NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Цинцарско гробље у Бијелој

Цинцарско гробље у Бијелој - Калајџијама, које се налази у селу Бијела, Брчко дистрикт, Босна и Херцеговина. Цинцарско гробље је проглашено националним спомеником Босне и Херцеговине. Историја Цинцари су се преселили из Македоније у северну Босну око 1773. године, у Бијело и Зовик, близу Брчког, Поребрицу близу Градачца и у град Модричу. Цинцари су уживали велику подршку Хусеин-бега Градашчевића, који је прихватио групу цинцарских избеглица и дао им земљу и привилегије за проширење трговине и занатства. Цинцари су у Бијелу долазили углавном као монаси и трговци, који су овде увели градски начин живота. Првобитно су се Цинцари досељеници бавили трговином у виду угоститељства, када су ишли од куће до куће са натовареним коњем носећи разну робу. Важан трговачки артикал који су снабдевали трговци из Бијеле, као и у другим градовима Босанске Посавине, била је платнена бугарија, коју су снабдевали из Пирота. Иако се зову Калајџије, ни у Бијелој ни у Модричи и Поребрицама не знају да је неко од њих био лимар. Цинцарско гробље, које је и данас активно, има 25 старих надгробних споменика са оригиналним натписима. Гробље је окружено металном оградом и заузима површину око 550m². Улаз у гробље налази се на јужној страни комплекса са локалног пута који повезује Брчко са Бијелом. Најстарији надгробни споменици, за које се претпоставља да потичу из 18. и 19. века, су у веома лошем стању. Неправилног су облика и релативно великих димензија. Постоје надгробни споменици у облику стеле или обелиска са различито обликованим завршним делом и споменици у облику крста. Референце Литература Миленко С. Филиповић, Цинцари у Босни. Зборник радова Етнографског института САН. Београд: 1950. Хазим Шабановић, Босански пашалук. Сарајево: 1982. Мехмедалија Мујачић, Брчко, срце босанске Посавине. Wuppertal, Савезна Република Немачка: Верлаг a: Verlag BOSANSKA RIJEČ – DAS BOSNISCHE WORT, 1995. Душан Ристић, Брчко – Стари српски трговци у Брчком. Брчко: децембар 2003.
Cathedral of the Dormition of the Theotokos, Tuzla

The Cathedral of the Dormition of the Theotokos (Serbian: Саборна црква Успења Пресвете Богородице, romanized: Saborna crkva Uspenja Presvete Bogorodice) is an Eastern Orthodox church located in Tuzla, Bosnia and Herzegovina. It is under jurisdiction of the Eparchy of Zvornik and Tuzla of the Serbian Orthodox Church and serves as its cathedral church. Serbian Orthodox community in Tuzla began raising funds for the construction of a new church in 1860 and by 1868, they had collected around four thousand ducats. The foundation of the new church was consecrated on May 6, 1874, in a consecration ceremony attended by local officials of the Ottoman Bosnia and Herzegovina. The construction of the church was delayed by political and military events, including the Serbian-Ottoman War in 1876. After the Austro-Hungarian occupation of Bosnia in 1878 construction was resumed under military supervision. Emperor Franz Joseph I of Austria contributed 600 florins to the project. The church was completed on August 27, 1882, and was consecrated by Metropolitan Dionisije Ilić. The church underwent several renovations, the first in 1909–1910, when the Gothic bell tower was replaced. Further renovations occurred in 1925, 1968, and during the 1990s. In 2007, the Commission for the Preservation of National Monuments declared the church and some of its movable properties a national monument of Bosnia and Herzegovina. References
Црква Светог великомученика Георгија у Тузли

