NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Łuniniec

Łuniniec (biał. Лунінец, ros. Лунинец) – miasto na Białorusi, stolica rejonu w obwodzie brzeskim. 23,6 tys. mieszkańców (2010). W mieście rozwinął się przemysł elektrotechniczny, spożywczy oraz drzewny. Znajduje się w nim stacja kolejowa Łuniniec oraz parafia katolicka pw. św. Józefa. Historia Wieś duchowna położona była w końcu XVIII wieku w powiecie nowogródzkim województwa nowogródzkiego. Za II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą wiejskiej gminy Łuniniec, w latach 1920–1939 również powiatu łuninieckiego. W okresie międzywojennym swoją siedzibę miała tutaj Brygada KOP „Polesie”. Podczas okupacji hitlerowskiej, w marcu 1942 roku Niemcy utworzyli getto dla żydowskich mieszkańców. Przebywało w nim około 3000 osób. W październiku 1942 roku Niemcy zlikwidowali getto, a Żydów zamordowali przy drodze do Pińska. Demografia Sport Do 1939 roku w mieście funkcjonował klub piłkarski Ognisko Łuniniec. Osoby związane z miastem Mieczysław Bohatkiewicz – polski duchowny katolicki, męczennik, błogosławiony katolicki, w latach 1936–1939 prefekt gimnazjum w Łunińcu Franciszek Drucki-Lubecki – polski ziemianin i działacz społeczny związany z ziemią łuniniecką, senator II i III kadencji (1928–1935) Zygmunt Jagodziński – polski społecznik, porucznik rezerwy piechoty Wojska Polskiego, uczestnik walk o niepodległość, polityk, działacz państwowy II RP, starosta powiatu łuninieckiego (1926-1930) Michał Jakubik – polski dowódca wojskowy (generał i pilot), w latach 1925–1931 był uczniem Prywatnego Koedukacyjnego Gimnazjum w Łunińcu Jerzy (Korenistow) – arcybiskup Polskiego Autokefalicznego Kościoła Prawosławnego, pierwszy ordynariusz jego diecezji łódzko-poznańskiej, w okresie 1935-1938 był proboszczem i dziekanem w Łunińcu Ryszard Kraśko – polski pisarz, dziennikarz, autor powieści i opracowań historycznych, urodzony w Łunińcu Mikołaj Sukniewicz – major piechoty Wojska Polskiego i Armii Krajowej, urodzony w Łunińcu Czesław Zbierański – major Wojska Polskiego, inżynier, pionier lotnictwa i konstruktor lotniczy, starosta powiatu łuninieckiego Zygmunt Ziółkowski – polski samorządowiec, burmistrz Łunińca (1932–1937). Maks Korż – białoruski wokalista, urodzony w Łunińcu. Przypisy Linki zewnętrzne Łuniniec, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 830 . Archiwalne widoki miasta w bibliotece Polona
Луњинец

Луњинец (бел. Лу́нінец; рус. Лунинец) је град у јужном делу Републике Белорусије. Административни је центар Лунинечког рејона Брестске области. Према подацима пописа становништва из 2009. у граду је живело 23.529 становника. Географија Лунинец се налази у источном делу Брестске области, односно на југу истоименог рејона недалеко од места где се река Бобрик улива у Припјат. Од административног центра области Бреста удаљен је 256 km источно. Неколико километара источније налази се град Микашевичи. Историја У писаним изворима насеље Луњинец се први пут помиње 1449. као село Мали Луњин (рус. Малый Лунин). Под садашњим именом познато је од 1540. године. У насељу је 1588. живело 484 становника у 74 домаћинства, а постојала је и винарија. Књаз Константин Долмат је 1622. село као феудални посед поклонио Дјатлавичком манастиру. Од 1793. Луњинец је насеље у саставу Пинског округа Руске Империје. Насеље је доживело напредак након градње полеске железнице крајем 19. века, тако да је 1897. у њему живело 3.167 становника у 855 домаћинстава. У периоду између 1919. и 1939. насеље је било у саставу Пољске и имало је административни статус центра истоименог повјата у оквирима Полеског војводства. У то време у граду је живело око 8.000 становника. У саставу Белоруске ССР је од 1939. године, а већ наредне године добија и службени статус града. Демографија Према резултатима пописа из 2009. у граду је живело 23.529 становника. Саобраћај Крајем 19. и почетком 20. века Лунинец је постао важан железнички центар и у том периоду се изграђене железничке трасе ка Гомељу, Ровну, Вилњусу и Бресту. Међународна сарадња Пилава Гурна (Пољска) Види још Брестска област Луњинечки рејон Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Неслужбени градски инфо портал Галерија фотографија Лунинец на мапи Лунинечког рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (27. јул 2011)
Luninets

