NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Minsk Sports Palace

Minsk Sports Palace is an indoor sports arena, located in Minsk, Belarus. The arena seats 4,842 spectators and opened in 1966. It hosts various indoor events, including HC Dynamo Minsk and the Kontinental Hockey League before Minsk-Arena was completed. History From the 1960s–1980s, the largest state events were held at the Sports Palace. Championships and international tournaments in wrestling, fencing, boxing, weightlifting, rhythmic and artistic gymnastics and other sports were also held there, including matches in the championship hockey club of the Union Dynamo and handball SKA. The Palace was also a venue of the largest concerts and the Communist Party meetings. In 1990, the Palace premises were leased to various exhibition and sporting events. Buildings Large arena The main arena of the Palace of Sports is a universal sport and entertainment room with a hockey box sizes of 61×30 meters. The total capacity of the stands is 3,311 visitors (including the main grandstand - 3,074 seats, small podium - 237 seats) in the sport even version; when the arene is transformed to the concert version, 4,500 spectators can attend the event. Small arena In 1999, the indoor training arena was built behind the Sports Palace. The small Sports Palace arena is used mainly as a platform for hockey and figure skating training sessions. Sporting events 1975 World Sambo Championships 1975 World Wrestling Championships 1986 FIBA World Championship for Women 2010 IIHF World U18 Championships 2015 AMF Futsal Men's World Cup 2019 European Judo Championships Concerts See also List of indoor arenas in Belarus References External links Official website (in Russian) Venue information
Palais des sports de Minsk

Le palais des sports de Minsk (pouvant être abrégé en Palais des Sports) est une salle omnisports de Minsk en Biélorussie. Il accueille notamment l'équipe de hockey sur glace du Dinamo Minsk de la Ligue continentale de hockey. La patinoire a une capacité de 3 311 spectateurs. Même si la Minsk-Arena a été ouverte en 2009, il est toujours utilisé par le Dinamo. Histoire Notes et références Notes Références Annexes Articles connexes Dinamo Minsk Minsk-Arena Liens externes (ru) Site officiel du palais des sports de Minsk Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail de la Biélorussie
Minsk Sports Palace

La Minsk Sports Palace (in bielorusso Мінскі палац спорту?) è una arena polivalente situata nella città di Minsk. L'Arena venne aperta nel 1966, e ha ospitato fino al 2001 le partite della Tivali Minsk. Dal 2004 al 2010 ha ospitato le partite della Dinamo Minsk. Al suo interno si svolgono anche manifestazioni culturali, eventi e concerti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Minsk Sports Palace Collegamenti esterni Sito ufficiale, su sportpalace.by.
Pałac Sportu w Mińsku

Pałac Sportu w Mińsku – hala sportowo-widowiskowa (pałac sportu) w Mińsku na Białorusi. Obiekt jest położony w pobliżu stacji Niamiha mińskiego metra. Decyzja o jego budowie zapadła pod koniec roku 1962, a oficjalne otwarcie nastąpiło 7 maja 1966 roku. Była to pierwsza hala w ZSRR wykorzystująca fiberglass jako tworzywo do wyrobu siedzisk, a cała jego konstrukcja stała się wzorcem dla innych tego typu budowli w całym kraju. Na trybunach głównej hali może zasiąść 3074 widzów, a wraz z parkietem może pomieścić 4500 osób. Przeznaczona jest ona do rozgrywania zawodów w ponad dwudziestu dyscyplinach, jak hokej na lodzie, łyżwiarstwo figurowe, curling, taniec sportowy, piłka ręczna, koszykówka, siatkówka, zapasy, tenis, tenis stołowy czy boks. Mniejsza hala, o wymiarach 30 na 61 metrów, używana jest głównie do treningów sportów łyżwiarskich i prócz trybun na trzysta osób posiada także niezbędną infrastrukturę w postaci szatni, siłowni, elektronicznej tablicy wyników oraz nagłośnienia. Obiekt gościł między innymi Mistrzostwa Europy w Zapasach 1967, Mistrzostwa Europy w Gimnastyce Sportowej Kobiet 1971, Mistrzostwa Świata w Zapasach 1975, Mistrzostwa Europy juniorów do lat 18 w hokeju na lodzie 1981, Mistrzostwa świata do lat 18 w hokeju na lodzie mężczyzn 2004, Mistrzostwa świata do lat 18 w hokeju na lodzie mężczyzn 2010, Mistrzostwa Europy w Podnoszeniu Ciężarów 2010, Mistrzostwa Europy w Boksie 2013. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona. sportpalace.by. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-06-19)]. (biał.).
Палац спорту (Мінськ)

