NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Filozofski fakultet Univerziteta u Sarajevu

Filozofski fakultet u Sarajevu je visokoobrazovna institucija sa sjedištem u Sarajevu, članica Univerziteta u Sarajevu. Ovaj fakultet je osnovan 1950. godine i među najstarijim je visokoobrazovnim institucijama u Bosni i Hercegovini. Faklutet danas ima 13 odsjeka i dvije katedre, i to sljedeće: Anglistika Bošnjački, hrvatski, srpski jezik Filozofija Germanistika Istorija Književnosti naroda BiH Komparativna književnost i bibliotekarstvo Orijentalna filologija Pedagogija Psihologija Romanistika Slavistika Sociologija Katedra za arheologiju Katedra za istoriju umjetnosti Do danas je Filozofski fakultet upisalo 44.674 studenta, a dodiplomski studij je završilo 12.126 studenata. Filozofski fakultet u Sarajavu ima 357 magistara te 278 doktora nauka. Ovaj fakultet zapošljava 187 nastavnika, asistenata i saradnika u stalnom radnom odnosu, kao i oko 24 saradnika u dopunskom radnom odnosu. Na čelu Filozofskog fakulteta u Sarajevu nalazi se dekan. U funkciji dekana u dosadašnjoj istoriji ove institucije bio je veći broj djelatnika ovog Fakulteta. Među članovima užeg rukovodstva na Fakultetu su prodekan za nastavno-naučna pitanja, prodekan za finansije i prodekan za naučna pitanja i međunarodnu saradnju. Aktuelni dekan Filozofskog fakulteta u Sarajevu je prof. dr Muhamed Dželilović. Vidi još Univerzitet u Sarajevu Radovi Filozofskog fakulteta u Sarajevu (Istorija, Istorija umjetnosti, Arheologija) Reference Spoljašnje veze Zvanični veb-sajt
Gazi Husrev-begova knjižnica u Sarajevu

Gazi Husrev-begova knjižnica (GHB), osnovana je 8. siječnja 1537. godine u Sarajevu i predstavljala je najznačajniju ustanovu ove vrste na Balkanu tijekom cijelog osmanskog razdoblja. Fond Knjižnice Fond Gazi Husrev-begove knjižnice broji oko osamdeset tisuća svezaka knjiga, naslova časopisa i dokumenata na orijentalnim, bošnjačkom i nekim europskim jezicima. Periodika se sastoji od najstarijih listova tiskanih u Bosni i Hercegovini, nekih sarajevskih dnevnih listova kao i gotovo svih naslova bošnjačkih listova i časopisa koji su izlazili ili danas izlaze u Bosni i Hercegovini. Naročito je značajan autograf Ljetopisa sarajevskog kroničara Mula Mustafe-Bašeskije, koji obuhvaća vrijeme od 1747. do 1804. godine. Najstariji rukopis u Gazi Husrev-begovoj knjižnici je djelo Ihjau ulumud-din, od Ebu Hamid Muhameda el-Gazalije (umro 1111. godine), teološko-mističko djelo, prepisano 1131. godine. Knjižnica posjeduje veliki broj povijesno bosanskohercegovačkih tekstova od naročite važnosti. Povezani članci Gazi Husrev-beg Gazi Husrev-begova džamija Gazi Husrev-begov bezistan Gazi Husrev-begov hanikah Gazi Husrev-begova medresa Tašlihan Izvori Vanjske poveznice Portal GHB
Biblioteca Gazi Cosrove Bei

