NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Чауси

Чауси (біл. Чавусы) — місто (з 1604) в Могильовській області Білорусі, районний центр. Населення 10,4 тис. жителів (2008). Географія Розташований на річці Бася, притоці Проні. Розташування Знаходиться за 41 км від м. Могильова. Однойменна залізнична станція розташована за 5 км на лінії Могильов — Кричев. Вузол автомобільних доріг на Могильов, Кричев, Мстиславль, Чериков. Економіка Підприємства міста випускають молочну продукцію, здійснюють первинну обробку льону, виготовляють будівельні матеріали. Історія Наприкінці грудня 1655 року командувач козацьких відділів Білорусі — полковник Іван Нечай — відмовив московитам впустити їх воєводу до міста (також до Старого Бихова). Антін Жданович за завданням гетьмана Богдана Хмельницького прибув 19 травня 1656 року до Чаусів для вивчення ситуації, її розв'язання. Московити були незадоволені місією А. Ждановича. Відомі люди Нечай Іван — полковник козацький білоруський (1654–1659), під час перебування в Білорусі найчастіше перебував тут. Примітки
Светлогорск (Гомелска област)

Светлогорск (на беларуски: Светлаго́рск) е град в Беларус, административен център на Светлогорски район, Гомелска област. Населението на града е 67 453 души (по приблизителна оценка от 1 януари 2018 г.). История Селището е основано през 13 век, през 1560 година получава статут на град. Източници
Světlahorsk

Světlahorsk (bělorusky Светлагорск, sʲvʲetɫaˈɣorsk Světlahorsk; rusky Светлогорск Světlogorsk), do roku 1961 Šacilki (bělorusky Шацілкі, rusky Шатилки Šatilki), je město v Homelské oblasti v Bělorusku. Leží na řece Berezině v Světlahorském rajónu, jehož je administrativním centrem. V roce 2010 zde žilo asi 70 tisíc obyvatel. Ve městě je železniční stanice na trati ze Žlobina do Kalinkavičy. Partnerská města a okruh město Obzor (Obština Nesebar, Burgaská oblast, Bulharsko) město Bielsk Podlaski (okres Bielsk, Podleské vojvodství, Polsko) město Ivantějevka (Moskevská oblast, Rusko) město Kommunar (Gatčinský rajón, Leningradská oblast, Rusko) město Kingisepp (Kingiseppský rajón, Leningradská oblast, Rusko) město Călărași (okres Călărași, Moldavsko) město Călărași (župa Călărași, Rumunsko) město Helmstedt (zemský okres Helmstedt, spolková republika Dolní Sasko, Německo) město Černuška (Černušinský rajón, Permský kraj, Rusko) distrikt Mendip (hrabství Somerset, region Jihozápadní Anglie, Anglie, Velká Británie) Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Svietlahorsk na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Svetlahorsk na Wikimedia Commons
Swetlahorsk

Swetlahorsk bzw. Swetlogorsk (belarussisch Светлагорск Svietlahorsk) ist eine Stadt in Belarus in der Homelskaja Woblasz mit 71.661 Einwohnern. Sie liegt circa 230 km südlich von Minsk an der Bjaresina. Bevölkerung In Swetlahorsk wohnen über 70.000 Personen. Die Bevölkerung setzt sich zu 88,6 % Belarussen, 8,7 % Russen, 1,7 % Ukrainer, sowie kleinen romanischen, jüdischen, polnischen und tatarischen Minderheiten zusammen. Geschichte Vor der Stadtgründung von Swetlahorsk befand sich dort ein kleines Dorf namens Schatilki. Dieses soll von Raman Schatila gegründet worden sein. Die erste bekannte Erwähnung des Dorfes Schatilki fand bereits am 15. Juni 1560 statt. Es befand sich auf dem Territorium des Großfürstentum Litauens. Seit der zweiten polnischen Teilung 1793 gehörte die Region um Swetlahorsk zum Russischen Reich. Am 17. Juli 1924 wurde die Stadt Paritschi gegründet, zu der auch Schatilki gehörte. Seit dem 30. Dezember 1956 wurde Paritschi als Kleinstadt anerkannt. Am 29. Juli 1961 wurde sie in Swetlahorsk umbenannt und 1963 wurde sie eine Großstadt. Sehenswürdigkeiten In der Stadt sind Bereiche der Schwerindustrie angesiedelt. Seit 1954 befindet sich in Swetlahorsk ein Kraftwerk und seit 1960 auch die größte europäische Kunstfaseranlage. Das Stadtbild ist überwiegend von einem einheitlichen Plattenbaustil geprägt, lediglich der historische Stadtteil Schatilki weist noch traditionelle ostslawische Blockhaussiedlungen auf. Sehenswert sind auch einige katholische und orthodoxe Kirchen. Des Weiteren befinden sich dort mehrere Denkmäler für die Opfer des Zweiten Weltkrieges sowie ein Denkmal für die Soldaten der Sowjetischen Intervention in Afghanistan. Seit 1979 besitzt Swetlahorsk ein eigenes historisches Heimatmuseum. Wappen Beschreibung: In Rot eine goldene Sonne mit Gesicht und einem großen und kleinen geflammten Strahlenkreis. Partnerstädte Swetlahorsk hat folgende Partnerstädte: Bielsk Podlaski, Polen Călărași, Rumänien Tschernuschka, Russland Helmstedt, Deutschland Iwantejewka, Russland Kingissepp, Russland Kommunar (Leningrad), Russland Obsor, Bulgarien Sliwen, Bulgarien Mendip, Vereinigtes Königreich Söhne und Töchter der Stadt Henads Blisnjuk (* 1980), Fußballspieler Weblinks Website der Gemeinde russisch Einzelnachweise
Svyetlahorsk