Мінський палац спорту (біл. Палац спорту) — багатофункціональний спортивно-концертний комплекс в Мінську, Білорусь. Розташований в центрі міста в історичному районі Замчище, між проспектом Переможців і річкою Свіслоч. Палац може приймати змагання з 22 видів спорту, а також концерти та інші видовищні заходи. Місткість в спортивному варіанті становить 3 311 глядачів, в концертному — 4500. Історія Проєкт Республіканського Палацу спорту був розроблений авторським колективом інституту «Белдержроект» у складі головного архітектора Філімонова С. Д., архітектора Малишева В. М. і головного інженера проєкту Коржевського В. В. Будівництво велося з вересня 1963 по травень 1966 року. Особливістю проєкту було асиметричне розташування глядачів на стаціонарних трибунах і сцена на протилежній стороні спортивного майданчика. Це рішення в поєднанні з використанням збірних трибун в партері, дозволяло перетворювати арену в концертний зал. Проєкт став типовим і був повторно реалізований в Челябінську, Дніпропетровську, Волгограді та Вільнюсі. У 1984 році Палац спорту включено до Переліку пам'яток історії та культури БРСР. У 1960-ті — 1980-ті роки в Палаці спорту проводилися найбільші республіканські змагання, а також союзні чемпіонати та міжнародні турніри з боротьби, фехтування, боксу, важкої атлетики, спортивної та художньої гімнастики та інших видів спорту. Тут проводили свої матчі в союзних чемпіонатах хокейний клуб «Динамо» і гандбольний «СКА». Крім того, в Палаці проводилися найбільші концерти та республіканські партійні збори. У 1990-ті роки приміщення Палацу здавалися в оренду, на арені проводилися виставкові заходи, а спортивних змагань практично не проводилося. У 2001–2004 роках була проведена поетапна реконструкція Палацу: оновлені фасади будівлі, замінено холодильне, світлове та звукове обладнання, встановлена ​​система кондиціювання повітря, замінено сидіння для глядачів, встановлено нове електронно-інформаційне табло. Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Палац спорту (Мінськ) Офіційний сайт (рос.) О Дворце спорта (рос.)
Беларуски музей на Великата отечествена война

Беларуският музей на Великата отечествена война (на беларуски: Беларускі дзяржаўны музей гісторыі Вялікай Айчыннай вайны, на руски: Белорусский государственный музей истории Великой Отечественной войны) е музей в Минск, Беларус. История Идеята за музей, посветен на Великата отечествена война след края на нацистката окупация, се заражда още преди края на войната, като колекцията започва през ноември 1942 г. Музеят отваря врати за първи път малко след освобождението на Минск от нацистките нашественици, на 25 октомври 1944 г., което го прави първия музей на Втората световна война, открит по време на войната. Тържественото откриване на новата музейна сграда се състои на 2 юли 2014 г., в навечерието на 70-годишнината от освобождението на Минск от нацистките нашественици, от президентите на Република Беларус и Руската федерация Александър Григориевич Лукашенко и Владимир Владимирович Путин. Това е най-посещаваният музей в Беларус. Флагът СССР се вее над музея на Великата отечествена война. Колекции Музеят разполага с 28 колекции, разпределени в 10 тематични изложбени зали. Към 2012 г. колекцията на музея е наброява 142 676 артикула. Музеят е с обща изложбена площ от 15 600 м². Служителите на музея се занимават и с исторически изследвания: специфични области включват беларуси в Червената армия, местна антифашистка и партизанска дейност и историята на лагера на смъртта Освиенцим. Обелискът „Град-герой Минск“ се намира извън музея. Галерия Източници
Belarusian Great Patriotic War Museum