A Biblioteca Gazi Cosrove Bei (em bósnio: Gazi Husrev-begova biblioteka) é uma biblioteca localizada em Sarajevo, Bósnia e Herzegovina, fundada em 1537. Considerada a mais antiga instituição cultural do país, abriga a maior coleção de documentos e manuscritos islâmicos dos Bálcãs e a maior coleção de manuscritos otomanos fora da Turquia, constituindo-se como uma das maiores bibliotecas de seu tipo em toda a Europa. Seu acervo é composto por cerca de 100 mil itens (entre manuscritos, livros impressos, periódicos, documentos arquivísticos e outros materiais) em árabe, persa, turco, bósnio e outras línguas europeias. Desse montante, mais de 10 mil itens referem-se a códices manuscritos com aproximadamente 20 mil obras em diferentes áreas do conhecimento, como ciências islâmicas, línguas orientais, literatura, filosofia, lógica, medicina, veterinária, matemática e astronomia. História A Biblioteca foi criada em 1537 pelo então governador da província otomana da Bósnia Gazi Cosrove Bei juntamente com o estabelecimento de uma madraça na mesquita por ele construída entre 1530 e 1531, a atual Mesquita de Gazi Cosrove Bei (Gazi Husrev-begova džamija). Na carta de criação da madraça, estipulou que "tudo o que restar das despesas para a construção da madraça deve ser usado para a compra de bons livros que devem ser lidos na madraça e copiados por leitores interessados em ciência". Por mais de três séculos a madraça e a biblioteca funcionaram como uma única entidade, até que em 1836 a biblioteca foi transferida para uma nova construção no complexo da mesquita, criada para abrigá-la. Ali permaneceu até 1935, quando, devido ao crescimento do acervo, foi movida a novas acomodações nas imediações da Mesquita do Imperador (Careva džamija), onde ficou instalada até o início da Guerra da Bósnia em abril 1992. Durante o conflito, por razões de segurança a Biblioteca teve seu acervo distribuído em diferentes localidades da cidade, ação que garantiu a sua salvaguarda: os livros impressos foram enviados à Mesquita do Imperador e os manuscritos foram transferidos oito vezes por diversos locais da capital bósnia, sendo que os quinhentos manuscritos mais valiosos foram depositados no caixa-forte do Banco Privredna, onde permaneceram até o fim do Cerco de Sarajevo. Após o término do conflito, foi estabelecida em um edifício próximo à Sinagoga de Sarajevo, onde permaneceu até 2013. Em 15 de janeiro de 2014, a Biblioteca foi reinaugurada em uma nova e moderna construção de três andares especialmente desenhada para abrigá-la e localizada nas imediações da madraça em que se originou, com capacidade de acomodar meio milhão de itens e financiada em grande parte pela doação de 8,8 milhões de dólares (6,5 milhões de euros) do governo do Catar. Além de diferentes equipamentos e instalações voltadas ao estudo, pesquisa e gerenciamento de suas coleções, a Biblioteca abriga também um museu dedicado a artefatos da vida cotidiana e religiosa bósnia de tradição islâmica. Referências
Gazi Husrev-begova biblioteka

Gazi Husrev-begova biblioteka osnovana je 8. januara 1537.godine u Sarajevu i predstavljala je najznačajniju ustanovu osmanske kulture na Balkanu tokom celog perioda vladavine Osmanskog carstva. Fond Biblioteke Fond Gazi Husrevbegove biblioteke broji oko osamdeset hiljada svezaka, knjiga, naslova časopisa i dokumenata na orijentalnim, juznoslovenskim i nekim evropskim jezicima. Periodika se sastoji od najstarijih listova štampanih u Bosni i Hercegovini, nekih sarajevskih dnevnih listova kao i gotovo svih naslova listova i časopisa na bošnjačkom jeziku koji su izlazili ili danas izlaze u Bosni i Hercegovini. Naročito je značajan autograf Letopisa sarajevskog hroničara Mula Mustafe-Bašeskije na turskom jeziku, koji obuhvata vreme od 1747. do 1804. godine. Najstariji rukopis u Gazi Husrevbegovoj biblioteci je delo Ihjau ulumud-din, koje je napisao Ebu Hamid Muhamed el-Gazalija, umro 1111. godine, teološko-mističko djelo, prepisano 1131. godine. Biblioteka takođe poseduje veliki broj istorijskih bosansko-hercegovačkih tekstova od naročite važnosti. Vidi još Gazi Husrev-begova džamija Gazi Husrev-begova medresa Gazi Husrev-begov hanikah Reference
Turalibegova mešita