Luninets (belarusiska: Лунінец även ryska: Лунинец, historiskt polska: Łuniniec) är en stad i Brests voblast i sydvästra Belarus. Luninets, som för första gången omnämns i ett dokument från år 1449, hade 24 412 invånare år 2016. Se även Städer i Brest voblast Belarus städer Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Luninez, 21 maj 2013. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Luninets.
Иваново (Беларус)

Иваново (на беларуски: Іванава; на руски: Иваново) е град в Беларус, административен център на Ивановски район, Брестка област. Населението на града е 16 417 души (по приблизителна оценка от 1 януари 2018 г.). История За пръв път селището е упоменато през 14 век, през 1971 година получава статут на град. Източници
Ivanava

Ivanava (bělorusky Іванава, rusky Иваново – Ivanovo) je město v Brestské oblasti v Bělorusku, správní středisko Ivanaŭského rajónu. K roku 2018 mělo přes šestnáct tisíc obyvatel. Poloha a doprava Ivanava leží v historické oblasti Polesí. Je vzdálena zhruba 130 kilometrů východně od Brestu, správního střediska oblasti, čtyřicet kilometrů západně od Pinsku a zhruba 290 kilometrů jihozápadně od Minsku, hlavního města Běloruska. Z východu na západ přes Ivanavu prochází dálnice M10 vedoucí od Dobruše u bělorusko-ruské hranice přes Homel a Pinsk a pokračující na západ přes Drahičyn do Kobrynu. V Ivanavě se od ní odpojuje místní silnice R144 vedoucí na jih ke zhruba třicet kilometrů vzdálené bělorusko-ukrajinské hranici, odkud na ni navazuje ukrajinská silnice R-14 vedoucí přes Ljubešin do Lucku. Dějiny První zmínka o zdejším osídlení je z 15. století, kdy zde ležela vesnice Porchovo (Порхово). Tu přejmenoval v roce 1465 Jan Laskovič na Janov. Toto jméno platilo v různých jazykových variantách (bělorusky Янаў – Janaŭ, rusky Янов – Janov) až do přejmenování v roce 1940 a například v polštině se používá Janów i nadále. Roku 1657 zde byl pravoslavnými kozáky zajat, mučen a popraven katolický kněz a mučedník svatý Ondřej Bobola. V rámci třetího dělení Polska připadla Ivanava v roce 1795 ruskému impériu, v kterém zůstala až do roku 1921, kdy připadla Rižským mírem druhé Polské republice. V září 1939 obsadila Ivanavu v rámci sovětské invaze do Polska Rudá armáda a přiřadila ji k Sovětskému svazu, ale následně ji v roce 1941 dobyla německá armáda a v rámci nacistického Německa spadala do říšského komisariátu Ukrajina. Po znovudobytí Sověty v roce 1944 připadla Ivanava do Běloruské sovětské socialistické republiky. V té byla v roce 1972 povýšena na město. Od roku 1991 je Ivanava součástí nezávislého Běloruska. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Iwanawa na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ivanava na Wikimedia Commons
Iwanawa

