Боснія і Герцеговина

Бо́снія і Герцегови́на (босн. Bosna i Hercegovina, BiH, БиХ, Сербо-хорватська вимова: [bôsna i xěrtseɡoʋina]) — держава у північно-західній частині Балканського півострова, що межує на півночі і заході з Хорватією, на сході з Сербією, на півдні і сході з Чорногорією; площа 51 197 км²; столиця Сараєво; рельєф: гірська країна, частина Динарських Альп, вапнякові ущелини. Населення становить 3 879 296 осіб (2012 р.), з них 48 % мусульман-боснійців (суніти), 37 % сербів, 14 % хорватів. Переважна більшість населення сповідує іслам. Голова держави — президент, посада переходить до одного з членів Президії за принципом ротації на строк 8 місяців (Президія має повноваження терміном 4 роки). У Боснії і Герцеговині є двопалатний законодавчий орган і тричленне Президентство, до складу якого входять члени кожної основної етнічної групи. Однак повноваження центрального уряду вкрай обмежені, оскільки країна переважно децентралізована і складається з двох автономних утворень: Федерації Боснії і Герцеговини та Республіки Сербської, з третім підрозділом — округом Брчко, яким керує місцеве самоврядування. Федерація Боснії і Герцеговини складається з 10 кантонів. Виробництво: цитрусові, овочі; залізо, вироби зі шкіри, текстиль. Тут чинні три державні мови. У 2010 році Боснія і Герцеговина одержала план дій для вступу в НАТО. 15 лютого 2016 року Боснія і Герцеговина подала заявку на вступ до Європейського Союзу. 16 грудня 2022 року Боснія і Герцеговина стала країною-кандидатом на вступ до Європейського Союзу. Етимологія Назва країни походить від двох нібито регіонів Боснії та Герцеговини, кордон яких так і не був визначений. Історично склалося так, що офіційна назва Боснії ніколи не включала жодного з її багатьох регіонів до австро-угорської окупації. Природа Боснія і Герцеговина розташована в Південно-Східній Європі на Балканському півострові. Її територія займає приблизно 51200 км² і межує на півночі, заході та півдні з Хорватією, на сході з Сербією та на південному сході з Чорногорією. Коротка ділянка узбережжя Адріатичного моря (близько 20 км у районі Неуму) надає країні вихід до моря, проте її оточують значно більш великі сусідні території. Через таке розташування країна лежить у перехідній зоні між середземноморським і континентальним кліматами, що створює значну різноманітність природних умов на невеликій площі. Геологія Геологія Боснії і Герцеговини є класичним прикладом Динарського карсту. Майже 70 % території країни складено з карбонатних порід (вапняків та доломітів) мезозойського віку, які досягають товщини в кілька кілометрів. Протягом мільйонів років вода розчиняла ці породи, створивши унікальні ландшафтні «поля» (величезні карстові плато, як-от Ліваньське поле) та тисячі печер (Ветрениця). Центральна частина країни, так звана «Зона палеозойських сланців та мезозойських вапняків», містить багаті поклади залізних руд (Любія) та бокситів. На півночі, ближче до долини річки Сава, переважають неогенові відклади колишнього Паннонського моря. Тектонічна активність тут залишається високою, про що свідчать термальні джерела (Ілиджа) та періодичні землетруси, спричинені тиском Адріатичної мікроплити на Динарський блок. Гірські породи Динарського ланцюга гір у Боснії представлені переважно вапняком (включаючи мезозойський вапняк), в деяких районах, особливо в центральній і північній Боснії, наявні поклади заліза, вугілля, цинку, марганцю, бокситів, свинцю та солі. Рельєф Понад 2/3 території Боснії і Герцеговини займають гірські хребти; найважливіші з них — Боснійські Рудні гори (найвища точка гора Враниця 2107 м) та Динарське нагір'я. Гірський масив Маглич (серб. Маглић) і однойменна вершина на кордоні Боснії і Герцеговини і Чорногорії, складова внутрішньої частини Динарського нагір'я. Найвищий пік масиву — Великі Вітао (серб. Велики Витао; 2396 м) знаходиться в Чорногорії, тоді як вершина Маглич (серб. Маглић; 2386 м) — найвища вершина Республіки Сербської (Боснія і Герцеговина). Власне вершина Маглич має