NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Castillo Real de Laeken

El Castillo Real de Laeken (en francés: Château royal de Laeken; en neerlandés: Koninklijk Kasteel van Laken) es la residencia oficial del rey de los belgas. Se ubica en Laeken, un barrio periférico de Bruselas. El castillo fue construido entre 1782-1784 con el nombre original de Palacio de Schonenberg, siguiendo los planos del arquitecto francés Charles De Wailly, bajo la supervisión de Louis Montoyer, como residencia de verano para los Gobernadores de los Países Bajos Austríacos, que en esa época incluía la región de lo que actualmente es Bélgica, y estaba bajo el dominio de los Habsburgo austríacos.​ Napoléon Bonaparte, durante sus campañas de expansión, tomó la zona y habitó el castillo durante una temporada en 1804. Más adelante, después de la caída de las tropas francesas, fue propiedad del rey Guillermo I de los Países Bajos. Cuando el territorio que comprende Bélgica logró su independencia del Reino Unido de los Países Bajos tras la revolución belga de 1830, el castillo y sus tierras pasaron a manos del primer rey Leopoldo I de Bélgica. Sería más adelante cuando el rey Leopoldo II decidió convertirlo en su residencia habitual.​ Referencias
Дворец Лакен

Лакен (нид. Kasteel van Laken, фр. Château de Laeken, нем. Schloss Laeken) — дворец-резиденция бельгийской королевской фамилии в брюссельском районе Лакен, на севере бельгийской столицы. История Дворец в стиле неоклассицизма был построен в 1782—1784 годах по указанию Альберта Саксен-Тешенского, штатгальтера Австрийских Нидерландов. Проект дворца принадлежит французскому архитектору Шарлю Де Вайи́, непосредственно за строительством надзирал Луи Монтуайе. В создании интерьеров дворца участвовал краснодеревщик Жан Жозеф Шапюи. Дворец принадлежал французскому императору Наполеону I, который здесь подписал объявление войны России, в 1812 году. В 1815—1830 годах, во время существования Объединённого королевства Нидерланды, дворец Лакен был одной из резиденций короля Нидерландов. После бельгийской революции и обретения Бельгией независимости дворец стал резиденцией бельгийского короля Леопольда I. Сын Леопольда I, Леопольд II, расширил дворец и прилегающий парк, а также построил знаменитые парковые оранжереи Лакена. В 1890 году дворец сгорел, вместе с библиотекой Наполеона, но был отстроен вновь. Примечания Ссылки
Laekens slott

Laekens slott (franska: Château de Laeken; nederländska: Kasteel van Laken) är ett kungligt slott i Belgien. Det ligger i huvudstaden Bryssel, i stadsdelen Laeken cirka 5 kilometer norr om Bryssels stadskärna och i närheten av Atomium. Slottet är bostad för kung Philippe och drottning Mathilde samt deras barn. Slottet ligger i mitten av en park kallad Laekens Kungliga Domän, som är stängd för allmänheten. Slottet hette ursprungligen Schonenbergs Slott och kallas allmänt för kungliga slottet. Laekens slott är den belgiska kungafamiljens officiella bostad. Den ska inte förväxlas med Kungliga slottet i Bryssel, som är kungafamiljens officiella palats (arbetsplats, det vill säga inte bostad), där officiella ceremonier äger rum. Historik Slottet byggdes vid Laeken, som då låg utanför Bryssel, mellan 1782 och 1784. Det uppfördes av Louis Montoyer efter plan av Charles de Wailly, och inreddes av Jean-Joseph Chapuis. Det byggdes på beställning av det dåvarande Österrikiska Nederländernas ståthållare Maria Kristina av Österrike och hennes make Albert Kasimir av Sachsen-Teschen, som använde det som sommarresidens. Kejsar Napoleon I använde slottet vid sina besök i området under den tid det tillhörde Frankrike. Under de hundra dagarna 1815 utfärdade han en proklamation från slottet. När Belgien utropades till en självständig nation, välkomnades dess första kung Leopold I av Belgien av Bryssels borgmästare 21 juli 1831. Slottet har varit kungafamiljens officiella privatbostad sedan dess. Slottet brann 1890, renoverades av Alphonse Balat och fick sitt nuvarande utseende av Charles Girault 1902. Parken Parken kring slottet är stor och innehåller berömda anläggningar med växthus, sjöar, golfbanor, konstverk och ett antal byggnader, paviljonger och ett japanskt torn. De kungliga växthusen anlades mellan 1874 och 1895. Anläggningarna är också hem för fåglar och fiskar. Nutida användning Slottet är kungafamiljens officiella privatbostad. Varken slottet eller parken är öppet för allmänheten, med undantag för växthusen, som är öppna för allmänheten under blomningen några veckor per år. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Schloss Laken.﻿
Лакенський палац

