, Licence. Живот у мочвари. — Бања Лука: Урбанистички завод Републике Српске, 2005. — ISBN 99938-684-1-8. Ссылки Агенција Републике Српске за воде обласног ријечног слива Саве: Језера у Републици Српској (серб.). www.voders.org. Дата обращения: 26 апреля 2021. Хидрометеоролошки завод Републике Српске: Језера у Републици Српској (серб.). Архивировано из оригинала 23 августа 2010 года. Званични сајт Спортско рекреативног центра «Бардача» (серб.). Архивировано из оригинала 31 июля 2016 года. www.ramsar.org (англ.). www.ramsar.org. Дата обращения: 26 апреля 2021.
Ключ (Херцеговина)

Ключ е стара крепост в Източна Херцеговина, Босна и Херцеговина - в близост до Гацко. През 15 век е резиденция на Стефан Косача и негов най-важен град. Етимологията на името му издава значението на мястото където е издигнат. Край крепостта и минавал търговският път от Дубровник за Горажде. В периода 1463-1465 г. херцогът на Свети Стефан, поставил се под арагонската корона, е обсаден от османците в Ключ - непосредствено след завоюването на Босна. На практика, това е последната неусвоена от османците територия от сръбските земи. Стефан Косача се моли на дубровчани за провизии, за да удържи на османската обсада. Край средновековния град се намират много стечки. Източници Dr. Aleksandar Ratković - Grad Ključ kod Gacka (Istorijski pregled i arheološka zapažanja) Вижте също Завоюване на Херцеговина
Стари град Кључ (Гацко)

Кључ је средњовјековни град у Републици Српској, подигнут је на југозападном обронку планине Бабе, под Рудим брдом, село Кључ општина Гацко. Национални је споменик Босне и Херцеговине. Историја и положај Саграђен је на врлетним стјенама, тешко приступачном терену, концем 14. вијека. Град се простире на око 4000 m². Прилаз му је једино могућ са источне стране. Кључ се дјели на горњи и доњи град. Доњи град се простире на површини од око 2.500 m². Источни и западни бедеми доњег града су и данас видљиви до висине од око 1 метар. Горњи град је четвероугаоне основе, површине око 1.350 m². Главни улаз у горњи град налазио се у источном бедему, близу сјевероисточног угла. Кључ је био сједиште великог војводе Сандаља Хранића, а затим је био у власти његовог наслиједника Стефана Вукчића Косаче. Са продорима Турака град је пао између 1466 и 1468. године. Турски путописац Евлија Челеблија записао је, да је град Кључ грађен на пет углова од тесаног камена. У граду је била формирана и Кључка капетанија, после аустријског пораза 1737- 1739. године, са циљем да се границу чува од упада из Црне Горе. Изгубио је функцију у 19. вијеку, а два топа са тврђаве пренесена су у Земаљски музеј у Сарајеву. На улазу у тврђаву налазe се двије камене столице и стећак. Види још Општина Гацко Кључ (Гацко) Референце Литература Шево, Љиљана (2004). Културна баштина Републике Српске. Нови Сад: Православна реч. ISBN 86-7530-116-2. Археолошки лексикон Босне и Херцеговине. 3. Sarajevo: Земаљски музеј Босне и Херцеговине. 1988. стр. 147.
Храм Светог Саве у Вршанима

Храм Светог Саве у Вршанима је храм Српске православне цркве, припада Епархији зворничко-тузланској. Градња храма почела је 1979. године недалеко од мјеста гдје је постојао храм који је саграђен 1903.године, у вријеме службовања свештеника Николе Шкорића. Храм је због испуцалих зидова порушен 1979.године. Цигле порушеног храма уграђене су у садашњи храм. Исте године темеље је освештао епископ зворничко-тузлански г. Василије. Након завршене градње 1981. године храм је освештао 18. октобра исте године надлежни архијереј г. Василије. Данашњи храм живописао је 1985. године Драган Бјелогрлић из Новог Сада. Иконостас је пренесен из старога храма, а нема података о томе ко га је израдио. Нове иконе на иконостасу живописао је Никола Лубардић из Београда 2011. године. При овом храму чувају се или су још у употреби сљедеће богослужбене књиге: Четворојеванђеље (Кијев, 1892. година), Апостол (Сарајево, 1892. године), Октоих (Сарајево, 1892. године), Општи минеј (Сарајево, 1899. године), Празнични минеј (1901. године), Цвјетни триод (Петровград, 1894. године), Посни триод (Москва, 1895. године), Четворојеванђеље (1890. године) и Библија (1820. године). Види још Епархија зворничко-тузланска Архијерејско намјесништво бијељинско Вршани (Бијељина) Референце
Црква Покрова Пресвете Богородице у Тутњевцу

