NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Rodenbach Brewery

Rodenbach is a brewery in Roeselare, Belgium, now owned by Palm Breweries. It is noted for its barrel-aged sour beers in the Flemish red style. Brewery In 1821, the four Rodenbach brothers (Pedro, Alexander, Ferdinand and Constantijn) invested in a small brewery in Roeselare, in the West Flanders province of Belgium. The brothers agreed to a partnership for fifteen years. At the end of this period, Pedro and his wife, Regina Wauters, bought the brewery from the others and Regina ran the business while Pedro served in the military. Their son Edward later took over the brewery (1864), and it was during his directorship that the brewery saw great growth. Edward's son, Eugene, took over in 1878 and, in preparation for this position, travelled to England where he learned how to ripen beer in oak barrels and then mix old and young beers. It was this method of producing beer that Rodenbach became famous for. As Eugene produced no male offspring, a public limited liability corporation was created and most shares remained in the hands of descendants of the Rodenbachs until 1998 when the brewery was sold to Palm Brewery. After the take-over, Palm quickly stopped production of Rodenbach's Alexander beer, a cherry-flavoured beer. However, in recent years, Palm/Rodenbach has produced and distributed, first, Rodenbach foederbier, which is served only from cask, and is unfiltered and unblended. It comes straight from an oak riping barrel and is not processed further. More recently, the brewery has produced Vin de Céréale, sold only in bottles. This is similar to foederbier, but has been in the barrel longer (about three years) and has been formulated for more alcohol. Foederbier is usually 5-6 percent, while Vin de Céréale is 10 percent. From 1980 until 2000, Rodenbach supplied the yeast and bacteria culture that provided their distinctive taste profile and sourness to De Dolle Brouwers in nearby Esen for use in some of their beers. They had historically also sometimes supplied yeast to Westvleteren Brewery and Brouwerij Felix in Oudenaarde. Beers There are several different types of Rodenbach beers: Rodenbach Original (5.2% ABV) blended from aged and young ale (25%/75%) Rodenbach Grand Cru, a winey beer (6% ABV) which contains less young ale (67%/33%) Rodenbach Vintage beer, this beer is unblended aged beer from a single cask selected for its qualities by a tasting panel, formerly sold as Grand Cru Vin de Céréale, an aged beer that is 10% ABV Caractère Rouge, beer, already having undergone maturation, that is put through further aging and maceration with cherries, raspberries, and cranberries In commemoration of the brewery's 150th year of activity, it produced Rodenbach Alexander, a variant of Original with cherry flavor. Its name comes from the brewery founder, Alexandre Rodenbach. Gallery References External links Rodenbach Brewery (in Dutch, English and French) Brouwerij Rodenbach (in English) Brewery details from BeerTourism.com
Cervejaria Rodenbach

Rodenbach é uma cervejaria de Roeselare, Bélgica. A cervejaria é propriedade do grupo Palm Breweries. É conhecida pela produção de cervejas ácidas envelhecidas em barris no estilo Flemish red . Cervejas A Rodenbach comercializa as seguintes cervejas: Rodenbach Original (5.2% ABV) mistura(blend) de uma cerveja antiga e uma jovem (25%/75%) Rodenbach Grand Cru, uma cerveja que remete a vinho (6% ABV) e que contem menos cerveja jovem no blend (67%/33%) Rodenbach Vintage beer, cerveja não misturada(unblended) de uma cerveja envelhecida em barril de carvalho Vin de Céréale, 10% ABV Caractère Rouge, cerveja maturada com cerejas e framboesas Galeria Referências Ligações Externas Rodenbach Brewery (in Dutch, English and French) Brouwerij Rodenbach (English) Brewery details from BeerTourism.com
Rodenbach

