NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Делета

Делета (раніше також Далета) — колишнє село у Бігунській сільській раді Овруцького району Житомирської області України. До 1939 року — хутір. Населення Відповідно до результатів перепису населення СРСР, кількість населення станом на 12 січня 1989 року становила 228 осіб, станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців села становила 7 осіб. Історія Станом на 17 грудня 1926 року — хутір Бігунської сільської ради Словечанського району Коростенської округи. У 1939 році віднесений до категорії сіл. 30 грудня 1962 року, в складі сільської ради, передане до Овруцького району Житомирської області. Після аварії на ЧАЕС зазнало радіаційного забруднення, постановою Кабінету міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року віднесене до зони обов'язкового (безумовного) відселення (друга зона). Для мешканців села було виділене житло у с. Новомутин Конотопського району. Виключене з облікових даних 27 жовтня 2005 року, відповідно до рішення Житомирської обласної ради «Про адміністративно-територіальні зміни в Овруцькому районі». Примітки
Марина Горка

Марина Горка (на беларуски: Мар’іна Горка; на руски: Марьина Горка) е град в Беларус, административен център на Пуховички район, Минска област. Населението на града е 21 167 души (по приблизителна оценка от 1 януари 2018 г.). История За пръв път селището е упоменато през 16 век година, през 1955 година получава статут на град. География Градът е разположен на 63 км югоизточно от столицата Минск. Източници
Marjina Horka

Marjina Horka (bělorusky Ма́р'іна Го́рка, rusky Марьина Горка, Marjina Gorka) je město v Minské oblasti v Bělorusku. Ve městě žije přibližně 20 tisíc obyvatel. Poloha a doprava Severní částí města protéká říčka Citauka, která se východně od města vlévá do Svislače. Od Minsku, hlavního města státu, je Marjina Horka vzdálena přibližně šedesát kilometrů jižně. Z Minsku vedou přes Marjinu Horku hlavní silniční i železniční spojení směrem na Babrujsk a Homel. Dějiny První písemná zmínka o Marjině Horce je z roku 1222. Městem je od roku 1955. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Marjina Horka na německé Wikipedii a Maryina Horka na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Marjina Horka na Wikimedia Commons
Marjina Horka

Marjina Horka (belarussisch Мар’іна Горка) ist eine Stadt in der Republik Belarus in der Minskaja Woblasz mit rund 23.000 Einwohnern. Geografie Die Stadt liegt im Zentrum des Landes unweit der Hauptstadt Minsk in Nachbarschaft des Flusses Swislatsch. Wappen Beschreibung: In Blau steht auf einer weißen Wolke vor einer goldenen rotgerandeten Mandorla eine Heilige mit goldenem Heiligenschein, blauem blutverschmiertem Rock, schwarzen Schuhen und roten Mantel ein weißes Tuch über beiden Armen haltend. Verkehr Marjina Horka liegt an der Hauptverbindung sowohl im Schienen- als auch im Straßenverkehr von Minsk nach Babrujsk und Homel im Südosten des Landes.
Maryina Horka

Maryina Horka or Maryina Gorka is a town in Minsk Region, in central Belarus. It serves as the administrative center of Pukhavichy District. In 2009, its population was 22,500. As of 2026, it has a population of 19,892. Maryina Horka is located 60 kilometres (37 mi) south of Minsk. It is traversed by the M5 highway, between Minsk and Babruysk. The city is crossed by highways R59 (Logoisk - Smolevichi - Maryina Gorka), R68 (Pukhovichi - Uzda - Negoreloye), and R92 (Maryina Gorka - Starye Dorogi). Pukhovichi station is located on the Minsk-Gomel railway line. History The town was first mentioned in 1222 and received its town status in 1955. It was a possession of the Burzyński, Ratyński and Krupski noble families until 1863. The 5th Spetsnaz Brigade, first of the Soviet Spetsnaz GRU, now of the Armed Forces of Belarus, has been located in Marjina Horka since 1963. Attractions One of the city's most famous landmarks is the Makov's manor house. It existed since the 16th century. After the 1863 uprising, the manor house was confiscated and became the property of Lev Makov, Minister of Internal Affairs of the Russian Empire. Under his rule, the red brick manor house was built in 1876. The estate underwent several major renovations. The park, which was laid out nearby, underwent significant changes; only part of it remains. From 1935 to 1941, the building housed the House of Belarusian Writers, where classics of Belarusian literature such as Yanka Kupala, Yakub Kolas, Zmitrok Byadulya, and Kuzma Chorny once relaxed and wrote. The manor house now houses a medical facility [1]. Media The local newspaper is "Puchavičy naviny" " (Belarusian: Пухавіцкія навіны). The newspaper is published since May 1, 1931 on Wednesdays and Saturdays. The circulation of the newspaper is 4,540 copies. The advertising newspaper is "Region" (Russian: Регион). The newspaper is published since June 13, 2000 on Wednesdays and Saturdays. The circulation of the newspaper is 10,000 copies. Education Maryina Horka is home to: Agrarian and Technical College named after V.Y. Lobanok. Climate See also FC Rudensk Notes References External links Media related to Maryina Horka at Wikimedia Commons (in Russian) Maryina Horka official website
Máryina Horka