Лакенський палац, Лакенський замок (фр. Château de Laeken, нід. Kasteel van Laken) — палац-резиденція бельгійської королівської родини в брюссельському районі Лакен. Зведений на півночі бельгійської столиці в 1781-1785 за вказівкою Альберта Саксен-Тешинського, штатгальтера Австрійських Нідерландів, в стилі класицизму. У 1815-1830 під час існування Сполученого королівства Нідерланди палац був однією з резиденцій короля Нідерландів. Після бельгійської революції та здобуття Бельгією незалежності він стає резиденцією бельгійського короля Леопольда I. Син Леопольда I, Леопольд II, розширив палац і прилеглий парк, а також побудував знамениті паркові оранжереї Лакена. Примітки Посилання Schloss Laken (нід.) [Архівовано 2 липня 2010 у Wayback Machine.] Зображення палацу Палац на офіційній сторінці королівського дому Бельгії
Gravensteen

Gravensteen je středověký hrad v belgickém městě Gent. Postaven byl v roce 1180 na místě původního dřevěného sídla z 9. století. Je příkladem světské gotiky. Stavitelem byl flanderský hrabě Filip I. Ten se zúčastnil druhé křížové výpravy a patrně ho zde inspirovala podoba křižáckých hradů ve Středomoří a na Blízkém východě. Od počátku až do roku 1353 byl hrad sídlem flanderských hrabat. Rozhodnutím Ludvíka II. Flanderského hraběcí dvůr přesídlil na Prinsenhof. Následně v Gravensteenu sídlila mincovna (1353–1491), poté soud, vězení, za průmyslové revoluce i továrna na bavlnu. Hrozila dokonce jeho demolice. Nakonec byl odkoupen městem Gent, které v letech 1893–1903 hrad rekonstruovalo podle zásad historismu. Podle mnohých kunsthistoriků[jakých?] však byly některé tyto zásahy až příliš svévolné a nerespektující skutečnou původní podobu. Od roku 1903 je na hradě muzeum. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Gravensteen na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gravensteen na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Château des comtes de Flandre

Le château des comtes de Flandre (en néerlandais : Gravensteen ; en gantois : Groavekastiel) est un château du Moyen Âge situé dans la ville belge de Gand, dans la province de Flandre-Orientale. Le château est un des hauts lieux touristiques de la ville. Il renferme une collection d'objets de l'époque (armes et armures), une salle de tortures, une crypte, un donjon, des oubliettes, une étable et les pièces de résidence des comtes. Historique Le comte Baudouin Ier (IXe siècle) aurait fait construire les premières fortifications à cet endroit pour se défendre de l'invasion des vikings. Le comte Arnoul Ier de Flandre (Xe siècle) a ensuite fait renforcer la construction pour en faire réellement un château, alors en majorité composé de bois. Le château actuel fut construit en 1180 par le comte Philippe d'Alsace. Il fut inspiré des châteaux que le comte rencontra durant la deuxième croisade. Un grand donjon en pierre de 3 étages (33 mètres de haut) fut érigé au centre de l'emplacement de l'ancien château. Le château servit de résidence pour les comtes de Flandres jusqu'au XIVe siècle, époque à laquelle il est supplanté par le Prinsenhof (aujourd'hui détruit), plus confortable et doté de grands jardins. Le château fut ensuite utilisé comme prison. Charles Quint, pourtant né au Prinsenhof, s'installa au Gravensteen lors de la répression des émeutes de 1539, pour bien affirmer que le comte venait châtier sa ville. Des maisons furent construites contre les murs et certaines de ses pierres furent même employées pour construire d'autres bâtiments. À partir de la fin du XVIIIe siècle, le château abrita une filature de coton et des ateliers, et il fut même prévu de le démolir à la fin du XIXe siècle. En 1872, le baron de Maere organisa l'opposition à cette démolition. Il constitue un des plus beaux châteaux médiévaux de Belgique. Rénovation En 1885, la ville de Gand acheta le château et lança un projet de rénovation. Les nouvelles constructions adjacentes furent enlevées et les fortifications ainsi que le donjon furent restaurés jusqu'à leur taille originelle. Les fortifications visibles actuellement ne sont donc pas totalement celles existant à l'origine. Galerie Voir aussi Bibliographie Adelbert L. J. Van de Walle, « Le château des comtes de Flandre à Gand », dans Congrès archéologique de France. 120e session. Flandre. 1962, Paris, Société française d'archéologie, 1962 (lire en ligne), p. 101-107 Marie Henrion, « Note sur la restauration du château de Gand au tournant des XIXe et XXe siècles », Revue du Nord, no 385,‎ février 2010, p. 383-424 (lire en ligne) Articles connexes Liste de fortifications en Belgique Liste des châteaux belges par région Châteaux (timbre de Belgique) Art roman scaldien Sint-Veerleplein Liens externes Site officiel Ressources relatives à l'architecture : Onroerend Erfgoed Structurae Ressource relative au spectacle : Kunstenpunt Description, Linternaute.com Portail de la Flandre-Orientale Portail des châteaux
Grad Gravensteen

