NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Асим Ферхатович-Хасе (стадион)

Олимпийский стадион «Асим Ферхатович-Хасе» (босн. и хорв. Olimpijski stadion Asim Ferhatović - Hase, серб. Олимпиjски стадион Асим Ферхатовић Хасе), ранее известный как Олимпийский стадион (босн. и хорв. Olimpijski stadion, серб. Олимпиjски стадион) и Стадион Кошево (босн. и хорв. Koševo, серб. Кошево) — крупнейший стадион Боснии и Герцеговины, на котором проходила церемония открытия XIV зимних Олимпийских игр. История Стадион был построен после окончания Второй мировой войны в 1947 году, через 3 года прошла официальная церемония открытия стадиона (когда были завершены работы по укладке газона). В 1954 году на стадионе сыграли футбольный матч сборные Югославии и Турции. В 1966 году на стадионе прошли соревнования по лёгкой атлетике среди стран Балканского полуострова. Специально для этого было построено новое здание для администрации стадиона, а также открыт небольшой ресторан для туристов. Также на стадионе была установлена новая система освещения. К 1984 году стадион был кардинально реконструирован, чтобы принять некоторые соревнования, а также церемонию открытия Зимних Олимпийских игр 1984 года. Несмотря на Боснийскую войну и последовавшие разрушения, в 1996 году стадион начали восстанавливать. К 1998 году реконструкция была завершена, по итогам которой вместимость стадиона составила 37 500 человек. Старые скамьи были убраны в целях безопасности, вместо них были установлены индивидуальные пластиковые сидения. В июле 2004 года стадиону было присвоено имя известного футболиста, нападающего ФК «Сараево» Асима Ферхатовича. Текущая вместимость стадиона — 37 500 человек, на концертах стадион позволяет принять до 80 тысяч человек. На стадионе играет ФК «Сараево», также его часто использует и национальная сборная по футболу. Рекорд посещаемости был установлен во время чемпионата страны по футболу 1981/82, когда на игру клубов «Сараево» и «Железничар» пришли более 60 тысяч человек. Концерты Здравко Чолич — 7 сентября 1978 (Putujući zemljotres Tour) U2 — 23 сентября 1997 (PopMart Tour) Дино Мерлин — 31 июля 2000 (гости: Ади Луковац & Ornamenti, Ивана Банфич, Амир Беланович Тула, Миро Асотич) Дино Мерлин — 31 июля 2004 (гости: Желько Йоксимович, Ивана Банфич, Нина Бадрич, Эдо Занки, Альмир Хукелич, Гани Тамир) Bijelo Dugme — 15 мая 2005 Харис Джинович — 23 июня 2007 (гости: Желько Йоксимович, Халид Бешлич, Хари Варешанович, Энис Бешлагич) Дино Мерлин — 19 июля 2008 (гости: Хари Варешанович, Весна Змиянац, Тони Цетински, Элдин Хусейнбегович, Ивана Банфич, Baby Dooks, Элведин Крилич) Hari Mata Hari — 10 августа 2009 (гости: Нина Бадрич, Дино Мерлин, Халид Бешлич, Дражен «Жера» Жерич, Элдин Хусейнбегович) Желько Йоксимович — 12 июня 2010 (гости: Халид Бешлич, Хари Варешанович, Елена Томашевич) Здравко Чолич — 31 июля 2010 (Kad pogledaš me preko ramena, гости: Дино Мерлин, Никша Братош) Примечания Ссылки Стадион Асима Ферхатовича на официальном сайте футбольного клуба «Сараево» Архивная копия от 15 марта 2012 на Wayback Machine
Стадион Асим Ферхатовић Хасе