Rodenbach — пивоварня в Руселаре, Бельгия, в настоящее время принадлежащая Palm Breweries . Известна кислым элем, выдержанным в бочках, во фламандском красном стиле. Пивоварня В 1821 году четыре брата Роденбах (Педро, Александр, Фердинанд и Константин) вложили средства в небольшую пивоварню в Руселаре, в провинции Западная Фландрия в Бельгии. Братья договорились о партнёрстве на пятнадцать лет. В конце этого периода Педро и его жена Регина Воутерс выкупили пивоварню у остальных, и Регина управляла бизнесом, пока Педро служил в армии. Их сын Эдвард позже принял пивоварню (1864), и именно во время его управления этот бизнес значительно расширился. Сын Эдварда, Юджин, вступил во владение в 1878 году и, готовясь к этой работе, отправился в Англию, где научился выдерживать пиво в дубовых бочках, а затем смешивать старое и молодое пиво. Именно этим методом производства пива прославилась пивоварня Rodenbach. Поскольку у Юджина не было детей мужского пола, была создана общественная корпорация с ограниченной ответственностью, и большая часть акций оставалась в руках потомков Роденбахов до 1998 года, когда пивоварня была продана Palm Breweries. После поглощения было свёрнуто производство пива Rodenbach’s Alexander со вкусом вишни. Однако в последние годы Palm/Rodenbach разработала и вывела в продажу федербир Rodenbach, который подаётся только из бочек, не фильтруется и не смешивается. Также пивоварня выпустила Vin de Céréale, который продаётся только в бутылках. Он похож на федербир, но выдерживается в бочке дольше (около трёх лет) и рассчитан на большее содержание алкоголя: в федербире он обычно составляет 5-6 %, а Vin de Céréale — 10 %. С 1980 по 2000 год Rodenbach поставлял культуру дрожжей и бактерий, которые придавали De Dolle Brouwers в соседнем Эсене характерный вкус и кислотность, для использования в некоторых сортах пива. Исторически они также иногда поставляли дрожжи на пивоварни Westvleteren Brewery и Brouwerij Felix в Ауденарде. Пиво Есть несколько различных сортов пива Rodenbach : Rodenbach Original (крепость 5,2 %), купаж из выдержанного и молодого эля (25 %/75%). Rodenbach Grand Cru, винное пиво (крепость 6 %), в котором меньше молодого эля (67 %/33%). Пиво Rodenbach Vintage, представляет собой несмешанное выдержанное пиво из одной бочки, отобранное дегустационной комиссией по его качествам, ранее продававшееся как Grand Cru. Vin de Céréale, выдержанное пиво крепостью 10 %. Caractère Rouge, пиво, уже прошедшее созревание, которое подвергается дальнейшей выдержке и мацерации с вишней, малиной и клюквой. В ознаменование 150-летия деятельности пивоварни был произведен Rodenbach Alexander, вариант Original со вкусом вишни. Название происходит от имени основателя пивоварни Александра Роденбаха. Галерея Примечания Ссылки Пивоварня Rodenbach (на голландском, английском и французском языках) Brouwerij Rodenbach (англ.) Подробная информация о пивоварне с сайта BeerTourism.com.
Tyne Cot

Tyne Cot Commonwealth War Graves Cemetery and Memorial to the Missing je válečný hřbitov u vesnice Passchendaele v Belgii. Je na něm pochováno 11 956 mužů, kteří padli v třetí bitvě u Yper v roce 1917, a je největším pohřebištěm vojáků Commonwealthu na světě. Areál o rozloze 34 941 metrů čtverečních spravuje Commonwealth War Graves Commission a v roce 2002 byl vyhlášen belgickou kulturní památkou. Bylo zde pohřbeno 8 907 Britů, dále Kanaďané, Australané, Novozélanďané, Jihoafričané a také čtyři Němci. Většina hrobů je bez jména. Nachází se zde „kříž oběti“ a památník zhruba 35 000 vojáků, jejichž těla se nepodařilo nalézt. Podobu hřbitova navrhl architekt Herbert Baker. Název dali lokalitě vojáci z pluku Royal Northumberland Fusiliers, kterým německé bunkry připomínaly typické domky kraje na řece Tyne, zvané v místním nářečí tyne cot. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tyne Cot na Wikimedia Commons Commonwealth War Graves
Tyne Cot Memorial

