NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maison Despić

La maison Despić est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la Ville de Sarajevo. Construite au XVIIe siècle et remaniée ultérieurement, elle est inscrite depuis 2005 sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Située au centre du quartier de Baščaršija, la maison est devenue une annexe du Musée de Sarajevo. Localisation Histoire L'immeuble a été construit en trois étapes, dont la plus ancienne remonte au XVIIe siècle. La famille Despić, propriétaire, orthodoxe, en a fait don à la municipalité ainsi que d'un second immeuble, devenu Musée de Littérature et d'Art théâtral de Bosnie-Herzégovine, quelques rues plus loin. Les premières représentations de théâtre moderne, de la région y ont eu lieu. L'immeuble a été rénové à partir de 2005, en partie grâce à un financement de la "Fondation suédoise pour le patrimoine culturel sans frontières". La partie la plus ancienne de la maison présente les caractéristiques de la culture locale traditionnelle, et de précieuses peintures sur bois restaurées. Architecture Notes et références Annexes Articles connexes Liste de musées en Bosnie-Herzégovine Monuments nationaux de Sarajevo Maison Svrzo Liens externes Site officiel : Museum of Sarajevo - Despić House Visite virtuelle en 3D Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la protection du patrimoine
Despića kuća

Despića kuća je muzej-kuća u Sarajevu. Kuća prikazuje kulturu stanovanja bogate trgovačke srpske pravoslavne obitelji Despić. Nalazi se na uglu Obale Kulina bana i Despićeve ulice u starom dijelu Sarajeva, nedaleko od Latinske ćuprije i u vlasništvu je Muzeja Sarajeva, kao njegov depandans. Despića kuća je proglašena nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine 2005. godine. Povijest Kuća je građena u nekoliko faza u tri različita perioda. Najstariji dio datira iz 17. stoljećaa. Kuća je pripadala imućnoj, pravoslavnoj obitelji Despić koja je kuću poklonila gradu Sarajevu zajedno s još jednim objektom u kojem je danas smješten Muzej književnosti i pozorišne umjetnosti. Značaj kuće je u činjenici da su se u njoj odigravale prve klasične kazališne predstave tako da se ovaj objekt može smatrati pretečom suvremenog kazališta u Sarajevu. Vidi još Svrzina kuća Izvori Vanjske poveznice Dokumentarni film o Despića kući Arhivirana inačica izvorne stranice od 7. ožujka 2016. (Wayback Machine) Službena stranica muzeja Sarajeva
Dom Despiciów

Dom Despiciów (serb.-chorw. Despića kuća, Деспића кућа) – zabytkowy dom w Sarajewie. Należał do serbskiej rodziny kupieckiej Despić, jednej z najbogatszych i najbardziej wpływowych w ówczesnym Sarajewie. Najstarsze fragmenty domu pochodzą z XVII wieku. Ostatecznie ukończony został w 1881 roku. Starsza część domu mieszcząca się na pierwszym piętrze utrzymana jest w charakterystycznym stylu orientalnym, po przebudowie dom częściowo nabrał austro-węgierskiego stylu architektonicznego. Obecnie budynek stanowi część Muzeum Sarajewa po przekazaniu pod koniec lat 60 XX wieku przez Pero Despicia, ostatniego potomka rodziny po jego wyjeździe do Belgii. W czasach, gdy stanowił własność rodziny Despić, często odbywały się w nim przedstawienia teatralne, przez co uznawany jest za prekursora współczesnego teatru w Sarajewie. 16 marca 2005 wpisany na listę narodowych pomników Bośni i Hercegowiny w kategorii pomnik historii. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Sarajevo travel Museums of the world
Дом Деспича

