NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дунце-лакханг

Дунце-лакханг (дзонґ-ке ཟླུམ་བརྩེགས་ལྷ་ཁང, Вайлі: zlum brtshegs lha khang, лат. Dungtse Lhakhang) — буддійський монастир (лакханг) на околиці міста Паро в Бутані. Храм виглядає як чортен, така архітектура для Бутану незвична. Храм розташований на початку підйому місця з'єднання долин Паро і долин Допчарі. Монастир належить школі Друкпа Каг'ю і володіє унікальною колекцією буддійських ікон. Розташування Дунце-лакханг розташований навпроти міста, до нього веде міст через річку Паро, дорога до мосту проходить через річку До-чу, таке місце вважається сприятливим з точки зору тибетської геомантії. По інший бік До-чу знаходиться Національний музей Бутану. Історія За легендою, монастир побудував особисто Тангтонг Г'ялпо. За іншою версією храм збудували в голові демониці. Монастир був побудований в 1421 році (за іншими джерелами — в 1433 році), ініціатором був знаменитий лама Тангтонг Г'ялпо (1385—1464), він побудував у Бутані вісім залізних мостів. Він вибрав форму чортену, тому що така форма паралізує демонів і проголошує перемогу буддизму. У 1841 році 25-й Дже Кхемпо, Шераб Г'єлцен за допомогою мешканців навколишніх селищ відновив монастир. Архітектура Храм побудований у формі мандали, три рівні представляють три рівня буддійських світів — пекло, землю і небеса. Над трьома рівнями панує біла вежа. Для досягнення різних рівнів слід підніматися вгору по безлічі сходинок. Оформлення монастиря вважається унікальним, картини та ікони мають велику цінність. На першому поверсі знаходяться п'ять Будд медитації, а також Авалокітешвара, Падмасамбхава і Тангтонг Г'ялпо. На першому поверсі — Махакала, навколо якого сто мирних і гнівних божеств і зображення перехідного стану бардо на внутрішній стіні. На другому поверсі розташовані тантричні божества. На зовнішній стіні — Гух'ясамаджа, Ваджрабхайрава, Чакрасамвара, Хеваджра, Калачакра, Ваджраварахі, Хаяґріва и Махамайя. На внутрішній стіні — 84 індійських махасіддхів і тибетських святих, таких як Марпа, Міларепа і Гампопа. На схід від Дунце-лакханга знаходиться один з найстаріших буддійських храмів VII століття Пана-лакханг. Примітки Література Francoise Pommaret (2006). Bhutan Himlayan Mountains Kingdom (5th edition). Odyssey Books and Guides. Посилання Dungtse Lhakhang
Lhuentse-Dzong

