NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Лоньско поле

Лоньско поле (хорв. Lonjsko polje) — природный парк в Хорватии, расположенный в южной части региона Мославина на левом берегу реки Сава ниже город Сисак, в месте где в Саву несколькими рукавами впадает река Лонья. Образован в 1998 году, имеет площадь 50 600 гектар. Территория парка вытянута длинной полосой вдоль Савы. Парк включает в себя большое количество заболоченных участков и небольших озёр, а также дубовых рощ и заливных лугов. Во время весеннего разлива Савы, длящегося от 30 до 100 дней, значительная часть территории природного парка уходит под воду. Парк Лоньско поле — крупнейшая охраняемая территория с водно-болотными угодьями в бассейне Дуная. В парке Лоньско поле обитает 239 видов птиц, в частности большая популяция аистов. Дирекция парка находится в посёлке Ясеновац, информационный центр — в селе Чигоч (Čigoć). По парку проводятся организованные экскурсии для любителей живой природы. См. также Список национальных и природных парков Хорватии Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Природный парк Лоньско поле Официальный сайт природного парка
Парк природе Лоњско поље

Парк природе Лоњско поље, површине 50.650 ha је заштићено мочварно подручје у Хрватској између градова Сиска и Старе Градишке које се налази у алувијалној равни реке Саве и њене притоке Лоње која пре ушћа у Саву тече паралелно са њом и одваја се у два рукавца (Стара Лоња и Требеж). Парк природе чине три поља: Лоњско, Мокро и Поганово. Лоњско поље је уписано на листу Рамсарских подручја 3. фебруара 1993. године. Парк природе Лоњско поље је 1. фебруара 2005. године предложен за упис на листу Светске баштине као мешовито природно и културно добро. Природне одлике Најзначајнији еколошки елемент у Парку природе Лоњско поље су поплаве које се могу догодити у било које доба године, због специфичног просторног распореда водотокова. Водни таласи су често велики и парк природе има врло важну улогу за одбрану од поплава у подручју на коме се налази где се преплићу станишта типична за поплављена подручја као што су влажне шуме, травњаци, ливаде, мочварна станишта, али и јарци и канали, као резултат дугогодишњег људског утицаја. Подручје парка од око 12.000 ha пашњака користи се за испашу с великом концентрацијом аутохтоних врста (коњ посавац, славонско-сремско сиво говече, туропољска свиња). Три орнитолошка резервата Крапје Ђол, Ракита и Дражиблато су допринела да ово подручје буде проглашено од изузетног значаја за птице (Important Birds Area - IBA) у складу са Директивом о птицама ЕУ. Између осталих овде се налазе следеће врсте птица: бела рода, чапља кашикара, орао белорепан (Haliaeetus albicilla), дивља патка, обични мишар (Buteo buteo), прдавац (Crex crex), мали вранац (Phalacrocorax pygmaeus), као и угрожене врсте: степски соко (Falco cherrug), патка њорка (Aythya nyroca) и др. У парку природе се налази и село Чигоч у ком већина кућа има „своје” гнездо рода, због чега је 1994. године проглашено за „европско село рода”. Поред птица у овом парку природе имају станиште и следеће животиње: видра, оштроухи слепи миш (Myotis bechsteinii), барска корњача (Emys orbicularis), шумска гаталинка (Hyla arborea), мрмољак (Triturus dobrogicus); рибе: умбра (Umbra krameri), кечига (Acipenser ruthenus), пастрмка (Hucho hucho), зракоперка (Cobitis elongata), шаран (Romanogobio uranoscopus), белица плотица (Rutilus pigus), балавац пругасти (Gymnocephalus schraetser), мали вретенар (Zingel streber); инсекти: лептири Lycaena dispar, Carabus intricatus и угрожена стрижибуба (Rosalia alpina). Спољашње везе Парк природе 'Лоњско поље' Референце
Lonjsko Polje Nature Park

