NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tjentište

Tjentište je povijesno-geografski lokalitet u Bosni i Hercegovini. Nalazi se u istočnoj Bosni, nedaleko Foče. Tjentište je kotlinsko proširenje rijeke Sutjeske dugo tri, a široko oko jednog kilometra. Nalazi se na 540 metara nadmorske visine. Smješteno je između dva suženja: Prosječnice i Ćurevske klisure. Dio je Nacionalnog parka Sutjeska. Na Tjentištu se nalazi spomenik i kosturnica palih partizanskih boraca u bitci na Sutjesci koji su dio kompleksa Dolina heroja. Dolinu heroja je za vrijeme bivše Jugoslavije godišnje posjećivalo gotovo milijun ljudi. Izvori
Долина героев (Республика Сербская)

Долина героев (серб. Долина хероја) — мемориальный комплекс, который находится близ села Тьентиште в Национальном парке Сутьеска. Он посвящён Битве на Сутьеске, шедшей с 15 мая по 15 июня 1943 года. Мемориальный комплекс был официально открыт в 1974 году. В его строительстве активно принимали участие молодёжные коллективы со всей Югославии, которые работали в рамках так называемых «молодёжных трудовых акций». Вплоть до распада Югославии «Долину героев» ежегодно посещали 30 000 человек. В 2011 году комплекс был взят под охрану ЮНЕСКО. См. также Битва на Сутьеске Национальный парк Сутьеска Примечания
Dvojčata UNITIC

Dvojčata UNITIC (zkratka z United Investment and Trading Company, což je firma, které domy patří) jsou dvě výškové budovy, nacházející se v Sarajevu, hlavním městě Bosny a Hercegoviny, v jeho východní části. Neformálně se jim říká Momo i Uzeir, podle dvou účastníků televizního pořadu stanice Radiotelevizija Sarajevo. Oficiálně však není stanoveno, která z věží je Momo a která Uzeir. Historie Budovy byly vystavěné v roce 1986 podle projektu architekta Ivana Štrause. Betonový skelet staveb byl obložen z venkovní strany sklem. Ve své době se jednalo o jedny z nejmodernějších staveb ve městě. Budovy však ve svojí původní podobě fungovaly pouhých několik let, následně je poničily boje a požár při obléhání Sarajeva v první polovině 90. let 20. století. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku UNITIC poslovno upravne zgrade na bosenské Wikipedii. Související články Avaz Twist Tower Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dvojčata UNITIC na Wikimedia Commons
UNITIC Towers

Die UNITIC Towers sind zwei 111 m hohe Bürohochhäuser in Sarajevo in Bosnien und Herzegowina. Sie sind die vierthöchsten Gebäude der Stadt (2022) und erlangten Bekanntheit als Symbole des Durchhaltewillens durch ihre teilweise Zerstörung während des Bosnienkriegs und nachfolgende Instandsetzung. Sie sind benannt nach der United Investment and Trading Company (UNITIC), ehemals UNIS Holding BiH. Geschichte und Architektur Die UNITIC Doppeltürme mit jeweils 25 Etagen wurde vom Architekten Ivan Štraus entworfen und Mitte der 1980er Jahre fertiggestellt. Im Volksmund wurden sie „Momo und Uzeir“ genannt, benannt nach einem Serbischen und Bosnischen Charakter einer Radio Comedy Sendung. Während der Belagerung von Sarajevo wurden die beiden Türme stark angegriffen und brannten in weiten Teilen bis auf das Betongerippe aus. Die Fotos der brennenden Türme erlangten weltweite Bekanntheit. Nach dem Krieg wurden die Türme wieder in Stand gesetzt und beherbergen heute Büros und eine angrenzende Shoppingmall. Weblinks UNITIC Towers in der Emporis Datenbank Einzelnachweise
United Investment and Trading Company