Der Lhuentse-Dzong, auch Lhundrup-Rinchhentse-Dzong, ist eine Festung und zugleich ein buddhistisches Kloster im Distrikt Lhuntse im östlichen Bhutan. Der Dzong liegt auf der Ostseite des Kuri Chhu auf einem Bergsporn am Ende eines engen Tals. Die Klosterfestung war ursprünglich bekannt als Kurtoe im damals abgeschiedenen Bezirk Lhuntse. Sie ist der Stammsitz des Hauses Wangchuck, der königlichen Familie von Bhutan. Obwohl der Dzong sich geographisch im östlichen Bhutan befindet, liegen seine kulturellen Wurzeln in Zentralbhutan. Dies ist dadurch begründet, dass, bevor die Straßenverbindung in den Bezirk Mongar eingerichtet wurde, der Zugang entlang der Handelsroute über den Rodang Pass erfolgte. Topographie Der Dzong liegt im Kuri-Chhu-Tal, das Teil des Distrikts Lhuntse ist. Der Kuri Chhu ist ein größerer Fluss, der ein landschaftlich reizvolles Tal mit steil abfallenden Anhöhen und hohen Berggipfeln geformt hat. Der Kuri Chhu ist ein Zufluss des Manas, des größten Flusses Bhutans und ein wichtiger Zufluss des Brahmaputra, in den die meisten Flüsse Ostbhutans einmünden. Zum Lhuentse-Dzong ist es auf der Straße von Mongar eine dreistündige Fahrt über eine Entfernung von 77 km, 63 km vom Abzweig bei Gangola. Der Zugang zum Dzong führt auf einen mit Steinplatten ausgelegten Pfad über steile Klippen. Geschichte Nach einer Legende war Khedrup Kuenga Wangpo, Sohn von Tertön Pema Lingpa, damit beauftragt einen Bergrücken zu finden, dessen Form an die eines Elefantenrüssels erinnern sollte. Er fand einen solchen gegenüber von Baeyul Khenpajong und medidierte dort. Dieser Ort wurde als Kurtoe Lhuentse Phodrong bekannt. Das Kloster wurde ursprünglich 1543 von Pema Lingpas Sohn Kunga Wanpo gegründet, obgleich es noch bis 1654 dauerte, bis der Trongsa Penlop Minjur Tenpa – nach einem Sieg in einer Schlacht – es zu einer Klosterfestung ausbaute und Lhuentse Rinchentse nannte. Der Dzong wurde 1962 und erneut zwischen 1972 und 1974 restauriert. Der Lhuentse-Dzong(khag) ist historisch bedeutsam als Stammsitz der Wangchuck Dynastie. Die Stadt Lhuentse ist neben dem Lhuentse-Dzong Verwaltungssitz des Distrikts Lhuentse. Etwa 100 Mönche leben dort. Architektur Der Dzong nimmt fünf Tempel auf, von denen sich drei im zentralen Turm befinden und Padmasambhava geweiht sind. Der Dzong enthält zudem einen Gonkhang, der Mahakala geweiht ist sowie einen Tempel zu Ehren des Amitabha, dem Buddha des unendlichen Lebens. Im Erdgeschoss des Dzong befindet sich ein Avalokiteshvara geweihter Tempel. Die Kunre, die Versammlungshalle der Mönche, befindet sich im Obergeschoss. Der Dzong erlitt schwere Schäden bei einem Erdbeben der Magnitude 6,1 auf der Richterskala, das Ostbhutan am 21. September 2009 traf. Eine Reihe weiterer Klöster in der Region erlitt ebenfalls schwere Schäden. Literatur Françoise Pommaret: Bhutan. Edition Erde • Reiseführer. 11. Auflage. Edition Temmen, Bremen 2013, ISBN 978-3-86108-810-3, S. 209. Weblinks
Лхунце-дзонг

Лхунце-дзонг — крепость (дзонг) и буддийский монастырь школы Ньингма в городе Лхунце в дзонгхаге Лхунце в северо-восточном Бутане. Дзонг находится на восточной стороне реки Кури-чу и закрывает собой узкую долину. Первоначально дзонг назывался Курто, и отсюда выводят древние корни королевской семьи. Хотя географически он лежит на востоке страны, в культурном отношении дзонг относится скорее к центральному Бутану по причине относительно хороших коммуникаций с Монгаром, и торговый путь через перевал Роданг-ла . Географическое положение Дзонг находится в долине реки Кури-чу в дзонгхаге Лхунце . Живописная долина окружена холмами и высокими горными вершинами. Река Кури-чу впадает в реку Манас — приток Брахмапутры, которая орошает весь восток страны. Дорога из Монгара до Лхунце-дзонга длиной 77 км (63 км от развилки в Гангола) требует трёх часов езды через скалы. История По легенде Кхедруп Кунга Вангпо, сын тертона Пема Лингпа, обнаружил хребет, напоминающий своей формой бивень слона. Он выбрал это место для медитации, и здесь был построен павильон Курто Лхунце-пходранг. Хотя Кунга Вангпо основал монастырь ещё в 1543 году, долгое время тут ещё не было дзонга, пока в 1654 губернатор (пенлоп) Тронгса, Минджур Тенпа, не возвёл укрепления после победы в сражении, дзонг был назван резиденцией Лхунце. Дзонг был восстановлен в 1962 году, и далее между 1972 и 1974 годами. Значение дзонга определялось также его исторической ролью для дома правящей династии Вангчук. Город Лхунце стал административным центром соответствующей области. В монастыре проживает около 100 монахов. Архитектура В состав дзонга входит пять храмов, трое из которых отходят от центральной башни и посвящены Гуру Ринпоче. В состав дзонга входит также храм Гонкханг, посвящённый Махакала, и храм, посвящённый Амитаюсу, Будде вечной жизни. На нижнем этаже храм, посвящённый Авалокитешваре. Зал собраний монахов Кунре, находится на верхнем этаже. Землетрясение 2009 Во время землетрясения 21 сентября 2009 года дзонг был сильно повреждён. Прочие достопримечательности Деревня Кхома на расстоянии часа ходьбы от главной дороги знаменита своим шёлком Кишу Тара. На расстоянии трёх дней ходьбы от Кхома на север находится Сингье-дзонг, основанный женой Падмасамбхавы Еше Цогьял, здесь бывал лично Падмасамбхава во время своей второй поездки в Бутан. Примечания Ссылки coordinates of Lhunshi now known as Lhuentse
Lhuentse dzong