Máryina Horka (bielorruso: Ма́р’іна Го́рка) o Márina Gorka (ruso: Ма́рьина Го́рка) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito de Pújavichy en la provincia de Minsk. En 2023, la ciudad tenía una población de 20 242 habitantes.​ Se ubica junto a la autovía M5, a medio camino entre Minsk y Babruisk.​ Historia Se conoce la existencia del asentamiento desde el siglo XVI, cuando era un pueblo de la República de las Dos Naciones. Estuvo en manos de varias familias nobles como los Radziwiłł o los Krupski, hasta que en 1760 pasó a ser un señorío eclesiástico. En la partición de 1793 pasó a formar parte del Imperio ruso, que lo integró en el uyezd de Ihumen de la gobernación de Minsk. Durante el gobierno ruso, volvió a ser propiedad de los Krupski hasta 1864, cuando el señor local fue enviado a Siberia por organizar en la zona el Levantamiento de Enero.​​ Fue una pequeña aldea hasta 1873, cuando comenzó a desarrollarse como poblado ferroviario al abrirse aquí una estación del ferrocarril de Liepāja a Romny. En 1920 se integró en la RSS de Bielorrusia, en cuya organización territorial pasó a depender en 1924 del raión de Pújavichy. En 1925 se movió la capital distrital de Pújavichy a Máryina Horka, pero conservándose el nombre inicial del raión; esto se debió al fortísimo crecimiento del poblado ferroviario, que pasó de trescientos a seis mil quinientos habitantes a lo largo del período de entreguerras. En 1938 adoptó el estatus de asentamiento de tipo urbano y en 1955 el de ciudad subdistrital. Su territorio se amplió en 2017 al anexionarse los antiguos pueblos y actuales barrios de Kavaliova y Senazhatki.​​ Referencias
Marina Horka

Marina Horka (en biélorusse : Мар’іна Горка ; en łacinka : Mar'ina Horka) ou Marina Gorka (en russe : Марьина Горка ; en polonais : Marina Horka) est une ville de la voblast de Minsk, en Biélorussie. Sa population s'élevait à 21 296 habitants en 2014. Géographie Marina Horka est située au centre de la Biélorussie, à 59 km au sud-ouest de Minsk. Histoire La première mention de Marina Hortka remonte au XVIe siècle. La localité a successivement été la possession des Radziwill, Boujinski, Ratynski, Krupski, etc. À la suite de la deuxième partition de la Pologne, Marina Horka passa sous la souveraineté de l'Empire russe et fut rattachée au gouvernement de Minsk. Boniface Krupski, propriétaire de la localité, fut un des organisateurs de l'insurrection polonaise de 1861-1864. Ses biens furent saisis. Le 17 juin 1924, Marina Horka devint un centre administratif de raïon de la république socialiste soviétique de Biélorussie, puis fut élevé au statut de commune urbaine le 27 septembre 1938. Pendant la Seconde Guerre mondiale, elle fut occupée par l'Allemagne nazie du 28 juin 1941 au 3 juillet 1944. En 1939 population juive comptait 786 personnes (12 % de la population totale). Les Juifs de la ville sont assassinés en septembre 1941 par les Allemands. Marina Horka accéda au statut de ville le 22 juillet 1955. Population Recensements (*) ou estimations de la population : Jumelage La ville est jumelée à : Dmitrov (Russie) Barychivka (Ukraine) Świebodzice (Pologne) Notes et références Liens externes (ru) Cartes topographiques Portail de la Biélorussie
Marina Horka