Gravensteen je srednjeveški grad v Gentu v Belgiji. V nizozemščini pomeni 'grofov grad'. Je na nadmorski višini 9 metrov. Zgodovina Sedanji grad je leta 1180 zgradil grof Filip iz Alzacije in je bil oblikovan po zgledu križarskih gradov, ki jih je videl, ko je sodeloval v drugi križarski vojni. Pred tem je tu stal lesen grad, domnevno zgrajen v 9. stoletju. Grad je bil sedež flandrijskih grofov, dokler ga niso opustili v 14. stoletju. Nato je bil uporabljen za sodišče, zapor, sčasoma pa je propadel. Ob stenah in celo na dvorišču so bile zgrajene hiše, kamen pa uporabljen pri gradnji drugih stavb. Nekoč je bil tovarna. Porušen naj bi bil ob koncu 19. stoletja. Obnova Leta 1885 je grad kupilo mesto Gent in začela se je prenova, ki je bila končana leta 1893. Novozgrajene hiše so bile odstranjene, zidovi pa obnovljeni v prvotnem stanju. Grad je bil dovolj obnovljen, da je ljudem omogočil, da so si ga ogledali in se povzpeli na vrh. Še vedno je delno obdan z jarkom. V notranjosti je muzej z različnimi napravami za mučenje (tudi giljotina). V filmu Bela kraljica (The White Queen), BBC-jeva dramska serija, ki je bila postavljena v 15. stoletje, je za nekatere prizore uporabljala notranjost grajskih dvorišč, zunanji pogled gradu z jarkom pa je bil prikazan v nekaj kratkih splošnih pogledih (z nekaterimi računalniškimi spremembami za brisanje sodobnih vplivov). Leta 2015 so snemali film Cesar (Emperor), v katerem je igral Adrien Brody, na gradu Gravensteen, na mostu Sint-Michiels in v samostanu Drongen. Sklici Zunanje povezave Visiting information Arhivirano 2011-02-24 na Wayback Machine. from gent.be Gravensteen panorama in 360° Gravensteen in the Werbeka Netshop Gravensteen and the Château Bizar YouTube video of Gravensteen Castle from the canal
Chiesa di Nostra Signora di Laeken