Црква Покрова Пресвете Богородице у Тутњевцу, парохијска је православна црква у насељеном месту на територији општине Угљевик, припада Епархији зворничко-тузланској Српске православне цркве. Тутњевачка парохија Црква посвећена Покрову Пресвете Богородице седиште је Тутњевачке парохије коју чине насељена места Тутњевац и Пушковац. Првобитна црква на истом мјесту изграђена је 1912. године, али је због дотрајалости донијета одлука да се поруши и изгради нова. Градња цркве почела је 1977. године, у основи димензија 19,5 x 7,5m, а по благослову епископа зворничко-тузланског Лонгина Томића темеље храма освештао је протосинђел Василије Качавенда 18. септембра 1977. године. Пројекат цркве израђен је у Пројектном бироу при Патријаршији у Београду. Градња је завршена 1981. године, а 30. августа исте године храм је освештао патријарх српски Герман, уз саслужење више епископа и то: шабачко-ваљевског Јована Велимировића, далматинског Николаја Мрђе и зворничко-тузланског Василија. Мајстор Тешо Џолић из Драгаљевца израдио је иконостас од липовог дрвета. Иконе на иконостасу су барокног стила, а живописао их, по летопису, професор Муфтић (наводи се само презиме). Храм је живописао Горан Пешић из Чачка који је освештан 16. фебруара 2020. године. Филијална црква У оквиру Тутњевачке парохије поред парохијске постоје још једна филијална богослужбена грађевина: Црква Рођења Пресвете Богородице у Пушковцу подигнута је 2000. године, на земљишту које је поклонио Андрија Стјепановић из Милина Села. Пројекат храма урадио је архитекта Стојко Грубач из Бање Луке. Димензије цркве у основи су 15 x 11m Темеље је освештао 17. септембра 2000. године и цркву 20. септембра 2008. године епископ Василије. Кум храма био је Ђорђе Јовановић из Пушковца. Галерија Види још Епархија зворничко-тузланска Тутњевац Референце Спољашње везе „Тутњевачка парохија”. Архијерејско намјесништво угљевичко - јањско. Приступљено 5. 11. 2021.
Rmanj Monastery

The Rmanj Monastery (Serbian: Манастир Рмањ, romanized: Manastir Rmanj) is a Serbian Orthodox monastery dedicated to Saint Nicholas and located in Martin Brod in north-western Bosnia and Herzegovina, at the left bank of the Unac River near its confluence with the Una. The original monastery is dated to the late 15th or early 16th century, after which it underwent several disasters and having to be rebuilt. History The exact year of the monastery establishment cannot be determined, although it was the westernmost Serbian Orthodox monastery at the end of the 16th century. The earliest mention of the Rmanj locality as the capital town of Lapčani tribe, probably referring to the Rmanj Fortress, is from several charters and letters dating from 1448, 1451, and 1478 respectively. The earliest written evidence with a reference to the Rmanj Monastery dates back to 1498. That's the record of Vojvodas Petar and Vukodrag Petrašanin paying for an icon of the Virgin and Christ to be painted for the monastery; another also from late 15th c. is in the Kruševo memorial book. After the conquest of this area by the Ottoman Empire, the monastery was temporarily abandoned in 1578. Bosnian Beylerbey Telli Hasan Pasha had the Rmanj Monastery renewed as a seat of his brother, Orthodox monk Gavrilo Predojević. Rmanj was the seat of the Metropolitanate of Dabro Bosnia in the second half of the 16th and the first half of the 17th century. It remained in that capacity for about 110 years. During that time, ten metropolitans served in it. The Ottomans burned down the monastery in 1663, but it was later rebuilt and occupied again in 1737. It was burned again during the Austro-Turkish War of 1787–1791. The Ottoman authorities allowed the rebuilding of the monastery in 1863, and it was rebuilt in two years. It was badly damaged during the anti-Ottoman uprising in Bosnia in 1875 and 1876. The following year, Arthur Evans visited Rmanj (which he wrote as "Ermanja") and in one of his letters described the damage done to the monastery church by troops under the leadership of a Bosnian Muslim feudal lord. The monastery was repaired again in 1883. In World War II, a field hospital of the Yugoslav Partisans was organized at the monastery. For this reason, it was bombed by the Germans and completely destroyed on 23 April 1944. In 1974, authorities of the Socialist Yugoslavia allowed the renovation of the monastery. Its church was completed in the 1980s, and the foundation of the monks' dormitory was consecrated in 1993. In 1995, during the Croatian Army's Operation Storm, the monastery was shelled and badly damaged. Afterwards, Croatian soldiers mined the monastery's church, but the mines were removed by British soldiers of the SFOR. The dormitory is completed in 2006, and in the following year, three monks inhabit it. In 2007, the Rmanj Monastery is declared a National Monument of Bosnia and Herzegovina by KONS. See also List of Serbian Orthodox monasteries Footnotes Bibliography External links Official website of the Rmanj Monastery
Monastère de Rmanj