Turalibegova mešita (bosensky Gazi Turali-begova džamija nebo jen Turali-begova džamija) je historická mešita, která se nachází ve městě Tuzla v Bosně a Hercegovině. Stojí v samotném centru města. Nápadná je díky atypické jehlanovité střeše. Je evidována jako kulturní památka Bosny a Hercegoviny s evidenčním číslem 750. Kromě toho je známá také jako polní mešita (bosensky Poljska džamija) vzhledem k tomu, že byla vybudována ve své době mimo zdi města. Mešita byla vybudována v roce 1572. Nese název Gazi Turali-bega, podle osmanského správce, který se v této době zasloužil o vznik města. Stavba byla několikrát během staletí obnovována a rozsáhle přestavována. Poslední rozsáhlejší úpravy byly uskutečněny v letech 1878, kdy byly zdi stavby i minaretu omítnuté, a poté roku 1890. Druhou uvedenou obnovu financovala rakousko-uherská vláda. Poslední rekonstrukce se uskutečnily v letech 1967 a 2014. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Turalibegova mešita na Wikimedia Commons
Mosquée de Hadži Begzad

La mosquée de Hadži Begzad, également connue sous le nom de Grabska džamija, est située sur le territoire de la ville de Banja Luka, l'actuelle capitale de la république serbe de Bosnie en Bosnie-Herzégovine. La cour intérieure de la mosquée (en bosnien : harem) abrite notamment un cimetière avec 11 nişans (stèles ottomanes) et un sadirvan (fontaine). Cet ensemble est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Voir aussi Articles connexes Banja Luka Architecture à Banja Luka Architecture islamique Monuments nationaux de Banja Luka Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Mosquée de Hadži Kurd (Banja Luka)

La mosquée de Hadži Kurd est située sur le territoire de la Ville de Banja Luka, l'actuelle capitale de la république serbe de Bosnie en Bosnie-Herzégovine. Elle remonte au XVIIe siècle. La cour intérieure de la mosquée (en bosnien : harem) abrite notamment un cimetière avec 18 nişans (stèles ottomanes). Cet ensemble funéraire est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Voir aussi Articles connexes Banja Luka Architecture à Banja Luka Architecture islamique Monuments nationaux de Banja Luka Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Mešita Hadžijska

Mešita Hadžijska se nachází v Sarajevu v Bosně a Hercegovině. Nachází se v Alifakovac, v sousedství lokální komunity Babića bašća, v nejstarší osídlené lokalitě v Sarajevu. Byla vystavěna mezi lety 1541–1561 na přání Gazi Husrev-bega, po němž byla původně pojmenována. Bývala využívána místními a poutníky směřujícími do Mekky. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hadžijska Mosque na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mešita Hadžijska na Wikimedia Commons
Mosquée de Vekil Harač

La mosquée de Vekil Harač, également connue sous le nom de Hadžijska džamija, est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la Ville de Sarajevo. Construite entre 1541 et 1561, elle est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Notes et références Voir aussi Articles connexes Monuments nationaux de Sarajevo Architecture islamique Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Hadzijska-moskee

De Hadzijska-moskee is een moskee in de stad Sarajevo in Bosnië en Herzegovina. Het is gelegen in Alifakovac, een wijk in de lokale gemeenschap Babića bašća, een van de oudste stedelijke nederzettingen in Sarajevo. Geschiedenis De moskee werd gebouwd tussen 1541 en 1561 door de kwartiermeester van Gazi Husrev-beg, Vekil-Harrach, naar wie het oorspronkelijk vernoemd was. Architectuur Het is omheind door een muur, waarbinnen zich een stenen fontein bevindt, die aan het begin van de 19e eeuw werd vernieuwd door de rechter uit Sarajevo Mustafa Fevzi, waar de inscriptie over gaat.
Хусеин чауша (Џиндијска) џамија

Хусеин чауша (Џиндијска) џамија је џамија у Тузли. Историја Први пут се помиње 1701. године. Више пута је обнављана, али је увијек задржала свој првобитни изглед. Темељно је реконструисана 1863. и 1864. и 1961. године. Архитектура Ово је типична махалска џамија, димензија 7 × 7 м, са дрвеним минаретом и 16 прозора. Квадратног је облика и има веома декоративна дрвена врата на двије шарке. Грађена је од ћерпича, с тим што је оквир око врата сведен на обруб од млевеног камена. Михраб у зиду је веома мали, без декорације, док су џур минбер и махфил дрвени. Четворостриви кров је прилично висок и покривен цријепом. Занимљиво је да горњи дио изнад софа почива на осам дрвених стубова, који су резбарени, представљајући рад мајстора тог времена. Галерија Референце
Mosquée de Sofi Mehmed-pacha