Svyetlahorsk (Belarusian: Светлагорск, romanized: Svietlahorsk, IPA: [sʲvʲetɫaˈɣorsk]) or Svetlogorsk (Russian: Светлогорск), previously known as Shatsilki until 1961, is a town in Gomel Region, in south-eastern Belarus. It serves as the administrative center of Svyetlahorsk District. It is situated on the Berezina River. In 2019, its population was 67,054. As of 2025, it has a population of 61,812. International relations Svyetlahorsk is twinned with: Notes References External links Светлагорск (Шацілкі). Суполка землякоў | Svietlahorsk (Šacilki). Local group | Светлогорск (Шатилки). Группа земляков // Facebook
Svetlahorsk

Svetlahorsk (bielorruso: Светлаго́рск) o Svetlogorsk (ruso: Светлого́рск) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito homónimo en la provincia de Gómel. En 2022, la ciudad tenía una población de 63 946 habitantes. Es la cuarta ciudad más poblada de la provincia, después de Gómel, Mazyr y Zhlobin.​ Se conoce la existencia de la localidad en documentos desde 1560. Originalmente era un pueblo llamado "Shatsilinski", "Shatsilavichy" o "Shatsilki"; este último topónimo quedó como definitivo desde el siglo XVIII. A mediados del siglo XX seguía siendo un pueblo de dos mil habitantes, pero en las décadas posteriores la RSS de Bielorrusia lo desarrolló como uno de los principales centros industriales de la región. En 1956 adoptó el estatus de asentamiento de tipo urbano y en 1960 se trasladó aquí la capital del distrito, que hasta entonces estaba en Párychy. En 1961 adoptó el estatus de ciudad subdistrital y tanto la ciudad como su distrito adoptaron su actual topónimo.​​​​ Se ubica a orillas del río Berézina, unos 70 km al noroeste de la capital provincial Gómel sobre la carretera P82 que une Réchytsa con Babruisk.​ Referencias
Svietlahorsk

Svietlahorsk (en biélorusse : Светлагорск, en łacinka : Svietlahorsk) ou Svetlogorsk (en russe : Светлогорск) est une ville de la voblast de Homiel ou oblast de Gomel, en Biélorussie, et le centre administratif du raïon de Svetlahorsk. Svietlahorsk est une ville nouvelle construite dans les années 1960. Sa population s'élevait à 68 550 habitants en 2017. Géographie Svietlahorsk est située sur la rive droite de la Biarezina, à 87 km au nord-ouest de Homiel. Histoire Svietlahorsk a été fondée en 1961 à l'emplacement d'un petit village nommé Šacilki (en biélorusse : Шацілкі). Son essor est dû à la gare ferroviaire sur la ligne Jlobine – Kalinkavitchy et à la construction d'une centrale électrique et d'une usine de fibres synthétiques. Le paysage urbain est de style soviétique, monotone, formé d'immeubles en éléments préfabriqués. Seul le quartier historique de Šacilki rappelle encore les traditionnelles maisons en bois. Svietlahorsk compte également des églises catholiques et orthodoxes. Population Recensements (*) ou estimations de la population : Économie La principale entreprise de la ville est la société Svietlahorsk Chimvalakno qui produit des fibres synthétiques depuis 1964 et emploie 6 000 salariés. Jumelage Helmstedt (Allemagne) depuis 1991 Obzor (Bulgarie) Bielsk Podlaski (Pologne) Ivanteïevka (Russie) Kommounar (Russie) Kinguissepp (Russie) Călărași (Moldavie) Călărași (Roumanie) Tchernouchka (Russie) district de Mendip (Angleterre) Galerie Notes et références Liens externes (ru) Cartes topographiques (ru + en) Site de l'entreprise Svietlahorsk Chimvalakno Portail de la Biélorussie
Svetlagorsk