La chiesa di Nostra Signora di Laeken è una chiesa cattolica neogotica di Laeken, a Bruxelles, luogo di sepoltura della famiglia reale belga. Venne costruita in memoria della regina Luisa, moglie di re Leopoldo I, su un progetto dell'architetto Joseph Poelaert. Il vicino castello reale di Laeken è stato, ed è tuttora, la residenza reale. Leopoldo I ha voluto che la chiesa fosse costruita in sua memoria come mausoleo per lei. Storia Costruzione Sebbene sia morta a Ostenda nel 1850, Luisa d'Orléans voleva essere sepolta a Laeken. Il suo corpo riposò per alcuni anni nell'antica chiesa di Laeken. Per onorare la memoria della moglie, Leopoldo I concepì il progetto di una nuova e grande chiesa a Laeken. Con regio decreto del 14 ottobre 1850 il governo autorizzò la costruzione dell'edificio e indisse un concorso il cui regolamento prevedeva che la chiesa potesse contenere 2.000 persone e che il suo prezzo non dovesse superare gli 800.000 franchi. Nel 1852 la giuria scelse uno dei progetti presentati da un certo Paul Du Bois, pseudonimo di Joseph Poelaert, allora giovane architetto di 34 anni. Il progetto inizialmente prescelto era un edificio abbastanza semplice in muratura con fasce in pietra e la cui facciata era sormontata da un'unica guglia rivestita di ardesia. Nel 1853 la giuria propose di modificare il progetto in direzione di una maggiore monumentalità, con una facciata neogotica a tre frecce. Nel 1854 lo stesso Leopoldo I pose la prima pietra del nuovo edificio. Nel 1865 Poelaert, assorbito dal progetto del tribunale di Bruxelles dal 1862, denuncia problemi di salute e abbandona la direzione dei lavori. Gli succedettero diversi architetti: Auguste Payen, Antoine Trappeniers, Louis de Curte e Alphonse Groothaert. Completamento dei lavori L'edificio è monumentale e sebbene consacrato nel 1872, il suo completamento fu ripreso solo dopo una lunga interruzione. Fu Leopoldo II, preoccupato per l'abbellimento del luogo, che, nel 1896, rilancia il progetto ancora compromesso dalla mancanza di fondi. Nel 1902, poiché l'edificio continuava a deteriorarsi, un architetto di Monaco, il barone Heinrich von Schmidt, fu incaricato di effettuare un esame generale delle sue condizioni. Nel 1907 il governo approvò il progetto di completamento della facciata principale, dei portici monumentali e della torre centrale. Questo lavoro è stato eseguito dal 1909 al 1911. Restauro Nel 2003 è iniziato un progetto di restauro della facciata frontale e delle tre torri (2003-2006), delle coperture (2007-2009) e delle facciate laterali (2010-2012). Descrizione Cripta reale Sotto una cappella ottagonale dietro l'abside della chiesa si trova la cripta reale. Vi sono sepolti tutti i sovrani del Belgio e i membri stretti della famiglia reale, morti dal 1850. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Nostra Signora di Laeken Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su notredamedelaeken.be. (EN) Chiesa di Nostra Signora di Laeken, in GCatholic.org. Chiesa di Nostra Signora di Laeken, su archINFORM. (EN) Chiesa di Nostra Signora di Laeken, su Structurae.
Igreja de Nossa Senhora de Laeken

A Igreja de Nossa Senhora de Laeken é uma igreja neogótica do século XIX, localizada no final da Avenida da Rainha (Praça Nossa Senhora) em Laeken (Bruxelas, Bélgica). Construída por iniciativa de Leopoldo I para receber os restos mortais de sua esposa, a rainha Louise-Marie d'Orléans (cuja avenida foi nomeada em sua memória), desde então serviu de necrópole à família real belga. Ver também Cripta Real (Bélgica) Locais de sepultamento dos monarcas da Bélgica Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em francês cujo título é «Église Notre-Dame de Laeken». Referências
Notre-Dame de Laeken

Notre-Dame de Laeken, nederländska Onze-Lieve-Vrouwekerk van Laken, är en romersk-katolsk kyrka i Laeken i Bryssel. Den byggdes till minne av drottning Louise-Marie som var gift med Leopold I av Belgien. Kyrkan ligger i närheten av det kungliga residenset i Laeken och är begravningsplats för den belgiska kungafamiljen. Byggnationen startade 1854 och var helt klar 1911. Kungliga gravar Leopold II av Belgien Astrid av Sverige Baudouin I av Belgien Elisabeth av Bayern (1876–1965) Prins Leopold Prins Baudoin Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Notre-Dame de Laeken.﻿
Церква Діви Марії (Лакен)