Le monastère de Rmanj (en serbe cyrillique : Манастир Рмањ ; en serbe latin : Manastir Rmanj) est un monastère orthodoxe serbe situé en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village de Martin Brod et sur celui de la Ville de Bihać. Fondé en 1443, il est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Notes et références Voir aussi Articles connexes Éparchie de Bihać-Petrovac Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments nationaux de Bihać Liens externes (sr) Notice sur le site de l'éparchie de Bihać-Petrovac Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Monaster Rmanj

Monaster Rmanj (serb. Манастир Рмањ) – prawosławny klasztor męski zlokalizowany w miejscowości Martin Brod w północno-zachodniej Bośni i Hercegowinie, na lewym brzegu rzeki Unac w pobliżu jej ujścia do Uny. Należy do eparchii bihacko-petrovackiej Serbskiego Kościoła Prawosławnego, nosi wezwanie biskupa Mikołaja z Miry. Od 2007 roku jest pomnikiem narodowym Bośni i Hercegowiny. Przypisy
Монастырь Рмань

Монастырь Рмань (серб. Манастир Рмањ, босн. и хорв. Manastir Rmanj) в честь Святого Николая — монастырь Бихачско-Петровацкой епархии Сербской православной церкви в селе Мартин-Брод, общины Бихач, Унско-Санского кантона, Федерации Боснии и Герцеговины. История Согласно народному преданию, монастырь был основан Катериной Бранкович, дочерью сербского деспота Георгия Бранковича и женой графа Ульриха II Цельского, в 1443 году. Первое письменное упоминание датируется 1498 годом. В начале XVII века монастырь стал резиденцией Дабро-Боснийкого митрополита. Хронография разрушений монастыря: См. также Список сербских православных монастырей Примечания
Zgrada HKD Napredak u Sarajevu

Zgrada Hrvatskog kulturnog društva Napredak, popularno Napretkova palača je građevina u Sarajevu. Nalazi se na adresi Ulica Maršala Tita 56. Na pročelju secesijske zgrade ističe se hrvatski grb i natpis NAPREDAK. Smatra se da je to jedna od najljepših sarajevskih građevina nastalih za vrijeme austro-ugarske vladavine. Zgrada se sastoji od triju zgrada. Prednja je trokatna monumentalna zgrada koja se nalazi do ulice, uklopljena između palača Finci i Salom (također nacionalni spomenik BiH, od 2008.). U prizemlju se nalaze poslovni prostori i prolaz u dvorišni dio zgrade. Drugi dio zgrade je dvorana namijenjena kazališnim predstavama i kinu. Treći dio zgrade je stambena četverokatnica. Danas je u njoj kazalište Kamerni teatar 55 i slastičarnica. Na pročelju su dvije skulpture: Prosvjeta i Snaga, djelo Roberta Frangeša Mihanovića. Na krovu se nalazi skulptura Croatia. Povijest HKD Napredak, kulturna udruga bosanskohercegovačkih Hrvata odlučila je napraviti svoj Zakladni dom. Projekt za ovu zgradu napravljen je 1911. godine. Projekt je napravio arhitekt Dionis Sunko, koji je ugled u građevinarskom svijetu stekao dvije godine prije projektom zgrade Prve hrvatske štedionice u Osijeku. Impresivna zgrada je građena 1912. i 1913. godine. U svrhu namicanja novih sredstava i vođenja poslova oko izgradnje Zakladnog doma izabran je odbor u sastavu: Ante Tandarić, Anto Alaupović, Mijo Vučak, Ivan Renđec, Ljudevit Dvorniković, Nikola Krešić, Albert Draganić, Jozo Udovčić, Matej Kakarigi, Ivan Budimir, Dane Cvitković, Petar Maričić i Nikola Palandžić (vidi sliku). Danas je ta zgrada na privremenom popisu spomenika Bosne i Hercegovine. Izvori Vanjske poveznice (bošnjački) Povjerenstvo za očuvanje nacionalnih spomenika Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. ožujka 2016. (Wayback Machine)