два піки, вищий (2388 м) знаходиться в Чорногорії. Північно-східні частини Дінарського нагір'я досягають Паннонської западини, а на півдні межують з Адріатикою. Дінарське нагір'я простягається в напрямку південний схід-північний захід і підвищуються на південь. Інші великі гори включають Волуяк, Зеленгора, Лелія, Лебршнік, Ор'єн, Козара, Грмеч, Чврсніца, Прень, Вран, Враніца, Вележ, Влашич, Цинкар, Романія, Яхорина, Бєлашніца, Трескавіца і Требевич. Клімат Боснія і Герцеговина — це країна кліматичних контрастів, зумовлених її складним рельєфом та розташуванням між м'яким Середземномор'ям і суворими Балканськими горами. Територію можна розділити на три основні кліматичні зони. На півночі панує помірно-континентальний клімат. Тут літо тепле, а зими бувають досить суворими з частими снігопадами. Температури в липні в середньому становлять від +20 до 22° C, тоді як у січні опускаються нижче 0° C. Для центральної частини країни характерний гірський клімат. Завдяки високим Динарським Альпам літо тут коротке й прохолодне, а зима — тривала, з великою кількістю опадів. Саме ці умови зробили околиці Сараєво ідеальними для проведення зимової Олімпіади 1984 року. Південна частина (Герцеговина) знаходиться під впливом Адріатичного моря, що формує середземноморський клімат. Тут зими м'які й дощові, а літо — спекотне й сухе. У місті Мостар температура в липні нерідко сягає +40° С. Рівень опадів розподіляється нерівномірно: від 600–800 мм на сході до 1500–2500 мм у високогір'ях та на південному заході. Такий градієнт вологості створює умови для неймовірного біорізноманіття — від альпійських лук до субтропічної рослинності. Внутрішні і прибережні води Внутрішні води Боснії і Герцеговини є її найбільшим природним скарбом. Країна буквально пронизана мережею швидких гірських річок, які належать до басейнів Чорного та Адріатичного морів. Головними річками є; Сава — найбільша судноплавна річка на півночі, що утворює природний кордон із Хорватією; Дрина, відома своїми глибокими каньйонами та смарагдовим кольором води; Неретва — найважливіша річка Адріатичного басейну, що вирізняється холодною водою та унікальною долинною екосистемою; Врбас та Босна — центральні річки, що дали назву регіонам і забезпечують країну гідроенергією. Особливістю регіону є карстові явища. Завдяки розчиненню вапнякових порід тут утворилися численні підземні річки та джерела. Найвідомішим є Врело-Босне — джерело річки Босна біля підніжжя гори Іґман, яке вражає своєю чистотою та потужністю. Боснія і Герцеговина також багата на водоспади. Водоспад Кравиця на річці Требижат часто називають «міні-Ніагарою», а водоспад у центрі міста Яйце є унікальною пам'яткою світового значення. Озера країни поділяються на природні (переважно льодовикового походження у високогір'ях, так звані «гірські очі») та штучні водосховища (Ябланицьке, Білецьке), які використовуються для генерації електроенергії. На півдні Динарського нагір'я, в районі міста Неум, Боснія і Герцеговина має невеликий вихід до однієї із заток Адріатичного моря (проте прибережні води належать Хорватії). При тому в м. Неум немає порту, та й сполучення між цим містом та рештою території держави слабке через гірські хребти. Попри багатство водних ресурсів, країна стикається з викликами щодо забруднення річок побутовими відходами та будівництва численних малих гідроелектростанцій, що загрожує річковим екосистемам. Ґрунти Ґрунтовий покрив Боснії і Герцеговини надзвичайно мозаїчний, що обумовлено складним геологічним фундаментом (переважно вапняки, доломіти та сланці). У долині річки Сава та її приток переважають родючі алювіальні ґрунти та чорноземоподібні лучні, які є основою сільського господарства країни. Гірські райони вкриті бурими лісовими ґрунтами та підзолистими типами, що сприяє розвитку густих букових, ялицевих та смерекових лісів. На півдні, у карстових районах Герцеговини, домінує специфічний тип — червоноземи. Ці ґрунти багаті на оксиди заліза, мають характерний червоний колір і ідеально підходять для