NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Franjevački samostan sv. Luke u Jajcu

Franjevački samostan sv. Luke je rimokatolički samostan redovnika franjevaca u Jajcu. Povijest Franjevci su ovaj samostan i susjednu crkvu počeli graditi pod konac turske vladavine. Samostan su gradili od 1877. godine. Gradnja je nastavljena poslije austro-ugarskog zaposjedanja i potrajala je do 1885. godine. Te je godine samostan pravno uspostavljen. Obnovljen je temeljito u razdoblju 1934. – 35. godine, po projektu poznatog Karla Pařika (Paržika). Arhitektonski izgled znatno je poboljšan, ukrasne kamene dogradnje dale su nove crte što ga je osobito uljepšalo. Nakon drugog svjetskog rata jugokomunističke vlasti oduzele su jedan dio samostanskih prostorija. Prostorije su poslije vraćene. Nova obnova bila je 1973. godine. Samostan je obnovljen izvana. Za srpske okupacije znatno je razoren grad, uništena većina kulturnih spomenika i vjerskih objekata, što nije zaobišlo ni samostan sv. Luke. U velikosrpskoj agresiji dio samostana uz crkvu je srušen. Crkvu Uznesenja BDM su srušile do do temelja i ostala je hrpa ruševina. Od rušenja samostanske i župne crkve Uznesenja Blažene Djevice Marije, netragom je nestao veliki dio muzejskih izložaka, umjetnina, knjiga i arhiva iz samostana. Grad su nakon tri godine srpske okupacije oslobodile snage HV i HVO. Stanovništvo se vratilo u grad. Franjevci su se vratili među prvima. Pastoral se odvijao u teškim uvjetima, u prizemlju osnovne škole. Ondje su slavili svete mise i dijelili sakramente sljedećih pet godina. Obnova samostana započela je 1995. i trajala je nekoliko godina. Susjedna crkva Uznesenja BDM čekala je na obnovu nekoliko godina više. Samostan krase umjetnine starije i novije provenijencije. Od starijih slika istaknuta je slika italogrčkog majstora iz 17. stoljeća, a od suvremenih to su djela akademskog slikara Mirka Čurića iz Sarajeva. Slike su rađene u frizu. U samostanskoj riznici navlastito se kulturno-povijesnim i umjetničkim značenjem ističu predmeti praktične crkvene namjene. Muzejska zbirka U samostanu se nalazi mala muzejska zbirka. Bogata je spomenicima iz antike, starokršćanskog doba, srednjeg vijeka, zatim mala etnografska zbirka, bogata knjižnica s djelima iz povijesti, filozofije, teologije, književnosti, mnoštvo časopisa i listova iz austro-ugarskog i novijeg doba, vrijedni rukopisi i matične knjige. Izvori Vanjske poveznice Franjevački samostan Jajce Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. siječnja 2017. (Wayback Machine) Franjevačka provincija Bosna Srebrena Arhivirana inačica izvorne stranice od 20. prosinca 2016. (Wayback Machine) Samostani - Samostan sv. Luke i župa Uznesenja BDM Banjolučka biskupija Župa Jajce
Гимназия

Гимназията е вид средно училище, в което се води обучение на равнище средно образование (предхождащо висшето образование и следващо основното образование). Видове Освен общообразователните средни училища (често наричани гимназии) има и профилирани гимназии (със засилено изучаване на профилиращи предмети) като: природо-математически (математически), хуманитарни и др.; езикови – английска, немска, френска, руска и др.; по изкуства – музикални, художествени и др.; професионални – по групи професии. България През 1868 г. в Пловдив отваря врати непълна гимназия с четири класа, като продължение на пловдивското епархийско класно училище. По-нататък пълната гимназия включва седем класа. Първото средно училище на територията на днешна България е открито в Габрово през 1874 г. Чрез приетия Закон за народното просвещение (1891) средните училища в България се делят на класически и реални гимназии. През 1909 г. министър Никола Мушанов внася в Народното събрание проект за нов закон за народното просвещение и средното образование вече трае 5 години. Оформят се 3 вида гимназии: класически, полукласически и реални, като към средното образование се отнасят и педагогическите училища. През 1921 г. Стоян Омарчевски, министърът на просвещението, внася закон, разделящ средното образование на два курса: долен общообразователен със срок три години (реални училища) и горен двугодишен с насоченост към общо или специално образование. През 1924 г. обаче отново се въвежда цялостният гимназиален курс. Статистиката за учебното дело в България към 1937 г. показва, че по онова време броят на средните училища е 98, а учещите в тях – 55 690. Преподавателите са 1862, или средно 1 учител на 30 души. Бележки
Gimnazija