La mosquée de Sofi Mehmed-pacha, également connue sous le nom de Jama džamija, est située sur le territoire de la ville de Banja Luka, l'actuelle capitale de la république serbe de Bosnie en Bosnie-Herzégovine. Elle a été construite en 1554 et 1555. La cour intérieure de la mosquée (en bosnien : harem) abrite un cimetière avec 26 nişans (stèles ottomanes). Cet ensemble funéraire est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Voir aussi Articles connexes Banja Luka Architecture à Banja Luka Architecture islamique Monuments nationaux de Banja Luka Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Јама џамија

Јама џамија или Софи Мехмед-пашина џамија налази се у бањалучком насељу Српске Топлице (стари назив Горњи Шехер). Историја Јама џамију је саградио Софи Мехмед-паша као први босански намесник са седиштем у Бањој Луци између 1554. и 1555. године, и то је највећа и друга најстарија џамија на подручју Бање Луке. Комисија за очување националних споменика Босне и Херцеговине донела је 2003. године одлуку о проглашењу историјског подручја Харем џамије (Софи Мехмед-пашине џамије) националним спомеником Босне и Херцеговине. Рушење Миниран је и потпуно срушен 4. јула 1993. године током рата у Босни и Херцеговини. Реновирање Реновирање џамије је завршено (реновација је започета 8. септембра 2001. године). Види још Списак џамија у Босни и Херцеговини Списак џамија у Бањој Луци Референце Литература Husedžinović, Sabira; Arslanagić, Dževahira (2005). Dokumenti opstanka: vrijednosti, značaj, rušenje i obnova kulturnog naslijeđa. Zenica: Muzej grada Zenice. ISBN 9958-9413-2-5.
Nécropole de Maculje

La nécropole de Maculje se trouve en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village de Seona et dans la municipalité de Novi Travnik. Elle abrite 101 stećci, un type particulier de tombes médiévales, ainsi que 16 tombes cruciformes. Elle est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine et fait partie des 22 sites avec des stećci proposés par le pays pour une inscription au patrimoine mondial de l'UNESCO. Localisation Description Notes et références Article connexe Monuments nationaux de Novi Travnik Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail du christianisme Portail de la protection du patrimoine
Мурат бей Тардич

Мурат бей Тардич (на хърватски: Murat-beg Tardić) е хърватин по произход, главнокомандващ армията на Османската империя. Според източниците Тардич е роден в Шибеник и има брат на име Юрай (Juraj) или Джорджи (Zorzi), който е свещеник. Като млад Мурат е заробен и отведен в двора на Гази Хюсрев бей. Впоследствие приема исляма и след като влиза в османската армия, бързо се издига. Като приближен на Гази Хюсрев бей завладява голям брой градове в Северна Босна и Хърватия. През 1528 г. завзема Яйце. На 12 март 1537 г. превзема крепостта Клис след ожесточен бой с бойците на Петър Кружич, за което получава титлата бей. Назначен е за санджак бей на Славония. Умира през 1545/1546 г. и е погребан в по-малкото тюрбе в двора на Гази Хюсрев бей джамия в Сараево. Бележки
Murat Bey Tardić

Murat Bey Tardić or Murad-beg Tardić (Croatian: Murat-beg Tardić or Murad-beg Tardić; also Amurat Vaivoda) was an Ottoman general. Biography Tardić was born to a Croatian family in Šibenik, where he had a brother called Zorzi or Juraj. As a young man he became a prisoner of war. After being released he converted to Islam and entered the Ottoman military serving under Gazi Husrev Bey as his vojvoda, where he quickly rose through the ranks. As a close associate of Gazi Husrev Bey, he led numerous military conquests against the Croatian army in northern Bosnia and Croatia. In 1528, Murat Bey led the conquest of Jajce. In 1536, Murat Bey Tardić was charged by Suleiman the Magnificent with 8,000 men to lay siege to the Klis Fortress under Petar Kružić. He was successful in the Siege of Klis, occupying it in 1537. For his military services he was put in charge of the Klis Sanjak with the title Beg. As the first Sanjak-Bey of Klis, he built a notable mosque in the town which still stands today. He was later made the beg of the Sanjak of Pojega in 1541 or in 1543. He is believed to have died in May 1545. He was buried in one of the two mausoleums (türbe) next to the Gazi Husrev Bey Mosque in Sarajevo. Bosnian-American author Aleksandar Hemon and others infer a lover relationship between Tardić and Gazi Husrev Bey. References
Murat-beg Tardić