вирощування винограду, тютюну та інжиру. Проте значна частина гірських плато страждає від ерозії та деградації, де через вимивання ґрунту залишаються лише голі скелі («голий карст»). Рослинний світ Флора Боснія і Герцеговина характеризується надзвичайно високим рівнем флористичного багатства. Через те, що територія країни під час останнього зледеніння слугувала притулком (рефугіумом) для багатьох видів, тут зберігся високий відсоток ендеміків та реліктів (близько 450 видів, поширених переважно в Динарських Альпах). Флора Боснії і Герцеговини налічує понад 5 тис видів та підвидів судинних рослин (Tracheophyta). Мохоподібні (Bryophyta) представлені близько 600 видами, лишайники (Lichenes) — близько 300 видами, гриби (Fungi) — понад 3 тис видів (хоча вивченість останньої групи залишається неповною). Серед найбільш знакових представників флори варто виділити: деревні породи: у лісах панують бук лісовий (Fagus sylvatica), ялиця біла (Abies alba), у південних регіонах — дуб пухнастий (Quercus pubescens); трав'янисті рослини: високогір'я прикрашають тирлич динарський (Gentiana dinarica) та едрайант чебрецелистий (Edraianthus serpyllifolius); ендеміки: найвідомішим є ялина сербська (Picea omorika) — «жива викопна рослина» третинного періоду, що збереглася в каньйоні річки Дрина; унікальними є також сибірея хорватська (Sibiraea croatica) та дзвоники герцеговинські (Campanula hercegovina). Рослинність Рослинний покрив Боснії і Герцеговини чітко зонований залежно від висоти над рівнем моря та близькості до моря. Середземноморська та субсередземноморська рослинність. Охоплює південну частину (Герцеговину). Тут переважають вічнозелені чагарники (маквіс) та фригана. Характерними видами є дуб кам'яний (Quercus ilex) та гранат звичайний (Punica granatum). Гірські букові та мішані ліси (займають більше половини території країни). Найбільш поширений тип рослинності, що займає середній пояс гір. Це легені країни, де бук співіснує з ялицею та смерекою (Picea abies). Унікальним об'єктом є праліс Перучиця в національному парку Сутьєска — один з останніх незайманих лісів Європи. Високогірна (альпійська) рослинність. Вище 1600—1800 м ліси поступаються місцем криволіссю з сосни гірської (Pinus mugo) та альпійським лукам («планінам»), які відзначаються вибухом цвітіння навесні. Азональна рослинність. Представлена в основному рослинністю карстових полів, де через специфічний гідрологічний режим формуються унікальні водно-болотні угруповання. Тваринний світ Фауна Боснії і Герцеговини вирізняється своєю первозданністю. Велика кількість лісів та важкодоступних гірських районів дозволила зберегти популяції великих ссавців, які зникли в Західній Європі. Загальна кількість видів тварин оцінюється в 14—16 тис. Основними групами є: ссавці (Mammalia) — близько 85 видів; птахи (Aves) — близько 320 видів (включаючи мігруючих); плазуни (Reptilia) — близько 38 видів; земноводні (Amphibia) — близько 20 видів; риби (Pisces) — близько 120 видів (висока частка ендеміків у карстових річках); безхребетні — понад 10 тис видів, серед яких величезна кількість троглобіонтів (мешканців печер). Боснія і Герцеговина є одним із європейських притулків для «великої трійки» хижаків: бурого ведмідя (Ursus arctos; символ гірських лісів); вовка (Canis lupus; поширений майже по всій гірській території); рисі євразійської (Lynx lynx; рідкісний вид, що перебуває під охороною). Також поширені серна (Rupicapra rupicapra; мешканець викогір'я) та кабан дикий (Sus scrofa). Ключовими видами орнітофауни є беркут (Aquila chrysaetos) та сип білоголовий (Gyps fulvus), який гніздиться на скелях над річками Благай та Дрина. Боснія і Герцеговина має одну з найбагатших у світі підземних фаун. Найвідомішим представником є протей європейський (Proteus anguinus) — ендемічна амфібія, що мешкає в підземних водах карстових печер (наприклад, у печері Ветрениця). Річки басейну Адріатики та Чорного моря багаті на лососевих. Ендеміком є форель Salmothymus obtusirostris, що трапляється в річці