Стадион Асим Ферхатовић Хасе је стадион у власништву града Сарајева. Некада је био познат као стадион Кошево. Стадион се налази у сарајевској четврти Кошево, а његови главни корисници су ФК Сарајево и фудбалска репрезентација Босне и Херцеговине. До стадиона се налази и помоћни стадион Кошево, који има капацитет од 1.000 места, а користи га локални ФК Кошевско Брдо Историја Стадион је отворен 1952, а реновиран је за потребе Зимских олимпијских игара 1984. и отуда се често назива Олимпијски стадион. Званично, данас стадион носи име по Асиму Ферхатовићу Хасету, фудбалеру ФК Сарајева који се повукао из фудбала 1967. Стадион данас има капацитет од 30.121 места. Логор На стадиону се 1992. године налазио логор за Србе. Средином 1992. године, тадашњи замјеник команданта Специјалне јединице МУП РБиХ (Викићеви специјали) и садашњи припадник МУП-а Федерације БиХ Зоран Чегар, заробио је неколико стотина Срба из Сарајева и затворио их на стадион који се тада звао „Кошево“. Зоран Чегар је пријетио да ће да побије све Србе које је узео за таоце. Срби који су били заточени на стадиону хапшени су по својим становима. Зоран Чегар је захтијевао да размјени заточене Србе за свога оца, сестру и њено дјете који су почетком рата остали на територији Српског Сарајева. Размјена је извршена исте године на Врбања мосту, који је тада био линија разграничења. 14. августа 1992. године око 21 час долазе 3 наоружана униформисана лица по др Милутина Најдановића, сарајевског лекара и професора на Медицинском Факултету у Сарајеву, одводе га на саслушање, а потом до стадиона „Кошево“ где је убијен са више хитаца из ватреног оружја. Помоћни стадион Кошево Помоћни стадион Кошево је фудбалски терен у насељу Кошеву, Сарајево, Федерација Босне и Херцеговине, БиХ. Помоћни је терен стадиона Асим Ферхатовић Хасе. Изграђен је 1947. На њему домаће утакмице игра ФК Кошевско Брдо. И помоћни стадион има травнату подлогу, и 1000 места за седење. Референце Спољашње везе Stadion Koševo / Asim Ferhatović - Hase (tekst i fotografije), FKSinfo.com
Asim Ferhatović Hase-stadion

Asim Ferhatović Hase-stadion är en idrottsarena i Sarajevo, hemmaplan för FK Sarajevo. Stadion hette tidigare Koševostadion. Namnet ändrades i juli 2004 efter en känd fotbollsspelare, Asim Ferhatović, efter hans död 1987. Stadions kapacitet är 30 121. Stadion öppnades 1947. Stadion var värd för de Olympiska vinterspelen 1984. Den är en av två hemmaarenor för Bosnien och Hercegovinas herrlandslag i fotboll. Källhänvisningar Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Asim Ferhatović Hase-stadion.
Асім Ферхатович-Хасе (стадіон)