Murat-beg Tardić (Šibenik, ? - ?, svibanj 1545.), bio je hrvatski vojskovođa u službi Osmanskog Carstva. Značajan kao zapovjednik napada na Klis, krajnju točku u Dalmaciji koja je pala u turske ruke. U karijeri je bio kliški i požeški sandžak-beg, ćehaja vojskovođe Gazi Husrev-bega i prvi mutevelija Gazi-Husrev-begovog vakufa. Imao je brata Jurja, katoličkog svećenika. Kao mladi zarobljenik došao je na Gazi Husrev-begov dvor, gdje je prihvatio prijeći na islam. Vodio je više osvajačkih pohoda protiv hrvatske vojske u današnjoj sjevernoj Bosni i Hrvatskoj. Godine 1528. osvojio je Jajce. Sultan Sulejman Veličanstveni poslao je 1536. godine 8 000 osmanskih vojnika, pod Tardićevim zapovjedništvom, opsjedati klišku tvrđavu. Kako su kliški uskoci uznemiravali Bosansku krajinu, njegova se vojska stalno nalazila oko Klisa. U blizini Sinja, Murat-beg Tardić podiže dvije utvrde, kako bi presjekao dovod hrane i drugog materijala nepristupačnom Klisu. Opkoljenom Klisu u pomoć pristiže hrvatska vojska, predvođena Petrom Kružićem. Tardić ga presreće kod Solina, gdje ga je i potukao. Klis je pao 12. ožujka 1537. godine, a Tardiću je za zasluge dodijeljen naslov prvoga kliškog sandžakbega. Dao je podići klišku džamiju, koja je nosila njegovo ime. Godine 1543. je smješten na položaj požeškog sandžakbega gdje je i ostao do svoje smrti 1545. godine. Pokopan je u haremu Begove džamije u Sarajevu, u manjem turbetu, pokraj Gazi Husrev-bega. Povezani članci Islam u Hrvata Izvori
Platno (jezero)

Platno jezero nalazi se u Bosni i Hercegovini na planini Treskavici. Udaljeno je od Velikog jezera oko 150 metara, i nalazi se na 1580 metara nadmorske visine. Dužina jezera je oko 60 m, širina oko 30 m, a dubina oko 2 metra. U jezeru nema ribe. Oko 500 metara od jezera se nalazi Planinska kuća "Treskavička jezera". Izvori
Mosquée de Sefer-bey

La mosquée de Sefer-bey, également connue sous le nom de Pećinska džamija, est située sur le territoire de la ville de Banja Luka, l'actuelle capitale de la république serbe de Bosnie en Bosnie-Herzégovine. Elle a été construite au début du XVIIe siècle. La cour intérieure de la mosquée (en bosnien : harem) abrite un cimetière avec 28 nişans (stèles ottomanes). Cet ensemble funéraire est inscrit sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Voir aussi Articles connexes Banja Luka Architecture à Banja Luka Architecture islamique Monuments nationaux de Banja Luka Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de l'islam Portail de la protection du patrimoine
Потпећинска џамија

Потпећинска или Сефер-бегова џамија налази се у Бањој Луци. Направљена је почетком 17. века, више пута рушена, а обновљена и званично отворена 15. новембра 2004. године. Опште информације Џамија је подигнута почетком 17. века, раније је имала дрвену мунару. Џамију је подигао Сефер-спахија, који је 1603. године подигао устанак у Крајини против Ђелали Хасан-паше, беглер-бега Босанског пашалука, након чега је Хасан-паша прогнан из Босне. У задужбини Сефер-спахије (1618) подигнута је џамија, мектеб и турбе. Ктиторски мектеб и турбе срушени су после Другог светског рата. Налази се у насељу Пећине, па је зато названа „Потпећинска џамија”. Више пута је оштећена током Рата у Босни и Херцеговини, први пут од бомбе 9. априла 1992. године, затим од пожара 26. маја, да би изгорела 9. априла 1993. Потпуно је уништена у септембру. 1994. године, а остаци џамије и нише одвезени су на депонију. Обновљена џамија је отворена је 15. новембра 2004. године. У оквиру џамије је 2022. године изграђена Хајр чесма „Мешиновић“, чије је отварање било 30. марта 2022. године. Чесма је симболично добила име по породици Мешиновић из Бањалуке, која је кућу и башту поклонила за потребе овог џемата. Галерија Референце Литература Хзсеџиновић, Сабира; Арсланагић, Џевахира (2005). Документи опстанка: вриједности, значај, рушење и обнова културног наслијеђа. Зеница: Музеј града Зеница. ISBN 9958-9413-2-5.
Fortaleza de Sokograd