Svietlahorsk (bjeloruski: Светлаго́рск, do 1961. Šacilki bjeloruski: Шацілкі) je grad u istočnoj Bjelorusiji u Gomeljskoj oblasti. Povijest Naselje Šacilki je 1956. godine dobilo status grada, a dvije godine kasnije otvorena je Vasilevicka termoelektrana. Šacilki 1960. postaje središte tadašnjeg Paričkog rajona, a već sljedeće godine naselje dobiva sadašnje ime Svietlahorsk. Grad je poznat po svojoj industriji i djelatnostima povezanim s njom. U gradu rade elektrana, kemijska tvornica, tvornica armiranog betona, naftna industrija, tvornice celuloze i papira te mljekarska tvornica i pekara. U gradu djeluje i industrijski fakultet. Zemljopis Grad se nalazi na rijeci Berezini u regiji Homieljskog Polesja, na oko 113 km sjeverozapadno od administrativnog centra oblasti Gomelja (s kojim je povezan cestom preko grada Rečice). Svietlahorsk je željeznička postaja na pruzi Žlobin - Kalinkoviči. Stanovništvo Godine 2009. u gradu je živjelo 69.995 stanovnika, dok je prosječna gustoća naseljenosti 2.796 stan./km2 Gradovi prijatelji Bielsk Podlaski, Poljska. Călăraşi, Moldova. Călăraşi, Rumunjska. Černuška, Rusija. Helmstedt, Njemačka. Ivantejevka, Rusija. Kingisepp, Rusija. Kommunar, Rusija. Obzor, Bugarska. Sliven, Bjelorusija. Mendip, Engleska. Izvor Vanjske poveznice Službena stranica grada Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. srpnja 2011. (Wayback Machine) Galerija
Szvetlahorszk

Szvetlahorszk (cirill betűkkel: Светлагорск) város Fehéroroszországban. Területe 25,85948 km2. Lakosainak száma 61 280 fő (2026. január 1.). Népesség Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (orosz, belarusz) Lásd még Fehéroroszország városai
Svetlahorsk

Svetlahorsk (in bielorusso Светлагорск?; in russo Светлогорск?, Svetlogorsk) è una città della Bielorussia, posta nella regione di Homel'. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Svetlahorsk Collegamenti esterni (RU, BE) Sito ufficiale, su svetlogorsk.gov.by.
Svetlogorsk (oblast Homel)

Svetlogorsk (Wit-Russisch: Светлаго́рск) is een Wit-Russische stad in de oblast Homel. De stad is gelegen aan de rivier de Berezina. De stad werd in 1961 gesticht. Daarvoor was er op deze plek een dorp genaamd 'Sjatilki' (Wit-Russisch: Шацілкі). Het aantal inwoners is van 74.000 in 1993 langzaam gedaald naar 67.500 in 2018. Geschiedenis Voor de bouw van Svetlogorsk bevond zich op die plaats een klein dorp met de naam 'Sjatilki'. Dit dorp zou zijn gesticht door Raman Sjatila. De eerste melding over dit dorp dateert van 15 juni 1560. Het bevond zich op het gebied van het grootvorstendom Litouwen. Vanaf 1772 hoorde het, na de Poolse delingen, bij het Russische Keizerrijk. In juli 1924 werd het stadje Paritschi gesticht, waar ook Sjatilki onder viel. In juli 1961 werd de naam hiervan veranderd in Svetlogorsk en werd de stad vervolgens flink uitgebreid. Economie Bij de stad werden diverse ondernemingen uit de zware industrie gevestigd. In 1954 bevond er zich al een energiecentrale, in 1960 kwam er een grote kunstvezelproducent. Verder is er een pulp- en papierfabriek en productie van (gewapend) betonelementen. Bezienswaardigheden In het stadsbeeld overheersen eentonige flatgebouwen. In het historische deel 'Sjatilki' zijn nog traditionelere bouwstijlen te vinden. Er zijn enkele Rooms-Katholieke en Russisch-Orthodoxe kerken en monumenten voor de slachtoffers van de Tweede Wereldoorlog. Ook is er een monument voor de Russische gevallen soldaten van de Afghaanse Oorlog (1979-1989). Sinds 1979 is er een streekmuseum. Afbeeldingen
Swietłahorsk