Дом Деспичей (босн. Despića kuća; сербохорв. Деспића кућа) — исторический дом-музей в Сараево, Босния и Герцеговина. Первоначально резиденция влиятельной сербской православной семьи Деспич, здание сейчас является филиалом Музея Сараева. Экспозиция демонстрирует быт богатой купеческой семьи в османский и австро-венгерский периоды. Дом примечателен уникальным сочетанием архитектурных стилей и культурной значимостью. История Семья Деспич, одна из самых богатых и влиятельных сербских православных семей Сараево, поселилась в городе в середине XVIII века. Основатель рода, Ристо Слепчевич, предположительно переехал в Сараево из герцеговинского села Самбор. Самая старая часть дома датируется XVII веком. Со временем здание расширялось, отражая рост благосостояния семьи. В 1960-х годах Перо Деспич завещал дом городу, после чего он был преобразован в музей. Архитектура Дом Деспичей — выдающийся пример жилой архитектуры, сочетающей элементы османского и австро-венгерского стилей. Строительство дома происходило в три этапа, начиная с XVII века. Архитектурные особенности включают традиционные деревянные интерьеры в османском стиле и декоративные элементы австро-венгерской эпохи, что отражает мультикультурное влияние Сараево. Коллекция музея Экспозиция музея знакомит с бытом богатой купеческой семьи: Подлинная мебель и предметы домашнего обихода XIX — начала XX веков. Пианино Вильгельмины «Мины» Деспич, произведённое семейной компанией Neubauer в Вене. Копия завещания Хаджи Максо Деспича, размещённая на внутренней стене дома. Экспозиция о традиционном жилище сербской семьи. Культурное значение Дом Деспичей занимает особое место в культурной истории Сараево. Члены семьи способствовали развитию театрального искусства: здесь проходили первые театральные постановки города, что сделало здание важным местом для становления современного театра в регионе. Расположение Дом расположен на углу улицы Деспићева и Обала Кулина бана, в историческом районе Башчаршия. Район Латинлук, где находится дом, богат культурными памятниками, включая nearby Латинский мост. Галерея См. также Латинский мост Примечания Ссылки Официальный сайт Дома Деспичей
Деспића кућа

Деспића кућа је музеј-кућа у Сарајеву. Кућа приказује културу становања богате, трговачке, cрпске православне породице Деспић. Налази се на углу Обале Кулина бана и Деспићеве улице у старом дијелу Сарајева, недалеко од Принциповог моста и у власништву је Музеја Сарајева, као његов депанданс. Десића кућа је проглашена националним спомеником Босне и Херцеговине 2005. године. Историја Кућа је грађена у неколико фаза у три различита периода. Најстарији део датира из 17. века. Кућа је припадала имућној, српској православној, породици Деспић која је кућу поклонила граду Сарајеву заједно са још једним објектом у којем је данас смјештен Музеј књижевности и позоришне уметности. Значај куће је у чињеници да су се у њој одигравале прве класичне позоришне представе тако да се овај објекат може сматрати претечом савременог позоришта у Сарајеву. Види још Срби у Сарајеву Сарајево Референце Спољашње везе Документарни филм о Деспића кући Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (7. март 2016) Званична страница музеја у Сарајеву
Blatačko jezero

Blatačko jezero je jezero u Bosni i Hercegovini. Nalazi se na planini Bjelašnici, oko 20 km udaljeno od Konjica. Dužina jezera je oko 400 metara, širina oko 150 metara, a dubina oko 4 metra. Nalazi se na 1150 metara nadmorske visine. Izvori
Блатачко језеро

Блатачко језеро је језеро у Федерацији БиХ, у Босни и Херцеговини. Налази се на планини Бјелашница, код села Блаца. Од града Коњица је удаљено око 20 километара. Дужина језера је око 400 метара а ширина око 150 метара. Дубина језера је око 4 метра. Налази се на 1.146 метара надморске висине. Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе Медији везани за Блатачко језеро на Викимедијиној остави „Чланак о језеру на www.bistrobih.ba”.
Drenova Lake

Drenova Lake is a lake of Bosnia and Herzegovina. It is located in the municipality of Prnjavor. Drenova Lakewell-is known for its capital catches of catfish and carp. This lake, which is declared a special fishing district, boasts a record catch – a 104-kilo catfish. Fishing on the lake is done exclusively from the shore and any other kind of fishing is forbidden. The lake is rich in white fish as well, like pike, perch, chub, barbel and other species. See also List of lakes in Bosnia and Herzegovina References
Дренова (језеро)