Sokograd, a veces Sokol-grad, Soko-grad, Soko o Sokol, es una fortaleza medieval con una ciudad castillo en el valle del río Pliva, entre Gerzovo y la cercana Šipovo, en el municipio de Šipovo, entidad de la República Srpska de Bosnia y Herzegovina. Fue el centro de la župa de Pliva (en ese momento también llamado Pljeva) durante la época medieval de Bosnia. Fue construido en un cañón en una pendiente empinada muy por encima del río Sokočnica, que desemboca en Pliva en Šipovo. Etimología Sokograd o Sokol deriva de la palabra eslava halcón (Sokol)​ y, por lo tanto, al ser un castillo con ciudad castillo, recibió el sufijo grad (ciudad). Geografía Sokograd era un castillo medieval y una ciudad castillo en el valle de Pliva, dentro del asentamiento de Gerzovo, municipio de Mrkonjić Grad, en la frontera del municipio de Šipovo.​ Historia Sokograd probablemente se construyó a finales de la primera mitad del siglo XIII, cuando comenzaron a construirse las primeras fortalezas más fuertes en el entonces Banato de Bosnia. Durante su ataque a Bosnia, el rey Luis I de Hungría intentó capturarla en julio de 1363 pero los defensores se lo impidieron y se retiró tras tres días de lucha. A la cabeza de la defensa estaba el kniaz Vukac Hrvatinić, padre del futuro gran duque de Bosnia, Hrvoje Vukčić Hrvatinić.​ El kniaz Vukac, por estos méritos, recibió el Sokograd con toda la župa de Pliva de manos del ban Tvrtko, y se le otorgó el título de duque. Los húngaros intentaron nuevamente capturar la ciudad en 1405 pero fueron derrotados nuevamente. El rey de Bosnia, Esteban Tomašević, pasó un breve tiempo en la fortaleza durante el período en el que el Reino de Bosnia se derrumbó bajo la invasión otomana, tras lo cual fue recapturado por el Reino de Hungría. Durante las batallas entre los otomanos y los húngaros en la segunda mitad del siglo XV y principios del siglo XVI, Sokograd formó parte del Banato de Jajce hasta 1521.​ Los otomanos finalmente lo ocuparon en 1518,​​ o en 1521.​ Durante el siglo XVI, fue mencionado como uno de los 9 principados valacos de Bosnia.​ Sokograd sirvió al Imperio otomano hasta 1833 cuando fue abandonado por sus guarniciones. La fortaleza, junto con el resto de Bosnia, se incorporó al Imperio austrohúngaro en 1878.​ Referencias Bibliografía Udovčić, Rade (2007). Baraći i Baraćani (en serbio). Mrkonjić Grad: JU Kulturni Centar, Petar Kočić. ISBN 978-99938-888-0-2. Fine, John Van Antwerp Jr. (1994). The Early Medieval Balkans: A Critical Survey from the Sixth to the Late Twelfth Century (en inglés). Ann Arbor, Michigan: University of Michigan Press. ISBN 0472081497. Vasić, Milan (2005a). Naselja na Balkanskom Poluostrvu od XVI do XVIII Vijeka (en serbio). Banja Luka: Narodna I Univerzitetska Biblioteka Republike Srpske. pp. 233-240. ISBN 99938-0-584-X. Vasić, Milan (2005b). Islamizacija na Balkanskom Poluostrvu (en serbio). Banja Luka: Narodna I Univerzitetska Biblioteka Republike Srpske. ISBN 99938-0-583-1.