Lhuentse dzong je samostanska trdnjava (dzong) v vzhodnem delu Butana zgrajen leta 1654. Je središče istoimenskega včasih izoliranega okraja. Leži na vzhodni strani reke Kuri Čhu na koncu ozke doline. Ta dzong se je na začetku imenoval Kurtoe in je izvorni dzong družine butanskih kraljev Vangčuk. Geografski položaj Geografsko sodi dzong v vzhodni Butan, vendar je kulturno bolj povezan s centralnim Butanom. Cestno povezavo ima do Mongarja preko prelaza Rodang. Po tej trgovski cesti med Mongarjem in Lhuentse dzongom vožnja traja 3 ure za 77 km. Dzong je v dolini reke Kuri Čhu, ki je del okraja Lhuentse. Ta reka je glavni vodotok, ki je izoblikoval slikovito dolino obdano z visokimi vrhovi in strmimi bregovi. Kuri je pritok reke Manas, ki je največja reka v Butanu in glavni pritok reke Brahmaputre. Zgodovina Najprej je leta 1543 Pema Lingpa, sin Kunga Wanpo ustanovil samostan, ki ga je leta 1654 penlop (guverner) Trongsaja, Minjur Tenpa dozidal v pravi dzong. Gradnjo je izvedel po zmagi nad Tibetanci in ga imenoval Lhuentse Rinchentse. Dzong je bil obnovljen leta 1962 in 1974. Zgodovinski pomen okraja Lhuentse je v njegovi povezanosti z rodbino sedanjega butanskega kralja oziroma butanske rodbine Vangčuk. Mestece Lhuentse je administrativni center istoimenskega okraja. V delujočem samostanu živi 100 menihov. Sklici Viri Bernier, Ronald M. (1997). Himalayan Architecture. Fairleigh Dickinson Univ Press. ISBN 978-0-8386-3602-2. Zunanje povezave coordinates of Lhunshi now known as Lhuentse
Nanong Gewog

Nanong Gewog (Dzongkha: ན་ནོང་) ist ein Gewog (Dorfschaft) im Distrikt Pemagatshel in Bhutan. Geographie Der Gewog ist die nördlichste Verwaltungseinheit im Dzongkhag Pemagatshel. Er erstreckt sich über die Nordspitze und einen Teil des Nordostrandes des Distrikts und umfasst eine Fläche von ca. 81,7 km². Im Süden stößt er an die Gewogs Shumar Gewog und Zobel Gewog und an der Nordgrenze an Lumang Gewog, Thrimshing Gewog und Uzorong Gewog des Trashigang Dzongkhag. Der Kreis selbst besteht aus 5 Chiwogs: Nanong Terphug-Woongchhiloo Gashigkhar-Tshatshi Raling und Tokari mit insgesamt 32 Dörfern und ca. 4750 Einwohnern in 326 Haushalten. Im Gewog verlaufen 37 km an einfachen Straßen mit dem Hauptzugang über Kheri Gonpa. Kleinere Zuflüsse des Drangme Chhu verlaufen von Nordosten nach Südwesten durch das Gebiet. Der Gewog liegt auf Höhen zwischen 500 m und 3700 m. Klima Das Klima ist gemäßigt kühles Gebirgsklima. Wirtschaft In dem abgelegenen Gebiet überwiegt die Landwirtschaft und es gibt nur geringen Nassfeldanbau für Reis. Mais ist das Hauptgetreide und es werden daneben Kartoffeln, Orangen, Ingwer und Zuckerrohr angebaut. Weitere Produkte sind Erdnüsse, Senf, Hirse und Buchweizen sowie Eier und Milch. Es gibt einen Fischer. Bekannt ist der Gewog für seine Satshoen (Erdfarben-Malereien) und Tshatshi-buram, eine Süßigkeit aus Zuckerrohr-Sirup. Verwaltung Nanong Gewog wurde erst 2007 von Trashigang nach Pemagatshel verlegt. Das Gebiet gehört zum Wahlbezirk Nanong-Shumar und der zuständige Parlamentsabgeordnete (MP) ist der Premierminister von Bhutan H.E. Lyenpo Jigme Thinley, der erste demokratisch gewählte Premierminister von Bhutan. Er gehört zur Partei Druk Phunsum Tshogpa (DPT). Einzelnachweise Weblinks Homepage des Distrikts Pemagatshel localgovernment.bt Lone fishery in Nanong Gewog doing well despite challenges 8. Juni 2020.
Nanong Gewog