Das Tyne Cot Commonwealth War Graves Cemetery and Memorial to the Missing ist ein Soldatenfriedhof für die im Ersten Weltkrieg an der Westfront im Ypernbogen gefallenen Soldaten aus Ländern des heutigen Commonwealth of Nations. Friedhof und Ehrenmal befinden sich am Stadtrand von Passendale in Belgien. Die Gedenkstätte wurde auf einem Landrücken angelegt, der während der Dritten Flandernschlacht als Teil der strategisch bedeutsamen Flandern-1-Stellung von deutscher Seite mit mehreren Pillbox-Bunkern befestigt worden war. Diese sind noch erhalten. Auf einem der Bunker steht das „Cross of Sacrifice“, das auf allen von der Commonwealth War Graves Commission errichteten und unterhaltenen Soldatenfriedhöfen zu finden ist. Ein erster Friedhof wurde am 6. Oktober 1917 angelegt, wenige Tage nachdem australische und neuseeländische Soldaten die Stellung erobert hatten. Ursprünglich waren hier 343 Soldaten beigesetzt. Nach dem Waffenstillstand 1918 wurden Gefallene von den Schlachtfeldern von Passendale und Langemark sowie aus kleineren Friedhöfen hier bestattet oder hierher umgebettet. Heute ruhen auf dem Friedhof 11.961 Soldaten; nur 3.613 von ihnen sind namentlich bekannt. Das Ehrenmal, welches den Friedhof nach Nordosten hin begrenzt, trägt die Namen von etwa 35.000 im Ypernbogen vermissten Personen, deren Grabstellen nicht bekannt sind. Entworfen wurde es von Herbert Baker und am 20. Juni 1927 enthüllt. Die Kämpfe im Ypernbogen forderten so viele Menschenleben, dass die Namen der alleine dort ohne Grabstelle Gebliebenen auf mehrere Ehrenmale verteilt werden mussten: Die Menenpoort in Ypern trägt die Namen der Vermissten aus den heutigen Commonwealth-Staaten, mit Ausnahme Neuseelands. Der Gefallenen aus dem Vereinigten Königreich wird bis zum Datum des 16. Augusts 1917 namentlich gedacht. An alle nach dem 16. August 1917 Gefallenen aus dem Vereinigten Königreich und Neuseeland erinnert das Tyne Cot Memorial. Die Namen weiterer neuseeländischer gefallener Soldaten finden sich auf den Ehrenmalen des Buttes New British Cemetery und des Messines Ridge British Cemetery. Deutsche Gräber Auf dem Tyne Cot Cemetery befinden sich zusätzlich zu den Gräbern der Soldaten des British Commonwealth ebenfalls die Gräber von vier deutschen Soldaten, welche in zwei Gräbern beigesetzt wurden. Die beiden Grabsteine sind im Gegensatz zu den anderen auf dem Friedhof an der Oberseite nicht abgerundet, sondern flach. Von den beigesetzten Soldaten ist nur von einem der Name bekannt, die anderen drei bleiben unbekannt. Weblinks Einzelnachweise
Cimetière militaire britannique de Tyne Cot

Le cimetière militaire britannique de Tyne Cot, situé près de Passendale (actuellement section de la commune de Zonnebeke en Belgique), est le plus grand cimetière militaire du Commonwealth au monde. Historique Tyne Cot était pendant la Première Guerre mondiale, une position fortifiée de l'armée allemande. Tyne Cot ou Tyne Cottage était le nom donné par les Northumberland Fusiliers à une grange située près d'un passage à niveau, sur la route reliant Passchendaele à Broodseinde. La position fut prise par la 3e Division australienne, le 4 octobre 1917, lors de la Bataille de Passchendaele. Le village de Passchendaele fut repris par les Allemands le 13 avril 1918 et reconquis, le 28 septembre 1918, par l'armée belge. Caractéristiques Le cimetière a été dessiné par Sir Herbert Baker. 11 952 soldats y sont enterrés. C'est le plus grand nombre de sépultures dans un cimetière du Commonwealth situé sur le continent. Le mémorial de Tyne Cot a lui été conçu par Sir Herbert Baker et sculpté par Ferdinand Victor Blundstone. Cet hémicycle de silex est haut de 4,25 m sur plus de 150 m de long. Il rend hommage aux 35 000 soldats disparus dans le saillant d'Ypres après le 15 août 1917 et qui ne possèdent pas de tombe connue. Une inscription y est gravée dont la traduction est: "1914 - À LA PLUS GRANDE GLOIRE DE DIEU ICI SONT INSCRITS LES NOMS DES OFFICIERS ET DES SOLDATS QUI SONT TOMBÉS DANS LE SAILLANT D'YPRES, MAIS QUE LES HASARDS DE LA GUERRE ONT EMPÊCHÉS D'AVOIR UNE IDENTITÉ ET UNE SÉPULTURE HONORABLE COMME LEURS CAMARADES DANS LA MORT. - 1918". Morts célèbres William Hope Hodgson Notes et références Voir aussi Liste de cimetières du monde Portail de l’histoire militaire de la Belgique Portail de la mort Portail de la Première Guerre mondiale Portail de la Flandre-Occidentale Portail de l’Empire britannique Portail du patrimoine mondial
Tyne Cot katonai temető