Swietłahorsk (biał. Светлагорск; ros. Светлогорск, Swietłogorsk; do 1961 roku Szaciłki) – miasto na Białorusi, w obwodzie homelskim, nad Berezyną, siedziba administracyjna rejonu swietłahorskiego. 69,9 tys. mieszkańców (2010). Przemysł chemiczny (włókna sztuczne), materiałów budowlanych, celulozowo-papierniczy. Stacja kolejowa na linii Żłobin – Kalinkowicze. W końcu XVIII wieku był to zaścianek królewski w starostwie niegrodowym bobrujskim, w powiecie rzeczyckim, w województwie mińskim. W 1650 roku istniał tu kościół katolicki. Miasta partnerskie Bielsk Podlaski Helmstedt Ludzie związani z Swietłahorskiem Przypisy Linki zewnętrzne Рэгіянальны партал – Светлагорск Swietłahorsk na belarus.by Szaciłki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XI: Sochaczew – Szlubowska Wola, Warszawa 1890, s. 755 .
Svetlogorsk

Svietlahorsk (în belarusă Светлаго́рск, până în 1961 Šacilki, belarusă Шацілкі) este un oraș în Belarus. Se află lângă Berezina, la o altitudine de 131 m deasupra nivelului mării. Are o suprafață de 25,85948 km². Populația este de 61.280 locuitori, determinată în 1 ianuarie 2026, prin population estimation[*][[population estimation (statistical method of determination)|​]]. Orașul a fost întemeiat în anul 1961, pe locul unde se afla inițial, pe cursul inferior a lui Biarezina, satul Șatilki. Este un oraș industrial cu ramurile principale ale industriei grele și de mase plastice. În oraș, principalele construcții sunt blocurile din semifabricate prevăzute pentru locuințe, dar se mai pot găsi construcții vechi istorice din satul de odinioară. Demografie Note Legături externe be Portalul regiunii Svetlogorsk
Светлагорск

Светлагорск или Светлогорск (бел. Светлагорск; рус. Светлогорск) је град у источном делу Републике Белорусије. Административни је центар Светлагорског рејона Гомељске области. До 1961. године носио је име Шатилки (бел. Шацілкі). У граду је 2010. живело нешто мање од 70.000 становника. Географија Налази се на реци Березини у области Гомељског Полесја, на око 113 km северозападно од административног центра области Гомеља (са којим је повезан друмом преко града Речице). Кроз град пролази железница на релацији Жлобин—Калинкавичи. Историја Према резултатима археолошких истраживања на месту савременог града постојало је рано средњовековно насеље (из периода 6—7. века), а од 13. века ту постоји трајно насеље. Први писани податак о насељу датира од 15. јула 1560. и ту се помиње насеље Шатилински Астров (бел. Шацілінскі Востраў) као део Литванске Кнежевине. Име насеља вероватно потиче од локалног кнеза Романа Шатила. Године 1569. насеље постаје делом новоосноване Пољско-литванске Уније. Према подацима из 1639. у селу Шатиловичи (бел. Шацілавічы) постојало је 17 кућа, а само насеље је било део тадашњег Речичког повјата. Негде око 1650. у Шатиловичима је подигнута прва католичка црква. Након распада Пољско-литванске државе 1793. Шатиловичи постају део Руске Империје и улазе у састав Минске губерније. Кроз Шатиловиче пролази железница 1915. године. Године 1919. постају саставни део новоосноване Белоруске ССР. Насеље Шатилки јесу 1956. унапређено у статус градске варошице, а две године касније ту је отворена Василевичка термоелектрана. Шатилки 1960. постају центар тадашњег Паричког рејона, а већ следеће године насеље добија садашње име Светлагорск. Становништво Према процени, у граду је 2012. живело 69.210 становника. Међународна сарадња Град Светлагорск има потписане уговоре о међународној сарадњи са следећим градовима: Обзор, Бугарска Бјелск Подласки, Пољска Ивантејевка, Русија Комунар, Русија Кингисеп, Русија Келераш, Молдавија Хелмштет, Немачка Калараш, Румунија Чернушка, Русија Мендип, Енглеска Види још Гомељска област Светлагорски рејон Списак градова у Русији Референце Спољашње везе Профил Светлагорског рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (6. јул 2011) Саснови Бор на мапи Светлагорског рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (7. мај 2015) Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя. Т.1, кн.1. Гомельская вобласць/С. В. Марцэлеў; Рэдкалегія: Г. П. Пашкоў (галоўны рэдактар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2004. 632с.: іл. Тыраж 4000 экз. ISBN 978-985-11-0303-0. ISBN 978-985-11-0302-3. Хералдика града Светлагорска
Svetlahorsk