Неретва. Охорона природи Охорона природи в Боснії і Герцеговині — це сфера, що активно розвивається, попри складну політичну ситуацію в країні. Станом на 2026 рік мережа природоохоронних територій охоплює приблизно 4—5 % території країни, що є меншим за середньоєвропейський показник, але існують плани щодо розширення до 15—20 %. Система природоохоронних територій базується на міжнародних стандартах (IUCN): національні парки (4 об'єкти; найвищий рівень захисту); природні парки (території з менш суворим режимом, наприклад Блидинє, Хутово-Блато); природні резервати та пам'ятки природи (скелі, печери, джерела, наприклад Скаяк-Скакавац); території особливого природоохоронного значення (водно-болотні угіддя міжнародного значення). До основних природоохоронних територій належать: Національний парк Сутьєска. Найстаріший парк країни, де знаходиться найвища точка країни — гора Маглич (2386 м). Головним скарбом є Перучиця — один з останніх первісних пралісів (реліктових лісів) у Європі, де деякі дерева мають вік понад 300 років. Національний парк Уна. Створений для захисту унікальної річки Уна з її численними порогами, травертиновими бар'єрами та водоспадом Штрбачкі Бук. Національний парк Козара. Розташований на півночі, відомий як «зелені легені» регіону через густі хвойні ліси. Національний парк Дрина. Наймолодший парк, що захищає каньйон річки Дрина та ендемічну ялину Панчичеву. Хутово-Блато. Унікальний орнітологічний резерват у дельті Неретви, місце зимівлі сотень видів птахів. Основними викликами у сфері охорони природи залишаються незаконна вирубка лісів, неконтрольована забудова берегів річок та велика кількість нерозірваних мін після конфлікту 90-х років, що, як не парадоксально, на десятиліття обмежило доступ людини до певних диких природних зон, зберігши їх у недоторканому стані. Історія В перші століття нашої ери територія Боснії і Герцеговини входила до складу Римської імперії (Іллірія). Про заселення Боснії і Герцеговини слов'янами точні відомості є починаючи з VI ст. У XII столітті Боснія потрапляє у васальну залежність від Угорщини. Спроби угорських королів посилити вплив католицької церкви призвели до створення там місцевої патаренської церкви (різновидність богомильства). На початку XIV століття бани (правителі) Боснії розширюють свої володіння за рахунок сусідніх земель, у тому числі приєднують Герцеговину. При бані Тврткові [1353—1391] Боснія добивається повної незалежності. У 2-й пол. XV століття Боснія і Герцеговина, ослаблені феодальними міжусобицями, були завойовані османами. Більшість феодалів прийняла іслам і зберегла значною мірою свої володіння та привілеї. Також навернулася більшість віруючих патаренської церкви, у той час як православні та католики переважно залишилися вірними християнству. У 50—60-ті роки XIX століття у Боснії і Герцеговині широко розгорнувся національно-визвольний рух. У 1875 р. проти соціального і національного гніту місцевих феодалів і османської влади вибухнуло велике Герцеговинське повстання, підтримане Сербією і Чорногорією, внаслідок чого Османська імперія у 1876 р. опинилася в стані війни з Сербією і Чорногорією, а потім і з Росією (1877—1878). За рішенням Берлінського конгресу 1878 р., який переглянув Сан-Стефанський мирний договір 1878 року, Австро-Угорщина одержала право тимчасово окупувати Боснію і Герцеговину. Ця окупація затягнулася на 30 років і закінчилася анексією Австро-Угорщиною у 1908 р. Габсбурги здійснювали примусове онімечування слов'янських народів, насаджували католицтво. Народи Боснії і Герцеговини відстоювали свою незалежність. У 1918 р. Боснія і Герцеговина увійшли до складу новоствореного Королівства Сербів, Хорватів і Словенців (з 1929 р. — Югославія). Національні права народів Боснії і Герцеговини в югославській державі ігнорувались. У 1941 р. гітлерівські війська окупували Югославію. Народи Боснії і Герцеговини повстали і вели вперту боротьбу проти нацистських окупантів і маріонеткових режимів. Боснія і Герцеговина стали ареною масової партизанської