The Belarusian State Great Patriotic War Museum (Belarusian: Беларускі дзяржаўны музей гісторыі Вялікай Айчыннай вайны, romanized: Belaruski dzi͡arz͡haŭny muzeĭ historyi Vi͡alikaĭ Aĭchynnaĭ vaĭny, Russian: Белорусский государственный музей истории Великой Отечественной войны) is a museum in Minsk, Belarus. History The conception of a museum commemorating the Great Patriotic War after the end of Nazi occupation sprung up even before the close of the war, with the collection starting in November 1942. The museum first opened shortly after the liberation of Minsk from the Nazi invaders, on 25 October 1944, making it the first World War II museum to open during the course of the war. It moved location several times, first in 1966, then in 1977, and finally to its current location in 2014. The opening of the current building took place on the eve of the 70th anniversary of Belarusian independence, with both Belarusian President Alexander Lukashenko and Russian President Vladimir Putin present. It is the most visited museum in Belarus. Collections The museum has 28 collections divided across 10 themed exhibition halls. As of 2012 there were 142,676 items in the museum's collection. The museum is a total of 15,600m² of exhibition space. The museum staff also engages in historical research: particular areas include Belarusians in the Red Army, local anti-fascist and partisan activity, and the history of the Auschwitz death camp. The Minsk Hero City Obelisk is located outside of the museum. Gallery References External links Official site Archived 2021-05-15 at the Wayback Machine
Museo estatal bielorruso de la Gran Guerra Patriótica

El Museo estatal bielorruso de la Gran Guerra Patriótica (en bielorruso: Беларускі дзяржаўны музей гісторыі Вялікай Айчыннай вайны) es un museo en la ciudad de Minsk, la capital de Bielorrusia. La concepción de un museo que conmemora la guerra germano-soviética tras el fin de la ocupación nazi surgió incluso antes del final de la Segunda Guerra Mundial. El museo abrió por primera vez poco después de la liberación de Minsk de los invasores nazis, el 25 de octubre de 1944, convirtiéndose en el primer museo de la Segunda Guerra Mundial en abrir durante el curso de la guerra.​ Se trasladó a su ubicación actual en 1966. Véase también Museo de la Gran Guerra Patriótica Museo Nacional de la Historia de Ucrania en la Segunda Guerra Mundial Referencias
Wit-Russisch Museum over de Grote Vaderlandse Oorlog

Het Wit-Russisch Museum over de Grote Vaderlandse Oorlog (Wit-Russisch: Беларускі дзяржаўны музей гісторыі Вялікай Айчыннай вайны, Beloeruski dzi͡arz͡haŭny muzeij historiji Vi͡alikaĭ Aĭchijnnaĭ vaĭnij) is een oorlogsmuseum in Minsk. Het museum werd opgericht in 1919 en is gewijd aan de Tweede Wereldoorlog (Grote Vaderlandse Oorlog). Het nieuwe museumgebouw werd ingehuldigd in 2014 door Vladimir Poetin en Alexander Loekasjenko. De collectie bestaat uit 143.000 voorwerpen. Externe link (be) (ru) (en) Website van het museum
Muzeum Wielkiej Wojny Ojczyźnianej w Mińsku

Muzeum Wielkiej Wojny Ojczyźnianej w Mińsku (biał. Беларускі дзяржаўны музей гісторыі Вялікай Айчыннай вайны, ros. Белорусский государственный музей истории Великой Отечественной войны) – mieszczące się w Mińsku muzeum wojskowe poświęcone pamięci tzw. Wielkiej Wojny Ojczyźnianej. Historia Muzeum zostało założone 30 września 1943 uchwałą Biura Komitetu Centralnego Komunistycznej Partii Białorusi. Otwarcie placówki dla zwiedzających nastąpiło 22 października 1944, niedługo po wyzwoleniu Mińska. Zarządzeniem Ministerstwa Kultury Białoruskiej SRR z 15 stycznia 1966 muzeum przeniesiono do nowo wybudowanego budynku. W 2010 prezydent Białorusi Aleksander Łukaszenka podjął decyzję o budowie nowego gmachu dla placówki. Uroczyste otwarcie muzeum po przebudowie odbyło się 2 lipca 2014 z udziałem Łukaszenki oraz prezydenta Federacji Rosyjskiej Władimira Putina. Muzeum posiada 24 sale wystawowe. Według stanu na 2012 w zbiorach placówki znajdowało się 142 676 obiektów. Pracownicy muzeum zajmują się również badaniami historycznymi: w szczególności Białorusinami służącymi w Armii Czerwonej, białoruską działalnością antyfaszystowską i partyzancką podczas II wojny światowej oraz historia obozu zagłady Auschwitz-Birkenau. W 2012 obiekt odwiedziło blisko 235 tys. zwiedzających. W 2019 muzeum otrzymało nagrodę prezydenta Federacji Rosyjskiej. Galeria Przypisy
Museu Bielorrusso da Grande Guerra Patriótica