Nanong Gewog (Dzongkha: ན་ནོང་) is a Gewog (village block) of Pemagatshel District, Bhutan. Demographics Nanong Gewog has 55 villages and 526 households with 2351 population. It has an area of 81.04 square kilometers. The Gewog has two BHU, RNR centre and three CPS. Geography The Gewog has moderate cold temperate climate. The dry land cultivation dominates agriculture land use and paddy cultivation is minimal. Administration The Gewog Administration consists of a Gup (Block Head), Mangmi, Tshogpas, Gewog Administration officer, and other civil servants as observers. Economy Maize is the main cereal. Potato, orange, ginger, and sugarcane are also grown for cash income. Its potential exist for horticulture development in ginger, sugarcane, groundnut, orange and cereal crops like mustard, millet, buckwheat and maize. The establishment of piggery and poultry farms is also possible. The constraints faced are remoteness from the main road, lack of access to market, lack of water irrigation, crop damage by wild animals and farm labour shortage. Education Nanong Gewog has one central school, two primary schools, and two ECCDs. Tourism Ngangshing Goenpa The Lhakhang is located in Ngangshing of Bargoenpa village. Ngangshing Goenpa was built by Drubthob Kuenzang Lhuendup some 400 years ago. The Lhakhang was renovated in 2013. It serve as the community temple. Products The Gewog is popular for satshoen (soil paints) for traditional painting and Tshatshi-buram (Bhutanese Sweet made from sugarcane juice). These two products are unique to this place. Potentials Nanong Gewog falls under Nanong-Shumar constituency and its first member to the parliament (MP) was the Prime Minister of Bhutan. H.E. Lyenpo Jigme Thinley is the first democratically elected Prime Minister of Bhutan. He hails from Druk Phunsum Tshogpa (DPT) party. Chiwog Gashigkhar_Tshatshi Nanong Raling Tokari Terphug_Woongchhiloo Villages Tshatshe Rangshi Gayri References External links Pemagatshel website (non-functional; Wayback Machine archive here) https://web.archive.org/web/20100303092038/http://www.pemagatshel.gov.bt/gewogDetail.php?id=38
Рангджунг Йодсел Чхолинг

Рангджунг Йодсел Чхолинг (иначе Монастырь Оесел-Чолинг) — буддийский монастырь школы Ньингма в восточном Бутане. Находится в поселке Рангджунг на левом берегу реки Гамри в гевоге Радхи, примерно в 16 км к востоку от Трашиганга. Был основан в 1989 году Дунгсе Гараб Дордже Ринпоче с несколькими монахами и монахинями. Основной целью создания монастыря было создания благоприятного прибежища для изучения буддизма в изложении линии «Дуджом Новое Сокровище» (Dudjom New Treasure Lineage), а также проведения различных мероприятий на благо буддийской общины. В первые годы при постройке монастыря возникли финансовые трудности, поэтому монахи и монахини жили в простых бамбуковых хижинах. В 1993 году Ринчопе привлек к постройке иностранных спонсоров и завершил большую часть монастыря. В настоящее время монастырь стал популярным среди местного населения и число монахов и монахинь стало расти. В связи с чем Ринчопе пришлось контролировать прием монахов и монахинь. Основными проблемами стали нехватка мест в общежитии, нехватка учителей и классных комнат и возросшие материальные затраты. Ссылки Страница на Facebook.com Фотографии на Flickr.com Примечания
Paro College