Олімпійський стадіон Асім Ферхатович-Хасе, ще відомий як стадіон «Кошево» — стадіон в Сараєво. Історія Побудований 1947 року, після Другої світової війни в районі Кошевської долини. У будівництві стадіону брали участь молодіжні трудові бригади як з Сараєва, так і з разних куточків держави. Після появи стадіону боснійська столиця отримала майданчик, здатний проводити спортивні заходи найвищого рангу. На стадіоні зіграли безліч матчів сараєвські футбольні клуби першої ліги Сараєво і Желєзнічар, також тут тренувались і грали збірна Югославії і збірна Боснії та Герцеговини. На стадіоні проводили матчі великі футбольні команди на кшталт таких: Манчестер Юнайтед, Реал Мадрид, Гамбург, Дербі Каунті, Болонья, Інтернаціонале, Сантос. Після побудови стадіон постійно модернізували і реконструювали. Зокрема найбільших змін він зазнав у період перед XIV Олімпійськими іграми в лютому 1984 року. У липні 2004 року на стадіоні знову почалися роботи з реконструкції та благоустрою, мета — отримання ліцензії від УЄФА для проведення ігор європейських клубів. Сьогодні на стадіоні в основному грає ФК Сараєво, це найбільший стадіон в Боснії і Герцеговині. Він розрахований на 30.121 глядацьких місць. Рекордом відвідуваності стадіону спортивних змагань вважається сезон 1981—1982 років, коли гри в рамках футбольного чемпіонату Югославії між ФК «Сараєво» і «Желєзнічаром» відвідало не менш як 55 тис. глядачів. ЗМІ публікували дані про 64 тис. відвідувачів. Важливі події Міжнародні футбольні матчі Товариські ігри Концерти Здравко Чоліч — 7 вересня 1978 року U2 — відомий концерт в Сараєві, 23 вересня 1997 року (Тур «PopMart») Діно Мерлін — 31 липня 2000 року Діно Мерлін — 31 липня 2004 року (за участю Желько Йоксимовича, Ніни Бадріч) Bijelo Dugme — 15 червня 2005 року Харіс Джиновіч — 23 червня 2007 року Діно Мерлін — 19 липня 2008 року Хари Мата Хари — 10 серпня 2009 року (за участю Ніни Бадріч, Діно Мерліна, Халіда Бешліча, Дражен Жерича Жера) Желько Йоксимович — 12 чарвня 2010 року Здравко Чоліч — 31 липня 2010 року Халід Бешліч — 22 червня 2013 року Діно Мерлін — 25 липня 2015 року Інші події Папа Римський Іоанн Павло II провів месу на стадіоні в присутності 50 тис. осіб (13 квітня 1997 року) Папа Римський Франциск провів месу на стадіоні перед 67 тис. присутніми (6 червня 2015 року) Примітки Посилання Стадіон на офіційному сайті ФК Сараєво [Архівовано 12 вересня 2015 у Wayback Machine.] Стадіон «Кошеве» (текст і фотографії), FKSinfo.com Особливості стадіону, soccerway.com [Архівовано 17 жовтня 2015 у Wayback Machine.] Стадіон asim Ferhatović Хасе [Архівовано 14 лютого 2017 у Wayback Machine.] на stadiumdb.com
Kraljeva Sutjeska (Franziskanerkloster)

Kraljeva Sutjeska ist ein Kloster der Franziskaner im gleichnamigen Ort in Bosnien und Herzegowina. Es wurde in der ersten Hälfte des 14. Jahrhunderts gebaut und ist der religiöse Mittelpunkt der Region. Geschichte Der Ort Kraljeva Sutjeska liegt im Trstionica-Tal. Das Franziskanerkloster befindet sich am Ortsrand und liegt am Fuß des Berges Teševo. Schon seit 650 Jahren ist das Kloster der geistige und kulturelle Mittelpunkt dieser Gegend. Gründung Das ursprüngliche Kloster wurde wahrscheinlich in der ersten Hälfte des 14. Jahrhunderts errichtet. Es wurde zum ersten Mal in einer Schrift von Bartol Pizanski erwähnt, der ein franziskanischer Schriftsteller war. Diese Schrift stammt aus dem Jahr 1385. Nach der osmanischen Eroberung Bosniens wurde das Kloster in einer türkischen Schrift aus dem Jahr 1469 erwähnt. Während der Verfolgung im Jahr 1524 wurde es zerstört. Renovierung und Aufbau Es verging viel Zeit, bis die Franziskaner eine Baugenehmigung für den Bau des neuen Klosters bekommen haben. Die Osmanen hatten die Verwendung der widerstandsfähigen Materialien verboten, weswegen das Kloster in ständiger Brandgefahr war. Im Laufe der Zeit ging das neuerbaute Kloster zugrunde. Eine Reparaturgenehmigung war sehr schwer durchzusetzen. Nachdem die Franziskaner die Renovierung ohne Genehmigung begonnen hatten, wurden sie verhaftet. Aufgrund dieser Ereignisse haben die Franziskaner die neuen Gebäude mit Ruß überstrichen. Osmanische Eroberung Bosniens Im Jahre 1658 ist das Kloster mit allen wertvollen Archiven und Bücher der Bibliothek abgebrannt. Das neue Kloster wurde 1664 wieder errichtet. Während der osmanischen Eroberung Bosniens am Ende des 17. Jahrhunderts mussten die Franziskaner das Kloster verlassen und in Dorfhütten leben. Als sich die politischen Aufstände beruhigt hatten, konnten sie 1704 zurückkehren. Bauarbeiten Im Laufe des 19. Jahrhunderts wurde das Kloster zweimal errichtet, und in der Zeit von 1888 bis 1890 wurde das heutige Kloster gebaut. Der Bauunternehmer Ivan Holz hat die Bauarbeiten ausgeführt. Das Kloster wurde am 20. Mai 1892 geweiht, obwohl die Bauarbeiten bis 1897 andauerten. Im neuen Kloster wurde 1914 die Wasserleitung und die elektrische Beleuchtung 1920 eingeführt. Die Elektrizität bekam es aus dem eigenen Wasserkraftwerk am Fluss Trstionica, welches die kommunistische Regierung Jugoslawiens nach dem Zweiten Weltkrieg enteignete. Gegenwart Bis zum Anfang des 20. Jahrhunderts war für einen Teil der Franziskaner das Studium der Philosophie und Theologie im Kloster organisiert. Später wurde dort das Noviziat der Franziskaner aufgestellt und dort ist es auch bis 1973 geblieben. Das Klostergebäude wurde in der Zeit 1982–1988 umfassend renoviert. Das Kloster in Kraljeva Sutjeska reicht an kulturgeschichtlichen und künstlichen Inhalten: zahlreiche Archiven mit Dokumenten, wertvollen und alten Bücher, Bildersammlung, Metall und Textilgegenstände aus dem Kunsthandwerk. Weblinks Webseite der Stadt Kraljeva Sutjeska (in Landessprache) Webseite des Franziskanerklosters (in Landessprache)
Couvent franciscain de Kraljeva Sutjeska