Дренова је језеро које се налази у општини Прњавор, Република Српска, БиХ. Језеро је удаљено 10 км од Прњавора, и налази се у мјесном подручју Дренове и Доњих Вијачана. Из овога језера се град Прњавор напаја водом. Језеро је популарно међу риболовцима и редовно се порибљава. Екосистем Језеро је станиште сома, шарана и различитих врста бијеле рибе. Вјерује се да се у муљевитом дну акумулационог језера Дренова крију примерци сома тешки и више од стотину килограма. Због изузетних претпоставки за риболов, чисте воде и очуване природе, те редовног уређивања оваг простора, спортско-риболовни савез Републике Српске је језеро прогласио риболовним ревиром. Историја Еколошка катастрофа У првој половини септемрба 1995. године војни НАТО савез је бомбардовао Републику Српску. Током бомбардовања Републике Српске, војни НАТО савез је користио навођене ракете са осиромашеним уранијумом. У непосредној близини језера Дренова је пало неколико пројектила, а најмање један је погодио само језеро. Један пројектил је пао поред основне школе „Вук Караџић“ у Доњим Вијачанима поред језера, али није експлодирао. Специјални тим Војске Републике Српске је демонтирао тај неексплодирани пројектил. Ракете су уништиле бивши војни објекат ЈНА који се налазио неколико стотина метара од самог језера. Мјештани који су тада пецали рибу на језеру, су сам чин бомбардовања језера описали на сљедећи начин: Због састава пројектила које је војни НАТО савез користио приликом бомбардовања Републике Српске, односно због по људско здравље штетног радиоактивног осиромашеног уранијума, те због чињенице да се из језера напаја читав Прњавор, постоји бојазан да је дошло до загађења језера. Мјештани и данас исказују сумњу да се попут неексплодираног пројектила који је пао у близини језера, и данас у самом језеру налази један неексплодирани пројектил са осиромашеним уранијумом. Због оправдане сумње, предузеће „Водовод“ из Приједора је у неколико наврата слало узорке воде из језера у Институт за нуклеарне науке „Винча“. Стручњаци из Винче су потврдили да у узорцима воде нема трагова зрачења, али запослени у водоводу не могу са сигурношћу да потврде да у језеру нема неексплодираних пројектила, због чега се узорци и даље редовно шаљу на испитивање. Види још Језера у Републици Српској НАТО бомбардовање Републике Српске Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе Агенција Републике Српске за воде обласног ријечног слива Саве: Језера у Републици Српској (језик: српски) Хидрометеоролошки завод Републике Српске: Језера у Републици Српској (језик: српски) Прњавор: Да ли се у језеру Дренова крије бомба? 10.09.2005. (језик: српски)
Sniježnica (jezero)

Sniježnica je umjetno jezero 30-ak kilometara od Tuzle u smjeru Bijeljine, koje se nalazi na području općina Sapna i Teočak. Napravljeno je za potrebe opskrbe vodom termoelektrane Ugljevik. Jezero su puni vodom iz Rastošničke rijeke, a voda se ispušta u rijeku Janju. Najveća dubina jezera iznosi 46 metara. Povijest Izgradnja termoelektrane u Ugljeviku počela je 1979. godine. Zbog potreba za velikim količinama vode za rad postrojenja TE, u isto vrijeme, krenulo se i s izgradnjom akumulacijskog jezera. Usporedo s radovima vršena je i eksproprijacija zemljišta, koje je trebalo biti potopljeno budućim jezerom. To je zemljište obuhvaćalo dijelove tadašnje općine Ugljevik (dio sela Sniježnica, sada dio općine Teočak), općine Zvornik (dio sela Rastošnica, sada dio općine Sapna) i Lopare (dio sela Priboj) koji su također morali biti iseljeni. Pored privatnih objekata, i pravoslavna crkva u Rastošnici djelomično je potopljena i još uvijek se nalazi u priobalju jezera. Galerija Izvori Vanjske poveznice Teočak Arhivirana inačica izvorne stranice od 20. ožujka 2021. (Wayback Machine) Jezero Sniježnica kod Teočaka
Археолошко налазиште на потесу Породимље