Gimnazija je općeobrazovna srednja škola koja traje četiri godine, u koju se može upisati nakon završetka osnovne škole. Svrha obrazovanja u gimnaziji je razviti kod učenika intelektualnu širinu, potrebu za novim spoznajama i djelovanjima, istraživačku radoznalost, te osposobiti ih za razložno i stvaralačko mišljenje te samostalno učenje. Kao općeobrazovna škola gimnazija je prijelazni stupanj k profesionalnom osposobljavanju u višim i visokim školama te fakultetima, tj. ona ne osposobljava učenika za neko posebno zanimanje već ga uglavnom usmjerava na daljnje školovanje. Podjela Gimnazije se dijele na opće, jezične, klasične, prirodoslovno-matematičke i prirodoslovne. Opća gimnazija podrazumijeva uravnotežen odnos svih općeobrazovnih nastavnih predmeta, a od drugog razreda izborna nastava je obvezni dio nastavnog plana i programa. Jezična gimnazija sadrži povećan broj sati učenja stranih jezika, dok u trećem i četvrtom razredu umjesto jednog od prirodoslovnih predmeta (biologija, kemija, fizika) učenici mogu birati povećane programe stranih jezika. Klasična gimnazija podrazumijeva učenje latinskog i grčkog tijekom sve četiri godine tri sata tjedno. Prirodoslovno-matematička gimnazija sadrži veći fond sati matematike, fizike i informatike tijekom sve četiri godine obrazovanja, a učenicima pruža mogućnost izbora proširenog programa matematike i informatike umjesto drugog stranog jezika. Prirodoslovna gimnazija temelji se na uravnoteženom odnosu matematike, kemije, fizike i biologije s posebnim naglaskom na laboratorijskim vježbama, a u okviru izbornog dijela programa učenici se mogu odlučiti za učenje drugog stranog jezika ili osnova ekologije. Predmeti Obvezni predmeti u svim gimnazijama u Hrvatskoj su: hrvatski jezik, dva strana jezika (mogućnost učenja engleskog, njemačkog, talijanskog, francuskog i španjolskog jezika), latinski jezik, glazbena umjetnost, likovna umjetnost, psihologija, logika, sociologija, filozofija, povijest, geografija, matematika, fizika, kemija, biologija, informatika, politika i gospodarstvo, tjelesna i zdravstvena kultura, te vjeronauk ili etika kao izborni predmet. U klasičnim gimnazijama još se uči i grčki jezik, a u prirodoslovnim i osnove ekologije. Raširenost U nekim gimnazijama nastava se odvija i na manjinskim jezicima, npr. u Gimnaziji Beli Manastir i Opštoj pravoslavnoj gimnaziji Kantakuzina Katarina Branković u Zagrebu na srpskom jeziku. U Hrvatskoj postoji nekoliko desetaka gimnazija diljem zemlje. Vanjske poveznice Slične stranice Popis gimnazija u Hrvatskoj
Gimnaziu

Gimnaziul este o școală de cultură generală care face parte din învățământul secundar. Este precedată de școală primară (clasele Pregătitoare - IV) și succedată de liceu clasele (IX - XII sau XIII). Elevii încadrați în ciclul de studii gimnaziale desfășoară activități în conformitate cu Structura anului de învățământ în învățământul preuniversitar din România care este stabilită anual de către Ministerul Educației și Cercetării prin ordin al ministrului Istoric Numele de gimnaziu vine de la cuvântul grecesc gymnasion. Învățământul gimnazial în România Învățământul gimnazial în România durează 4 ani, începând de obicei la 11 și terminând la 14 ani. Învățământul secundar cuprinde: învățământul secundar inferior, organizat în două cicluri care se succed: gimnaziu, clasele V-VIII; ciclul inferior al liceului sau școala de arte și meserii, clasele IX-X; învățământul secundar superior: ciclul superior al liceului, clasele XI – XII/XIII, precedat, după caz, de anul de completare. Note Legături externe Învățământ preuniversitar Arhivat în 7 martie 2009, la Wayback Machine. Situl oficial al Ministerului Educației, Cercetării și Tineretului.
Gimnazija