Црква Светог великомученика Георгија је српска православна црква која се налази у Тузли. Припада митрополији дабробосанској, епархији зворничко-тузланској, посвећена је Светом Георгију, а изграђена 1900. године. Опште информације Црква се налази на брду на локалитету Трновац у Тузли, на надморској висини од 292 м, удаљена је 860 м ваздушном линијом североисточно од пешачке зоне Тузле, односно 250 м од болничког комплекса на Градини. Заједно са гробљем налази се на површини од око 35,7 хектара. Изграђена је на мањем заравњеном платоу, на врху брда. Заједно са гробљем, 29 фресака, иконостасом и 17 икона, црква је на седници одржаној од 7. до 13. јула 2009. године проглашена националним спомеником Босне и Херцеговине. Црква има триконхалну основу са уписаним крстом, а припада типу једнобродне цркве са припратом, наосом, олтарским простором и хорском галеријом. Оријентисана је у правцу исток-запад, ширине је 9,46 м, а дужине 11,61 м. Зидови цркве дебели су око 65 цм, а малтерисани са обе стране. У цркви се истичу трокрако прилазно степениште, предворје цркве, хорске галерије, конхе, иконостасна преграда и олтарски простор. Гробље које се налази уз цркву површине је 35.689 м2. Од настанка па до данас, црква је под управом и власништвом Српске православне цркве. Гробље се континуирано користи од 18. века, али верује се да је старије, јер је најстарији надгробни споменик из 1800. године. На гробљу се налази 50 надгробних споменика. Црква је грађена у стиловима као што су историцизам, српска сакрална архитектура и у моравском стилу. Историјат Црква Светог великомученика Георгија направљен је 1900. године, а задужбина је имућне породице Јовановић (браћа Јово, Перо и Лазо) из Доње Тузле. Темељи за грађу цркве постављени су 2. августа 1899. године на празник Светог Илије пророка, а градња је завршена 14. октобра 1900. године, на празник Покрова Пресвете Богородице. Цркву је освештао митрополит епархија зворничко-тузланске Григорије Живковић и посветио је великомученику Георгију, а Богородичин Покров је црквена слава. О подизању и освећењу цркве сведоче два натписа која су исклесана у камену. Један се налази у цркви, десно од улазних врата, а други на зиду источне конхе, такође са десне стране. На првом се на ћириличном писму налази доказ о задужбинарима храма и години изградње, а на другом који је уклесан 1882. године на ћирилици пише: Ентеријер храма је током Другог светског рата девастиран неколико пута. Након завршетка рата радила се детаљна обнова, која је укључила живописање храма, израду иконостаса и осталог црквеног мобилијара. Иконописање на зидовима храма радио је иконописац Драган Бјелогрлић из Новог Сада од 1980. до 1981. године. Током Рата у Босни и Херцеговини, на цркви је 1992. године оштећен кров, који је убрзо саниран. 2009. године проглашен је националним спомеником културе. Током 2014. године храм је неколико пута оскрнављен. Црква је обновљена 2015. године, извршени су санациони и хидроизолаторски радови, уређени ентеријер, црквена порта, прилаз, постављена нова расвета, видео надзор и плочници. Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт епархије зворничко-тузланске
Patrija

Patrija (v srbské cyrilici Патрија) je obchodní dům, který se nachází v centru města Prijedor v Bosně a Hercegovině. Historie Brutalistický obchodní dům vznikl v severobosenském městě v druhé polovině 70. let 20. století. Slavnostně byl otevřen v roce 1979, ve své době byl nejmodernější a nejlépe vybavený obchodní dům ve městě. Stavba se stala symbolem města a byla dokonce vyobrazena na dobových pohlednicích Prijedoru. Nacházely se zde první eskalátory ve městě. Pracovalo zde 150 lidí. Hladké fungování obchodního domu přerušila až válka, ekonomická transformace a následné ekonomické problémy společnosti Trgoprodaja. Na začátku 21. století byla budova uzavřena a často do ní vnikali bezdomovci. Budoucnost stavby byla dlouhodobě obtížně řešitelná vzhledem k majetkovým sporům. V roce 2018 byla následně prodána soukromému investorovi se záměrem kompletní obnovy, přestavby a modernizace stavby. Původně dvoupatrový objekt se má v souvislosti s rekonstrukcí náměstí zcela změnit; zvýší se o další dvě podlaží. Reference
Nijaz Duraković Park