Marina Horka (biał. Мар'іна Горка, Marina Horka; ros. Марьина Горка, Marjina Gorka) – miasto na Białorusi w obwodzie mińskim, stolica rejonu puchowickiego, 63 km na południowy wschód od Mińska. 21,4 tys. mieszkańców (2010). Jest miastem partnerskim polskich Świebodzic. Znajduje się tu stacja kolejowa Puchowicze, położona na linii Homel – Mińsk. Wojsko w Marinej Horce Marina Horka jest miastem garnizonowym, w którym od lat 30. XX wieku znajdują się koszary wojskowe. Stacjonowały tu bądź były formowane liczne jednostki wojskowe Armii Czerwonej. Podczas okupacji hitlerowskiej, na początku września 1941 roku Niemcy utworzyli getto dla żydowskich mieszkańców. Przebywało w nim około 1000 osób. 28 września 1941 roku Niemcy zlikwidowali getto, a Żydów zamordowali w okolicy Popowej Horki. Między innymi dyslokowano tu 334 Samodzielny Oddział Specjalnego Przeznaczenia (334 отдельный отряд специального назначения) ze specnazu GRU. Oddział został sformowany w 1984 r. W l. 1985–88 brał udział w wojnie afgańskiej. Po 15 maja 1988 r. powrócił do Marinej Horki. Byli żołnierze dawnego 334 oddziału uczestniczyli w wojnie domowej w Libii (2011), walcząc po stronie Kaddafiego. Obecnie w Marinej Horce stacjonuje 5 Brygada Specjalnego Przeznaczenia z Sił Specjalnych Operacji SZ RB, wywodząca swoje tradycje od radzieckiego 4 Korpusu Powietrznodesantowego, którego formowanie rozpoczęto w marcu 1941 r. 5 Brygadę w ramach Armii Radzieckiej utworzono w Marinej Horce na mocy rozkazu Sztabu Generalnego Sił Zbrojnych ZSRR z 19 czerwca 1962 r. W latach 80. i 90. XX wieku brygada i Marina Horka były poligonem doświadczalnym dla radzieckich wojsk powietrznodesantowych. Ludzie związani z Mariną Horką Przypisy Linki zewnętrzne Maryi-Góra albo ''Marina horka'', [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 156 . Maryjna Górka na Wikimapii Fotografie na globustut.by
Марина Горка

Марина Горка (бел. Мар’іна Горка; рус. Ма́рьина Го́рка) је град у Белорусији и административни је и културни центар Пухавицког рејона Минске области. Град се налази 63 км југоисточно од главног града Минска, готово у самом географском центру Белорусије. Кроз град протиче река Титовка. Према подацима пописа становништва 2011. у граду је живела 21.285 становника. Историја Насеље Марина Горка по први пут се помиње у XVI веку, а до значајнијег развоја долази након 1925. када је центар рејона пресељен из суседног села Пухавици у Марину Горку. Насеље је 1939. добило статус градског центра, а од 1955. има и службени статус града. Према легенди насеље је добило име у част Пресвете Богородице која се у сну указала једном сељаку и обећала му излечење од тешке болести ако он на оближњем брежуљку подигне цркву њој у част. Сељак је тако и учинио и отуда назив места Марина Горка (Маријино Брдо). Становништво Према процени, у граду је 2012. живела 21.233 становника. Градови побратими Дмитров, Московска област, Русија Баришивка, Кијевска област, Украјина Свјебођице, Доња Шлеска, Пољска Види још Минска област Галерија фотографија Референце Спољашње везе Службена веб презентација града Службена веб презентација Пухавицког рејона Галерија слика
Marina Horka

Marina Horka (belarusiska: Мар’іна Горка, ryska: Марьина Горка: Marina Gorka) är en stad i Belarus. Den ligger i voblasten Minsks voblast, i den centrala delen av landet, 60 km sydost om huvudstaden Mіnsk. Staden är distriktshuvudort i Puchavіtjy rajon. Marina Horka ligger 178 meter över havet och antalet invånare är 21 280. Natur Terrängen runt Marina Horka är mycket platt. Marina Horka är det största samhället i trakten. Referenser Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Marina Horka.
Мар'їна Горка

