Бакарева џамија

Бакарева џамија, позната и као Бакаревићева или Кекеки-Синанова џамија, налази се на Бистрику у општини Стари Град у Сарајеву. Представља примјер једнопросторне махале џамије са четверостривним кровом и каменим минаретом са високим степеном очуване аутентичности. Проглашена је националним спомеником Босне и Херцеговине. Одлуку је донијела Комисија за очување националних споменика на сједници одржаној 7. децембра 2017. године, у саставу: Амир Пашић, Горан Милојевић и Радоје Видовић (предсједавајући). Национални споменик се састоји од џамије са харемом и фонтаном. Локација Налази се на Бистрику, на углу улица Бакаревића и Хулусине. Насеље Кекеки-Синанове џамије познато је и као Бакарева, по старој богатој сарајевској породици, па је џамија у народу позната као Бакаревића или Бакарева. Историја До 1515. године, на лијевој обали Миљацке формирало се укупно седам махала, од којих је једна била махала Кечеџи-Јусуфове џамије. У то вријеме, ова махала је имала 61 кућу. Хазим Шабановић је у свом раду о поријеклу Сарајева, на основу катастарских листа Босанског санџака, утврдио да се оснивач џамије звао Кекеки, а не Кечеџи, и да је свој месџид саградио прије 1515. године. Џамија је уништена у великом пожару 1697. године. Обновљена је 1763/1764. године, о чему свједочи натпис изнад улаза у џамију. Гробље поред џамије има велики број надгробних споменика различитих величина и облика, од којих најстарији датира из 1795/1796. године. Овдје је сахрањено неколико чланова породице Бакаревић, као и породице Соколовић и Турханија. Поред џамије је изграђено камено турбе, чији остаци нису сачувани. Камену чесму у потпорном зиду ограде изградио је оснивач џамије. У становништву је позната као Швракина чесма, по сарајевском муфтији, који је ову чесму поправио. Током рата у Босни и Херцеговини од 1992. до 1995. године, џамија је гранатирана и уништен је дио минарета изнад шерефе, а кров, зидови, врата и прозори џамије су знатно оштећени. У периоду од 1997. до 2000. године извршена је реконструкција и рестаурација, под надзором Кантоналног завода за заштиту културно-историјског и природног наслеђа. Карактеристике Бакарева (Кекеки-Синана) џамија у Сарајеву, према концепту просторне организације, припада типу једнопросторних џамија са четверостривим кровом и каменим минаретом. Зидови су од ћерпича и малтерисани, дебљине око 70 cm. Спољне димензије џамије, заједно са дрвеним тријемом, износе око 10,61 x 15,30 м. Главни молитвени простори и улазни тријем покривени су заједничким четверостривим кровом. Улазни правоугаони портал џамије, димензија 2,78 x 5,20 м, издиже се 25 cm из равни зида. Високи лук изнад њега је завршен у фазама. Изнад улаза је камена плоча, димензија 60 x 40 цм, са натписом о обнови џамије на турском језику. Висина минарета џамије је 28,85 м20. Постоље минарета има квадратну основу и направљено је од камена, висине око 5,30 м. Минарет дјелимично улази у унутрашњост џамије и пролази кроз коси кров. Фосма, димензија 130 x 70 x 35 cm и дубине 20 cm, налази се у каменом потпорном зиду ограде дворишта. Направљена је од камених блокова. Базен је исклесан из једног каменог блока. Фонтана има исклесан профил у облику шиљатог лука. Фонтана има кров од тесаног камена. Поред џамије налази се харем са око 150 надгробних споменика. Датирају из периода од 1795. до 1881. године. Испод трема џамије додата је просторија за амбијент од армираног бетона. Џамија је у добром грађевинском стању, добро је одржавана и у функцији је. Галерија Види још Вјерски објекти у Сарајеву Литература Мехмед Мујезиновић, Исламска епиграфика Босне и Херцеговине, књига И – Сарајево, Сарајево, 1988. Шејх Сејфудин Кемура, Гласник Земаљског музеја, Сарајевске џамије и друге јавне зграде турског доба, Земаљски музеј, 1911. 1973. Нијазија Коштовић, Сарајево између доброчинства и зла, Сарајево Ел-Калем, 1995. 1996. Бехија Златар, Златно доба Сарајева (16. вијек), Сарајевска Свјетлост, 1996. 1998. Маџида Бећирбеговић, Џамије са дрвеним мунарима, Сарајевска наклада, 1999. 2003. Катиџа Чар-Дрнда, Прилози оријенталној филологији, Вакуфски објекти у Босанском санџаку, Оријентални институт у Сарајеву, 2003. Reference Спољашње везе