Svetlahorsk (belarusiska: Светлагорск) samt Svetlogorsk (ryska: Светлогорск) är en stad i Belarus. Den ligger i Homels voblast, i den centrala delen av landet, 200 km sydost om huvudstaden Minsk. Svetlahorsk ligger 142 meter över havet och antalet invånare är 69 011. Natur och klimat Terrängen runt Svetlahorsk är mycket platt. Svetlahorsk är det största samhället i trakten. I omgivningarna runt Svetlahorsk växer i huvudsak blandskog. Runt Svetlahorsk är det ganska tätbefolkat, med 54 invånare per kvadratkilometer. Se även Städer i Homel voblast Belarus städer Referenser Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Svetlahorsk.
Світлогорськ (Гомельська область)

Світлого́рськ, Свєтлого́рськ, також Шатиловичі (біл. Светлаго́рск, Шацілавічы, до 1961 — Шатилки, біл. Шацілкі) — місто районного підпорядкування Гомельської області Білорусі, адміністративний центр Світлогорського району. Розташований на річці Березина. Відстань по автошляху до Гомеля — 113 км (через місто Речиця). Залізнична станція на лінії Жлобин — Калинковичі. Історія Перша згадка про населений пункт відноситься до 1560. Як свідчить привілей Великого князя Литовського і короля польського Сигізмунда II Августа, виданий 15 червня 1560 у Варшаві, маєток під назвою Шатілинський Острів, що входив тоді до складу Річицького повіту Великого князівства Литовського, після попереднього власника — Романа Шатіли — передавалося Ждану Манкевичу. Згадка про село Шатіловічі (Шатіловічы) в 1639 пов'язана з інвентарним описом Бобруйського староства. Тоді в селі, як сказано в документі, було 17 селянських дворів. 20 серпня 1924 местечко Шатілки стало центром сільської ради. У березні 1954 почалося будівництво Васілевіцької ДРЕС. З 30 грудня 1956 — селище міського типу. Побудовано Будинок культури енергетиків, школу, кінотеатр «Супутник», нові житлові будинки. Перша турбіна нової електростанції дала енергію восени 1958 року. З червня 1960 — центр Парицького району. В цьому році почалося будівництво найбільшого на той час в Європі заводу штучного волокна. 29 липня 1961 Шатілки перетворені у місто Світлогорськ, а район перейменований в Світлогорський. У новорічну ніч 31 грудня 1964 завод дав першу продукцію. Промисловість Одне з найбільших хімічних підприємств країни — виробниче об'єднання «Хімволокно», целюлозно-картонний комбінат, нафтовидобувні організації, домобудівний комбінат та будівельний трест, завод залізобетонних виробів і конструкцій, хлібозавод та інші підприємства. Відомі особистості Народився: Романцов Віктор Анатолійович (* 1970) — білоруський журналіст, публіцист і краєзнавець.
Рогачов

Рогачо̀в или Рахачоу (на беларуски: Рагачоў; на руски: Рогачёв; на полски: Rohaczew) е град в Беларус, административен център на Рогачовски район, Гомелска област. Населението на града е 34 809 души (по приблизителна оценка от 1 януари 2018 г.). История За пръв път селището е споменато през 1142 година. Източници
Rahačoŭ