боротьби. Народно-визвольна армія Югославії в 1945 визволила Боснію і Герцеговину. Недавня історія Стала республікою Югославії в 1945, у результаті виборів 1990 комуністи були замінені націоналістами; Сербсько-Хорватський конфлікт поширився на Боснію і Герцеговину, сербська армія зайняла прикордонні райони в 1991. Республіка заявила про суверенітет, але проти виступили серби, що хотіли, щоб республіка залишилася частиною Югославії. Виникли жорстокі конфлікти на національному ґрунті. У квітні 1992 ЄС і США визнали незалежність Боснії, і в травні вона була прийнята в ООН, але громадянська війна тривала. Надалі й тривали бої, серби висунули свою точку зору «етнічної чистоти». У 1993 план ООН мирного врегулювання конфлікту знову був відкинутий. Контингент сил ООН неодноразово піддавався нападам. У 1994 війська НАТО провели серію бомбардувань сербських позицій, щоб зняти блокаду Сараєва. Конфлікт закінчився підписанням Дейтонських угод 14 грудня 1995, які передбачали збереження єдиної держави, що складається з двох частин: Мусульмано-хорватської федерації та Республіки Сербської. У 2016 році подала заявку на вступ до ЄС. У березні 2018 року за публікаціями деяких ЗМІ Росія планувала збройний конфлікт. Мета Росії — через конфлікт між сербами і боснійцями не допустити вступ країни до ЄС. Для цього вона озброювала і фінансувала як сербів, так і боснійців. До цього на початку 2017 року Росія планувала здійснити державний переворот у сусідній Чорногорії під час парламентських виборів. Політичний устрій Державний устрій Боснія і Герцеговина за формою правління є парламентською республікою. Державними мовами є боснійська, хорватська і сербська. Республіка Сербська існує на підставі власної Конституції, прийнятої 14 вересня 1992 року. Дейтонські угоди заснували посаду Високого представника, наділеного вищою владою і одноосібним правом інтерпретації Конституції і законів Боснії і Герцеговини. До органів влади загальнодержавного рівня належать Президія, Парламентська асамблея та Рада міністрів. Парламентська асамблея — орган законодавчої влади, що складається з двох палат: Палати представників і Палати народів. Колективний глава держави — Президія, що складається з трьох членів державотворчих народів. Термін повноважень президії — 4 роки з правом переобиратися. Голова Президії обирається членами Президії зі свого складу. До повноважень Президії належать питання зовнішньої політики, призначення послів та інших міжнародних представників. Виконавчу владу здійснює Рада міністрів, голова затверджується Палатою представників і призначається Президією. Представники етнічних меншин не мають права балотуватися ні на посаду президента, ні до парламенту. Така можливість дається лише представникам однієї з трьох основних етнічних груп: босняків, хорватів і сербів. Представники меншин вже виграли кілька процесів в Страсбурзькому суді, що, однак, поки не призвело до зміни дискримінаційного закону. Адміністративний поділ Боснія і Герцеговина за формою державного устрою є федеративною державою. Згідно з конституцією Боснії і Герцеговини 1995 року, держава складається з двох утворень (ентитетів): Федерації Боснії і Герцеговини та Республіки Сербської. Округ Брчко з 1999 року керується окремо від ентитетів. Федерація Боснія і Герцеговина розділена на 10 кантонів (босн. kantoni): Унсько-Санський Посавський Тузланський Зеніцько-Добойський Боснійсько-Подринський Середньобоснійський Герцеговинсько-Неретванський Західногерцеговинський Сараєвський Герцег-Босанський Кантони поділяються на 79 громад (хорв. općine). Республіка Сербська поділяється на 57 громад (серб. општина, општине), 6 міст або міських громад (серб. град, градови), в тому числі місто Істочно-Сараєво, що включає як міський округ 6 (з 57-ма) самостійними громадами. Громади та міста (міські громади) включають 2756 населених пунктів (серб. насељено мјесто, насељене мјеста). Збройні сили Збройні сили Боснії і Герцеговини призначені для захисту свободи, незалежності і територіальної