The Nijaz Duraković Park, formerly and also known as Hastahana, is a park located in Marijin Dvor neighborhood in Centar municipality of Sarajevo, Bosnia and Herzegovina. History The park is located close to the Magribija mosque in Marijin Dvor. Hastahana means hospital in Turkish, and the place hosted an old hospital during Ottoman times, originally property of Gazi Husrev-beg's endowment (vakuf). In the 1960s the site was used as a Yugoslav military hospital, and during the siege of Sarajevo the open-air lot was cultivated as a vegetable garden. Since 1999, the regulatory plan of Sarajevo envisaged the construction on the site of a museum of the city. However this never happened, due to lack of funding. Since 2005, the park hosted the artistic installation "Star Trek", donated by German artist Helmut Lutz, which had been installed in many other locations, including Rome, Athens, Jerusalem, Istanbul. The sculpture group was removed in August 2020 to allow the construction works. In May 2018, the park was named after Bosnian intellectual and politician Nijaz Duraković. In April 2019, the local council of Centar decided that the site would be redeveloped to host a building and underground parking, while remaining for 90% a green area. This led to protests of citizens in 2019–2020, led by the group "Jedan grad, Jedna borba" (One town, one fight.) supported by SDP BiH. On 25 September 2019, the municipal mayor of Centar, Nedžad Ajnadžić, and his SDA-SBB-GS-DF majority, voted to amend a regulatory plan for Marijin Dvor, to allow the construction of a multi-storey underground garage, art pavilion, local community premises and other facilities, instead of the surface parking lot accessible from Kranjčevićeva, neighbouring the Hastahana park. The plot was sell to the Central Bank of Bosnia and Herzegovina in November 2019 for 4.7 million BAM (2.5 million euro). In February 2021, the new municipal mayor of Centar, Srđan Mandić (Our Party), acknowledged that the construction works would go ahead on the plot owned by the Central Bank. Every year, several social events like "Summer in Hastahana Park" and "Sarajevo Holiday Market" are organized in the park. References
Hastahana (Sarajevo)

Hastahana je park u Sarajevu. Nalazi se na lokalitetu najstarije bolnice u Sarajevu i Bosni i Hercegovini. Povijest Podignuta je 1866. godine, u zadnjim godinama osmanske vladavine, za uprave Šerif Topal Osman-paše, posljednjeg valije Bosanskoga pašaluka i prvog valije Bosanskog vilajeta. Godine 1979. bolnica je proširena izgradnjom još jedne zgrade, ali su obje objekta tijekom rata u Bosni i Hercegovini znatno stradala, s tim da je objekt Hastahane u potpunosti stradao. S obzirom na to da je bio neuporbljiv, nakon rat nije obnavljen. Na tom mjestu je napravljen park. U drugom objektu bolnice, koji je obnovljen poslije rata, bolnica je nastavila svoj rad pod imenom Opća bolnica Abdulah Nakaš. Povezani članci Opća bolnica Abdulah Nakaš Izvori
Храм Светог Саве у Фочи

Храм Светог Саве у Фочи је храм Српске православне цркве који припада Митрополији дабробосанској. Представља највећи православни храм у БиХ. Налази се у Фочи, Република Српска, Босна и Херцеговина. Темељи храма су постављени 1994. године, а званично је основан 26. марта 2014. године. На празник Покрова Пресвете Богородице 2006. године у Фочи је почела градња Храма Светог Саве, прилозима вјерника и средствима општине и Републике Српске, када су освештани темељи највећег храма у БиХ, чија површина надмашује 1.500 квадратних метара. Шест година касније покривен је кров, а од Васкрса 2013. године редовна су богослужења. Године 2019. године почело је унутрашње уређење Светосавског храма, а у мају је постављен нов иконостас. Галерија Види још Православни манастири у Републици Српској Храм Светог Николаја Мирликијског Чудотворца Референце
Градски стадион (Баня Лука)

Градският стадион в град Баня Лука, Босна и Херцеговина, е многофункционален стадион, построен през 1937 г. и ремонтиран през 2010 г. Разполага с капацитет от 7238 седящи места. Приема домакинските срещи на местния футболен отбор ФК Борац Баня Лука. Източници Профил на стадиона в Allstadiums.ru Архив на оригинала от 2016-03-04 в Wayback Machine.
Estadi Gradski Banja Luka

L'Estadi Gradski Banja Luka (bosnià: Gradski stadion Banja Luka, serbi: Градски стадион Бања Лука) és un estadi esportiu de la ciutat de Banja Luka, República Srpska, Bòsnia i Hercegovina. L'estadi va ser inaugurat el 5 de setembre de 1937 amb el nom '"Estadi de Bogoljub Kujundžić" per a que hi jugués com a local el club Krajišnik Banja Luka. El dia de la inauguració, es van jugar dos partits. El primer, com a escalfament, va ser entre el Hajduk Banja Luka contra el Meteor Krupa, i després el partit principal, entre l'SK Krajišnik contra els convidats que van ser els campions de Iugoslàvia aquell any, el BSK Belgrad. A més del futbol, l'estadi també es va utilitzar fins a la Segona Guerra Mundial per als esdeveniments esportius de la llavors molt popular societat Sokol. Després de la Segona Guerra Mundial, l'SK Krajišnik va ser dissolt per les noves autoritats, l'estadi va rebre el seu nom actual, Estadi de la Ciutat de Banja Luka, i el FK Borac Banja Luka es va convertir en el seu principal inquilí. Més tard, quan va començar la Guerra de Bòsnia, l'estadi va ser escollit per la recentment formada Associació de Futbol de la República Srpska per convertir-se en l'estadi nacional de l'autoproclamada República Srpska i va ser el lloc on, el 20 de desembre de 1992, es va jugar el primer i únic partit d'una selecció nacional de futbol oficial de la República Srpska. Va ser contra l'equip que representava la República Sèrbia de Krajina, i el resultat final va ser un empat a 1. Referències
Banja-Luka-Stadion

