Храм Светих бесребреника Козме и Дамјана (Угљевик)

Храм Светих бесребреника Козме и Дамјана је православни храм који се налази у Угљевику, у насељу Сјевер, општина Угљевик, Република Српска, Босна и Херцеговина. Храм припада Епархији зворничко-тузланској Српске православне цркве и представља парохијски храм парохије Угљевик Сјевер - 1. парохија која је основана 2018. године. Ова богомоља се убраја у једне од највећих храмова на подручју Семберије и Мајевице и Босне и Херцеговине. Историјат и разлог градње Одлука о градњи Храма Светих бесребреника Козме и Дамјана донијета је због тога што је дотадашњи храм у Старом Угљевику (Храм Преподобне мати Параскеве - Свете Петке) ескпроприсан од стране Рудника и Термоелектране Угљевик услед ширења површинског копа рудника. Због напредовања радова на руднику, са ових простора (а посебно из Старог Угљевика, Богутовог Села и Сарија) дошло је до исељавања домаћинстава, гробаља и цркве. Хронологија изградње 13. април 2015. године — Епископ зворничко-тузлански г. Хризостом освештао је Часни крст и земљиште на коме ће се градити нови храм. 14. јул 2015. године — Исти епископ, г. Хризостом, освештао је темеље храма. Кум темеља био је Александар Ацо Живановић из Доње Трнове. 8. октобар 2020. године — Његово Преосвештенство Епископ зворничко-тузлански г. Фотије освештао је звона у Храму Светих врачева Козме и Дамјана. Архитектура и димензије Храм Светих бесребреника Козме и Дамјана изграђен је у монументалном српско-византијском стилу, са димензијама габарита 26 х 18 метара. Са овим размјерама, црква се убраја у ред највећих новијих православаних сакралних објеката у регији Семберије и Мајевице. Архитектонски пројекат за изградњу овог храма базирао се на изгледу Храма Светог Саве у Мркоњић Граду. Међутим, главна измјена и специфичност у односу на изворни пројекат из Мркоњић Града огледа се у томе што је звоник цркве у насељу Сјевер потпуно издвојен у односу на брод цркве, чинећи тако препознатљиву архитектонску цјелину у самој порти. Храм је изграђен у модерној реинтерпретацији српско-византијског стила, са снажним утицајем средњовјековне косовско-метохијске (милутиновске) и моравске школе градитељства. За разлику од једноставнијих, једнобродних цркава, овај објекат карактерише изразита монументалност, сложена геометрија и динамично степеновање архитектонских маса. Најважније архитектонске и стилске одлике храма су: Развијени петокуполни систем: Основа храма прати концепт уписаног крста, из чијег средишта се уздиже велика, централна главна купола (висине 26 m) постављена на масивном осмоугаоном тамбуру. Централну куполу симетрично окружују четири мање у угловима, што представља директан градитељски ехо и омаж архитектури манастира Грачаница. Степеновање маса и каскадни лукови: Динамика спољашњег изгледа постигнута је каскадним, концентричним полукружним луковима који се степенасто уздижу од нижих бочних делова ка највишој централној тачки. На бочним конхама изведене су мале декоративне розете (округли прозори) смјештене унутар лукова, што је одлика моравског стила. Полихромија фасаде: Иако је основна боја фасадних зидова бијела, сви конструктивни елементи — укључујући рубове лукова, вијенце испод кровова, оквире прозора и ивице тамбура на куполама — наглашени су јарком црвено-бордо бојом. Овај савремени третман фасаде симулира традиционални византијски слог наизмјеничног ређања камена и црвене опеке. Тамбури и отвори: Све куполе имају издужене, полигоналне тамбуре са уским лучним прозорима (монофорама) који омогућавају продор природне свјетлости у унутрашњост брода. На доњој зони фасаде прозори су такође изведени у облику издужених монофора са полукружним завршецима. Високи дислоцирани звоник: На западној страни уздиже се монументални, вишеспратни звоник (36 m) који је функционално повезан са улазним тријемом. Звоник у потпуности прати визуелни идентитет самог храма кроз вертикално понављање полукружних ниша, бифора и декоративних кружних отвора, а завршава се куполом која је пропорцијама идентична мањим куполама на цркви. Улазни портал: На главном улазу издваја се отворени тријем са полукружним настрешницама подржан масивним стубовима који су обојени у контрастну црвену боју. Црквена звона Једно од црквених звона набављено је искључиво од добровољних донација мајки и будућих мајки из ове, али и сусједних парохија. Према њиховој жељи и намјени, ово звоно оглашава се само „на радост” и, како је наведено на самом звону, „за срећу и здравље” њихове дјеце, чинећи га јединственим симболом мајчинске љубави и молитве у овом крају. Порта храма и спомен-обиљежје Дана 12. новембра 2020. године, у порти Храма Светих бесребреника Козме и Дамјана откривен је и освештан споменик за 34 погинула борца Војске Републике Српске из Старог Угљевика и ове мјесне заједнице. Чин освештања споменика предводио је архијерејски намјесник угљевичко-јањски, протојереј Александар Тешић. Овај споменик је првобитно био изграђен у Старом Угљевику, у порти храма Свете Петке Параскеве. Међутим, због ширења површинског копа Рудника „Угљевик” и експропријације земљишта, споменик је уз подршку општине Угљевик пренесен у насеље Сјевер, у порту новог храма. Филијални храм У Старом Угљевику се налазио бивши филијални Храм Преподобне мати Параскеве — Свете Петке, димензија 12 х 6 метара. Градња ове цркве започела је 1966. године према пројекту архитекте Слободана Лукића из Бијељине. По благослову тадашњег епископа зворничко-тузланског Лонгина Томића, темеље је 20. јула 1967. године освештао протојереј-ставрофор Бориша Старовић, док је комплетно завршен храм свечано освештао епископ Лонгин 7. септембра 1969. године. Судбина овог објекта била је нераскидиво везана за развој локалног рударства. Након спроведеног поступка експропријације земљишта, а услед сталног напредовања и ширења површинског копа Рудника и Термоелектране „Угљевик”, храм је коначно уништен 2022. године. То је уједно био и главни повод за изградњу новог и већег парохијског храма у насељу Сјевер. Види још: Архијерејско намјесништво угљевичко-јањско Епархија зворничко-тузланска Угљевик Референце