Археолошко налазиште на потесу Породимље је археолошки локалитет који се налази у месту Малопољце, у општини Штимље на коме је откривена некропола са надгробним хумкама. Констатовани су остаци спаљених покојника. На локалитету је откривено 8 хумки, које су имале гробну конструкцију и спалиште. Хумке су од необрађеног камена, ограђене сухозидом. Види још Списак археолошких налазишта у Србији Референце „Археолошко налазиште на потесу Породимље — Споменици културе у Србији”. САНУ.
Градски стадион Братунац

Градски стадион Братунац је стадион у Братунцу, Република Српска, Босна и Херцеговина. Најчешће се користи за фудбалске утакмице, а на њему своје домаћинске утакмице игра ФК Братство, фудбалски клуб из истоименог насеља, као и повремено ФК Полет Кравица. Стадион је посједовао и два мања терена која су током приватизације уклоњена. На стадиону се налазе два помоћна објекта која су у току рата уништена. Спортски центар Током 2013. године почела је реконструкција градског стадиона. Поред главног стадиона и помоћног терена, градске власти су почеле са изградњом терена за кошарку, одбојку, тенис и мали фудбал, чиме простор градског стадиона постаје спортски центар. Након изградње терена, биће постављена расвјета, клупе и заштитна ограда. Види још ФК Братство Братунац
Second Gymnasium, Sarajevo

The Second Gymnasium (Druga gimnazija) is a gymnasium school in Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. Located in the central area of Koševo It enrolls approximately 200 boys and girls annually. Although most of the students are from Sarajevo, the school also attracts students from the region as well as children of international diplomats. The school's approximate number of students is 900. The school offers international and national study programmes. History The school was founded in 1905 as an all-male school, but was made coeducational in 1957. As it was common in Yugoslavia, the school was officially named Gimnazija Ognjen Prica, after the national hero and teacher, but today adopts its current name standing for the chronological order of being opened, Druga being the second Sarajevo gymnasium. Education The Second Gymnasium is a certified IB World School, offering MYP and Diploma programmes, making it one of the 3 high schools in Bosnia and Herzegovina offering IB curricula. Besides IB, the school offers the standard BiH gymnasium Matura programme, with the first two years of core curriculum, and multiples fields of focused study for the final two years. The Second Gymnasium offers courses in natural sciences, linguistics, social sciences and math. Additionally, the school offers a four-year course focusing on mathematics, physics and computer science. The students are usually divided into six homerooms per year, each housing about 30 students, randomly (except the MYP) at the start of their tuition, and then sorted later on, based on their chosen field of study; each homeroom has the same class timetable throughout the year (once again, except the IB Diploma programme, to which all the students as well as outsiders have to pass the entrance exam, and have a choice of subjects). This method is commonly used by the BiH Matura programme, but deviates from EU and USA methods. Notable former pupils Dražen Ričl, musician Emir Kusturica, filmmaker Mladen Vojičić, musician Branko Đurić, actor, comedian, director and musician Zenit Đozić, actor and humorist Nenad Janković, comedian, musician, composer and actor Nenad Veličković, prose writer and playwright Davor Sučić, musician, composer, film score composer, actor and television director Srđan Vuletić, filmmaker Zdravko Čolić, musician Zlatko Lagumdžija, politician Zlatko Topčić, screenwriter, playwright and novelist Safet Plakalo, playwright, poet, theatre critic, founder of Sarajevo War Theatre (SARTR) Davorin Popović, singer, songwriter Ognjen Prica, politician Slobodan Princip, Partisan fighter Kemal Monteno, singer, songwriter External links The Alumni/Alumnae Forum The official school webpage References
Друга гимназија (Сарајево)