Das Banja-Luka-Stadion (Gradski stadion Banja Luka) ist ein Fußballstadion im Zentrum von Banja Luka, der Hauptstadt der Republika Srpska in Bosnien und Herzegowina. Das Stadion ist die Heimstätte des bosnisch-herzegowinischen Erstligisten FK Borac Banja Luka und das Heimstadion der Fußballauswahl der Republika Srpska. Es besitzt drei Tribünen, von denen nur die Haupttribüne überdacht ist. Die Südseite verfügt über keine Tribüne. Zusätzlich verfügt es über eine Laufbahn. Weblinks fkborac.net: Stadion auf der Homepage des FK Borac Banja Luka (serbisch) Einzelnachweise
Gradski stadion

Gradski stadion est un stade de football situé à Banja Luka, en Bosnie-Herzégovine. Il a une capacité de 12 000 places dont 9 730 assises. Il est le stade du FK Borac Banja Luka. Notes et références Articles connexes FK Borac Banja Luka Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de la Bosnie-Herzégovine
Gradski stadion Banja Luka

Gradski stadion Banja Luka je službeni naziv za višenamjenski stadion u Banjoj Luci, u Bosni i Hercegovini. Nalazi se u banjalučkom naselju Borik. Najčešće se koristi za nogometne utakmice FK Borca, nogometnog kluba iz Banje Luke. Kapacitet stadiona je s novom(sjevernom) tribinom oko 9730 sjedećih mjesta. Povijest Gradski stadion Banja Luka je isprva, bio stadion Krajišnika. Tada je taj nogometni klub bio poznatiji od Borca. Stadion je izgradio Bogoljub Kujundžić, te je stoga nekadašnji naziv stadiona bio "Stadion Bana Kujundžića". Za vrijeme Drugoga svjetskoga rata, nogometni klub Krajišnik je prestao s radom, te je tadašnji "Stadion Bana Kujundžića" preimenovan u "Gradski stadion Banja Luka". Budućnost, planovi Krajem 2008. stručna komisija je odabrala idejno rješenje za gradnju novog stadiona na Banjalučkom polju, koji bi bio kapaciteta 30.000 gledatelja. Pored stadiona će se nalaziti i 2 pomoćna nogometna terena, a uz to kompleks će činiti i tereni za tenis, košarku i odbojku. Cijeli kompleks će se prostirati na 205.000 m². U tijeku je izrada projektne dokumentacije, a rok za izgradnju kompleksa je 3 godine. Izvori
Stadio municipale di Banja Luka

Lo stadio della città metropolitana di Banja Luka (in serbo-croato Gradski stadion Banja Luka, in bosniaco Gradski stadion Banja Luka) è uno stadio polivalente situato a Banja Luka, in Bosnia ed Erzegovina. Attualmente è utilizzato soprattutto per le partite di calcio ed è lo stadio di casa dell'FK Borac Banja Luka, che gioca nella Premier League della Bosnia-Erzegovina. Storia Lo stadio è stato costruito per soddisfare le esigenze del club FK Borac Banja Luka e per ospitare eventi sportivi di rilievo nella regione. Nel corso degli anni ha subito vari interventi di ristrutturazione e ampliamento, con l’obiettivo di migliorare le strutture per gli spettatori e per gli atleti. Nel 2012 è stata costruita una nuova tribuna con 2.492 posti a sedere, portando la capienza totale dello stadio a 9.730 posti. Oggi lo stadio soddisfa i requisiti UEFA in materia di sicurezza e comfort degli spettatori e dispone di una sezione separata per i tifosi ospiti. Nel corso della storia Negli ultimi anni sono stati annunciati piani per l'ammodernamento dell'impianto, inclusi nuovi posti a sedere, impianti di illuminazione migliorati e strutture per la stampa e i media. Dal 2026, la tribuna est è coperta. Eventi Oltre alle partite di campionato e coppa del FK Borac, lo stadio ha ospitato anche alcune partite internazionali, tornei giovanili, eventi culturali e concerti. È considerato uno degli stadi più importanti della regione. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stadio municipale di Banja Luka Collegamenti esterni (BS) Sito ufficiale, su fkborac.net. Scheda su transfermarkt, su transfermarkt.co.uk. (EN) Scheda su SoccerWay, su int.soccerway.com.
Stadion Miejski w Banja Luce