Iwanawa (belarussisch Іванава; russisch Иваново Iwanowo, polnisch Janów) ist eine Stadt mit etwa 16.400 Einwohnern im Südwesten der Republik Belarus. Iwanawa besitzt seit 1972 den Status einer Stadt und ist das administrative Zentrum des Rajon Iwanawa im Süden der Woblasz Brest. Geographische Lage Die Stadt liegt in der historischen Landschaft Polesien an der Fernstraße M 10 136 km östlich der Woblasz-Hauptstadt Brest, 40 km westlich der Großstadt Pinsk und 290 km südwestlich der Landeshauptstadt Minsk. Die Fernstraße „P–144“ führt von Iwanawa nach Süden zur etwa 30 Kilometer entfernten ukrainischen Grenze. Geschichte Erstmals erwähnt wurde die Ortschaft im 15. Jahrhundert. Zu dieser Zeit befand sich auf dem Gelände der heutigen Stadt das Dorf Porchowo (rus. Порхово). Im Jahr 1465 benannte Bischof Jan Laskowitsch (rus. Ян Ласкович) den Ort in Janów um. Im 15. Jahrhundert erhielt die Gemeinde erstmals den Status einer Stadt. Im Jahre 1497 erlaubte der Großfürst von Litauen Alexander der Jagiellone, jährlich drei Messen in der Ortschaft zu veranstalten. Als Ergebnis der dritten Teilung Polens kam Iwanawa 1795 zum russischen Reich und verblieb dort, bis es gemäß dem Friedensvertrag von Riga 1921 der Zweiten Polnischen Republik angegliedert wurde. Im September 1939 fiel der Ort nach der Besetzung durch die Rote Armee an die Sowjetunion. 1941 wurde die Ortschaft von der Wehrmacht besetzt und von Nazideutschland dem Reichskommissariat Ukraine zugeschlagen. 1944 kam Iwanawa an die Weißrussische Sozialistische Sowjetrepublik und verblieb dort bis zum Zerfall der Sowjetunion und der daraus folgenden Unabhängigkeit Belarus im Jahr 1991. 1939 erhielt die Ortschaft ihren heutigen Namen und 1972 wurde sie zur Stadt erhoben. Verkehr Im Ersten Weltkrieg wurde die militärische Feldbahn Iwacewice–Iwanowo–Kamien-Koczirsk verlegt, die den Ort in Nord-Süd-Richtung durchquerte. Bevölkerung Quelle: 1897, ab 1959 Söhne und Töchter der Stadt Polly Adler (1900–1962), US-amerikanische Bordellbetreiberin Weblinks Sehenswürdigkeiten der Stadt Einzelnachweise
Ivanava

Ivanava, or Ivanovo, is a town in Brest Region, Belarus. It serves as the administrative center of Ivanava District. As of 2026, it has a population of 15,833. History First mentioned in the 14th century, initially, it was a village named Porkhovo. In 1423 it was granted by the king Władysław Jagiełło to the cathedral in Lutsk. Renamed to Janów, in 1465 it was granted city rights. A small town in Polesia, it shared the fate of the region. On May 16, 1657, it was the seat of the martyrdom of Saint Andrzej Bobola. Annexed by Russia during the Partitions of Poland in 1795, the town did not develop much, mostly because of the proximity to the much more populous town of Pinsk. At the end of the 19th century, it had circa 3000 inhabitants, mostly peasants and workers in a local minor textile works. Between 1915 and 1918 occupied by Germany, in 1919 it was transferred to Poland. During the Polish-Bolshevik War it was briefly occupied by the Russians between July and October 1920. After retaken by Poland, the town was the centre of mobilization of Gen. Jarosławcew's 3rd Volga Infantry Division, part of Gen. Stanisław Bułak-Bałachowicz's forces. Between the wars, the town remained a minor and rather non-notable centre of commerce in the area. In 1926 it was linked with the world by a new railroad. This however did not lead to fast development as the industry preferred other regions of Poland. In 1939, the town was retaken by the Soviet Union and annexed to the Byelorussian Soviet Socialist Republic. On June 27, 1941 the town was occupied by Nazi Germany. During the German occupation most of the Jewish inhabitants of the area were murdered in the Holocaust. On January 22, 1943 30 locals were murdered as a reprisal for Ponury's action against the Gestapo prison in Pinsk (see 1943 Pinsk Prison Raid). In July 1944 the town was liberated by the Soviet 61st Army. As a seat of a district between 1954 and 1962 and again from 1965, since 1991 the town is part of independent Belarus. Notes References External links Photos on Radzima.org Pre-war photos of Janów Poleski Janów on a lithography by Napoleon Orda Janów-Kamień Koszyrski railroad as of 1926 Ivanava, Belarus at JewishGen
Ivánava