Gimnázija je splošno-izobraževalna srednja šola (sekundarno izobraževanje). Dijaki se vpisujejo po zaključku uspešno zaključene osnovne šole. Gimnazija z zaključeno splošno maturo je pogoj za nadaljevanje študija na univerzi in na nekaterih visokih šolah. Glede na zvrst poznamo v Sloveniji: gimnazije splošnega tipa: splošna gimnazija, klasična gimnazija, program mednarodne mature, program evropskih oddelkov, gimnazijski programi zasebni šol (verske gimnazije, waldorfska gimnazija, mednarodne šole-gimnazije itd.) športna gimnazija strokovne gimnazije: tehniška gimnazija, ekonomska gimnazija, umetniška gimnazija; maturitetni tečaj. Glej tudi seznam gimnazij v Sloveniji Zunanje povezave Izobraževalni programi gimnazije
Youth Centre Skenderija

Dom Mladih ("Youth Centre Skenderija") is a multifunctional venue of modern concept and interior, located in Sarajevo, Bosnia and Herzegovina, as part of Skenderija, which is equipped with a dance hall with a capacity of 2000 visitors and the amphitheater with a capacity of up to 600 visitors. Many pop and rock groups as well as entertainers have started their careers as unknowns in "Dom Mladih", later to become renowned musicians throughout the region and the world: Kemal Monteno, Bijelo Dugme, Dino Merlin, Indexi, Crvena jabuka, Plavi orkestar, Ambasadori, Regina, SCH and many others. History After it was damaged during Bosnian War, it was officially reopened in 2007. References
Meša Selimović Gymnasium

Meša Selimović Gymnasium (Gimnazija Meša Selimović) is a high school in Tuzla, Bosnia and Herzegovina. It opened on 12 September 1899. It was founded by the Tuzla City Council and initially offered eight years of schooling. Notable students Mirza Delibašić Meša Selimović Mirza Teletović Vedad Ibišević Elmedin Kikanović Mladen Stojanović Sreten Stojanović References External links Dobrodošli na web stranicu Gimnazije "Meša Selimović" Tuzla
Гимназија Меша Селимовић

Гимназија Меша Селимовић, скраћено ГМС, средњошколска је установа у Тузли. Основана је у септембру 1899. године под називом Велика гимназија у Тузли и у то вријеме је била највиша школска установа у сјевероисточној Босни. Историја Свечано отварање Велике гимназије у Тузли је извршено 12. септембра 1899. године. Школовање у гимназији је трајало осам година, током прве године рада имала је само девет професора, док је упис у школу кошта четири круне. Успостављањем Аустроугарске власти у Босни и Херцеговини, гимназија је попримила облик осталих гимназија у царству, док први директор постаје аустроугарске официр. Гимназија је 1905. године добила нову зграду, док је број ученика и професора растао. Многе грађевине у Тузли су нестале због слијегања тла усљед повећане експлатације соли у рудницима испод самог града. Слична судбина задесила је и зграду гимназије, која је 1961. године исељена због великих структуралних оштећења. Убрзо након исељења, зграда гимназије је срушена. Међутим, 1968. године гимназија добија нову зграду у којој је и дан данас смјештена. Године 1989. гимназија званично мијења назив у Гимназија Меша Селимовић са циљем одавања почасти бившем ученику и професору, али и књижевнику Меши Селимовићу. Током рата у Босни и Херцеговини, рад гимназије је значајно умањен, док су многе слободне просторије зграде гимназије претворене у просторије за смјештај избјеглица. Након завршетка рата, гимназија биљежи значајан пораст броја ученика и наставног особља. Захваљујући томе гимназија доживљава и напредак у квалитети наставе и наставно-образовних метода. Референце
Ovčiji Brod