Stadion Miejski (boś. Gradski stadion) – wielofunkcyjny stadion w Banja Luce, w Bośni i Hercegowinie. Został otwarty 5 września 1937 roku. Obiekt może pomieścić 9730 widzów. Swoje spotkania rozgrywa na nim drużyna FK Borac Banja Luka. Historia Pierwotnie stadion na którym mecze rozgrywa dziś Borac, był stadionem nieistniejącego dziś FK Krajišnik (1919-1945). Został ufundowany i nazwany na cześć Bogoljuba Kujundžicia. Jego otwarcie nastąpiło 5 września 1937. W dniu otwarcia stadionu swoje mecze rozegrały na nim drużyny Hajduka z Banja Luki i Meteoru z Krupy oraz bardziej dziś znane BSK Belgrad z drużyną gospodarzy, Krajišnik. Na stadionie wówczas zbudowano małe, drewniane trybuny. Oprócz piłki nożnej, do momentu wybuchu II wojny światowej stadion był również wykorzystywany do bardzo popularnych wówczas wydarzeń sportowych organizacji Sokół. Po II wojnie światowej i zamknięciu nieprzychylnego władzom klubu Krajišnik, stadion przemianowano na Gradski. W 1959 zbudowano trybuny stojące na północnej i południowej części stadionu. W 1973 zbudowano krytą trybunę siedzącą w zachodniej części obiektu, służącą do dziś. W 1981 rozbudowano trybunę wschodnią, która od 1987 roku była główną trybuną grupy kibiców Boraca - Lešinari. Obecnie grupa kibiców przeniosła się na trybunę północną. Najwyższą frekwencję na stadionie odnotowano w 1989, kiedy to na stadionie było 30 000 osób. 20 grudnia 1992 rozegrano pierwszy i jedyny mecz z udziałem reprezentacji Republiki Serbskiej. Był to mecz z drużyną reprezentującą Republikę Serbskiej Krajiny. Mecz zakończył się rezultatem 1:1. Po towarzyskim meczu Boraca z reprezentacją Jugosławii, który odbył się 3 października 2001, rozebrano północną część trybun, a następnie usunięto także trybunę południową. W 2007 w okolicy stadionu wybudowano parking. W 2010 obiekt przeszedł gruntowną renowację - wyremontowano trybunę zachodnią i wschodnią, wymienione zostały krzesełka na tychże trybunach. Wyremontowano także szatnie, loże prasowe, halę trofeów, zainstalowano m.in. nowe nagłośnienie, reflektory na trybunie zachodniej oraz monitoring. W 2012 wybudowano trybunę północną na 2492 miejsca siedzące, co zwiększyło całkowitą pojemność stadionu ostatecznie do 9730. Obecnie stadion spełnia wymagania UEFA dotyczące komfortu i bezpieczeństwa widzów i ma osobny sektor dla kibiców gości. W swojej historii Stadion miejski gościł wiele międzynarodowych meczów, koncertów znanych gwiazd z regionu i ze świata (jak np. Lenny Kravitz) oraz innych wydarzeń. W niedalekiej przyszłości miałaby się rozpocząć budowa trybuny południowej, co zwiększyłoby całkowitą pojemność do około 13 000 miejsc. Zadaszona miała być również trybuna wschodnia. W 2022 roku prezydent Republiki Serbskiej, Milorad Dodik, zapowiedział wybudowanie nowego stadionu, który miałby pełnić funkcję stadionu narodowego Republiki Serbskiej. Zapowiedział on, że jest szansa, aby stadion powstał w ciągu najbliższych 3 lat. W lipcu 2024 Dodik potwierdził, że powstanie nowego stadionu ciągle jest w planach, a jego budowa miałaby kosztować 100 mln bośniackich marek (ok. 218,6 mln zł). Przypisy
Городской стадион (Баня-Лука)