Ivánava o Ivánovo (bielorruso: Іва́нава [hasta 1940: Я́наў, Yanau]; ruso: Ива́ново; polaco: Janów Poleski; hebreo: איבאנבה) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito homónimo en la provincia de Brest. En 2017, la ciudad tenía una población de 16 465 habitantes.​ Se ubica unos 20 km al oeste de Pinsk, sobre la carretera M10 que lleva a Kobryn. Al sur de la ciudad sale la carretera P144, que lleva a Lutsk.​ Historia Se conoce la existencia de la localidad desde el siglo XVII, cuando era una pequeña ciudad polaco-lituana. En 1657, durante la guerra ruso-polaca, la ciudad fue atacada por cosacos, quienes martirizaron al párroco de la localidad, Andrzej Bobola. En la partición de 1795, la ciudad fue incorporada al Imperio ruso, que la integró en la gobernación de Grodno. Durante el período ruso pasó a ser un pequeño pueblo de menos de mil habitantes, pues el desarrollo urbano de la zona se concentró en la vecina ciudad de Pinsk; sin embargo, en 1884 se desarrolló notablemente al construirse una estación ferroviaria a un kilómetro del pueblo.​​ En 1921 pasó a pertenecer a la Segunda República Polaca y en 1939 a la RSS de Bielorrusia. En la primera mitad del siglo XX, dos tercios de los habitantes eran judíos, pero entre 1941 y 1944 casi todos los judíos locales fueron asesinados por los invasores alemanes, tras lo cual las autoridades soviéticas repoblaron la localidad con bielorrusos. Recuperó su estatus de ciudad en 1971.​​ Referencias
Ivanava

Ivanava (en biélorusse : Іванава) ou Ivanovo (en russe : Иваново ; en polonais : Janów) est une ville de la voblast de Brest, en Biélorussie, et le centre administratif du raïon d'Ivanava. Sa population s'élevait à 16 465 habitants en 2017. Géographie Ivanava est située à 38 km à l'ouest de Pinsk, à 129 km à l'est de Brest et à 239 km au sud-ouest de Minsk. Histoire La première mention d'Ivanava remonte au XIVe siècle. C'était alors un village nommé Porkhovo. En 1423, il fut attribué par le roi Ladislas II Jagellon à l'évêché de Loutsk. Devenu Janów, il reçut en 1465 des privilèges urbains. Petite ville de Polésie, il partagea alors le destin de la région. Le 16 mai 1657, le martyre de saint André Bobola eut lieu à Janów Poleski. Annexée par la Russie à l'occasion de la troisième partition de la Pologne, en 1795, la ville ne se développe guère, en raison surtout de la proximité de la ville de Pinsk, beaucoup plus importante. À la fin du XIXe siècle, elle comptait environ 3 000 habitants, principalement des paysans et les ouvriers d'une petite usine textile. Entre 1915 et 1918, elle fut occupée par l'Allemagne, puis, en 1919, rattachée à la Pologne. Au cours de la guerre russo-polonaise de 1920, elle fut brièvement occupée par l'Armée rouge, entre juillet et octobre 1920. Après avoir été reprise par la Pologne, la ville devint le centre de la mobilisation de la 3e division d'infanterie de la Volga du général Jarosławcew[réf. nécessaire], qui faisait partie des forces du général Stanisław Bułak-Bałachowicz. Entre les deux guerres, la ville resta une localité sans grande importance. En 1926, elle fut reliée par une nouvelle voie ferrée, sans que cela conduise à son développement. La ville fut occupée par l'Armée rouge en septembre 1939 puis annexée à l'Union soviétique. Le 27 juin 1941, elle fut occupée par l'Allemagne nazie jusqu'en juillet 1944. Pendant l'occupation allemande, la plupart des Juifs de la région périrent. Le 22 janvier 1943, trente Polonais de la région furent assassinés en représailles après une opération de la résistance polonaise contre la prison de la Gestapo de Pinsk. Après l'entrée de la 61e armée soviétique dans la ville, celle-ci fut rattachée à la République socialiste soviétique de Biélorussie. Ivanava reçut le statut de ville en 1971. Depuis 1991, elle fait partie de la Biélorussie indépendante. Population Recensements (*) ou estimations de la population : Personnalités liées à la ville Sont nés dans la région d'Ivanava : Napoleon Orda (1807-1883), musicien, pianiste, compositeur et artiste polonais. Chaim Weizmann (1874-1952), chimiste et homme politique britannique puis israélien, premier président de l'État d'Israël entre 1949 et 1952. Notes et références Liens externes (ru) Cartes topographiques Portail de la Biélorussie
Иванава