Лакенська церква Діви Марії (фр. Église Notre-Dame de Laeken, нід. Onze-Lieve-Vrouwekerk van Laken) — римсько-католицька парафіяльна церква, розташована недалеко на південь від Лакенського палацу в історичному районі Лакен в Брюсселі, Бельгія. Фамільна усипальня династії бельгійських королів. Історія Церква була побудована в пам'ять про королеву Луїзу Марію Орлеанську, другу дружину короля Леопольда I за проектом архітектора Жозефа Пуларта. Луїза-Марія, що померла в Остенде 11 жовтня 1850, бажала, щоб її поховали в Лакені. Сусідній королівський палац Лакена був і залиається королівською резиденцією. Леопольд I побажав, щоб церква була побудована в пам'ять про неї і як мавзолей для неї. Молодий Жозеф Пуларт був обраний для розробки проекту нової церкви (пізніше він прославився як архітектор Палацу правосуддя (Брюссель)). Королівська усипальниця Перший камінь в собор-усипальницю був закладений Леопольдом I в 1854 році. Церква була освячена в 1872 році, але завершена тільки в 1909 році після тривалої перерви в роботі. В усипальниці знаходяться гробниці членів бельгійської королівської сім'ї, в тому числі всіх колишніх бельгійських королів. У церкві знайшли своє упокоєння: Луї-Філіпп (24 липня 1833 — 16 травня 1834) — (син короля Леопольда I); Луїза Орлеанська, королева Бельгії (1812—1850) — (дружина короля Леопольда I); Леопольд I, король Бельгії (1790—1865); Принц Леопольд (12 червня 1859 — 22 січня 1869) — (син короля Леопольда II); Принцеса Жозефіна (30 листопада 1870 — 18 грудень 1871) — (дочка принца Філіпа); Принц Бодуен (3 червня 1869 — 23 січня 1891) — (син принца Філіпа); Марія Генрієтта, королева Бельгії (23 серпня 1836 — 19 вересень 1902) — (дружина короля Леопольда II); Філіпп Бельгійський, граф Фландрський (1837—1905); Леопольд II, король Бельгії (9 квітня 1835 — 17 грудня 1909); Принцеса Марія-Луїза Гогенцоллерн-Зігмарінген (17 листопада 1845 — 26 листопада 1912) — (дружина принца Філіпа); Шарлотта Бельгійська, імператриця Мексики (7 червня 1840 — 19 січня 1927) — (дружина імператора Максиміліана I); Альберт I, король Бельгії (1875—1934); Астрід Шведська, королева Бельгії (17 листопада 1905 — 29 серпня 1935) — (перша дружина короля Леопольда III); Єлизавета Баварська, королева Бельгії (25 липня 1876 — 23 листопада 1965) — (дружина короля Альберта I); Принц Шарль (10 жовтня 1903 — 1 червня 1983) — (син короля Альберта I); Леопольд III, король Бельгії (3 листопада 1901 — 25 вересня 1983); Принц Леопольд Еммануель Ліхтенштейнський (20 — 22 травня 1984) — (онук великого герцога Жана Люксембурзького); Бодуен I, король Бельгії (7 вересня 1930 — 31 липня 1993); Ліліан Байльс (28 листопада 1916 — 7 червня 2002) — (друга дружина короля Леопольда III); Принц Олександр (18 липня 1942 — 29 листопада 2009) — (син короля Леопольда III). Фабіола де Мора і Арагон, королева Бельгії (11 червня 1928 — 5 грудня 2014) — (дружина короля Бодуена I); Прилягле до церкви Лакенське кладовище іноді називають «бельгійським Пер Лашезом», оскільки воно є місцем поховання багатьох знаменитих людей. Галерея Примітки
Museo Hergé

El Musée Hergé , o Museo de Hergé , es un museo en Bélgica dedicado a la vida y obra del dibujante belga Georges Remi (1907–83), quien escribió bajo el seudónimo de Hergé, creador de la serie de álbumes cómicos, Las aventuras de Tintín. El museo está ubicado en la ciudad de Louvain-la-Neuve en Valonia, al sur de Bruselas, en la dirección "Rue Labrador 26", la primera casa de Tintin en los libros. Fue diseñado por el arquitecto francés Christian de Portzamparc, con interiores diseñados por el dibujante Joost Swarte. La primera piedra se colocó en mayo de 2007 durante el centenario del nacimiento de Hergé y se inauguró en junio de 2009. Consta de tres pisos con un total de nueve salas de exhibición, una cafetería y un museo. Tienda y mini cine.
Muzej Hergé