The United Investment and Trading Company (UNITIC), formerly UNIS Holding BiH, is a joint venture company between UNIS Holding and Kuwait Consulting & Investment Co. The company owns and operates the 111 m tall UNITIC Twin Skyscrapers in Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. The company was formed in 1998 and has since invested KM 45 million in renovating the UNITIC Business Center. History The UNITIC Twin Skyscrapers, designed by Ivan Štraus, were built in 1986 in the Marijin dvor neighborhood of Sarajevo. They were colloquially named "Momo and Uzeir" after a Yugoslav radio comedy show duo made up of Bosniak Rejhan Demirdžić and Serbian-born Rudolf "Rudi" Alvađ. The towers were heavily damaged by shelling during the siege of Sarajevo in the Bosnian War, but remained standing, becoming symbols of resilience. They were renovated after the war. Facilities UNITIC offers its clients office space and meeting rooms which can be rented for long durations of time. As of the end of 2005 and the beginning of 2006, the UNITIC Complex was at 90% occupancy rate. This has prompted the corporation to seek expansion. The UNITIC website states this as the future plan of the company: "Future plans of UNITIC were directed to both new activities and extension towards hotel Holiday Inn in order to create an integral whole and contribute to completion of the facilities of the Center itself." Local media reports from mid-2006 stated that UNITIC was planning a new tower for its complex, the new tower would stand at 30 floors height, greatly expanding the company's space. The worth of the proposed project would be KM 70 million. Office space Sberbank BH International Red Cross and Red Crescent Movement-Delegation in Bosnia and Herzegovina Avon Cosmetics Organisation for Economic Co-operation and Development Organization for Security and Co-operation in Europe Sarajevo Stock Exchange (Sarajevska Berza) Raiffeisen Brokers UNHCR Sony Petrol BH Oil Company Oracle Software Radio Slobodna Evropa SoftNET d.o.o. See also List of companies of the Socialist Federal Republic of Yugoslavia References External links UNITIC Website UNITIC Twins Sarajevo Construction Forum UNITIC Plans New Skyscraper With 30 Floors in Bosnian
UNITIC poslovno upravne zgrade

UNITIC poslovno upravne zgrade (oznate i kao UNIS-ovi tornjevi ili tornjevi Momo i Uzeir) dva su poslovna nebodera blizanca u glavnom gradu Bosne i Hercegovine Sarajevu. Smješteni su u gradskoj općini Centar. Gradnja Neboderi su otvoreni 1986. godine, a glavni arhitekt projekta bio je Ivan Štraus. Početkom 90-ih godina 20. stoljeća obje zgrade teško su oštećene u ratu nakon što su granatirane s položaja JNA a potom i Vojske Republike Srpske. Kao posljedica granatiranja dogodio se veliki požar te je izgorjelo sve osim osnovne betonske strukture. Sustav za gašenje požara nije radio jer je spremnik vode koji se nalazio na krovu bio ranije ispražnjen da kako bi se zadovoljile potrebe za vodom lokalnog stanovništva. Danas su neboderi potpuno obnovljeni, a vrijednost obnove iznosila je 45 milijuna konvertibilnih maraka. Osnovne karatkteristike Oba nebodera visoka su 97 metara te imaju po 25 katova. Odražavaju arhitektonski trend suvremenog bosanskohercegovačkog graditeljstva. Osnovna struktura je betonska, a volumen je obavijen staklenom opnom termoreflektujućeg stakla. Zanimljivosti U narodnom govoru tornjevi su bili poznati kao Momo i Uzeir, narodni likovi iz popularnog zabavnog programa Cik-cak Radio Sarajeva. U Sarajevu se često raspravljalo koji je od tornjeva Momo, a koji Uzeir. Glavni cilj vizualne sličnosti i nemogućnosti razlikovanja tornjeva naglašavala je kulturnu raznolikost i ravnopravnost kao osnovnu arhitektonsku kvalitetu projekta. Budućnost Godine 2006. najavljen je projekt izgradnje trećeg nebodera, naziva UNITIC 3. Neboder bi trebao imati 30 katova, a vrijednost projekta procjenjuje se na oko 70 milijuna konvertibilnih maraka. Izvori
УНИС-ови торњеви

UNITIC пословно управне зграде (раније УНИС-ови торњеви или популарно Момо и Узеир) су изграђени у Сарајеву 1986.године по пројекту архитекте Ивана Штрауса. Високи су 97 метара. Објекат чине два повезана близанца небодера од 25 спратова. Основна структура је бетонска, а волумен је обавијен стакленом опном термо рефлектујућег стакла. Унисови торњеви су у вријеме своје изградње имали најсавременију системску опрему, укључујући и аутоматски систем за гашење пожара са резервоарима воде на крововима. Референце Спољашње везе
Bratoljub

