Бакр-бабина џамија

Бакр-бабина џамија је сарајевска џамија која се налази поред археолошког парка Атмејдан, на лијевој обали ријеке Миљацке. У комплексу Бакр-бабине џамије налазили су се сљедећи објекти: медреса Хаџи Исмаила ефендије Мисрије, кутубхана (библиотека) Абдулаха ефендије Кантамирије и фонтане поред Бакр-бабине џамије. Комисија за очување националних споменика, на седници одржаној од 25. до 31. јануара 2005. године, донела је одлуку којом се археолошко подручје Атмејдан у Сарајеву проглашава националним спомеником Босне и Херцеговине. Локација Бакр-бабина џамија је сарајевска џамија која се налази поред археолошког парка Атмејдан, на лијевој обали ријеке Миљацке. Историјат Џамију је саградио сарајевски трговац Хаџи Алија Бакр-баба 1544. године на Атмејдан. Поред џамије саградио је и мектеб. У то вријеме, Бакр-бабина џамија је била једна од најљепших и највећих џамија у Сарајеву са каменим минаретом. Током похода Еугена Савојског на Сарајево у октобру 1697. године, џамија је потпуно изгорјела. Године 1700, џамију је обновио становник овог насеља, Хаџи Мехмед Медбесаровић. Почетком 19. вијека овај простор је изгубио свој значај, а одмах након аустроугарске окупације 1878. године, џамија је претворена у војно складиште и, пошто није одржавана, цијела џамија заједно са мектебом је срушена 1895. године. Једино гробље које је остало поред џамије је ексхумирано 1939. године. Сачувани су натписи сљедећих ниша: Мунла-Зулфикар (1762/63), калиграф Мисри Хасан-ефендије (1769/70), Абдулах-ефендија Кантамирија (1774/75), Мунла-Мустафа (1774/75, унук Кантамирије), Хаџи-Абдулах Хаџиабдагић (1795/96), Серденгечдија Тола Салих-ага (1808/09), Мухарем-ага Очактан (1810/11). Џамија је реновирана и званично отворена 27. јуна 2011. године. Медреса хаџи Исмаила Мисрије На источној страни џамије поред гробља, налазила се медреса коју је изградио хаџи Исмаил Мисрија 1741/42. године. Медреса се састојала од предаваонице (дерсхане) и десет просторија за ученике. За издржавање медресе Мисрија је оставио неколико хиљада акчи новца и један хан у Мачковцу. Касније је и мудерис Абдулах еф. Кантамирија увакуфио своју кућу у Магоди и одредио да се од прихода један дио троши за његову библиотеку, а други за медресу и његове ученике. Хаџи Мехмед еф. Горо је за медресу оставио 10000 акчи новца. Медреса је уништена прије Другог свјетског рата. У овој медреси је током дугог периода настало више д‌јела различите литерарне природе, а посебно се истичу бројни преписи. Међу најзначајнијим рукописима је Арапско-турски ријечник од Османа еф. Џумхура из 1713. Мисријина медреса била је једна од најзначајнијих у Сарајеву током 18. и 19. вијека. Библиотека (кутубхана) Абдулаха еф. Кантамирија На Атмејдану, прекопута медресе и џамије, у непосредној близини Ћумурије моста, Абдулах еф. Кантамирија је подигао 1774/75. библиотеку (кутубхану). Његова библитотека је била једна од три јавне оријенталне библиотеке у Сарајеву за вријеме османске владавине. Абдулах еф. Кантамирија, син Ахмедов, је био мудерис Мисријине медресе, ваиз (проповједник) и баш-катиб (генерални секретар) у мехкеми (судница). Бавио се и преписивањем књига. Живио је у Јакуб-пашиној махали у Сарајеву (данас Алифаковац). Умро је 1774/75. и сахрањен уз Бакр-бабину џамију. Зграда библиотеке порушена је 1897, а књиге су пренесене у Осман Шахидијину библиотеку, а потом у Гази Хусрев-бегову библиотеку. Чесме поред Бакр-бабине џамије Комплекс Бакр-бабине џамије имао је неколико чесми. Десно од улаза у харем налазила се ћифте-чесма (двострука чесма) која је била уграђена у зид дворишта. У дворишту џамије било је шест чесми, а у Мисријиној медреси једна. Све поменуте чесме биле су у функцији до 1878. године. У Збирци Мухамеда Енверија еф. Сачувани натпис има облик пјесме написане на турском језику и састоји се од 8 стихова: “Дивна ли је ова јединствена чесма, извор живота (Аби-хајат), Достојна је да се присподоби са извором Кевсер (врело у рају) Била је запуштена и остављена да у њезино корито капље вода као сузе сирочета. Сва њезина околина је била у добром стању, а она рушевина, па има ли ко да се смилује овом сирочету. Када је за ово чуо први ага (башага) града, узбурка се море његове доброте због плача чесме. Па доведе воду са извора и просу своју доброту за душу Мустафину. Док се добротворова душа напаја благодатима (добротом) Као да је жедним ученицима медресе стигао сам Хидр, А шта тек да кажемо кад ће се његова душа напојити рајским селсебилом И кад вода Кевсер дође у рајски шадрван. Вехбијо, уз напајање свијета, изеци јој кронограм: Проврела је вода живота и стигла на Атмејдан. Година 1212.” (1797/98) Натпис се односи на рестаурацију чесме, али се не зна када је оригинална чесма изграђена. Сарајевски хроничар Мула Мустафа Башескија је 1766/67. године забиљежио да је хаџи Ибрахим Толо саградио чесму на Атмејдану до које је доводио воду са извора Пјенковац који се налази на Бентбаши. Турбе Хаџи Хафиз Халид еф. Хаџимулић Године 2013. у харему Бакр-бабине џамије изграђено је турбе Хаџи Хафиза Халида еф. Хаџимулића. Он је био зачетник идеје о обнови Бакр-бабине џамије. Турбе је отвореног типа, димензија 4x4 метра, израђено у бетонској жардињери висине до 90 цм. Нишани су постављени у жардињери, а завршна обрада је од камена и бијелог мермера. Куцање Месневијиних бејтова на фасади жардињере урађено је рељефно. Освјетљење је индиректно са директним дијеловима из углова. Галерија Види још Атмејдан Вјерски објекти у Сарајеву Nacionalni spomenici Bosne i Hercegovine Spisak nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine Литература Mehmed Mujezinović, Islamska epigrafika Bosne i Hercegovine, knjiga I – Sarajevo, Sarajevo, 1974 Šejh Sejfudin Kemura, Sarajevske džamije i druge javne zgrade turske dobe, Sarajevo, 1913 Mula Mustafa Bašeskija, Ljetopis, Sarajevo, 1988 Reference Спољашње везе Туристичка атракција