Ovčiji Brod (transl. Sheep Crossing) is a 16th century Ottoman stone arch bridge spanning Zalomka river, which is located in Bratač village, Nevesinje, Bosnia and Herzegovina. It is another masterpiece of Ottoman bridge building in Bosnia and Herzegovina. History The bridge was probably erected in the sixteenth century or even later, but most likely after the Mehmed Paša Sokolović Bridge was built in Višegrad. It's suspected that this bridge was built by no other than the famous Ottoman architect Mimar Hayruddin, who also built the Stari Most in Mostar. The name of the bridge (Sheep Crossing) probably comes from shepherds who used to get their sheep herds across the river by using this bridge. Construction It is built entirely of stone, and is about three meters wide. Its slender appearance, with three arches, is very similar in appearance and design to the Mehmed Paša Sokolović Bridge in Višegrad, but with Ovčiji Brod it has not been restored as of present, unlike the Mehmed Paša Sokolović Bridge. Despite its age, and very little restoration, the bridge is still relatively well-preserved and still used today by shepherds and tourists alike. Heritage Ovčiji Brod bridge is declared by KONS a National monument of Bosnia and Herzegovina at the session on 6 November 2016. The bridge, along with the Kalufi stećak necropolis, was nominated as potential candidates for UNESCO's listing of the World Cultural Heritage. References See also List of bridges in Bosnia and Herzegovina List of National Monuments of Bosnia and Herzegovina
Овчий Брод

Овчий Брод (босн. Ovčiji Brod, букв. «Овечий переход») — Османский каменный арочный мост XVI века через реку Заломка, который находится в деревне Братач, Невесине, Босния и Герцеговина. Это один из шедевров османского мостостроения в Боснии и Герцеговине. История Мост, вероятно, был возведён в шестнадцатом веке или даже позже, но, скорее всего, после того, как в Вишеграде был построен мост Мехмеда-паши Соколовича. Предполагается, что этот мост построил не кто иной, как известный османский архитектор Мимар Хайруддин, который также построил Старый мост в Мостаре. Название моста (Овечий переход) вероятно происходит от пастухов, которые перегоняли свои стада овец через реку по этому мосту. Конструкция Он построен полностью из камня и имеет ширину около трёх метров. Его стройный вид с тремя арками очень похож по внешнему виду и дизайну на мост Мехмеда-паши Соколовича в Вишеграде, но в Овчий Брод не был восстановлен до настоящего времени, в отличие от моста Мехмеда-паши Соколовича. Несмотря на свой возраст и очень незначительную реставрацию, мост все ещё относительно хорошо сохранился и до сих пор используется пастухами и туристами. Наследие Мост Овчии-Брод был объявлен KONS национальным памятником Боснии и Герцеговины на сессии 6 ноября 2016 года. Мост, наряду с некрополем Калуфи Стекак, был номинирован в качестве потенциальных кандидатов на включение в список Всемирного культурного наследия ЮНЕСКО. Примечания
Овчији брод

Овчији брод је мост из периода турске владавине у Херцеговини, поред села Братач 15 km источно од Невесиња. Премошћује ријеку Заломку. Назив Херцеговина је сточарски крај и вјековни је обичај био да сваког прољећа стада оваца из нижиг предјела иду на планину, гдје се задржавају до касне јесени и првог снијега. Пошто је мост био једини начин да се пређе ријека, претпоставља се да су му име дали чобани који су стада у прољеће водили на испашу из ниске Херцеговине у високу Херцеговину - према Трескавици, Зеленгори и Моринама, а у јесен обрнуто. Историја Иако је мост ремек дјело тадашњег неимарства, о изградњи моста нема тачних историјских података. Мост је у потпуности изграђен од камена и одолијева зубу времена. Претпоставља се да су га саградиле Османлије у 16. или најкасније 17. вијеку. По једној верзији градио га је чувени турски градитељ Мимар Хајрудин, истовремено са градњом старог моста у Мостару. Друго народно предање каже да га је саградила удовица бега Љубовића која је рано остала без мужа настрадалог у двобоју, да би тако могла долазити до свог љубавника који је живио на другој обали. Дуги временски период то је био једини мост на ријеци Заломци и једини пут у правцу Гацка. Турска војска која је из Мостара ишла у чувену битку на Грахово данима је прелазила преко овог моста, у правцу Сопота и Залома, старим макадамским путем. Трећа верзија каже да су мост подигла браћа Овчине из Будисавља крајем XVII вијека. Мост се налази на правцу Римске цесте, а грађевинско архитектонски, све одлике моста имају печат отоманских градитеља. Овчији брод је тренутно најстарији сачувани мост у БиХ. сви остали мостови су поправљани током урушавања (мост у Коњицу, Мостару, Вишеграду), или скроз премјештени попут моста у Требињу и Жепи. Мост је имао камену ограду као на Старом мосту у Мостару али је приликом велике поплаве 1954. године остао без ње, тада је Заломка прелила мост срушивши ограду, а њени остаци и данас су видљиви у кориту ријеке непосредно испод моста. Мост је слабије познат и широј јавности и Републичком заводу за заштиту споменика културе БиХ. Када је општина Невесиње послала захтјев Републичком заводу за заштиту споменика културе у вези реконструкције и заштите моста од пропадања, они нису знали ни да мост постоји. Референце
Forteresse de Glamoč