A Tyne Cot katonai temető (Tyne Cot Cemetery) egy első világháborús sírkert a belgiumi Tynecotstraattól északkeletre; tervezője Herbert Baker és John Reginald Truelove volt. A legnagyobb nemzetközösségi katonai temető. Története A Tyne Cot és a Tyen Cottage nevet a northumberlandi lövészek (Northumberland Fusiliers) adták egy mezőgazdasági épületnek, amely a Passchendaele és Broodseinde közötti út egyik kereszteződésének közelében állt. Az építményt a németek megerősítették, majd a 3. Ausztrál Hadosztály 1917. október 4-én, a Passchendaele elleni offenzívában elfoglalta. A közelben kialakított temető első halottját 1917. október 6-án helyezték végső nyugalomra. 1918 márciusáig 343 katonát temettek el a sírkertben. Április 13-tól szeptember 28-áig a temető ismét német kézbe került, majd a belga hadsereg foglalta el. A háború után a sírkert méretét jelentősen megnövelték, ugyanis más temetőkből helyeztek át oda földi maradványokat. 1922-ben felkereste a sírkertet V. György brit király. Javaslatára az áldozati keresztet az egykori legnagyobb erődítményen helyezték el. A temető területén három másik erődítmény is található. A sírkertben a Nemzetközösség 11 964 első világháborús hősi halottja, valamint négy német katona fekszik. Közülük 8372-t nem sikerült azonosítani. Külön emlékművet állítottak annak a nyolcvan katonának, aki feltehetően ott nyugszik. Egy másik emlékműre húsz elesett katona nevét vésték, akit olyan temetőben hantoltak el, amely később megsemmisült az ágyúzásban. Az azonosított nemzetközösségi hősi halottak közül 2337 brit, 2237 ausztrál, 451 kanadai, 178 új-zélandi, 24 dél-afrikai volt. Azonosították az egyik német katonát is. A sírkert északkeleti részén felállított emlékmű 34 948 olyan brit és új-zélandi katona nevét őrzi az utókornak, aki az Ypres közelében zajló ütközetekben vesztette életét 1917. augusztus 16. után, és nyughelyük nem ismert. Az emlékmű közel áll ahhoz a helyhez, ameddig a nemzetközösségi alakulatok a legmélyebbre jutottak Belgiumban. 2023 óta az első világháború temetői és emlékhelyei részeként a világörökséghez tartozik. Jegyzetek Források ↑ WW1 Cemeteries: Tyne Cot Cemetery. WW1 Cemeteries.com. Hozzáférés: 2021. november 27..
Tyne Cot

Tyne Cot Commonwealth War Graves Cemetery and Memorial to the Missing är Brittiska Samväldets största krigskyrkogård med mer än 11 900 stupade soldater från första världskriget. Av dessa gravar saknar 8 365 namn. De flesta begravda var britter (8 907 personer). 101 personer begravdes som okända. Kyrkogården ligger alldeles intill den belgiska byn Passendale, där hårda strider stod i slutet av 1917. Redan den sjätte oktober 1917 anlades en gravplats för 343 stupade allierade. Gravplatsen återerövrades den 13 april av tyskarna bara för att åter tillfalla de allierade genom att belgarna tog tillbaka den 28 september 1918. Efter krigsslutet i november 1918 ökades antalet genom att mindre gravplatser flyttades till Tyne Cot. Källor ”Tyne Cot Cemtetary – Overview”. CWCG – Commonwealth War Graves Commission. https://www.cwgc.org/find/find-cemeteries-and-memorials/53300/tyne-cot-cemetery. Läst 19 januari 2018. ”Tyne Cot Cemtetary – History”. CWCG – Commonwealth War Graves Commission. https://www.cwgc.org/find/find-cemeteries-and-memorials/53300/tyne-cot-cemetery/history. Läst 19 januari 2018. Wikimedia Commons har media som rör Tyne Cot.
Vleeshuisbrug