цілісності держави. Включають в себе сухопутний і військово-повітряний компоненти. Збройні сили були утворені в 2005 році на основі Армії Федерації Боснії і Герцеговини і Армії Республіки Сербської. Нараховують 16 000 бійців. Армія комплектується за національним принципом з розрахунку: a) боснійці 45,9 %, б) серби 33,6 %, в) хорвати 19,8 %, г) інші 0,7 %. Міжнародні відносини Відносини з Україною Економіка В сільському господарстві північних районів важливе значення має тваринництво. В долинах річок вирощуються зернові (переважно пшениця, кукурудза, ячмінь, овес) і технічні культури (льон, цукрові буряки), розвинуте садівництво. В південних районах — виноградарство, тютюнництво, подекуди бавовництво. За період з 1994 по 2014 рік обсяг прямих інвестицій з-за кордону склав 6 млрд євро, з боку Австрії — 1,3 млрд євро, Сербії — 1,1 млрд, Хорватії — 780 млн, Росії — 518 млн, Словенії — 462 млн, Німеччини — 326 млн, Швейцарії — 278 млн, Нідерландів — 235 млн, Великої Британії — 180 млн, Люксембургу — 169 млн. Структура інвестицій за вказаний період: 36 % було вкладено у виробництво, 20 % — в банківський сектор, 14 % — в телекомунікації, 11 % — в торгівлю. Основні зовнішньоторговельні партнери (2013) з експорту: Німеччина, Хорватія, Італія, Сербія та Австрія; з імпорту: Хорватія, Німеччина, Росія, Сербія та Італія. Зовнішня торгівля Боснії і Герцеговини орієнтована на країни Євросоюзу. Розподіл зовнішньої торгівлі Боснії і Герцеговини (на 2014 рік): Країни ЄС — 64,0 % (10,7 млрд доларів) Росія — 5,5 % (0,9 млрд доларів) Китай — 5,5 % (0,9 млрд доларів) Туреччина — 3,3 % (0,6 млрд доларів) Країни Америки — 3,3 % (0,6 млрд доларів) Країни Африки — 0,8 % (0,1 млрд доларів) За даними МВФ за 2015 рік Боснія і Герцеговина належала до країн, що розвиваються. За даними Forbes на грудень 2015 року країна має перехідну економіку, яка сильно залежить від експорту металів, текстилю, меблів, електроенергії, а також від іноземної допомоги і грошових переказів; сегментований ринок і бюрократія перешкоджають іноземним інвестиціям; державний борг становить 45 % ВВП, безробіття — 43,9 %, інфляція — 0,9 %. Туризм Згідно з прогнозами Всесвітньої туристичної організації, Боснія і Герцеговина мала третій за темпами зростання туризму в світі між 1995 і 2020 роками. У 2018 році 1 883 772 туристи відвідали Боснію і Герцеговину, збільшивши попередній показник на 44,1 %, і мали 3 843 484 ночівлі в готелях, що на 43,5 % більше, ніж у попередньому році. Крім того, 71,2 % туристів приїхали з іноземних держав. У 2006 році, під час рейтингу найкращих міст світу, Lonely Planet поставив Сараєво, національну столицю і місце проведення зимових Олімпійських ігор 1984 року, на 43 місце в списку. Туризм у Сараєво в основному зосереджений на історичних, релігійних і культурних аспектах. У 2010 році «Кращий у подорожах» Lonely Planet номінував його як одне з десяти найкращих міст, які варто відвідати того року. Сараєво також виграло конкурс туристичного блогу Foxnomad «Найкраще місто для відвідування» у 2012 році, обійшовши понад сотню інших міст у всьому світі. Меджугор'є стало одним із найпопулярніших місць паломництва католиків з усього світу і перетворилося на третє за значимістю релігійне місце в Європі, яке щороку відвідує понад 1 мільйон людей. Підраховано, що 30 мільйонів паломників прибули до Меджугор'я від початку відомих об'явлень у 1981 році. З 2019 року паломництва до Меджугор'я офіційно дозволені та організовані Ватиканом. Боснія також стає все більш популярним місцем для катання на лижах та екотуризму. Гори Бєлашніца, Ягоріна та Ігман, які приймали зимові Олімпійські ігри, є найбільш відвідуваними лижними горами в Боснії та Герцеговині. Боснія та Герцеговина залишається одним з останніх невідкритих природних регіонів південної частини Альп, з величезними масивами дикої та незайманої природи, які приваблюють авантюристів та любителів природи. National Geographic назвав Боснію та Герцеговину найкращим місцем для пригод на гірських велосипедах 2012 