Иванава или Иваново (бел. Іванава; рус. Иваново), раније позната и као Јанов (бел. Янаў; рус. Янов) град је у јужном делу Републике Белорусије и административни центар Иванавског рејона Брестске области. Према процени из 2012. у граду је живело 16.381 становника. Географија Град се налази у централном делу Иванавског рејона, на крајњем југу Белорусије, свега неколико километара северно од границе са Украјином. Кроз град пролази деоница железнице на линији Брест—Лунинец. Историја Насеље се у првим писаним изворима помиње током XIV века као село Порхово. Године 1423. насеље је као феудални посед поклоњено Луцком католичком манастиру, а 1465. преименовано у Јанава. У насељу је током 1897. живео 3.041 становник, а постојале су и предионица, штавионица коже, уљара, циглана, неколико млинова, једна јавна и једна парохијска школа. Иванава има административни статус града од 1971. године. Становништво Према процени, у граду је 2012. живело 16.381 становника. Види још Брестска област Иванавски рејон Референце Спољашње везе Неслужбени градски инфо портал Градске знаменитости Положај града на мапи припадајућег рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (27. јул 2011) План града Иванаве Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (4. март 2016)
Ivanava

Ivanava (belarusiska: Іванава, ryska: Иваново: Ivanovo, polska: Janów) är en stad i Brests voblast i sydvästra Belarus. Ivanava, som ursprungligen var en by vid namn Porkhovo,[källa behövs] hade 16 450 invånare år 2016. År 1657 led den polske missionären Andreas Bobola martyrdöden i Ivanava. Se även Städer i Brests voblasts Belarus städer Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Ivanava, 29 juli 2014. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ivanava.
Каменец (град)

Каменец (на беларуски: Камянец; на руски: Каменец) е град в Беларус, административен център на Каменецки район, Брестка област. Населението на града е 8360 души (по приблизителна оценка от 1 януари 2018 г.). История Селището е основано през 1276 година. Източници
Kamenec (Bělorusko)

Kamenec (bělorusky Ка́менец nebo Камяне́ц – Kamjanec, rusky Ка́менец – Kameněc, polsky Kamieniec) je město v Brestské oblasti v Bělorusku, správní středisko Kamjaněckého rajónu. K roku 2017 měl přes osm tisíc obyvatel. Poloha Kamenec leží na řece Ljasnaji (přítoku Západního Bugu v povodí Visly). Od Brestu je vzdálen přibližně třiatřicet kilometrů severně. Dějiny Nejstarší dochovaná písemná zmínka o Kamenci je z Haličsko-volyňského letopisu k roku 1276. V roce 1366 se stal součástí litevského velkoknížectví. V roce 1376 jej srovnala se zemí výprava řádu německých rytířů, ale byl brzy vystavěn znovu. V roce 1503 získal Kamenec vlastní městskou samosprávu. V rámci třetího dělení Polska připadl Rusku. V meziválečném období náležel v letech 1921 až 1939 Kamenec do Druhé polské republiky jako Kaminiec Litewski. Během druhé světové války byla za okupace nacistickým Německem zničena zdejší židovská komunita. Po konci války po roce 1945 připadl Kamenec do Běloruské sovětské socialistické republiky a následně se stal v roce 1991 součástí samostatného Běloruska. Rodáci Pavel Lyžyn (* 1981), koulař Sjarhej Viktaravič Kisljak (*1987), fotbalista Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Kamenez na německé Wikipedii a Каменец na běloruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kamenec na Wikimedia Commons
Kamenez