Lonjsko Polje Nature Park är en park i Kroatien. Den ligger i den östra delen av landet, 80 km sydost om huvudstaden Zagreb. Lonjsko Polje Nature Park ligger 106 meter över havet. Terrängen runt Lonjsko Polje Nature Park är mycket platt. Runt Lonjsko Polje Nature Park är det ganska glesbefolkat, med 32 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Kutina, 11,9 km norr om Lonjsko Polje Nature Park. I omgivningarna runt Lonjsko Polje Nature Park växer i huvudsak lövfällande lövskog. Kommentarer Källor
Лонське поле

Лонське поле (хорв. Lonjsko polje, Лоньско поле) — природний парк у Хорватії, розташований на лівому березі річки Сави нижче міста Сисак, у місці, де в Саву впадають декілька рукавів річки Лонья. Утворений у 1998 році, має площу 50 600 гектарів. Дирекція природного парку розташована в місті Ясеноваць, інформаційний центр — у селі Чигоч (Čigoć). По території парку організовуються екскурсійні відвідання для любителів живої природи. Територія парку «Лонське поле» видовжена смугою вздовж Сави. Парк охоплює велику кількість заболочених ділянок і невеликих озер, а також дубових гаїв і заплавних лук. Лонське поле є найбільшою природоохоронною територією з водно-болотяними угіддями в басейні Дунаю. У парку мешкають 239 видів птахів, зокрема, велика популяція лелек. Під час весняного розливу Сави, що триває упродовж від 30 до 100 днів, значна частина території природного парку опиняється під водою. Див. також Список національних і природних парків Хорватії Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Лонське поле Офіційний сайт природного парку [Архівовано 11 липня 2011 у Wayback Machine.] Примітки
St. Marien (Jajce)

Die Kirche Hl. Marien (serbokroatisch Црква свете Марије Crkva svete Marije), später Sultan-Sülejman-Moschee (Султан-Сулејманова џамија Sultan-Sulejmanova džamija) oder Fethija (Фетхија, von türkisch fethetti ‚erobert‘), war ein Gotteshaus im historischen Zentrum der bosnisch-herzegowinischen Stadt Jajce, am Fuße der Zitadelle. Zusammen mit dem Überbleibsel des angrenzenden Sankt-Lukas-Glockenturms (Звоник светог Луке Zvonik svijetog Luke) ist es ein bosnisches Nationaldenkmal. Herkunft und Beschreibung Das Bauwerk erfuhr mehrere Umgestaltungen, was die genaue Bestimmung von Alter und Herkunft erschwert. Es wird angenommen, dass die Kirche im 12. Jahrhundert als einfache Basilika im romanischen Stil errichtet wurde. Das Gotteshaus verfiel bis zum Ende des 14. Jahrhunderts zusehends, danach wurde es restauriert und der Geheiligten Jungfrau Marie gewidmet. Es ist nicht klar, wer die Wiederherstellung des Gebäudes in Auftrag gab; als Auftraggeber kommen entweder Franziskaner, die sich in der Gegend ansiedelten, oder Hrvoje Vukčić Hrvatinić, der führende Magnat des Königreichs Bosnien sowie Stadtgründer von Jajce, in Frage. Im frühen 15. Jahrhundert wurde die Marienkirche dem damals üblichen gotischen Stil angepasst, nachdem die Könige von Bosnien sich Jaitze aneigneten – im Zuge der Heirat von König Stefan Ostoja mit Hrvojes Witwe Jelena Nelipitsch. Die erhaltenen Fresken, welche aus der ersten Hälfte des 15. Jahrhunderts stammen, sind ein typisches Beispiel der spätgotischen Kunst; die herausragendste Komposition bildete das Jüngste Gericht ab, ein weitverbreitetes Thema im damaligen Europa. Königliche Kirche Nach dem Verlust Serbiens an die osmanischen Türken 1459 kehrte Stefan Tomaschewitsch von Bosnien, der Sohn von König Stjepan Tomašević, zusammen mit seiner Frau Marie und seiner Familie zurück. Nachdem Marie die Gebeine des Evangelisten Lukas hierher gebracht hatte, wurde neben der Kirche ein Glockenturm mit dem Namen des Heiligen errichtet. Am 17. November 1461 diente die Kirche als Krönungsort von Stjepan Tomašević; es war die letzte Krönung in Bosnien. Die osmanische Eroberung von Bosnien fand nur zwei Jahre später statt, was zur jahrhundertelangen Fremdherrschaft über Bosnien führte. König Stjepan Tomašević wurde nach einem Scheinprozess hingerichtet, während Königin Marie die Gebeine aus der Kirche mitnahm und sie an die Republik Venedig verkaufte. Moschee Im Jahre 1582 wurde die Kirche der Heiligen Maria mitsamt dem Heilig-Lukas-Glockenturm in eine Moschee umgewandelt und nach dem osmanischen Sultan Süleyman II. dem Prächtigen benannt. Das ehemals christliche Gebäude brannte unter der Türkenherrschaft mehrmals ab, die verheerendste Brandzerstörung fand 1658 statt. Der letzte Großbrand im Jahre 1832 hinterließ nichts außer den Mauern; seitdem wurde das Gebäude nicht mehr genutzt. Weblinks Einzelnachweise
Saint Mary's Church, Jajce