року. Центральне Боснійське Динарське нагір'я (Динарські Альпи) є улюбленими для туристів і альпіністів, оскільки вони містять як середземноморський, так і альпійський клімат. Рафтинг у Боснії та Герцеговині став свого роду національною розвагою. Основні річки, які використовуються для рафтингу в країні, включають Врбас, Тару, Дріну, Неретву та Уну. Водночас найвідомішими річками є Врбас і Тара, оскільки вони приймали Чемпіонат світу з рафтингу 2009 року. Причина, чому річка Тара надзвичайно популярна для рафтингу, полягає в тому, що вона містить найглибший річковий каньйон у Європі, каньйон річки Тара. Газета Huffington Post назвала Боснію і Герцеговину «9-ю найбільшою пригодою у світі за 2013 рік», додавши, що країна може похвалитися «найчистішою водою та повітрям у Європі; найбільшими незайманими лісами; і найбільшою кількістю дикої природи. Найкращий спосіб досвід — це подорож трьома річками, яка проходить через найкраще, що можуть запропонувати Балкани». Демографія Населення Чисельність населення країни 2015 року становила 3,867 млн осіб (129-те місце у світі). Природний приріст населення в країні 2015 року був негативним і становив -0,13 % (депопуляція) (207-ме місце у світі); 2006 року — 1,35 %. Головні міста держави: Сараєво (столиця) — 318,0 тис. осіб (дані за 2015 рік). Релігія Кількість мусульман становить 2/5 населення країни, більшість із них боснійці; крім того, іслам сповідують албанці та турки, є послідовники ісламу і серед боснійських хорватів і сербів. Православ'я дотримуються серби (третина населення країни). Католицизм сповідує хорватське населення (1/5 населення). Лютеранами є дуже невелика частина хорватів. Мова Офіційні мови: боснійська, хорватська і сербська. Боснія і Герцеговина, як член Ради Європи, підписала 7 вересня 2005 року і ратифікувала 21 вересня 2010 року (вступила в дію 1 січня 2010 року) Європейську хартію регіональних мов (вступила в дію 1 жовтня 2001 року). Регіональними мовами визнані: албанська, чорногорська, чеська, словацька, хорватська, словенська, угорська, македонська, італійська, німецька, польська, румунська, русинська, турецька, українська, їдиш і ладино. Міста Культура Свята Найголовнішими національними святами є: 1-2 січня — Новий рік; 7 січня — Різдво; 1 березня — День Незалежності; 1 травня — День праці; 9 травня — День Перемоги; 21 листопада — День Національної Державності. Медіа Засоби масової інформації представлені наймасовішими щоденними газетами «Дневни Аваз», «Горизонт» (6 найпопулярніших); 3-ма тижневиками, 9-ма найпоширенішими часописами («Дани», «Слободна Босна» та ін.); 5-ма найпрестижнішими агенціями новин (ВН Ргез8, БІЧНА); 7-ма найбільшими видавництвами («Нови Глас», «Светлост» та ін.); 11-ма наймасовішими теле- та радіостанціями (Радио-Телевизи а Босне и Герцеговине). Країна займає 65-е місце у звіті «Індекс свободи преси 2016», складеному журналістами «Репортери без кордонів». Література Одним з найвідоміших письменників є Іво Андрич, лауреат Нобелівської премії 1961 р. Його романи «Травницька хроніка» та «Міст на Дрині» (роки Другої світової війни) відтворюють життя провінціальних містечок Травник і Вишеград, у яких мали місце взаємовпливи православної і мусульманської культури. Відомі також Алекса Шантич, Йован Дучич, Мак Диздар, Меша Селімович, Міленко Єргович, Петар Кочич, Александар Хемон, одна із ранніх боснійських поетес Уміхана Чувідіна та ін. Кінематограф Боснія має багату кінематографічну спадщину з часів Королівства Югославії. Першою кінозйомкою з Боснією вважається «Подорож по Боснії» 1912 року. У 2002 р. боснійський фільм режисера Тановича «Нічия земля» одержав премію Оскар Американської академії кіномистецтв як найкраща іноземна кінокартина. Його ж драматичний фільм «Смерть у Сараєві» здобув нагороду «Срібний ведмідь» за найкращий фільм, а кінострічка «Епізод із життя збирача заліза» — Великий приз журі та «Срібний ведмідь» за найкращого актора у 2013. Душан Вукотич отримав премії багатьох міжнародних кінофестивалів. Сербський