Bratoljub (in serbo Братољуб?) è un ponte costruito tra il 2015 e il 2017 sul fiume Drina e collega la Serbia con la Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina. Il ponte collega i comuni di Bratunac (Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina) e di Ljubovija (Serbia). Il nome Bratoljub nasce dall'unione delle lettere iniziali di Bratunac e Ljubovija Brat - Ljub, ma Bratoljub significa anche in Serbo "colui che ama suo fratello". Storia La firma del protocollo di cooperazione fra i due ministeri dei traspoeti risale al 2013, la costruzione del ponte sul fiume Drina iniziò nell'ottobre del 2015 e venne completata nel maggio del 2017. A dispetto delle grandi aspettative nei confronti di questa infrastruttura che avrebbe permesso un transito agevole fra i due paesi accorciando il percorso stradale di circa 80 km la sua apertura avvenne in sordina, senza cerimonie né comunicati pubblici. Le delegazioni dei due paesi si sono limitate alla firma del documento di accettazione tecnica della costruzione. Secondo il protocollo iniziale la Serbia avrebbe dovuto finanziare l'intero ponte e la strada di accesso da Ljubovija, la Federazione di Bosnia ed Erzegovina avrebbe dovuto costruire il valico di frontiera presso il comune di Bratunac e Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina la strada di accesso al valico. Nel 2017 queste ultime due opere risultavano però ancora incomplete o mancanti a causa di contrasti interni fra diverse autorità della Federazione di Bosnia ed Erzegovina e della Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina e quindi il ponte di fatto, non è stato mai aperto al transito. L'appalto per i lavori di costruzione del valico è stato indetto nel febbraio 2019 e nell'aprile del 2020 i lavori sono iniziati. La durata prevista dei lavori è di 350 giorni. Caratteristiche tecniche Il ponte è lungo 227 metri, largo 14 metri e poggia su otto colonne portanti, di cui quattro dentro il fiume Drina (due sul territorio della Serbia e due sul territorio della Repubblica Serba di Bosnia ed Erzegovina. È dotato di una corsia per ogni senso di marcia, due piste pedonali, una per ogni senso, e due piste ciclabili, anch'esse una per ogni senso di marcia. Note Collegamenti esterni Incontro dei leader sul ponte Bratoljub, su osservatorioitaliano.org. Ponte Bratoljub sulla Drina Archiviato il 18 novembre 2017 in Internet Archive.
Мост Братољуб

Братољуб је мост који се налази на реци Дрини, спаја Србију са Републиком Српском, односно општине Љубовију и Братунац. Грађен је од октобра 2015. године до маја 2017. године (када су радови на мосту званично завршени). Ако се мисли на цели гранични прелаз, што укључује приступне путеве и терминал, крај изградње је извршен 2021. године. Техничке карактеристике Мост је дужине 227 метара, ширине 14 метара, и носи га 8 стубова, од којих су 4 у Дрини (2 стуба на територији Србије и 2 на територији Републике Српске). Садржи по једну траку у сваком смеру, пешачке стазе у оба правца, као и бициклистичке стазе, такође у оба правца. Историја Договором између Владе Србије и Владе Републике Српске, 20. октобра 2015. године, почело је са изградњом моста између општине Љубовија и општине Братунац. На свечаном отварању радова биле су присутне владе обе земље. Делегацију Србије предводио је премијер Александар Вучић, а делегацију Српске је предводио председник Српске Милорад Додик. Име Братољуб доделило му је локално становништво обе општине, те је званично и усвојено. Братољуб је изведен од почетних слова општина Братунац и Љубовија, али је његово значење и историјско, јер спаја Србе са обе стране Дрине. Мост је отворен за саобраћај 28. новембра 2021, као и заједнички гранични прелаз између Љубовије и Братунца у Републици Српској. Референце Спољашње везе Н1 инфо : Мост " Братољуб " преко Дрине Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (4. децембар 2017) Блиц: Хиљаде грађана дочекале Николића и Додика на Братољубу
Palais de la République serbe

Le palais de la République serbe (en serbe cyrillique : Палата Републике Српске ; en serbe latin : Palata Republike Srpske) est un édifice situé à Banja Luka, la capitale de la république serbe de Bosnie, en Bosnie-Herzégovine. Il a été construit en 1936, à l'époque du ban Svetislav Tisa Milosavljević. Depuis le 24 avril 2008, il sert de résidence officielle au président de la république serbe de Bosnie. Histoire L'actuel palais de la République serbe a été construit en 1936 pour accueillir les bureaux de la Banque hypothécaire. Il a été restauré pour une somme de 5,5 millions d'euros pour en faire la résidence du président de la république serbe de Bosnie. Architecture Le bâtiment, caractéristique de l'architecture des années 1930, mêle des éléments néoclassiques et des éléments empruntés au Bauhaus. Les deux statues monumentales en bronze qui flanquent le portail d'entrée, figurant des paysans de la Krajina de Bosnie, sont des œuvres du sculpteur ukrainien Volodemer Zahorodnjuk. Notes et références Voir aussi Articles connexes Président de la république serbe de Bosnie Architecture à Banja Luka Liens externes (sr + en) Site du président de la république serbe de Bosnie Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Палата Республики Сербской