Le couvent de Kraljeva Sutjeska est un couvent de franciscains situé à Kraljeva Sutjeska, dans la municipalité de Kakanj en Bosnie-Herzégovine. Il remonte au XIVe siècle et est aujourd'hui inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Histoire Architecture Musée et bibliothèque La bibliothèque du couvent abrite une collection de 22 incunables, classée parmi les monuments nationaux du pays. Notes et références Voir aussi Articles connexes Religion en Bosnie-Herzégovine Monuments nationaux de Kakanj Lien externe Site officiel Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail du catholicisme Portail de la protection du patrimoine
Franjevački samostan i crkva sv. Ivana Krstitelja u Kraljevoj Sutjesci

Franjevački samostan i crkva sv. Ivana Krstitelja u Kraljevoj Sutjesci jesu rimokatolički samostan i crkva koji pripadaju franjevcima. Posvećeni su sv. Ivanu Krstitelju. Povijest Jedini je samostan u franjevačkoj provinciji Bosni Srebrenoj, zajedno sa samostanima u Kreševu i Fojnici, koji, uz manja i veća stradanja, aktivno djeluje već gotovo šest i pol stoljeća. Na osnovi dostupnih dokumenata nije moguće precizno odrediti vrijeme podizanja prvotnog samostana. Najvjerojatnije se to dogodilo u prvoj polovici 14. stoljeća, oko 1340. godine. Prvi pisani trag o samostanu nalazimo u popisu franjevačkog pisca Bartola Pisanskog iz 1385. godine. Nakon osmanskog prodora i osvajanja Bosne, bilješku o samostanu nalazimo u jednom osmanskom popisu iz 1469. godine. Pretrpio je teška oštećenja u više navrata. Tako je, tijekom progona 1524. godine, nasilno porušen. Godine 1658. u velikom požaru nestale su brojne samostanske dragocjenosti, a potpuno su izgorjeli arhiv i knjižnica. Samostanska crkva je od onih koje svrstavamo u tzv. propovjedničke crkve. U osnovi, kao iste takve katoličke crkve su u Bobovcu, Kraljevoj Sutjesci, Olovu, Grebenu i Srebrenici. Novi samostan podignut je 1664. godine. U vrijeme bečkog rata, krajem 17. stoljeća, franjevci su ga morali, zbog velikih nameta, napustiti i živjeti po seoskim kolibama. Vratili su se 1704. godine, kad su se političke prilike smirile. Tijekom 19. stoljeća samostan je dva puta rekonstruiran, posljednji put od 1888. do 1890., kada je dobio današnji izgled. Današnji je oblik poprimio 1897. godine. Do početka 20. stoljeća u ovom je samostanu bio organiziran studij filozofije i bogoslovije za dio franjevačkih kandidata. Poslije je u sutješkom samostanu bio smješten i novicijat gdje će ostati sve do 1973. godine. Samostan i crkva danas imaju bogatu knjižnicu, muzej, galeriju i crkvu sv. Ivana Krstitelja. Samostan izdaje elektroničko-tiskani list Sutješki vjesnik. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica samostana Portal KS Arhivirana inačica izvorne stranice od 18. listopada 2009. (Wayback Machine)
Францисканський монастир у Кралевій Сутьєсці