Мар'їна Горка (біл. Мар’іна Горка) — місто в Мінській області Білорусі, центр Пуховицького района. Відомі особистості В поселенні народився: Георгієвський Юрій Валентинович (* 1974) — український правник. Див. також Селища міського типу Білорусі Список міст Білорусі Література Марьина Горка // Туристская энциклопедия Беларуси / редкол. Г. П. Пашков [и др.]; под общ. ред. И. И. Пирожника. — Мн.: Беларуская Энцыклапедыя, 2007. — 648 с. ISBN 978-985-11-0384-9;
Смолевичи

Смолевичи (на беларуски: Смалявічы; на руски: Смолевичи) е град в Беларус, административен център на Смолевички район, Минска област. Населението на града е 16 784 души (по приблизителна оценка от 1 януари 2018 г.). История За пръв път селището е упоменато през 1448 година, през 2010 година получава статут на град. Източници
Smaljavičy

Smaljavičy (bělorusky Смалявічы, rusky Смолевичи – Smoleviči) jsou město v Minské oblasti v Bělorusku. K roku 2017 měly přes šestnáct tisíc obyvatel. Poloha a doprava Smaljavičy leží řece Plise, přítoku Bereziny v povodí Dněpru. Jsou vzdáleny přibližně pětatřicet kilometrů severovýchodně od Minsku, hlavního města státu. Přes město vede železniční trať z Minsku do Oršy a z jihovýchodu jej míjí dálnice M1 ve stejném směru. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Смалявічы na běloruské Wikipedii a Смолевичи na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Smaljavičy na Wikimedia Commons
Smaljawitschy

Smaljawitschy (belarussisch Смалявічы Smalawiczy, polnisch Smolewicze, litauisch Smaliavičai, jiddisch סמאָלאָוויטש Smalevich) ist eine Stadt in Belarus in der Minskaja Woblasz. Die Stadt ist Zentrum des Rajons Smaljawitschy und liegt an der Eisenbahnlinie Brest–Minsk–Moskau sowie an der entlang derselben Achse verlaufenden Autobahn M1. Söhne und Töchter der Stadt Gawriil Adrianowitsch Tichow, (1875–1960), russischer Astronom, Astrophysiker Pjatro Krautschanka (* 1950), belarussischer Politiker Antanina Koschal (* 1954), Turnerin Uladsimir Alejnik (* 1959), sowjetisch-belarussischer Wasserspringer Maryna Lobatsch (* 1970), sowjetisch-belarussische rhythmische Sportgymnastin Weblinks
Smalyavichy

Smalyavichy or Smolevichi is a town in Minsk Region, in central Belarus. It serves as the administrative center of Smalyavichy District. It is situated on the Plisa River (a tributary of the Berezina). As of 2026, it has a population of 24,402. History In the 16th century it was a possession of Grand Hetman of Lithuania Konstanty Ostrogski. Later on, it passed from the Ostrogski to the Radziwiłł family. During the French invasion of Russia, in 1812, military warehouses were located in the town. During World War II, the town was occupied by Nazi Germany from 1941 to 1944. Sport The local football club is the Smolevichi, playing in the Belarusian Premier League. Its home ground is the Ozyorny Stadium. Notes References External links Media related to Smalyavichy at Wikimedia Commons The murder of the Jews of Smalyavichy during World War II, at Yad Vashem website.
Smaliavichy

Smaliavichy (bielorruso: Смаляві́чы) o Smolevichi (ruso: Смолеви́чи) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito homónimo en la provincia de Minsk. En 2023, la ciudad tenía una población de 21 820 habitantes.​ Se ubica a medio camino entre la capital nacional Minsk y la ciudad subprovincial de Zhódino sobre la carretera P53.​ Historia Se conoce la existencia del asentamiento desde 1448, cuando era un pueblo propiedad de la familia noble Dargaitis en el Gran Ducado de Lituania. En 1508 adoptó el estatus de miestelis. A lo largo del tiempo fue propiedad de las familias nobles Ostrogski, Radziwiłł, Sayn-Wittgenstein y Hohenlohe. En la partición de 1793 se integró en el Imperio ruso, que estableció aquí el centro administrativo de un vólost en el uyezd de Borísov. Se desarrolló como poblado ferroviario a partir de 1871, cuando se abrió aquí la estación ferroviaria "Wittgensteinau" en la línea de Minsk a Orsha. En 1918 se integró en la República Popular Bielorrusa, y posteriormente la RSS de Bielorrusia le dio el estatus de capital distrital en 1924 y el de asentamiento de tipo urbano en 1938, este último elevado al de ciudad subdistrital en 1968. En 2008 aumentó el tamaño de la ciudad al incorporar como barrios a los hasta entonces pueblos de Krynitsa, Rabý Slup y Uborki.​​​ Deportes FC Smolevichi Referencias
Smaliavitchy