кінорежисер боснійського походження Емир Кустуриця отримав дві «Золоті пальмові гілки» фестивалю в Каннах. Фільм Ясміли Жбаніч «На шляху» було номіновано на Золотого ведмедя на 60-му Берлінале. Фільм «Ґрбавіца» здобув премію «Золотий ведмідь» 2006. Архітектура У Боснії і Герцеговині збереглися залишки іллірійського укріплення Даорсон; римських поселень; замки і житлові вежі «кули»; базиліки і середньовічні церкви. Кожен історичний період сприяв більшій різноманітності культур та архітектурної мови в цьому регіоні. Збудований у 1571—1577 роках міст Мехмеда-паші Соколовича занесено до списку Світової спадщини ЮНЕСКО. Саме цей міст — «Міст на Дрині». Район Старого мосту в історичному центрі міста Мостар у цьому списку з 2005 року. Кандидатами на звання надбання усього людства є Сараєво та Ветрениця, поселення Почитель та могили «стечки», а також архітектурні ансамблі Столаць, Блидинє, Благай і Яйце. Спорт У 1984 році в Сараєво та його околицях проводилися зимові Олімпійські ігри. 1992 року був заснований Олімпійський комітет Боснії і Герцеговини для участі країни в Олімпійських іграх. Спортсмени цієї країни ніколи не завойовували Олімпійських медалей. Раніше боснійські спортсмени представляли Югославію (1920—1992 роки). У Федерації БіГ в 2010 році діяло 37 спортивних об'єднань і 1221 клуб, в Республіці Сербській — 35 і 603 відповідно, в окрузі Брчко — 3 і 75 відповідно. Серед футбольний клубів країни: «Железнічар» в Сараєві, «Борац», «Зрінськи» в Мостарі і інші. Футбол — найпопулярніший вид спорту в Боснії і Герцеговині. Його поява датується 1903 р., але популярність значно зросла після Першої світової війни. Вища футбольна ліга — Чемпіонат Боснії і Герцеговини з футболу. Збірна Боснії і Герцеговини з футболу бере участь в іграх чемпіонатів Європи та світу. Найвідоміші гравці: Едін Джеко, Асмір Бегович, Емір Спахич, Міралем П'янич, Мухамед Бешич, Ведад Ібішевич. Збірна Югославії з футболу: Сафет Сушич, Златко Вуйович, Мехмед Баждаревич, Фарук Хаджибегич, Вахід Халілходжич, Душан Баєвич, Івиця Осим, Томислав Кнез та ін. Участь в міжнародних змаганнях з інших видів спорту беруть збірні країни з баскетболу — чоловіча і жіноча, збірні з волейболу — чоловіча і жіноча, збірна з регбі, збірна з хокею з шайбою, збірна з шахів та інші. Боснійська команда шахістів була чемпіоном Югославії сім разів. Освіта Освіта загальнодоступна та безкоштовна для всіх дітей від 7 до 15 років (8-річна школа). Середньоосвітні школи існують багатьох типів, серед яких найпопулярніші професійно-технічні та ремісничі. Існують 4-х-річні гімназії, які готують учнів до університету. Чотири університети діють у Сараєво, Баня-Лука, Мостарі та Тузлі, в яких навчається 40 тис. студентів. Транспорт Див. також Туризм у Боснії і Герцеговині Українська діаспора в Боснії і Герцеговині Боснія Герцеговина Примітки Література Посилання Вікісховище : Атлас Bosnia and Herzegovina. ЕСУ Боснія і Герцеговина, каталог посилань Open Directory Project Білоус Л. Ф. Біогеографія: Навч. посібник. К., 2021 Сайти інституцій БіГ Огар В. В. Регіональна геологія: Навч. посібник. К., 2023 Agricultural Institute of Republic of Srpska Bosnia and Herzegovina [Архівовано 26 січня 2017 у Wayback Machine.] на Facebook Bosnia and Herzegovina | Facts, Geography, History, & Maps CHM BiH (Clearing House Mechanism of BiH) CIA. Bosnia and Herzegovina. The World Factbook. Архів оригіналу за 15 березня 2018. Процитовано 2016. Dinarides: Karst Hydrogeology Federal Geological Institute, Sarajevo EEA - Bosnia and Herzegovina country profile National Park Sutjeska - Official Website National Park Una - Official Website Neretva and Trebišnjica Management Project Sava Commission - Water Management Soil resources of Bosnia and Herzegovina - FAO Report The Red List of Flora and Fauna of FBiH Vjetrenica Cave Official Page UNEP: Biodiversity in Bosnia and Herzegovina Weather and Climate of BiH - Federal Hydrometeorological Institute World Bank Climate Change Portal: Bosnia and Herzegovina WWF - Adria