Палата Республики Сербской (серб. Палата Републике) — официальная резиденция президента Республики Сербской. Она располагается в бывшем здании Ипотечного банка по адресу Баня-Лука, улица Бана Милосавльевича, дом 4. Здание банка передано для нужд президента решением правительства под номером 04/1-012-737-07. В здании Палаты президент РС принимает официальных лиц и делегации как из Боснии и Герцеговины, так и других стран мира. Здание Палаты было построено в 1935—1936 гг. по проекту белградского инженера Миодрага Васича. В 2002 году здание Палаты было включено в список национальных памятников Боснии и Герцеговины. После реконструкции стоимостью в 5,5 миллионов евро Палата была официально открыта 24 апреля 2008 года. Палата включает в себя: Кабинет президента Белый зал Зал для конференций Пресс-центр Примечания Ссылки Палата на официальном сайте президента РС (серб.). Дата обращения: 19 ноября 2012. Архивировано из оригинала 9 января 2013 года.
Crkva Presvetog Trojstva u Blagaju na Buni

Crkva Presvetog Trojstva je rimokatolička crkva u Blagaju na Buni u Hercegovini. Povijest Kršćanstvo ovih krajeva datira još od 5. stoljeća. Blagaj je bio važni grad i u njemu je bila crkva sv. Kuzme i Damjana, izgrađena i posvećena 1194. o čemu piše na Blagajskoj ploči. S osmanskim osvajanjima kršćanstvo a osobito katoličanstvo je iskorjenjivano, nasilnom islamizacijom, progonom katolika ili prekrštavanjem katolika na pravoslavlje koje je bilo protežirano u Osmanskom Carstvu. Austro-ugarsko zaposjedanje BiH 1878. donosi bolja vremena. Mostarsko-duvanjski biskup Paškal Buconjić obnovio je župu 1891. godine. Kupio ju je skupa s građevinskim objektom od obitelji Velagića. Crkva je sagrađena 1908. u vrijeme župnika fra Ivana Božića i posvećena Presvetom Trojstvu. Godine 1933. završen je zvonik crkve. Godine 1956. podignut je novi oltar u crkvi. Tri pogubna rata i promjene civilnih vlasti donosile su nedaće koje su pogađale kršćanski puk. Srpska pa zatim bošnjačka agresija bila je presudna za katolike ovog dijela Hercegovine. Nitko nije mogao ostati u Blagaju i tako je ostalo do danas. Zbog toga se i župno središte moralo premjestiti na Bunu. Na novom mjestu podignut je Pastoralni centar “blaženi Alojzije Stepinac”, sagrađena nova crkva i uspostavljena župa s naslovom: Župa Presvetoga Trojstva – Blagaj-Buna. Od 28. svibnja 2008. godine stara crkva je spomenik kulture. Biskupski ordinarijat u Mostaru pokrenuo je obnovu ruševne blagajske crkve. Izvori
Crkva sv. Vasilija Ostroškog u Blagaju na Buni

Crkva sv. Vasilija Ostroškog je pravoslavna crkva u Blagaju na Buni u Hercegovini. Povijest Kršćanstvo ovih krajeva datira još od 5. stoljeća. Blagaj je bio važni grad i u njemu je bila crkva sv. Kuzme i Damjana, izgrađena i posvećena 1194. o čemu piše na Blagajskoj ploči. S osmanskim osvajanjima kršćanstvo a osobito katoličanstvo je iskorjenjivano, nasilnom islamizacijom, progonom katolika ili prekrštavanjem katolika na pravoslavlje koje je bilo protežirano u Osmanskom Carstvu, ali još uvijek drugog reda u odnosu na muslimane. Austro-ugarsko zaposjedanje BiH 1878. donosi bolja vremena. Crkva je sagrađena 1893. i posvećena sv. Vasiliju Ostroškom. Godine 1934. završen je zvonik crkve. Tri pogubna rata i promjene civilnih vlasti donosile su nedaće koje su pogađale kršćanski puk. Izvori Vanjske poveznice
Zelena pećina