Smaliavitchy (en biélorusse : Смалявічы ; en łacinka : Smalavičy) ou Smolievitchy (en russe : Смолевичи ; en polonais : Smolewicze) est une ville de la voblast de Minsk, en Biélorussie, et le centre administratif du raïon de Smaliavitchy. Sa population s'élevait à 16 643 habitants en 2017. Géographie Smaliavitchy se trouve à 36 km au nord-est du centre de Minsk. Histoire Smaliavitchy est mentionné pour la première fois en 1448 dans une charte du grand-duché de Lituanie. Dans la seconde moitié du XVIe siècle, le village entra dans les possessions des Radziwill, qui le gardèrent pendant deux siècles. Le village et ses environs subir les ravages de la guerre russo-polonaise (1654-1667) puis de la grande guerre du Nord (1700-1721). Dans la première moitié du XVIIIe siècle, Smaliavitchy comptait 120 feux et un millier d'habitants. À la suite de la deuxième partition de la Pologne, en 1793, Smaliavitchy passa sous la souveraineté de l'Empire russe. Le village devint une possession des Wittgenstein. La gare ferroviaire « Wittgensteinskaïa » fut ouverte en 1871 sur la ligne Brest – Moscou, favorisant le développement de l'industrie. Après le traité de Riga (1921), Smaliavitchy devint soviétique puis le centre administratif d'un raïon de la république socialiste soviétique de Biélorussie, le 17 juillet 1924. Le village accéda au statut de commune urbaine le 27 septembre 1938. Au cours de la Seconde Guerre mondiale, Smaliavitchy fut occupée par l'Allemagne nazie du 26 juin 1941 au 2 juillet 1944. La communauté juive représentait 20,5 % de la population en 1939 soit 1 385 personnes. Ses membres et ceux des villages voisins sont enfermés dans un ghetto puis assassinés lors d'exécutions de masse perpétrées de juillet 1941 à octobre 1942 faisant environ 2 000 victimes. Smaliavitchy accéda au statut de ville le 7 mars 1968 et reçut ses symboles actuels en 1998. Elle est devenue une ville satellite de Minsk. Population Recensements (*) ou estimations de la population : Personnalités liées à la ville Gavriil Tikhov (1875-1960), astronome biélorusse, pionnier de l'exobiologie. Antonina Koshel (1954-), gymnaste, championne olympique. Marina Lobatch (1970-), gymnaste rythmique biélorusse, championne olympique. Jumelage Mytichtchi (Russie) Notes et références Liens externes (be + ru + en) Site officiel (ru) Cartes topographiques Portail de la Biélorussie
Smaljavičy

Smalyavichy (in bielorusso Смалявічы?; in russo Смолевичи?, Smoleviči) è una città bielorussa situata nella regione di Minsk; è capoluogo dell'omonimo distretto. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Smaljavičy Collegamenti esterni (BE, RU, EN) Sito ufficiale, su smolevichi.gov.by.
Smaljavitsjy

Smaljavitsjy (Wit-Russisch: Смалявічы; Russisch: Смолевичи, Smolevitsji) is een stad in Wit-Rusland. Het ligt in de oblast Minsk, 36 kilometer ten noordoosten van Minsk en is de hoofdplaats van de gelijknamige rayon. Smaljavitsjy wordt in 1448 voor het eerst genoemd. Zowel tijdens de oorlog tussen het Pools-Litouws Gemenebest en het keizerrijk Rusland (1654-1667) alsook tijdens de Grote Noordse Oorlog (1700-1721) wordt de stad zwaar beschadigd. In 1793 bij de Poolse delingen ging Smaliavitsji bij het Russische Rijk horen. In de Tweede Wereldoorlog bezetten de Duitsers de stad op 26 juni 1941. Voor de Joden werd een getto afgebakend, tussen juli 1941 en oktober 1942 werden de circa 2000 Joden vermoord. Op 2 juli 1944 werd de stad door het Rode Leger bevrijd. In 2017 telde de stad 16.600 inwoners. Er zijn ondernemingen op het gebied van machinebouw, bouwmaterialen, voedselverwerking, bosbouw en houtbewerking. De stad beschikt over enkele hotels. De P-53 vormt de wegverbinding met Minsk (circa 40 km); de stad ligt aan de spoorweg vanuit Minsk naar het oosten. FK Smaljavitsjy is de lokale voetbalclub.
Smolewicze