Rahačoŭ (bělorusky Рагачоў; rusky Рогачёв – Rogačov) je město v Homelské oblasti v Bělorusku. Leží nad soutokem Drucu a Dněpru, je správním střediskem Rahačoŭského rajónu a v roce 2010 v něm žilo bezmála pětatřicet tisíc obyvatel. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rahatschou na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rahačoŭ na Wikimedia Commons
Rahachow

Rahachow or Rogachev (Belarusian: Рагачоў, romanized: Ragachow, IPA: [raɣaˈtʂou̯]; Russian: Рогачёв, romanized: Rogachjov; Polish: Rohaczów; Yiddish: ראגאטשאוו, IPA: [ragat͡ʃov]) is a town in Gomel Region, Belarus. It serves as the administrative center of Rahachow District. Rahachow is located between the Drut and Dnieper rivers. As of 2025, it has a population of 31,490. History The town is first mentioned in 1142 in Rus' chronicles. From the thirteenth century it was part of the Grand Duchy of Lithuania, and then the Polish–Lithuanian Commonwealth. During the Lithuanian–Muscovite War of 1487–1494, it was captured and destroyed by Muscovite forces in 1492. From the 16th century it was a royal town, administratively located in the Rzeczyca County in the Minsk Voivodeship. The development of the town was hindered in the 17th century by Cossack and Russian raids, yet it was considered one of the regional centers of trade, intellectual life and manufacturing. Local starosts included members of the Strawiński, Sapieha, Bykowski, Judycki, Ogiński, Nieroszyński and Pociej noble families. At the beginning of the reign of King Stanisław August Poniatowski, the sejmiks (local councils) of the Rzeczyca County were temporarily moved to Rohaczów from Rzeczyca. In the First Partition of Poland in 1772, the town was annexed by the Russian Empire. In 1777, it became the seat of the Rogachev Uezd within the Mogilev Governorate. In 1781, the coat of arms was granted. During World War II, Rahachow was occupied by the German Army from 2 July 1941 to 13 July 1941, and again from 14 August 1941 to 24 February 1944. Notable people Source: Sergei Bautin (1967–2022), ice hockey player Anatoli Lvovich Kaplan (1902–1980), artist Joseph Rosen (1858–1936), rabbi Lyudmila Shagalova (1923–2012), actress References External links Photos on Radzima.org
Rahachóu

Rahachóu o Rogachov (bielorruso: Рагачо́ў; ruso: Рогачёв; yidis: ראגאטשאוו Rogatshov) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito homónimo en la provincia de Gómel. En 2022, la ciudad tenía una población de 32 307 habitantes.​ Se ubica en la confluencia de los ríos Drut y Dniéper, unos 40 km al este de Babruisk sobre la carretera P43 que lleva a Róslavl. De Rahachóu salen las carreteras P39 (que lleva a Zhlobin, ubicada 10 km al sur) y P97 (que lleva a Maguilov, ubicada unos 100 km al norte).​ Historia Se conoce la existencia del pueblo desde 1142, cuando se menciona en el Códice de Hipacio al describirse un reparto de tierras entre Vsévolod II de Kiev y su hermano. Posteriormente pasó a formar parte del Gran Ducado de Lituania, mencionándose en documentos del siglo XIII como un territorio de Daumantas de Pskov. En 1509, los últimos señores feudales del pueblo legaron las tierras a Segismundo I Jagellón el Viejo, convirtiendo el área en una tierra de realengo. En las décadas posteriores comenzó su desarrollo urbano, con la construcción de un castillo de importancia estratégica para la defensa del Dniéper, que en 1654 quedó casi destruido como consecuencia de la guerra ruso-polaca.​​ En la partición de 1772, la ciudad pasó a formar parte del Imperio ruso, que estableció aquí la sede administrativa de un uyezd en la gobernación de Maguilov. Desde finales del siglo XIX se desarrolló notablemente como un centro industrial, que desde 1902 contó con una estación de ferrocarril en la línea de Maguilov a Zhlobin. Debido a su carácter industrial, fue uno de los mayores centros de huelgas en la región durante la revolución rusa de 1905. En 1924 pasó a ser una de las capitales distritales de la recién creada RSS de Bielorrusia.​ Referencias