Saint Mary's Church (Serbo-Croatian: Crkva svete Marije), later Sultan Suleiman's Mosque (Sultan-Sulejmanova džamija/ Султан-Сулејманова џамија) or Fethija (Фетхија, from the Turkish word fethetti, meaning "conquered"), was a place of worship in Jajce, Bosnia and Herzegovina. Along with the remnants of the adjoining Saint Luke's Bell Tower (Zvonik svetog Luke/Звоник светог Луке), it is a national monument of Bosnia and Herzegovina. The buildings are located in the historic centre of the city of Jajce, at the foot of the citadel. Origin and description The building has undergone a series of redesigns, which makes difficult establishing its age and the original appearance with certainty. It is assumed that the church was first built as a simple Romanesque-style basilica in the 12th century. It had deteriorated significantly by the end of the 14th century, when it was restored and dedicated to the Blessed Virgin Mary. It is not clear who commissioned the restoration of the building; circumstantial evidence points to either the Franciscans who had settled in the area or, somewhat less likely, to Hrvoje Vukčić Hrvatinić, the Kingdom of Bosnia's leading magnate and founder of the city of Jajce. The church was re-adapted to the more popular Gothic style in the early 15th century, after the kings of Bosnia acquired Jajce in connection to King Ostoja's marriage to Hrvoje's widow, Jelena Nelipić. The surviving frescos, dating from the first half of the 15th century, are typical of the Late Gothic art; the most significant composition depicted the Last Judgment, a common theme in contemporary Europe. Royal church Following his loss of Serbia to the Ottomans in 1459, King Thomas's son, Stephen, returned to Bosnia with his wife Maria, and her family. Maria brought along the relics of Luke the Evangelist, and a bell tower, bearing the saint's name, was erected next to the church. On 17 November 1461, the church served as the place of coronation of King Stephen; it was the last coronation in Bosnia. The Ottoman conquest of Bosnia took place two years later, commencing the centuries-long Ottoman rule over Bosnia. King Stephen was executed in the process, while Queen Maria took the relics and sold them to the Republic of Venice. Mosque In 1528, Saint Mary's Church was converted into a mosque and named after the Ottoman sultan Suleiman the Magnificent. The building burned on several occasions. The most devastating fire occurred in 1658. The last fire, in 1832, left behind nothing but walls, and the building has not been used since. References
Iglesia de Santa María (Jajce)