Францисканський монастир та костел святого Івана Хрестителя у Кралевій Сутьєсці — це римо-католицький монастир та костел францисканців. Вони присвячені святому Івану Хрестителю. Історія Це єдиний монастир у францисканській провінції Босна Сребрена, який з великими стражданнями діє майже шість з половиною століть. На підставі наявних документів неможливо точно визначити час зведення оригінального монастиря. Це, швидше за все, сталося в першій половині XIV століття, близько 1340 року. Перша письмова згадка про монастир зустрічається у списку францисканського письменника Бартола Пізанського у 1385 році. Після османського вторгнення та завоювання Боснії про монастир є інформація в османському переписі 1469 року. Монастир кілька разів зазнавав серйозних збитків. Під час переслідування в 1524 році монастир був зруйнований. У 1658 р. у великій пожежі зникли численні монастирські скарби, а архіви та бібліотека були повністю спалені. Новий монастир був побудований у 1664 році. Під час Віденської війни, наприкінці 17 століття, францисканці мусили покинути його через великі збори та жити у сільських хатинах. Повернулися монахи в 1704 р.. Протягом 19 століття монастир реконструювали двічі, востаннє з 1888 по 1890 рік. Теперішнього вигляду він набув у 1897 році. До початку 20 століття в цьому монастирі для деяких кандидатів францисканців було організовано вивчення філософії та теології. Сьогодення Наразі в монастирі є багата бібліотека, музей, галерея та церква св. Івана Хрестителя. Монастир видає електронну друковану газету «Сутьєский вісник». Джерела Посилання Офіційний сайт монастиря Портал КС
Istočni Mostar

Istočni Mostar (česky doslovně Východní Mostar) je název pro obec (opštinu), která se nachází v Bosně a Hercegovině. Administrativně je součástí Republiky srbské. Historicky vznikla po podepsání daytonské dohody v roce 1995 vyčleněním území, které získala Republika srbská z města Mostar. Součástí této opštiny jsou tři sídla, a to Zijemje, Kokorina a Kamena. Původně byla opština známa pod názvem Srbský Mostar/Srpski Mostar, ale tento název byl v roce 2004 změněn. V roce 2013 zde žilo 280 lidí, rozloha opštiny činila 85,24 km2. Dvě třetiny obyvatel jsou srbské národnosti, zhruba jedna třetina Bosňáci. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Istočni Mostar na Wikimedia Commons
Istočni Mostar