Kamenez oder Kamjanez (belarussisch Ка́мянец, russisch Ка́менец, polnisch Kamieniec Litewski) ist eine Kleinstadt im Westen von Belarus nahe der Grenze zu Polen. Die Einwohnerzahl betrug im Jahr 2015 8425. Historisch wurde die Stadt bis 1940 auch als Kamenez-Litowskij bezeichnet, um sie von der Stadt Kamenez-Podolskij in der Ukraine zu unterscheiden. Lage Kamenez liegt rund 33 Kilometer nördlich von Brest am Ufer der Ljasnaja in der Breszkaja Woblasz und ist der Hauptort des Rajons Kamenez. Geschichte Die Stadt wurde erstmals in der Galizisch-Wolhynischen Chronik aus dem Jahr 1276 erwähnt. Um diese Zeit wurde die Burg mit dem erhaltenen Weißen Turm errichtet (von der slawischen Bezeichnung des Turms wird die Benennung des Białowieża-Urwalds abgeleitet). 1366 erfolgte die Eingliederung in das Großherzogtum Litauen. 1376 wurde der Ort durch die Kreuzritter des Deutschen Ordens niedergebrannt, aber bald wieder aufgebaut. 1503 erhielt der Ort Selbstverwaltungsrechte, vermutlich nach Magdeburger Recht. In der Dritten Polnischen Teilung kam Kamenez an Russland. Kamenez gehörte von 1921 bis 1939 als Kamieniec Litewski zur Zweiten Polnischen Republik. Die vermutlich im 18. Jahrhundert erbaute Synagoge von Kamenez ist inzwischen zerstört. Die jüdische Bevölkerung wurde nach der Besetzung durch das Deutsche Reich bei der Zerstörung des 1941 eingerichteten Ghettos im Jahr 1942 größtenteils vernichtet. 1945 wurde die Stadt Teil der Weißrussischen SSR und nach dem Zerfall der Sowjetunion 1991 des unabhängigen Belarus. Nach dem Zweiten Weltkrieg entstand eine kleine nahrungsmittelverarbeitende Industrie. Sehenswürdigkeiten gegen Ende des 13. Jahrhunderts errichteter, 1903 restaurierter Turm der im Polnisch-moskowitischen Krieg 1654–1667 zerstörten Burg, in dem sich seit 1960 ein Museum befindet orthodoxe Kirche des Heiligen Simjon im neorussischen Stil aus den Jahren 1912 bis 1914 katholische Peter- und Pauls-Kirche denkmalgeschütztes Gebäude des Gymnasiums aus der Zeit um 1920 Söhne und Töchter der Stadt Pawel Lyschyn (* 1981), Kugelstoßer Sjarhej Kisljak (* 1987), Fußballspieler Literatur Grzegorz Rąkowski: Ilustrowany przewodnik po zabytkach kultury na Białorusi, 1997: Burchard Edition, Warszawa, S. 97/98, ISBN 83-904446-9-0 Jecheskel Kotik: Das Haus meiner Großeltern. Übersetzung aus dem Jiddischen Leo Hirsch. Berlin : Schocken, 1936 (Majne zikrônôt, Warschau 1913, Berlin 1922) [Erinnerungen an das Schtetl Ende des 19. Jahrhunderts] Einzelnachweise Weblinks