Iglesia de Santa María (en serbocroata: Crkva svete Marije), más tarde Mezquita del Sultán Suleiman (Sultan-Sulejmanova džamija/ Султан-Сулејманова џамија) o Fethija (Фетхија, de la palabra turca fethetti, que significa ‘conquistado’), era un lugar de culto en Jajce, Bosnia y Herzegovina. Junto con los restos del contiguo Campanario de San Lucas (Zvonik svetog Luke/Звоник светог Луке), es un monumento nacional de Bosnia y Herzegovina. Los edificios se encuentran en el centro histórico de la ciudad de Jajce, a los pies de la ciudadela. Origen y descripción El edificio ha sufrido varias remodelaciones, lo que dificulta determinar con certeza su antigüedad y aspecto original. Se supone que la iglesia se construyó inicialmente como una sencilla basílica de estilo románico en el siglo XII.​ Se había deteriorado significativamente a finales del siglo XIV, cuando fue restaurado y dedicado a la Santísima Virgen María. No está claro quién encargó la restauración del edificio; la evidencia circunstancial apunta a los franciscanos que se habían establecido en la zona o, algo menos probable, a Hrvoje Vukčić Hrvatinić, el principal magnate del reino de Bosnia y fundador de la ciudad de Jajce.​ La iglesia fue readaptada al estilo gótico más popular a principios del siglo XV, después de que los reyes de Bosnia adquirieran Jajce en relación con el matrimonio del rey Ostoja con la viuda de Hrvoje Vukčić Hrvatinić, Jelena Nelipić.​​​ Los frescos que se conservan, que datan de la primera mitad del siglo XV, son típicos del arte gótico tardío; la composición más significativa representaba el Juicio Final, un tema común en la Europa contemporánea.​ Iglesia real Tras la pérdida de Serbia a manos de los otomanos en 1459, el hijo del rey Tomás, Esteban Tomašević, regresó a Bosnia con su esposa María Branković y su familia. María trajo consigo las reliquias de Lucas el Evangelista, y junto a la iglesia se erigió un campanario con el nombre del santo.​ El 17 de noviembre de 1461, la iglesia fue el lugar de la coronación del rey Esteban; fue la última coronación en Bosnia.​​ La conquista otomana de Bosnia tuvo lugar dos años después, dando inicio al centenario dominio otomano sobre Bosnia. El rey Esteban fue ejecutado en el proceso, mientras que la reina María se apoderó de las reliquias y las vendió a la República de Venecia.​ Mezquita En 1528, la Iglesia de Santa María se convirtió en mezquita y recibió el nombre del sultán otomano Solimán el Magnífico.​ El edificio se incendió en varias ocasiones. El incendio más devastador ocurrió en 1658. El último, en 1832, solo dejó muros, y el edificio no se ha utilizado desde entonces.​ Referencias Enlaces externos
Église Sainte-Marie de Jajce

L'église Sainte-Marie est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la ville de Jajce et dans la municipalité de Jajce. Elle remonte sans doute au XVe siècle et, avec le clocher de l'ancienne église Saint-Luc, elle est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. L'église et le clocher font partie de l'« ensemble naturel et architectural de Jajce » proposé par le pays pour une inscription au patrimoine mondial de l'UNESCO. Localisation Histoire L'église a été transformée en mosquée en 1528. Architecture Notes et références Voir aussi Article connexe Monuments nationaux de Jajce Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la protection du patrimoine
Црква Свете Марије (Јајце)

Црква Свете Марије (претворена у џамију Фетхија) са звоником Светог Луке налази се у Јајцу. Комисија за очување националних споменика, на својој седници одржаној од 21. јануара 2003. године, одлучила је да прогласи архитектонску целину националним спомеником Босне и Херцеговине. Локација Црква Свете Марије (претворена у Фетхију, тј. џамију султана Сулејмана, 1528. године) са кулом Светог Луке, налази се у историјском језгру Јајца, у подножју цитаделе, југозападно од ње. Историја У првој половини 15. века, када је Јајце унапређено у престоницу Босанског краљевства, старија романичка црква из 12. или 13. века је адаптирана у готском стилу. Након удаје за босанског престолонаследника Стјепана Томашевића 1. априла 1459. године, Јелена Бранковић, ћерка српског деспота Лазара Бранковића, донела је као мираз мошти Светог Луке Јеванђелисте, које је деспот Ђурађ Бранковић купио од османског султана 1453. године за 30.000 дуката. У новембру 1461. године, у овој цркви је одржано крунисање последњег босанског краља, Стјепана Томашевића, према папским легатима. Током Османског царства, 1528. године црква је претворена у џамију. Џамија је неколико пута изгорела у пожарима, а најтеже је оштећена у пожару 1658. године, док у последњем пожару 1832. године, од зграде су остали само зидови и од тада се не користи. Опис Археолошким истраживањима 1961. године пронађени су фрагменти камене пластике који показују чисто готичке и делимично ренесансне облике. Црква је била уметнички богато опремљена и украшена. Фреске из цркве Свете Марије у Јајцу, настале у првој половини 15. века, стилски су припадале западном касноготичком кругу. Сачуване су само у фрагментима приземних зона на северним и нешто касније осликаним јужним зидовима цркве. Читав северни зид био је прекривен композицијом „Страшни суд“, што је уобичајена готска композиција заступљена у првој половини 15. века у Европи. Трагови михраба, минбара и греда које су носиле под махфила видљиви су на унутрашњем делу зидова зграде. Унутрашњост џамије била је украшена полихромно. Радови на санацији надземног дела куле изведени су два пута, први пут у периоду од 1985. до 1986. и током 2001. године. Каменорезачки конзерваторско-рестаураторски радови на санацији оштећених венца, стубова са базама и капителима, као и других површинских оштећења камена, изведени су 1987. године. Референце Литература
Стадион Перица-Перо Павлович