Године 1905. у Сарајеву је основана „Мала реалка“, која је сљедеће године добила још један разред и постала „Велика реалка“. Након Првог свјетског рата постаје „Друга мушка реална гимназија“. Током Другог свјетског рата зграда гимназија бива уништена, а нова зграда у Сутјеској 1 је изграђена 1959. Реформом школства и увођењем усмјереног образовања у СФРЈ, Друга гимназија постаје Математичко-информатичка гимназија „Огњен Прица“. Познати ученици Многе познате личности из света науке, културе и јавног живота су ишле у ову школу. Списак познатих ученика Друге гимназије: Неле Карајлић, музичар Емир Кустурица, редитељ Здравко Чолић, пјевач Бранко Ђурић Ђуро, музичар Младен Војичић Тифа, пјевач Мирко Срдић (Елвис Ј. Куртовић), музичар Давор Сучић, музичар Златко Топчић, писац Срђан Вулетић, редитељ Слободан Принцип Сељо, револуционар и народни херој Југославије Огњен Прица, професор математике, револуционар и народни херој Југославије Бориша Ковачевић Шћепан, револуционар и народни херој Југославије Бранко Шурбат Бане, револуционар и народни херој Југославије Енес Орман, револуционар и народни херој Југославије Миљенко Цвитковић, револуционар и народни херој Југославије Миладин Радојевић, револуционар и народни херој Југославије Методије Остојић, епископ Српске православне цркве Референце Спољашње везе Огласна плоча свих генерација Званичан сајт школе Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (26. јануар 2019)
Dobrun Monastery

The Dobrun Monastery (Serbian: Манастир Добрун, romanized: Manastir Dobrun) is located in Bosnia and Herzegovina, 12 km away from town of Višegrad, in the gorge of the Rzav river near the border with Republic of Serbia. Dobrun Monastery is dedicated to the Dormition of the Virgin and was built in 1343 by Duke Pribil and his sons Stefan and Petar. Dobrun is on the Tentative List of National Monuments of Bosnia and Herzegovina by KONS. See also List of Serbian Orthodox monasteries References
Monastère de Dobrun

Le monastère de Dobrun (en serbe cyrillique : Манастир Добрун ; en serbe latin : Manastir Dobrun) est un monastère orthodoxe serbe situé en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village de Gornji Dobrun et dans la municipalité de Višegrad. Il remonte au XIVe siècle et est inscrit sur la liste provisoire des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Le monastère, qui est rattaché à la métropole de Dabro-Bosna, est dédié à la Dormition de la Mère de Dieu. Localisation L'église de l'Assomption (et/ou de la Dormition) de la Vierge Marie est également connue sous le nom de monastère de Dobrun et/ou de Krusevo. Le monastère se situe à environ 10 km à l'est de Višegrad, en direction de la frontière de la Serbie, sur la rivière Rzav. Histoire Il aurait été fondé en 1343 par le duc Pribil (en) et ses fils Stefan et Petar. Le monastère a longtemps été ouvert uniquement lors des grandes fêtes religieuses, sur décision du métropolite, à charge pour les moines de résider et d'exercer ailleurs. Il a été maintes fois détruit et reconstruit. Il a été particulièrement endommagé lors de la conquête turque en 1462. La grande reconstruction date de 1884, sous le métropolite Sava Kosanovic, avec l'aide des habitants de la région de Dobrun et celle de la baronne Vilhelmina Nikolic. La destruction en 1914-1918 est suivie d'une reconstruction en 1921. En 1945, le monastère est presque complètement détruit, lors de l'explosion en janvier 1945 de l'entrepôt allemand de mines. Le monastère est reconstruit, et consacré en 1946. En 1994, le monastère est à nouveau habité par des moines, par décision du métropolite. Depuis 2004, la communauté monastique, dirigée (en 2008) par le père Kalistrat, est particulièrement active dans la construction de nouveaux bâtiments, dont un konak, un musée du soulèvement, un musée des Métropolitains de Dabro-Bosna. Architecture Dans les rochers au-dessus du monastère se trouve une grotte, à l'entrée autrefois murée, longtemps habitée par des ermites, qui ne se rendaient au monastère que pendant les grandes vacances. Fresques Les fresques préservées représentent l'une l'empereur Stefan Uroš IV Dušan, souverain serbe de la dynastie des Nemanjić, avec son épouse Helena/Jelena et son fils Uroš, l'autre le responsable du monastère, le comte Pribil, ses fils et gendre Petar et Stan. Notes et références Voir aussi Articles connexes Métropole de Dabro-Bosna Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments nationaux de Višegrad Liens externes (sr) Notice sur le site de la métropole de Dabro-Bosna Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Монастырь Добрун