De Vleeshuisbrug is een brug over de Leie in Gent. De brug is onderdeel van een verbinding die de Kleine Vismarkt wordt genoemd en de Kraanlei en de rest van het Patershol, het Sint-Veerleplein met de oude vismijn en het Gravensteen verbond met de toenmalige Vismarkt, op de huidige Groentenmarkt. De naam verwijst naar het aanliggende Groot Vleeshuis. De Kleine Vismarkt komt tussen het Viskopershuis en het Vleeshuis uit op de Groentenmarkt. De eerste vermelding van een stenen brug op die locatie dateert uit 1274. De brug werd toen als 's Gravenbrug aangeduid. In 1542 werden er op de brug huisjes gebouwd voor handelaars, huizen die zeker tot in de 17e eeuw daar aanwezig waren. In 1659 werd de 's Gravenbrug aangeduid als Kraanbrug (naar de grote kraan op de Kraanlei). Om grotere schepen door te laten varen werd de stenen brug gedeeltelijk vervangen door een houten draaibrug tussen 1751 en 1754. In 1794 wordt de huidige naam van Vleeshouwersbrug gebruikt (maar ook de Beenhouwersbrug en Beenhuisbrug). In 1801, en in 1876 werd aan de brug gewerkt. De brug werd vernieuwd van 1986 tot 1988. Van juli tot november 2016 kreeg de brug een grondige opknapbeurt. Zie ook Lijst van bruggen in Gent
Heilig Hartkerk (Korspel)

De Heilig Hartkerk is de parochiekerk van de Beverlose buurtschap Korspel, gelegen aan de Kroonstraat. De kerk werd gebouwd in 1934. Architect was Karel Gessler uit Maaseik. Het is een bakstenen zaalkerk, gedekt door een hoog zadeldak. Naast de westgevel bevindt zich een massieve vierkante toren, met een tentdak als spits. De westgevel is strak vormgegeven en heeft boven de ingangspartij een reeks spitsboogvensters. Het kerkgebouw combineert moderne en traditionalistische vormgeving. Externe link Heilig Hartkerk
Van Cauwelaertbrug

De Van Cauwelaertbrug is een brug in het Antwerpse havengebied op de rechteroever van de Schelde. De brug ligt over de toegangsgeul naar het noordwestelijk hoofd van de Van Cauwelaertsluis, de toegang naar de Schelde. De brug ligt in het verlengde van de Meestoofbrug en door de kleinere afmetingen van de Van Cauwelaertsluis ten opzichte van de Boudewijnsluis dus niet over het eigenlijke Scheldehoofd van de Van Cauwelaertsluis. De brug bestaat uit 2 vaste aanbruggen en een beweegbare brug. De beweegbare brug is een basculebrug van het Strausstype. De vrije hoogte op de brug zelf bedraagt 7 meter. Er liep ook een enkelsporige spoorlijn over de brug (spoorlijn 221). Als deze brug openstaat voor het scheepvaartverkeer, kan het spoor- en wegverkeer de sluis nog steeds passeren langs de Kruisschansbrug aan het andere hoofd van de sluis. De rails zou nog wel aanwezig zijn op de brug, maar loopt aan beide kanten niet meer door. Door het verdwijnen van de Petroleumbrug is verderop ook geen doorgaand spoor en wegverkeer meer mogelijk. De brug en de gelijknamige sluis werden genoemd naar Frans Van Cauwelaert (1880-1961), die tussen 1921 en 1932 burgemeester was van de stad Antwerpen en die als havenschepen zorgde voor een uitbreiding van de haven in noordelijke richting.
Vojenský hřbitov Adinkerke