Стадион „Перица-Перо Павлович“ е многофункционален стадион в Габела, Босна и Херцеговина. На стадиона играе домакинските си мачове отборът на НК ГОШК Габела. Стадионът има капацитет от 3000 места. През декември 2016 г. стадионът е преименуван от Стадион „Подавала“ на Стадион „Перица-Перо Павлович“. Източници Профил на стадиона във football-lineups.com
Stadium Perica-Pero Pavlović

Stadium Perica-Pero Pavlović is a multi-use stadium in Gabela, Bosnia and Herzegovina. It is the home ground of Bosnian Premier League club NK GOŠK Gabela. The stadium has a capacity to hold 3,000 seated spectators. In December 2016, the stadium was renamed from Stadium Podavala to Stadium Perica-Pero Pavlović. References External links Stadion Perica-Pero Pavlović at Football-Lineups.com
Stadion Perica Pero Pavlović

Stadion Perica Pero Pavlović – stadion w bośniackiej wsi Gabela o pojemności 5000 widzów. Swoje mecze rozgrywa na nim NK GOŠK Gabela. Został oddany do użytku w 1959 roku. Do 6 lutego 2017 roku nosił nazwę stadion Podavala. Został nazwany na cześć dawnego prezesa klubu NK GOŠK Gabela, który zmarł w grudniu 2016 roku. Przypisy Bibliografia Stadion Podavala, [w:] baza Soccerway (stadiony) [dostęp 2014-05-22] .
Church of St John in Podmilačje

The Church of St John in Podmilačje is a national monument near Jajce, Bosnia and Herzegovina. The church dates back at least to 1461, and belonged to the parish of Jajce until 1878, when it became an independent parish. It remained in use as a Catholic church throughout the Ottoman period. It became "a shared space of multiconfessional pilgrimage", and was the sole medieval church in Bosnia to survive in continuous use. Catholic, Orthodox and Muslim pilgrims would travel to the church for Saint John's Eve. Extensive renovations and rebuilding were completed in 1910. On 1 March 1993, the church was completely destroyed by Bosnian Serbs during the Bosnian War. In 2000, the church was rebuilt, and in 2003 the Commission to preserve national monuments of Bosnia and Herzegovina gave the site protected designation as a National Monument. References
Église Saint-Jean de Podmilačje

L'église Saint-Jean est située en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village de Podmilačje et dans la municipalité de Jajce. Elle remonte au XVe siècle et est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Architecture Notes et références Voir aussi Articles connexes Monuments nationaux de Jajce Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail de la protection du patrimoine
Franjevačka crkva sv. Ivana Krstitelja u Podmilačju