La forteresse de Glamoč se trouve en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la ville de Glamoč et dans la municipalité de Glamoč. Elle remonte au Moyen Âge et à la période ottomane et est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Articles connexes Monuments nationaux de Glamoč Forteresses de Bosnie-Herzégovine Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des châteaux Portail de l’histoire militaire Portail de la protection du patrimoine
Гламочка тврђава

Гламочка тврђава је средњовековна тврђава која се налази на северним падинама планине Старетине изнад града Гламоч. Конструкција ове тврђаве је започета још у 14. веку. Галерија Референце Спољашње везе Медији везани за Гламочка тврђава на Викимедијиној остави
Фортеця Гламоч

Фортеця Гламоч (боснійська, хорватська та сербська : Glamočka tvrđava / Гламочка тврђава) — середньовічна фортеця, розташована на північних схилах гори Старетина, трохи вище міста Гламоч. Будівництво фортеці розпочалося ще в 14 столітті. Історія Фортеця Гламоч згадується в 1357 році як володіння Гргура Степанича. На початку 15-го століття Гламоч перебував у власності Павла Маштровіча Клешіча. Потім Гламоч, як і інші міста Боснії, виявився в руках османської армії. У документах фортеця фігурує під назвами Дламоч, Белград, Београд, Белградчік («біле місто», фортеця була зі світлого каменю). На початку 17-го століття була заснована Гламочская капетанія, тобто військовий прикордонний округ, і з того часу фортеця має важливе значення. Капітани (керуючі округом) спочатку були з сімейства Чирич, а пізніше Якірліч. У 1851 році гарнізон фортеці був розформований, а через пару десятиліть її почали розбирати на будматеріали. Збереглися: бастіон, частково стіни, гарнізонна мечеть. На північно-східному кутку фортеці стоять руїни мечеті Мехмеда Завойовника (в порівнянні з рештою фортецею мечеть збереглася найкраще). Опис фортеці Фортеця займала все витягнуте плато на вершині пагорба і була близько 60 метрів в довжину і 20 завширшки. Семикутний бастіон — це перебудована середньовічна вежа-донжон. Бастіон по-турецьки Табія, і нерідко всю фортецю в Гламочі називають Табія. Ще дві вежі захищали фортецю з півночі і півдня, все це поєднувалося високими товстими стінами. Нижче пагорб оперізувала друга стіна з єдиними воротами під захистом капі-кули (вежі). Галерея Список літератури
Lake Vrutak

Lake Vrutak is artificial reservoir on the Trebišnjica river in Popovo Polje, near Hutovo village, Bosnia and Herzegovina. The lake serves as compensation and storage basin for Pump-Storage Hydroelectric Power Plant "Čapljina". Hydropower and irrigation system Lake Vrutak is the last and smallest of three artificial reservoirs in hydroelectric power plant system Trebišnjica - HES "Donji Horizonti", and serves as compensation basin for Pump-Storage Hydroelectric Power Plant "Čapljina". Other two being Bilećko Lake, the first and largest, and flow-regulation (compensation) basin Trebinjsko Lake just upstream of Trebinje. See also Svitavsko Lake Hutovo Blato Popovo Polje Trebišnjica Neretva Čapljina Hydroelectric Power Station List of lakes in Bosnia and Herzegovina References
Vrutak

Vrutak je umjetno jezero nastalo izgradnjom hidroelektrane Čapljina 1979. čiji je gornji kompenzacijski bazen. Nalazi se kod mjesta Hutova u Bosni i Hercegovini, na zapadnom kraju Popova polja. Površina jezera je 70 ha, a zapremina 7.200.000 m3. Vodom Trebišnjice napaja ga betonirani kanal duljine 65 km, a voda se iz jezera do postrojenja dovodi tunelom promjera 8 metara i duljine 8,1 km. Izvori
Grabovica Hydroelectric Power Station