Smolewicze (biał. Смалявічы, Smalawiczy) – miasto na Białorusi w obwodzie mińskim, stolica rejonu smolewickiego. 15,1 tys. mieszkańców (2010). Historia Miasto magnackie położone było w końcu XVIII wieku w powiecie mińskim województwa mińskiego. Lokowane w 1586 roku, własność Krzysztofa Radziwiłła. Podczas okupacji hitlerowskiej, w lipcu 1941 roku Niemcy utworzyli getto dla żydowskich mieszkańców. Przebywało w nim około 1500 osób. 28 sierpnia 1941 roku Niemcy zlikwidowali getto, a Żydów zamordowano w pobliskim lesie. Sprawcami zbrodni byli żołnierze z Einsatzkommando 8 oraz litewskie siły pomocnicze. Dowodził SS-Hauptsturmführer Werner Schönemann. W miejscowości jest stacja kolejowa Smolewicze. Atrakcje turystyczne Jedną z atrakcji miasta jest stojący tutaj od 2008 roku pomnik świętego Walentego, jedyny pomnik tego świętego stojący na terenie byłego ZSRR. Pomnik ufundowali mieszkańcy parafii św. Walentego w Smolewiczach. Ludzie związani ze Smolewiczami Zobacz też gmina Smolewicze Przypisy Linki zewnętrzne Aleksander Jelski, Smolewicze, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. X: Rukszenice – Sochaczew, Warszawa 1889, s. 904 .
Смаљавичи

Смаљавичи (бел. Смалявічы; рус. Смолеви́чи) су град у централном делу Минске области у Републици Белорусији. Град лежи на обалама реке Плисе, десне притоке Березине, на око 25 км североисточно од главног града земље Минска чијим субурбаним насељем се сматра. Административни је центар Смаљавичког рејона. Према процени из 2012. у граду је живело 15.332 становника. Историја Насеље Смаљавичи први пут се помиње у једној повељи Литванског кнеза Алекне Судимантаитиса из 1448. Године 1508. по налогу краља Сигизмунда, насеље Смаљавичи долази у посед кнеза Константина Острожског који је у ту част у средишту насеља подигао цркву посвећену Светом Николи. Захваљујући свом повољном положају, већ средином XVI века насеље постаје важан центар трговине и занатства. У првој половини XVIII века у насељу је у око 120 домаћинстава живело око хиљаду становника. Град је доживео велика разарања током Великог северног рата у периоду од 1700. до 1721. године. Године 1793. постаје саставни део Руске Империје. Пролазак пруге (на релацији Брест-Москва) кроз само насеље 1871. позитивно се одразио на његов економски развој. Од јуна 1924. Смаљавичи су рејонски центар, док 27. септембра 1938. добијају статус градског насеља. Статус града имају од 7. марта 1968. године, а од 2010. службено се воде као сателитско насеље Минска. Становништво Према процени, у граду је 2012. живело 15.332 становника. Галерија слика Види још Минска област Референце Спољашње везе * Профил на сајту Минске области Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. мај 2013)
Smaljavitjy

Smaljavitjy (belarusiska: Смалявічы) är en stad i Belarus. Den ligger i voblasten Minsks voblast, i den centrala delen av landet, 40 km öster om huvudstaden Mіnsk. Smaljavitjy ligger 175 meter över havet och antalet invånare är 16 547. Natur Terrängen runt Smaljavitjy är platt. Närmaste större samhälle är Zjodzіna, 17,9 km nordost om Smaljavitjy. Sport FK Smaljavitjy fotbollsklubb; Aziornij stadion, (kapacitet: 1.600) Referenser Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Smaljavitjy.﻿
Солигорск

Солигорск (на беларуски: Салігорск; на руски: Солигорск) е град в Беларус, административен център на Солигорски район, Минска област. Населението на града е малко над 100 000 души. История Селището получава статут на град през 1958 година. География Градът е разположен по брега на река Случ и Солигорския язовир, на 135 км южно от столицата Минск. Източници Външни препратки Официален сайт на Солигорски регионален изпълнителен комитет Архив на оригинала от 2012-11-05 в Wayback Machine. ((ru))