Zelena pećina nije prava pećina već okapina koja se nalazi u Blagaju, južno od Mostara. Nalazi se iznad vrela Bune, sa zapadne strane visoke klisure iznad vode. Pristup Zelenoj pećini je vrlo težak. Otkrivena je 1955. i prvo je pećinsko naselje koje je sustavno istraživano u Bosni i Hercegovini. Arheolozi Mirko Malez, Alojz Benac i Đuro Basler vršili su arheološka ispitivanja na ovom lokalitetu čiji počeci sežu u neolitik tj. oko 4200. godina pr. Kr. U pećini je pronađeno brojno keramičko posuđe (impresso-keramika) tipično za to razdoblje. Početkom prvog tisućljeća pećina je napuštena. Paleontološki je spomenik prirode. Izvori
Зелена пећина

Зелена пећина је археолошко налазиште у стени изнад врела Буне у Благају код Мостара. Смјештена је са западне стране високе клисуре над водом. То је, у ствари, окапина окренута улазом ка западу, подељена једном живом стеном у два дела. Приступ улазу у пећину био је веома тежак, врло стрм, а с горње стране потпуно неприступачан, па је, пећина била идеално склониште за неолитског човека од нежељених посетилаца и атмосфералија. У самој пећини налазила се већа камена громада уз коју је неолитски човек ложио и имао отворено огњиште. У хумозном наносу дебљине 165 до 195 цм сачувани су остаци насеља из млађег каменог и бакарног доба. У пећини постоје 3 стратума. При дну се налазе трагови станишта из касне фазе старијег и почетка средњег неолита (импресо-керамика); Средњи слој припада касној фази средњег и млађег неолита (хварско-лисичичка култура) При врху се налазе остаци енеолитског доба (славонска култура) Ниже од ових слојева налази се плеистоценске осипине са много фосилних остатака. Зелена пећина је откривена као археолошки локалитет 1955. год. и прво је истражено пећинско насеље у Босни и Херцеговини које је дало много података о старијем неолиту на овом подручју. Детаљна археолошка испитивања су вршили А. Бенац, Ђуро Баслер и М. Малез. Хронолошко датирање Зелене пећине има, као и остали локалитети старијег неолита, много несигурности али, по свему судећи, и по неким испитивањима методом Ц14, овај неолитски локалитет потиче из 5. миленијума п. н. е.(оквирно око 4200. п. н. е.). Литература А. Бенац: Зелена пећина, Гласник Земаљског музеја Босне и Херцеговине 1957. Текст Ђуре Баслера, вишег кустоса Земаљског музеја Босне и Херцеговине у Енциклопедији Југославије ЈЛЗ Засгреб 1971. том 8, стр, 619. [1] Часопис „Мост“ часопис за образовање науку и културу Мостар бр. 131. октобар 2000. године
Daorson

Daorson je archeologická lokalita v Bosně a Hercegovině, zahrnující trosky stejnojmenného starověkého města. Nachází se u vesnice Ošanjići v Hercegovsko-neretvanském kantonu. Od 4. století př. n. l. do 1. století př. n. l. se zde nacházelo hlavní město ilyrského kmene Daorsů. Stavební vývoj sídla ukazuje postupnou proměnu od horské pevnosti v helénistické obchodní centrum. Archologická lokalita je tvořena třemi propojenými celky. Centrální akropole nad řekou Neretvou byla chráněna kamennou hradbou z kyklopského zdiva, dlouhou 65 metrů a vysokou místy přes sedm metrů. Byly zde také objeveny pozůstatky soch, amfor na víno i mince, na nichž byl vyobrazen král Ballaios. Lokalita byla obydlena již v době bronzové. Bosenský archeolog Đuro Basler soudí, že město založili Řekové jako obchodní kolonii. Většinu obyvatel však tvořili domorodí Ilyrové, kteří přijali kulturu klasického Řecka, o čemž svědčí nález bronzové přilby s nápisem v řečtině a podobami řeckých božstev. V době ilyrských válek se Daorsové stali spojenci Římské republiky. Okolo roku 44 př. n. l. Daorson dobyli a vyplenili Delmati. Město pak již nebylo obnoveno a jeho obyvatelé založili nové sídlo Diluntum. Daorson je národní kulturní památka Bosny a Hercegoviny a byl spolu s dalšími památkami v okolí Stolce navržen na Světové dědictví. Místo je volně přístupné, což vzbuzuje obavy z devastace způsobené nekontrolovanou turistikou. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Daorson na Wikimedia Commons Daorson glavni grad ilirskog plemena Daorsa (bs)
Daorson