O Museu Bielorrusso da Grande Guerra Patriótica (em bielorrusso: Беларускі дзяржаўны музей гісторыі Вялікай Айчыннай вайны) é um museu localizado em Minsk, na Bielorrússia. A concepção de um museu que comemorava a guerra germano-soviética após o fim da ocupação nazista surgiu mesmo antes do encerramento da guerra. O museu abriu pela primeira vez pouco depois da libertação de Minsk dos invasores nazistas, em 25 de outubro de 1944, tornando-se o primeiro museu da Segunda Guerra Mundial a abrir durante o curso da guerra. O museu se mudou para sua localização atual em 1966. O museu tem 24 salas de exposição. Em 2012, havia 142.676 itens na coleção do museu. Os funcionários do museu também se envolvem em pesquisas históricas: áreas particulares incluem bielorrussos no Exército Vermelho, atividade local anti-fascista e partidária e história do campo de extermínio de Auschwitz.==Referências== Ligações externas Official site Site oficial
Cattedrale dei Tre Santi

La cattedrale dei Tre Santi (in bielorusso: Царква Трох Свяціцелей) è la cattedrale ortodossa di Mahilëŭ, in Bielorussia, sede dell'eparchia di Mahilëŭ. La cattedrale è dedicata ai tre santi: san Basilio Magno, san Gregorio Nazianzeno, san Giovanni Crisostomo. Storia La posa della prima pietra è avvenuta nel 1903. La costruzione si protrasse per 11 anni sotto la supervisione dell'architetto provinciale P. Kalinin. La chiesa è coronata da sette cupole ed ha una pianta a forma di croce. Durante la prima guerra mondiale la chiesa è stata visitata dall'ultimo imperatore russo Nicola II. Nel 1961, durante il periodo sovietico, sono state demolite le torri, le cupole, e distrutte le croci e la chiesa stessa è stata chiusa. L'edificio è stato destinato ad uno civile fino al 1989. Nel 1989 la chiesa fu restituita ai fedeli. Note Voci correlate Mahilëŭ Cattedrali in Bielorussia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale dei Tre Santi
Drieheiligenkathedraal (Mahiljow)

De Kathedraal van de drie Heilige Hierarchen (Wit-Russisch: Кафедральны сабор Трох Свяціцелей) is het belangrijkste Russisch-orthodoxe kerkgebouw in de Wit-Russische stad Mahiljow. De kathedraal werd gewijd aan de drie heilige hiërarchen Basilius de Grote, Gregorius de Theoloog en Johannes Chrysostomus. Het gebouw betreft een typisch Russische kerk, heeft zeven uivormige koepels en een kruis als grondvorm. Geschiedenis De eerste steen van de kerk werd gelegd in 1903. De bouw vond plaats onder toezicht van de lokale architect P. Kalinin en duurde 11 jaar. In het jaar 1914 werden de bouwwerkzaamheden voltooid. Tijdens de Eerste Wereldoorlog, toen de stad het hoofdkwartier van het Russische leger was, bracht tsaar Nicolaas regelmatig een bezoek aan de kathedraal om er te bidden. Na de revolutie bleef de kerk met onderbrekingen nog lang geopend, maar werd ten slotte in 1961 toch nog gesloten voor de eredienst. Vanaf dat moment werd de kathedraal als clubgebouw van een groot industrieel bedrijf gebruikt. De toren werd vernield, de koepels werden afgebroken en de religieuze symbolen verwijderd. Na het herstel van het diocees ijverde aartsbisschop Maksim voor teruggave van de kathedraal. Dankzij zijn inspanningen en verzoeken van gelovigen werd de kathedraal na 30 jaar teruggegeven en kon het gebouw op 25 december 1989 opnieuw worden ingewijd. De kathedraal is tegenwoordig weer volledig hersteld en is een van de mooiste monumenten van de stad. Externe link (ru) De kathedraal op sobory.ru
Sobór Trzech Świętych Hierarchów w Mohylewie