Istočni Mostar (serbisch-kyrillisch Источни Мостар), zuvor Srpski Mostar (Српски Мостар) ist eine Opština (Verbandsgemeinde) im südlichen Teil der Republika Srpska in der Herzegowina. Die Gemeinde entstand durch die Abtrennung der östlich des Gebirgszuges Velež gelegenen Ortsteile von Mostar infolge des Dayton-Vertrages 1995. Der Name bedeutet ins Deutsche übersetzt „Ost-Mostar“, ist jedoch nicht mit dem Stadtteil Ost-Mostar in Mostar selbst zu verwechseln. Der Name Srpski Mostar (Serbisches Mostar), den die Gemeinde bis 2004 trug, wurde vom Verfassungsgericht der Republik Bosnien und Herzegowina aufgrund des ethnischen Bezuges verboten. Geografie und Infrastruktur Die Gemeinde besteht aus drei räumlich voneinander getrennten Gebieten: Im Norden das flächengrößte und bevölkerungsreichste Zijemlje (187 Einwohner im Jahr 2013) mit dem Verwaltungssitz sowie die beiden weiter südlich gelegenen Exklaven Kamena (67 Einw.) und Kokorina (3 Einw.). Der Ortsteil Zijemlje befindet sich 17 Kilometer nordöstlich des Stadtkerns von Mostar im Vilino polje, ist von der Stadt jedoch durch den fast 2000 m hohen Gebirgszug Velež getrennt und nicht über asphaltierte Straßen zu erreichen. Eine Schule besteht in der Gemeinde nicht; die Kinder besuchen die Schule im 30 Kilometer entfernten Nevesinje. Bevölkerung 1991 hatte der Ortsteil Zijemlje 153 Einwohner, davon bezeichneten sich damals 95 als Serben und 57 als Bosniaken. Im Gemeinderat sitzen seit den Kommunalwahlen vom 7. Oktober 2012 sieben Vertreter der SDS, drei der DP und ein Vertreter der SDA. Weblink Reportage mit Bildern über Istočni Mostar auf lupiga.com (bosnisch) Einzelnachweise
Istočni Mostar

Istočni Mostar (Serbian Cyrillic: Источни Мостар, lit. 'East Mostar') is a municipality in Republika Srpska, Bosnia and Herzegovina. As of 2013, it has a population of 257 inhabitants. History Istočni Mostar was created in 1995, following the end of the Bosnian War. It was known as Srpski Mostar (Serbian Cyrillic: Српски Мостар, lit. 'Serb Mostar') until 2004, after which it was renamed to its current name Istočni Mostar. It was created from the Serb-inhabited part of the pre-war municipality of Mostar which is now in the Herzegovina-Neretva Canton, Federation of Bosnia and Herzegovina. The seat of municipality is in Zijemlje, with 187 inhabitants, most of whom are Serbs. The two other settlements are Kamena and Kokorina. As of 2019, it is one of the smallest municipalities by number of inhabitants in Republika Srpska. Demographics Population Ethnic composition Notable people Želimir Puljić (born 1947), Croatian Catholic archbishop References External links Media related to Istočni Mostar at Wikimedia Commons
Istočni Mostar

La municipalidad de Istočni Mostar se localiza dentro de la región de Trebinje, dentro de la República Srpska, en Bosnia y Herzegovina. Localidades Esta municipalidad de la República Srpska, localizada en Bosnia y Herzegovina se encuentra subdividida en las siguientes localidades a saber: Kamena Kokorina Zijemlje Historia El municipio de Mostar Istočni en español "Mostar del Este", fue creado después de la guerra de Bosnia en el territorio del municipio de Mostar, una municipalidad de pre-guerra, la otra parte del municipio pasó a formar parte de la Federación de Bosnia y Herzegovina. Hasta 2004 era conocido como Srpski Mostar, "Mostar Serbio". El término Istočni Mostar también puede designar a la parte oriental de la ciudad de Mostar en la Federación de Bosnia y Herzegovina. Demografía Si se considera que la superficie total de este municipio es de ochenta y siete kilómetros cuadrados y su población está compuesta por unas cincuenta y ocho personas, se puede estimar que la densidad poblacional de esta municipalidad es de 0,7 habitantes por cada kilómetro cuadrado de esta división administrativa. Enlaces externos
Istočni Mostar