Vojenský hřbitov Adinkerke (anglicky Adinkerke Military Cemetery) je hřbitov nacházející se jižně od vesnice Adinkerke poblíž De Panne v belgické provincii Západní Flandry, nedaleko hranice s Francií a 20 km východně od Dunkerku. Je na něm pohřbeno 168 vojáků Commonwealthu z první a 55 z druhé světové války, a také 142 vojáků z dalších zemí, včetně 40 příslušníků Československé samostatné obrněné brigády, která pobývala v oblasti od podzimu 1944 do května 1945 a zúčastnila se obléhání dunkerského přístavu. Jedná se o jeden z největších hřbitovů československých vojáků. Hřbitov spravuje Komise Britského společenství pro válečné hroby (anglicky Commonwealth War Graves Commission). Vzpomínkové akce Počínaje 16. květnem 1970 se každoročně koncem května z De Panne na hřbitov vydává vzpomínkový průvod vojenských veteránů, představitelů armády, diplomatů a místních obyvatel a starosty. Od rozpadu Československa v roce 1993 organizuje vzpomínkovou slavnost střídavě české a slovenské velvyslanectví v Bruselu. Pohřbení českoslovenští vojáci Na hřbitově je pohřbeno celkem 40 československých vojáků. Jejich hroby jsou označeny náhrobky s československým státním znakem a přes označení „CZECH ARMY“ na náhrobcích (v soupisu pohřbených ovšem už „Czechoslovakian Army“) není možné národnost jednotlivých vojáků určit. Velká část zde pohřbených československých vojáků padla při útoku z 5. listopadu 1944. Seznam pohřbených československých vojáků Zdeněk Bednárek, Vilém Bergler, Otakar Caletka, Pavel Čolko, Ludvík Davidovič, Josef Doppler, Josef Dubil, Augustin Duda, Ladislav Elbert, Otto Fried, Otakar Gabriel, Imrich Glasel, Ondrej Grünbaum, Abraham Hanzel, František Henzl, Alois Horký, Jan Horňák, Josef Jílek, František Juríček, Antonín Knot, Bedřich Kohn, Václav Kuneš, Ladislav Lackovič, Izák Lorber, Jan Maixner, Jakub Marvan – dříve Mermelstein, Jiří Mautner, Antonín Prášek, Heinz Propper, Alexander Rosenfeld, David Rothenberg, Adolf Scheffel, Evžen Schwarcz, Ferd Skála, Karel Soška, Ladislav Terray, Karel Uher, Herbert Weil, Josef Žerdík a jeden neznámý voják. Fotografie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vojenský hřbitov Adinkerke na Wikimedia Commons Vojenský hřbitov Adinkerke na webu Commonwealth War Graves Commission (anglicky)
Adinkerke Military Cemetery

Adinkerke Military Cemetery is a Commonwealth War Graves Commission (CWGC) burial ground for the dead of the Western Front of the First and Second World War. It is located near Adinkerke in the municipality of De Panne in western Belgium, close to the French border. The cemetery is surrounded by farmland and can only be reached via a 50-metre grassed path which is not suitable for vehicles. History Adinkerke Military Cemetery was originally established in 1917 for use by the Allied casualty clearing stations located in this area. It was again used between 1940 and 1944. In addition to the Adinkerke Military Cemetery, there are further military graves in Adinkerke. The "Adinkerke Churchyard Extension" contains a Belgian military cemetery on the west side of the churchyard, as well as 67 Commonwealth burials of the First World War. The Commonwealth War Graves Commission graves are in two small plots and are numbered consecutively with the other graves. First World War Most of the dead from the First World War who are buried in Adinkerke Military Cemetery are casualties who had been wounded nearby and later died in one of the casualty clearing stations in this area. The Commonwealth XV Corps held the front from the Belgian coast to St. Georges between June and November 1917. The 24th and 39th Casualty Clearing Stations were posted at Oosthoek (between Adinkerke and Furnes) from July 1917 to November 1917, and the 1st Canadian Casualty Clearing Station was at Adinkerke for a short time in June 1917. Second World War During the Second World War, the Adinkerke Military Cemetery was used again when the British Expeditionary Force was involved in the later stages of the defence of Belgium following the German invasion in May 1940, and suffered many casualties in covering the withdrawal to Dunkirk. Commonwealth forces did not return until September 1944, but in the intervening years, many airmen were shot down or crashed in raids on strategic objectives in Belgium, or while returning from missions over Germany. Description Adinkerke Military Cemetery contains 168 Commonwealth burials of the First World War, and 55 from the Second World War. Soldiers of the Russian Army are also buried here, as are 142 Czech, Slovak and German soldiers, and there is one grave of a member of the Egyptian Labour Corps. There is also a Cross of Sacrifice within the cemetery. Notable graves Flight Commander Francis Dominic Casey DSC (1890–1917), Irish World War I flying ace Flight Commander Arnold Jacques Chadwick DSC (1893–1917), Canadian World War I flying ace Squadron Leader John Mungo-Park DFC & Bar (1918–1941), English World War II flying ace Gallery External links Official website – CWGC Adinkerke Military Cemetery at Find a Grave