Le site de Daorson se trouve en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village d'Ošanjići et dans la municipalité de Stolac. Correspondant à l'ancienne capitale des Daorses (Daorsi), une tribu illyrienne hellénisée, il est occupé depuis l'âge du bronze, il est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine et fait partie de l'ensemble naturel et architectural de Stolac, proposé par le pays pour une inscription au patrimoine mondial de l'UNESCO. Localisation Histoire Description Notes et références Article connexe Monuments nationaux de Stolac Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l’archéologie Portail de la Préhistoire Portail de la Grèce antique Portail de la protection du patrimoine
Daorsi

Daorson was de hoofdstad van een Hellenistische stam in Illyrië, de Daorsi (Grieks: Δαόριζοι, Δαούρσιοι). De Daorsi leefden in de vallei van de Neretva rivier tussen 300 v.Chr. en 50 v.Chr. Overblijfselen van Daorson werden aangetroffen in Ošanići, in de buurt van Stolac, Bosnië en Herzegovina. Waarschijnlijk is de naam Daorsi ook afgeleid van de naam Daorson, of andersom. Geschiedenis Daorson was een stad rondom een centraal fort (een acropolis), omgeven door cyclopische muren, net zoals Mycene in Griekenland. Op de acropolis lagen waarschijnlijk alle administratieve, publieke en religieuze gebouwen. De muur reikte van het zuidwesten tot het noordoosten en was 65 meter lang, en 4,2 meter dik. De muur is 4,5 tot 7,5 meter hoog met verscheidene poorten en torens. De Daorsi spraken een Griekse taal, en gebruikten ook het Griekse alfabet. Ook werd er veelvuldig gehandeld met de Grieken. Er zijn overblijfselen van verscheidene amforen, die gebruikt werden voor het opslaan van wijn, gevonden in Daorson, samen met enkele keramieken fragmenten. De meest waardevolle vondst die kan worden toegeschreven aan de Daorsi is een bronzen helm die versierd is met verschillende Griekse mythologische figuren, zoals Aphrodite, Nikè, Heli, Dionysus, Muze, Pegasus. De helm vertoond overeenkomsten met een helm die in Macedonië gevonden werd. De overblijfselen van een granieten sculptuur van Kadmos en Harmonia werd ook gevonden. Archeologen vonden ook een klein huis waar een muntenfabriek gevestigd was, waar men 39 verschillende munten ontdekte. Op de meeste van deze munten is koning Ballaios te zien, die na 168 v.Chr. regeerde. Op sommige munten was een Griekse inscriptie met een afbeelding van een boot te zien. Geld was dan ook belangrijk voor de Daorsi; daardoor waren ze in staat onafhankelijk te blijven van de omliggende volkeren. Nadat de Delmatae de Daorsi hadden aangevallen, zochten de Daorsi steun bij de Romeinen. Op het eiland Issa stonden ze de Romeinen bij met een sterke vloot. Na de Illyrische oorlogen kregen de Daorsi immuniteit van de Romeinen, d.w.z. een zekere autonomie. Daorson De overblijfselen van Daorson bestaan uit drie groepen stenen. De middelste groep stenen ligt op een dominante heuvel in het centrum van Daorson, waar vroeger een heuvelfort of acropolis gelegen heeft. De westkant bestond uit terrassen op de helling, en op de oostkant was het gebied buiten de acropolis waar de commerciële districten lagen, met handelskantoren en de werkplaatsen van ambachtslieden. Het heuvelfort was gebouwd op een prehistorisch versterkte nederzetting dat daar van 1700 v.Chr. – 900 v.Chr. had gelegen. De Daorsi stichtten daar Daorson. Rond de 1ste eeuw v.Chr. kwam er een eind aan Daorson; De Delmatae veroverden de stad en maakten hem met de grond gelijk. De Daorsi hebben nooit een nieuwe stad gebouwd op de ruïnes van Daorson. Verder was er een megalithische muur, die rond de 4e eeuw v.Chr. werd gebouwd. De rest van de acropolis stamt uit de tijd daarna. Zie ook Ardiaei Dalmatae Illyria Boii Noten