Монастырь Добрун (серб. Манастир Добрун, также монастырь Крушево серб. Манастир Крушево) — монастырь Дабро-Боснийской митрополии Сербской православной церкви на реке Рзав в общине Вишеград в Республике Сербской. Является одним из самых древних сербских монастырей на территории современной Боснии и Герцеговины. В нем сохранено несколько уникальных фресок, датируемых Средневековьем. В монастыре также действует типография «Дабар», издающая одноименный журнал, посвященный митрополии. Точная дата основания монастыря неизвестна. Митрополит Савва Косанович утверждал, что он был построен в IX веке. По данным некоторых историков, Добрун основали в 1219 году, когда Сербская православная церковь стала автокефальной. По другим данным, он был основан во времена царя Душана, когда царским наместником в этих краях был жупан Прибил. В 2004 году у монастыря был поставлен памятник Карагеоргию, работы над которым профинансировал известный сербский предприниматель и меценат Слободан Павлович. См. также Сербская Православная Церковь Список сербских православных монастырей Ссылки Карађорђев конак у Добруну (серб.). Дата обращения: 3 января 2015. Manastir Dobrun (серб.) (недоступная ссылка — история). Дата обращения: 3 января 2015. Манастир Добрун (серб.). Дата обращения: 3 января 2015.
Kloster Bišnja

Das Manastir Bišnja (serbisch-kyrillisch Манастир Бишња, dt.: Kloster Bischnja, en.: Bišnja Monastery) ist ein serbisch-orthodoxes Kloster in Donja Bišnja, 5 km von der Stadt Derventa, in der Republika Srpska in Bosnien und Herzegowina. Es wurde mit Hilfe von Ratko Đekić (dem ktitor - ктитор/Stifter) aus San Diego, Kalifornien erbaut und ist Mariä Schutz und Fürbitte (Покров Пресвете Богородице - Pokrov Presvete Bogorodice) geweiht. Geschichte Der Bau begann im Jahr 2002 auf dem Land, das Đekić der serbisch-orthodoxen Kirche geschenkt hatte, und das Kloster wurde am 18. Juni 2006 geweiht. Seine ersten Bewohner waren zwei Mönche, die aus dem Kloster Ozren (Manastir Ozren, serbisch-kyrillisch Манастир Озрен) und dem Kloster des Heiligen Basilius von Ostrog (Manastir Sveti Vasiliie Ostroški, serbisch-kyrillisch Манастир Свети Василије Острошки), Bijeljina, kamen. Die Fresken in der Kirche wurden 2011 fertiggestellt. Das Kloster besitzt einen Obstgarten mit 1800 Apfel- und Birnbäumen, aus deren Früchten die Mönche Rakija herstellen. Einzelnachweise
Bišnja Monastery

The Bišnja Monastery (Serbian: Манастир Бишња, romanized: Manastir Bišnja) is a Serbian Orthodox monastery dedicated to the Intercession of the Theotokos and located in the village of Donja Bišnja, 5 kilometres from the town of Derventa, in Republika Srpska, Bosnia and Herzegovina. It was built through financial support from its ktitor, Ratko Đekić from San Diego, California. Its construction began in 2002 on the land that Đekić donated to the Serbian Orthodox Church, and the monastery was consecrated on 18 June 2006. Its first inhabitants were two monks who came from the Ozren Monastery and the Monastery of St. Basil of Ostrog, Bijeljina. The frescoes in the Bišnja Monastery's church were completed in 2011. The monastery owns an orchard of 1800 apple and pear trees, from whose fruits the monks produce rakia. References