Istočni Mostar (en serbe cryillique : Источни Мостар) est une municipalité de Bosnie-Herzégovine située dans la république serbe de Bosnie. Selon les premiers résultats du recensement bosnien de 2013, elle compte 280 habitants. Le siège de la municipalité est le village de Zijemlje. Géographie Histoire La municipalité d'Istočni Mostar, en français « Mostar Est », a été créée après la guerre de Bosnie sur le territoire de l'ancienne municipalité de Mostar d'avant-guerre, l'autre partie de la municipalité faisant partie de la fédération de Bosnie-et-Herzégovine. Jusqu'en 2004, elle portait le nom de Srpski Mostar, le « Mostar serbe ». Le terme de Istočni Mostar peut aussi désigner la partie orientale de la ville de Mostar, dans la fédération de Bosnie-et-Herzégovine. Localités de la municipalité d'Istočni Mostar Outre Zijemlje, la municipalité comprend les villages de Kokorina et Kamena. Politique Aux élections locales de 2012, les 11 sièges de l'assemblée municipale se répartissaient de la manière suivante : Radovan Palavestra, membre du Parti démocratique serbe (SDS), a été élu maire de la municipalité. Notes et références Voir aussi Articles connexes Villes de Bosnie-Herzégovine Municipalités de Bosnie-Herzégovine Portail de la Bosnie-Herzégovine
Istočni Mostar (općina u RS)

Istočni Mostar je općina u Republici Srpskoj, Bosna i Hercegovina. Dio je Mostara koji je pao pod Republiku Srpsku te mu je promijenjeno u Srpski Mostar. Tijekom rata u Bosni i Hercegovini općina je nosila taj naziv, ali je nakon odluke Ustavnog suda BiH taj naziv poništen i zamijenjen s Istočni Mostar. Istočni Mostar je jedna od najmanje razvijenih općina u RS-u i financira se iz donacija Vlade Republike Srpske. Administrativno središte se nalazi u Zijemlju. Stanovništvo Naseljena mjesta Općinu Istočni Mostar sačinjavaju tri naseljena mjesta: Kamena, Kokorina i Zijemlje. Navedena naseljena mjesta su do potpisivanja Daytonskog mirovnog sporazuma bila u sastavu općine Mostar koja je ušla u sastav Federacije BiH. Izvori
Istočni Mostar

Istočni Mostar (in serbo Источни Мостар?; letteralmente: "Mostar Est") è un comune della Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina con 280 abitanti al censimento 2013. È stato costituito in seguito agli Accordi di Dayton e comprende parte del territorio del vecchio comune di Mostar. Località Il comune è formato dall'insieme delle seguenti 3 località: Zijemlje (sede comunale) Kokorine Kamena Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Istočni Mostar
Istočni Mostar

Istočni Mostar (Servisch: Источни Мостар) is een gemeente in de Servische Republiek in Bosnië en Herzegovina. Istočni Mostar telt 58 inwoners. De gemeente is bij het Verdrag van Dayton in 1995 afgesplitst van de stad Mostar, die in de Federatie van Bosnië en Herzegovina ligt.
Источни-Мостар

Община Источни-Мостар (серб. Општина Источни-Мостар; дословно: Восточный Мостар) — община (муниципалитет) на юге Республики Сербской с центром в селе Зимле, к востоку от города Мостар (который относится к ФБиГ). Население По переписи населения 2013 года численность населения общины Источни-Мостар составила 280 человек, по переписи 1991 года — в 3-х нп — 1 200 человек. Этнический состав населения общины Источни-Мостар (3 нп довоенной общины Мостар) по переписи 1991 года: боснийские мусульмане — 941 (78,42 %); хорваты — 159 (13,25 %); сербы — 95 (7,92 %); югославы — 1 (0,08 %); остальные, неопределённые и неопознанные — 4 (0,33 %). Всего: 1200 чел. Населённые пункты В состав общины входит 3 населённых пункта. Список населённых пунктов общины Источни-Мостар с численностью населения по переписям 1991 и 2013 гг.: История До боснийской войны существовала единая община Мостар в составе 57 населённых пунктов. В 1995 году по Дейтонским соглашениям она была разделена между ФБиГ и РС на общины Мостар (54 нп, включая город Мостар) и Источни-Мостар (3 нп) соответственно. Последняя сперва носила название Српски-Мостар (серб. Општина Српски Мостар). Примечания