Crkva sv. Ivana Krstitelja je rimokatolička crkva u Podmilačju. Ovo je najstarije katoličko svetište u Bosni i Hercegovini, i u ovom dijelu Europe. Podmilačje je poznato prije svega po svetištu sv. Ivana Krstitelja u crkvi izgrađenoj 1416. Po svojim stilskim obilježjima bliska je tadašnjoj europskoj sakralnoj arhitekturi kontinentalnoga tipa, ali joj je kasnogotički portal načinjen u nekoj radionici hrvatskoga priobalja. Crkva je duga 15,85 m i široka 8,50 m. Koncem 1992. godine crkvica je, zajedno sa župnom crkvom u koju je bila ugrađena, minirana i potpuno srušena. Obnova je završena 2000. godine. Već u 18. stoljeću ima pisanih spomena o hodočašćenju, a vjerojatno se radi o znatno duljoj hodočasničkoj tradiciji. Krajem 19. stoljeća spominju se brojke od 7000 do 8000 hodočasnika za blagdan sv. Ivana Krstitelja. U razdoblju između dva rata hodočastilo je u prosjeku oko desetak tisuća, dok se sedamdesetih i osamdesetih godina okupljalo više desetaka tisuća vjernika. Izvori Vanjske poveznice Facebook Župa i svetište svetog Ivana Krstitelja u Podmilačju YouTube Turističko-promotivni film: "SVETI IVO U PODMILAČJU", Produkcija: Turistička zajednica SBK/KSB, Srednjabosna.ba
Forteresse de Stolac

La forteresse de Stolac se trouve en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire de la ville de Stolac et dans la municipalité de Stolac. Elle remonte au Moyen Âge et à la période ottomane et est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine ; elle fait également partie de l'ensemble naturel et architectural de Stolac, proposé par le pays pour une inscription au patrimoine mondial de l'UNESCO. Localisation Histoire Description Notes et références Articles connexes Monuments nationaux de Stolac Forteresses de Bosnie-Herzégovine Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des châteaux Portail de l’histoire militaire Portail de la protection du patrimoine
Vranduk Fortress

Vranduk is a medieval fortress and a historic village in the municipality of Zenica, Bosnia and Herzegovina and the National Monument of Bosnia and Herzegovina. Location It is situated on the Bosna River canyon, just downstream from city of Zenica, at the site called the Vranduk Pass. The main road Sarajevo-Zenica-Doboj (M17) passes through the canyon and the village. History Archaeological excavations to date on the site of the fort showed no signs of fortifications dating from the prehistoric period or antiquity, or prior to the medieval times. The village itself is one of the oldest and well preserved settlements of Bosnia and Herzegovina, dating back to the 14th century and times of medieval bans and later kings of Bosnia. Vranduk village was established around a medieval citadel of the same name, and together constitute a protected architectural assembly, and as such it is a national monument of Bosnia and Herzegovina, well preserved and maintained in good condition by local and state commissions for national monuments, and managed by a local tourist organization. A small mosque was erected below the citadel after the Ottoman conquest of the Bosnian Kingdom which still is standing today in good condition. The mosque was dedicated to and named after Sultan Mehmed II, conqueror of Bosnia, and is also referred to as the Imperial Mosque or Emperor's Mosque. In 1963, excavations were undertaken by Branka Raunig to explore the impact of the Roman empire on the village. Heritage designation On 25 January 2005, the Vranduk fortress and surrounding area are designated a National Monument of Bosnia and Herzegovina by KONS. Gallery Sources "Old Vranduk Fort, the architectural complex". aplikacija.kons.gov.ba (in Serbo-Croatian and English). Commission to preserve national monuments. 25 January 2005. Retrieved 12 May 2026. References External links Historvius - Vranduk, Bosnia and Herzegovina Archived 2016-09-11 at the Wayback Machine ˙(History and Visitor Information) Ecoplan | Management Plan Archived 2022-01-24 at the Wayback Machine for conservation of the national monument Stari grad Vranduk Vranduk from air (Video 3 min. 21 sec. long)
Forteresse de Vranduk

La forteresse de Vranduk se trouve en Bosnie-Herzégovine, sur le territoire du village de Vranduk et sur celui de la ville de Zenica. Elle remonte au Moyen Âge et à la période ottomane et est inscrite sur la liste des monuments nationaux de Bosnie-Herzégovine. Localisation Histoire Description Notes et références Articles connexes Monuments nationaux de Zenica Bosnie-Herzégovine Portail de la Bosnie-Herzégovine Portail des châteaux Portail de l’histoire militaire Portail de la protection du patrimoine