Sobór Trzech Świętych Hierarchów – prawosławny sobór katedralny w Mohylewie, główna świątynia eparchii mohylewskiej i mścisławskiej Egzarchatu Białoruskiego Patriarchatu Moskiewskiego. Patronami cerkwi są Trzej Święci Hierarchowie: Jan Chryzostom, Bazyli Wielki i Grzegorz z Nazjanzu. Jest to budowla wzniesiona w latach 1903–1914 w stylu bizantyjsko-rosyjskim. Świątynia posiada fasadę główną, fasadę boczną i kopuły. W latach 1961–1989 nie pełniła funkcji sakralnych, przeznaczona była na halę przemysłową. W 1989 została zwrócona wiernym. Bibliografia Informacje o soborze. tour.mycity.by. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-01-06)].
Собор Трёх Святителей (Могилёв)

Собор Трёх Святителей — главный православный храм в Могилёвской области (Беларусь), памятник архитектуры начала XX века. Отличительной особенностью храма является возможность войти в него с трёх сторон. Храм назван в честь трёх святителей — Василия Великого, Григория Богослова, Иоанна Златоуста. История Закладка первого камня храма состоялась в 1903 году. Возведение храма продолжалось 11 лет и проходило под наблюдением губернского архитектора Петра Калинина. В 1914 году строительство было закончено. Храм, построенный в формах русской архитектуры, имеет в плане форму креста и увенчан семью куполами, над входом — колокольня. Во время нахождения в Могилёве Ставки Верховного главнокомандующего (1915—1918) собор часто посещал российский император Николай II. С небольшими перерывами храм действовал до 1959 года. В 1961 года церковь была закрыта и осквернена, здание было отдано под клуб завода «Строммашина». Тогда же была снесена колокольня, а со здания сняли купола и кресты. Спустя почти 30 лет здание вернули верующим, и 25 декабря 1989 года храм снова был освящён и начал действовать. С 1989 года по благословению архиепископа Максима при храме было учреждено Сестричество милосердия Святых Жён-Мироносиц. Примечания
Chomąty

Chomąty (biał. Хамуты, Chamuty; ros. Хомуты, Chomuty) – wieś na Białorusi, w obwodzie grodzieńskim, w rejonie grodzieńskim, w sielsowiecie Porzecze. W XIX wieku w granicach Imperium Rosyjskiego, w guberni grodzieńskiej. W latach 1921–1939 ówczesna kolonia leżała w Polsce, w województwie białostockim, w powiecie grodzieńskim, w gminie Porzecze. Według Powszechnego Spisu Ludności z 1921 roku zamieszkiwało tu 99 osób, 66 było wyznania rzymskokatolickiego a 33 prawosławnego. Jednocześnie 72 mieszkańców zadeklarowało polską przynależność narodową a 27 białoruską. Był tu 18 budynków mieszkalnych. Miejscowość należała do parafii prawosławnej w Jeziorach i rzymskokatolickiej w Nowej Rudzie. Podlegała pod Sąd Grodzki w Druskiennikach i Okręgowy w Grodnie; właściwy urząd pocztowy mieścił się w Porzeczu. W wyniku napaści ZSRR na Polskę we wrześniu 1939 miejscowość znalazła się pod okupacją radzieckie. 2 listopada została włączona do Białoruskiej SRR. 4 grudnia 1939 włączona do nowo utworzonego obwodu białostockiego. Od czerwca 1941 roku pod okupacją niemiecką. 22 lipca 1941 r. włączona w skład okręgu białostockiego III Rzeszy. W 1944 miejscowość została ponownie zajęta przez wojska radzieckie i włączona do obwodu grodzieńskiego Białoruskiej SRR. Przypisy Bibliografia Witold Sienkiewicz, Elżbieta Olczak: Dzieje Polski. Atlas ilustrowany. Warszawa: Demart SA, 2007. ISBN 978-83-7427-363-3. Linki zewnętrzne Chomoty na mapie WIG
Св. св. Борис и Глеб (Навагрудак)