Muzej Hergé, ali Hergéjev muzej, je muzej v Belgiji, posvečen življenju in delu belgijskega karikaturista Georgesa Remija (1907–83), poznan pod vzdevkom Hergé, ki je najbolj znan po svoji seriji stripov Tintin in njegove pustolovščine. Muzej se nahaja v mestecu Louvain-la-Neuve v Valoniji južno od Bruslja na naslovu "Rue Labrador 26", Tintinovega prvega doma v knjigah. Zasnoval ga je francoski arhitekt Christian de Portzamparc, notranjost pa je oblikoval karikaturist Joost Swarte. Prvi kamen je bil položen maja 2007 med stoletnico Hergéjevega rojstva, odprli pa so ga junija 2009. Sestavljen je iz treh nadstropij s skupno devetimi razstavnimi prostori ter kavarne, muzejske trgovine in mini kina. Muzej Obiskovalci z ogledom začnejo v zgornjem nadstropju. Prva soba je posvečena Hergéjevemu življenju. Druga soba prikazuje Hergejeva številna zanimanja, njegove zgodnje komercialne ilustracije in njegove zgodnje stripe. Obiskovalci nato prečkajo dolg prehod in si ogledajo preddverje na eni strani ter hrastov gozd na drugi strani. Tretja soba predstavlja svet Tintina z devetimi steklenimi vitrinami, namenjenimi glavnim junakom serije. Četrta soba se osredotoča na Hergéja in kino. Eno nadstropje nižje obiskovalci vstopijo v največjo sobo v muzeju, posvečeno krajem, ki jih je Tintin prepotoval. Poleg te je še ena velika soba "laboratorij" profesorja Sončnice, ki se osredotoča na znanost v Tintinovih knjigah. Po prečkanju spodnjega mosta, obiskovalci spoznajo Studios Hergé. Končna soba se imenuje "Hergé Acclaimed" in prikazuje Hergéjeve povezave s politiki, umetniki in filozofi. V glavnem nadstropju je prostor za začasne razstave, kot je V Tibet s Tintinom. Obiskovalcem je na voljo triurni pripovedni ogled muzeja preko slušalk, povezanih z iPodom. V prvem letu odprtja, je muzej obiskalo 100.000 obiskovalcev. Med odprtjem muzeja so bili novinarji obveščeni o politiki muzeja, da znotraj ni dovoljeno fotografirati, da bi preprečili "zlorabo avtorskih pravic zaradi izpostavljenega dela". Nezadovoljni, so nekateri novinarji zapustili muzej. Novinarjem je bilo dovoljeno fotografirati nekatere dele muzeja, ko si je kralj Albert II. naslednji mesec ogledoval muzej. Muzej dandanes obiskujejo predvsem turisti. Oktobra 2013 je bilo objavljeno, da muzej deluje z izgubo. Čeprav je muzej povsem zaseben in pripada fundaciji Hergé, ki ima pravice nad Hergéjevim delom, je lastnik Nick Rodwell zaprosil za finančno pomoč od belgijske vlade. Glej tudi Seznam muzejev v Belgiji Sklici Zunanje povezave Musée Hergé Web site Virtual visit of the Hergé Museum
Rock Werchter

Rock Werchter ist ein Musikfestival, das seit 1974 in Werchter in Belgien jährlich zwischen Ende Juni und Anfang Juli stattfindet. Überblick Rock Werchter gehört neben Sziget, dem Glastonbury Festival und dem Roskilde-Festival zu den vier größten jährlich stattfindenden Musikfestivals Europas. Es wurde 2003, 2005, 2006 und 2007 mit dem Arthur Award als bestes Festival der Welt ausgezeichnet. Seit 2014 ist es ausgelegt für 88.000 Besucher täglich, insgesamt besuchten rund 149.500 Menschen das Festival. Geschichte Torhout-Werchter (1974 bis 1998) Das erste Festival fand 1974 noch als ein Eintagesevent statt. Mit den Jahren entwickelte sich Torhout-Werchter zu einem der größten Musikfestivals in Belgien. 1985 wurde das belgische Radsportteam Tönissteiner–TW Rock–BASF gesponsert, welches an der Tour de France 1985 teilnahm. Erst ab 1996 fand Torhout-Werchter an zwei Tagen statt. Es war damals ein Doppelfestival an zwei verschiedenen Orten, Torhout und Werchter. Rock Werchter (1999 bis heute) Ab 1999 fand das Festival dann nur noch in Werchter statt. Ab 2000 dauerte das Festival drei Tage und seit 2003 vier Tage. Während dieser Zeit wurde das Festival viermal mit dem Arthur Award ausgezeichnet. Weblinks https://www.rockwerchter.be/nl/ Einzelnachweise