Paro College of Education (tibetisch སྤ་རོ་ཤེས་རིག་མཐོ་རིམ་སློབ་གྲྭ། Wylie spa ro shes rig mtho rim slob grwa) ist eines der konstituierenden Colleges der Royal University of Bhutan (འབྲུག་རྒྱལ་འཛིན་གཙུག་ལག་སློབ་སྡེ་; 'brug rgyal-'dzin gtsug-lag-slob-sde). Geschichte Die Hochschule begann als Lehrerausbildungszentrum für die Vorschulerziehung, das am 4. November 1974 mit fünf weiblichen Auszubildenden offiziell eröffnet wurde und als Modellschule auf dem Rinpung-Campus diente. In dem Dokument „Ziele der Vorschullehrerin“ (Kuensel, 5. Dezember 1977) heißt es, dass die Einrichtung den Bedürfnissen der Zeit gerecht werden sollte. Sie hatte 300 Schüler. Dasho Nado Rinchen war als Sonderbeauftragter (OSD) für die Ausbildung bhutanischer Lehrkräfte zuständig. Aum Dasho Gagay Lhamu war die erste Schulleiterin der Modellschule. Das Lehrerausbildungszentrum (TTC) umfasste die Bereiche Pädagogik, Gemeindeentwicklung, Gesundheit und Hygiene sowie Schulorganisation. Am 24. November 1977 schloss der erste Jahrgang von 15 Frauen die Lehrerausbildung (“teacher graduates”) am TTC ab. Der neue akademische Campus des Lehrerbildungszentrums in Nangkha wurde am 18. November 1999 von ihrer Königin Ashi Dorji Wangmo Wangchuck eingeweiht. Persönlichkeiten Pema Tshewang, Fußballschiedsrichter der FIFA. Weblinks Offizielle Website
Paro College of Education

Paro College of Education is one of the constituent colleges of the Royal University of Bhutan. History It began as a Teacher Training Centre for preschool care, which was formally inaugurated on 4 November 1974 with five female trainees and the center was a demonstration school at the Rinpung campus. The Objectives of the Pre Primary Teacher (Kuensel, 5 December 1977) reports that it would cater to the suit the need of the time. It had 300 students. Dasho Nado Rinchen was the Officer on Special Duty (OSD) to train the Bhutanese as a good teacher. Aum Dasho Gagay Lhamu was the first principal of the demonstration school. The TTC had the curriculum on the Pedagogy, Community development, Health & hygiene and School organization. The center (TTC) had the first batch of 15 ladies as “teacher graduates” on 24 November 1977. The new Teacher training Center academic Campus at Nangkha was inaugurated by Her Majesty the Queen Ashi Dorji Wangmo Wangchuck on 18 November 1999. Notable alumni Pema Tshewang – FIFA-listed football referee; he studied and graduated in P.E. and sports coaching from the college in 2017, taking later an educative role. References External links Official website
Pelkhil School

Pelkhil School is a private co-educational school located in Thimphu the capital of Bhutan, offering education from pre-primary until grade 12. It was founded in March 2010. Overview The school is headed by a Board of Directors, who appoint the Principal and Faculty. There are four houses, each headed by a teacher, selected from the more senior members of the teaching staff. Pelkhil had 700 students in 2015, with the enrollment increasing every year. Pelkhil has 24 classrooms, four laboratories, faculty centre, conference hall, recreational hall, library, central server room, Judo dojo, music and dance room, cafeteria. It has one football field, two basketball courts, volleyball courts and a table tennis room. School terms There are two academic terms during the calendar year. The first term begins in the third week of February and ends at the end of June. The second term begins in the third week of July and ends in the third week of December. Houses Students are separated into houses Taag (tiger), Chhung (bird), Singye (lion) and Druk (dragon). Uniform All students wear school uniform which consists of a grey mathra gho for boys and kira for girls. For boys the tego is white while for girls the tego is maroon with a light grey wongju. Black socks and shoes are worn. Sports Sport is an important part of the education program offered at Pelkhil House. There are two football fields, 1 full-size futsall pitch, teqball, shooting, two basketball courts, two volleyball courts, badminton, table tennis, and one large Judo dojo. Pelkhil School was the dominating sports in school sports in all the major sports such as basketball, volleyball and football. Students from Pelkhil School have won 4 Bronze medals at the South Asian Games and many other international medals. Pelkhil School is the primary sponsor of Bhutan Judo Association, the national Judo association under Bhutan Olympic Committee, and it is also affiliated to International Judo Federation and Judo Union of Asia. Fees In Bhutan the fee structure is approved by the Ministry of Education and kept extremely low. School magazines The Pelkhil School Yearbook, the annual school magazine. References External links Pelkhil School website School Photo gallery
Chörten commémoratif de Thimphou