„Св. св. Борис и Глеб“ (на беларуски: Сабор святых пакутнікаў-страстацерпцаў благаверных князёў Барыса і Глеба) е православна църква в беларуския град Навагрудак, построена през XVI в. по време на Великото литовско княжество и наречена в чест на първите руски светци – братята Борис и Глеб, синове на киевския княз Владимир I от българската му съпруга. След изграждането си църквата претърпява множество реконструкции със смяна на архитектурния стил. Църквата е изградена на мястото на по-стар храм от XII в., чиито основи са разкрити под олтара при археологически разкопки проведени през 1960-те години. През 1451 г. тя е посетена от Йон Московски, митрополит на Киев и цяла Русия от 1448 до 1461 г., впоследствие канонизиран от Руската православна църква. През 1517—1519 г. църквата е изградена наново като средствата за това са дарени от литовския княз Константин Острожки. През 1620 г. преминава към гръко-католическата църква, а през 1624 към нея са основани мъжки и женски манастир. През 1839 г. преминава към православната църква. През 1923—1924 и по-късно през 2010 г. търпи реконструкции. Между 1961 и 1995 църквата е закрита от социалистическата власт и в храма е поместен държавният архив. На 7 януари 1996 храмът е върнат под разпореждане на православната църква. Галерия Бележки
Sobór Świętych Borysa i Gleba w Nowogródku

Sobór Świętych Borysa i Gleba – prawosławny sobór parafialny w Nowogródku, w dekanacie nowogródzkim eparchii nowogródzkiej Egzarchatu Białoruskiego. Historia Pierwsza świątynia na miejscu dzisiejszego soboru powstała w XII w., pozostały z niej jedynie fragmenty fundamentów. Budowla ta była soborem katedralnym metropolii litewskiej. Od XIV w. przy cerkwi działał męski monaster. W 1451 w świątyni gościł metropolita moskiewski Jonasz. Istniejąca cerkiew została ufundowana w 1517 przez hetmana wielkiego litewskiego Konstantego Iwanowicza Ostrogskiego oraz metropolitę Józefa Sołtana. Jej budowa trwała przez kolejne dwa lata. W XVII w. świątynia przeszła w ręce unitów. Od 1624 działał przy niej żeński klasztor unicki, zaś w 1628 – wspólnota męska. W 1632 cerkiew została przebudowana. Kolejna przebudowa miała miejsce w XVIII w.. Obiekt wrócił do rąk prawosławnych po likwidacji unii na ziemiach zabranych w 1839 (synod połocki). Cerkiew została przebudowana przez Rosjan w latach 1873–1875 w stylu pseudorosyjskim poprzez zmianę zwieńczeń wież, budowę kopuły, zamurowanie otworu w skarpie przy fasadzie i w miejscu szczytu dodanie kokoszników. W 1923 r. polscy konserwatorzy częściowo usunęli rosyjskie zmiany i przywrócili pierwotny wygląd cerkwi. Obiekt pozostawał czynny do 1961, gdy został zamknięty i zaadaptowany na archiwum. Rosyjski Kościół Prawosławny otrzymał świątynię w 1996. Około 2010 r. oryginalne hełmy na wieżach, przebudowano w stylu moskiewskim. Od 1775 r. do I wojny światowej cerkiew była ośrodkiem kultu słynącej cudami Zamkowej Ikony Matki Bożej. Nazwa odnosiła się do faktu, iż pierwotnie ikona była przechowywana w zniszczonej cerkwi zamku w Nowogródku. Obraz ten wspomina Adam Mickiewicz w autorskim przypisie do "Pana Tadeusza" obok wizerunków M. B. Częstochowskiej czy N. P. Ostrobramskiej w Wilnie. W czasie I wojny światowej cudowne przedstawienie Matki Boskiej zostało w 1915 r. wywiezione prawdopodobnie do Dobrodziejówki w rejonie Czernihowa (Ukraina) i od tego czasu uznawane jest za zaginione. Architektura Cerkiew została wzniesiona w stylu późnogotyckim. W tym stylu utrzymane są zdobiące ściany i absydę ostrołukowe ornamenty. Sobór posiada dwie wieże, w narożnikach wzmacniane skarpami. We wnętrzu budynku przetrwały sklepienia gwiaździste oraz XVII-wieczny nagrobek Litaworów Chreptowiczów, dobroczyńców świątyni. Galeria Przypisy