Городской стадион в Баня-Луке (босн. и хорв. Gradski stadion Banja Luka, серб. Градски стадион у Бањој Луци) — многофункциональный стадион в Баня-Луке, столице Республики Сербской Боснии и Герцеговины. В основном используется для футбольных матчей, является домашним для клуба «Борац». Стадион вмещает 9730 зрителей. История Первоначально стадион был построен для клуба «Краишник» Боголюбом Куюнджичем и в то время назывался «Стадион бана Куюнджича». После войны «Краишник» окончательно прекратил существование, а стадион стал называться просто «Городской стадион Баня-Луки». «Борац» играет на стадионе с момента своего основания, проводил на нём и еврокубковые матчи. В настоящее время планируется масштабная реконструкция стадиона, поскольку Баня-Лука была включена в список городов-кандидатов на проведение матчей Чемпионата Европы по футболу 2020 года. Ссылки Информация о стадионе на сайте ФК «Борац» (серб.) Информация о стадионе на сайте transfermarkt.de (нем.) Информация о стадионе на сайте StadiumDB.com (англ.)
Градски стадион Бања Лука

Градски стадион Бања Лука је вишенамјенски стадион у Бањој Луци, Република Српска, БиХ на којем игра ФК Борац Бања Лука. Стадион се налази у Улици Владике Платона 6 са капацитетом 10.442 мјеста (запад 2.912, сјевер 2.492, исток 4.326, вип 200, југ 512). Историја Стадион је саграђен 1937. године са дрвеним трибинама као стадион СК Крајишник, који је прије Другог свјетског рата био чувенији клуб од Борца. Изградио га је трећи врбаски бан Богољуб Кујунџић по којем је стадион носио назим Стадион Бана Кујунџића. За вријеме окупације, власти НДХ су забраниле СК Крајишник, који ни послије рата није обновљен. Од ослобођења до данас стадион службено носи назив Градски стадион Бања Лука и дом је фудбалера бањалучког Борца. Главна покривена трибина изграђена је 1973. године када је одиграна и прва утакмица под рефлекторима. Године 1981. изграђена је нешто већа трибина подигнута на источној страни, овог пута без заклона изнад публике. Традиционално, ове дијелове користе најактивнији навијачи ФК Борац - "Лешинари". Године 2007. представљени су планови за комплексну реконструкцију, а радови су почели 2010. године, постављањем сједишта на постојећим трибинама и изградњом нових дијелова иза голова. Посљедња реконструкција ради се 2026. године, а има за циљ постављање крова изнад источне трибине. Значајне утакмице Градски стадион у Бањој Луци кроз историју постојања био је поприште многих великих лигашких и куп утакмица, али је угостио и неке од великана европског фудбала попут Андерлехта и сјајне фудбалере попут: Мијатовића, Савићевића ... Прва европска утакмица на стадиону је играна 17.9.1975. када је Борац угостио и декласирао луксембуршки Руменланж са 9:0. Даље кроз европске мечеве угостио је већ поменути ФК Андерлехт, ФК Металист Харков, у новије вријеме ФК Макаби Хаифа, а европске битке као домаћин на овом стадиону успјешно је био и бијељински Радник против ФК Спартак Трнава. На Градском стадиону играла је и репрезентација Југославије у неколико наврата, посебно се памти пријатељски меч са Аустријом из марта 1987. (4:0) у вријеме кад је репрезентација била у својеврсној кризи резултата и игре, а неки ће касније рећи да је од те утакмице за југословенски фудбал све кренуло на боље, а на крилима сјајне енергије са трибина у Бањој Луци. Позитивне енергије према репрезентацији није недостајало ни 15-ак година касније у дуелу са Борцем из 2001. године, када је због преоптерећености посјетом урушена сјеверна трибина, а након тога и дефинитивно срушена и изграђена нова. Концерти 31. 5. 2001. Здравко Чолић 26. 6. 2002. Светлана Ражнатовић 28. 6. 2008. Светлана Ражнатовић 8. 7. 2009. Лепа Брена 24. 7. 2009. Лени Кравиц 28. 8. 2009. Горан Бреговић 27. 6. 2014. Милиграм 21. 8. 2015. Жељко Јоксимовић 29. 6. 2016. Милиграм Галерија Референце Спољашње везе Градски стадион Бања Лука на borac-sport.com