Le Memorial chörten aussi appelé le chörten de Thimphou est un chörten situé à Thimphou, Bhoutan, sur Doeboom Lam dans la partie sud du centre ville, près du rond-point principal et de l'hôpital militaire indien. Référence Portail du bouddhisme Portail du Bhoutan Portail du Tibet
Тхімпху-чортен

Меморіальний чортен у Тхімпху — буддійський монастир в Бутані, розташований на Добум Лам у південно-центральній частині Тхімпху, неподалік від індійського військового госпіталю. Основні відомості Чортен зведено 1974 року в пам'ять про Третього короля Бутану Джігме Дорджі Вангчука (1928–1972). Цей чортен охоче відвідують бутанці й туристи, він є однією з головних пам'яток міста. 2008 року чортен було відремонтовано та розширено. Він вважається найпомітнішим релігійним об'єктом в Бутані. Його освятив Дуджом Рінпоче. На відміну від інших чортенів, там не містяться рештки короля, там розміщена фотокартка померлого короля в церемоніальному одязі в залі на першому поверсі. Будівництво цього чортена відповідає волі короля, який бажав збудувати просторове втілення свідомості Будди Чортен відвідують паломники, оскільки вважається, що Третій король Бутану мав особливу святість й дивовижні властивості. Історія Проект Меморіального чортена належить Дунгсе Рінпоче (1904–1987) відповідно до традицій школи Н'їнгма. Чортен було зведено 1974 року як данина пам'яті королю, померлому 1972 року. Будівництво здійснювалось за ініціативою королеви-матері Аші Пхунцо Чоден Вангчук. Архітектура Чортен планувався як найпомітніша релігійна споруда в столиці. Чортен виконано в тибетському стилі, як класична ступа, з пірамідальною колоною, увінчаною півмісяцем і Сонцем. Всередині чортена встановлено унікальний вівтар, в центрі якого - Будда Самантабхадра, тантричне божество в формі яб-юм, що символізує Дхармакаю — блакитне, приховане тіло Будди. З боків розташовано кілька десятків інших тантричних божеств, нерідко у гнівній формі та в формі яб-юм. До чортена примикає монастирська будівля. Зовнішня сторона Чортен вінчає золотий шпиль, над яким ще один, малий золотий шпиль. Ступа розміщується в саду. Біля входу в комплекс стоять захисники — Авалокітешвара, Манджушрі й Ваджрапані. Всередині — Шабдрунг, Будда й Падмасамбхава. Праворуч — великі молитовні колеса. Старі регулярно приходять крутити молитовні колеса й передусім велике червоне колесо та читають молитви в храмі. Комплекс має чотири входи, але тільки один відкрито для відвідувачів храму. Інтер'єр Чортен має чотири вівтарі в заглибленнях ступи, в кожному з яких — статуї й мандали. Нижній поверх присвячено божеству Пхурпа. На вівтарях містяться зображення Третього короля. Сходами можна піднятись на другий, третій та верхній поверхи. На кожному з них — свої ніші з вівтарями, інтер'єр прикрашений дерев'яним різьбленням. Третій поверх присвячено школі Каг'ю. Тексти в чортені були приховані Падмасамбхавою, а потім знайдені як тертони у XII та XIX століттях. Верхній поверх містить зображення богів школи н'їнгма, які відповідають їхньому баченню у проміжному стані бардо. Ще вище верхнього поверху можна піднятись на галерею, звідки відкривається вид на місто. Релігійна практика та свята цечу Чортен прийнято, відповідно до буддійської традиції, обходити за годинниковою стрілкою, при цьому крутити молитовні колеса. Велике свято «Молам Ченмо» супроводжується ритуалами, які проводить Дже Кемпо (релігійний лідер Бутану), він роздає благословення присутнім. Примітки