The Grabovica Hydro Power Plant is one of Bosnia and Herzegovina's largest hydro power plant having an installed two electric generator capacity of 114 MW. It was commissioned 1979, and built on the Neretva River. It was opened in 1982. Facility is owned by Government of the Federation of Bosnia and Herzegovina and operated by JP Elektroprivreda BiH. See also List of power stations in Bosnia-Herzegovina References
Hidroelektrana Grabovica

Hidroelektrana Grabovica är ett vattenkraftverk i Bosnien och Hercegovina. Det ligger i entiteten Federationen Bosnien och Hercegovina, i den centrala delen av landet, 60 km sydväst om huvudstaden Sarajevo. Hidroelektrana Grabovica ligger 149 meter över havet. Terrängen runt Hidroelektrana Grabovica är bergig åt sydväst, men åt nordost är den kuperad. Hidroelektrana Grabovica ligger nere i en dal.Runt Hidroelektrana Grabovica är det ganska tätbefolkat, med 93 invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Jablanica, 8,8 km norr om Hidroelektrana Grabovica. I omgivningarna runt Hidroelektrana Grabovica växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
ГЕС Грабовиця

ГЕС Грабовиця — гідроелектростанція у Герцеговині (південний схід Боснії і Герцеговини), споруджена на річці Неретва. Входить до складу каскаду й розміщена між ГЕС Ябланиця (вище за течією) та ГЕС Салаковац. Для спорудження станції річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 60 метрів, що утворило водосховище корисним об'ємом 5 млн м3. Машинний зал, включений у конструкцію греблі, обладнаний двома турбінами типу Каплан загальною потужністю 114 МВт. При максимальному напорі в 37 метрів це забезпечує виробництво 0,3 млрд кВт·год на рік. Примітки
Bijeljina City Stadium

Bijeljina City Stadium (Serbo-Croatian: Gradski stadion Bijeljina) is a multi-purpose stadium in Bijeljina, Republika Srpska, Bosnia and Herzegovina. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of FK Radnik Bijeljina. The stadium has a capacity of 6,000 seats. The record attendance on the stadium was on the concert of Željko Joksimović on 8 August 2013. Approximately 8,000 people were watching the concert that day. Concerts and events Dragana Mirković – 15 July 2010 Miroslav Ilić – 6 June 2013 Željko Joksimović – 8 August 2013 (8,000 people in attendance) References External links Gradski stadion Bijeljina at Bijeljina.org
Estadio Gradski (Bijeljina)

Bijeljina Gradski Stadion. Es un estadio multiuso ubicado en la ciudad de Bijeljina, República Srpska, en Bosnia y Herzegovina. Se usa en la actualidad mayoritariamente en la realización de partidos de fútbol y es utilizado por los dueños de casa, del club de fútbol denominado: FK Radnik Bijeljina. El estadio tiene una capacidad para 6000 personas. Conciertos y Acontecimientos Dragana Mirković - 15 de julio de 2010 Miroslav Ilić - 6 de junio de 2013 Željko Joksimović - 8 de agosto de 2013 (8000 personas asistieron) Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Bosnia y Herzegovina Referencias
Градски стадион у Бијељини

Градски стадион у Бијељини је вишенамјенски стадион у Бијељини, Република Српска, БиХ. Тренутно се користи највише за фудбалске мечеве и он је домаћи терен ФК Радника Бијељина. Стадион има капацитет од 6.000 мијеста. Рекорд у посећености стадиона забележен је 8. августа 2013. године када је на концерту Жељка Јоксимовића било присутно 8.000 људи. Концерти и догађаји Драгана Мирковић – 15. јул 2010. године Мирослав Илић – 6. јун 2013. године Жељко Јоксимовић – 8. август 2013. године (8.000 људи на концерту) Здравко Чолић – 6. август 2022. године Види још Списак фудбалских стадиона у Републици Српској Списак фудбалских стадиона у Босни и Херцеговини Референце Спољашње везе Фудбалски стадиони у Босни и Херцеговини (језик: енглески)