NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zwody Małe

Zwody Małe (błr. Малыя Зводы; ros. Малые Зводы) – wieś na Białorusi, w rejonie brzeskim obwodu brzeskiego, około 28 km na północny zachód od Brześcia. Historia Majątek Zwody Małe zmieniał w przeszłości wielokrotnie swych właścicieli. W 1631 roku należał do Teodora Bukraby, podsędka, później przeszedł na własność Gosiewskich, właścicieli pobliskiej Luty. Zgodnie z testamentem Teresy Gosiewskiej majątek przeszedł w 1708 roku na własność jej męża Kazimierza Jana Sapiehy. Około 1740 roku dobra należały do Sosnowskich, w 1862 roku Zwody Małe i Wielkie należały do Bronisława Gutowskiego i pozostały własnością tej rodziny do 1939 roku. Po III rozbiorze Polski w 1795 roku Zwody Małe, wcześniej należące do województwa brzeskolitewskiego Rzeczypospolitej, znalazły na terenie powiatu brzeskiego, należącego do guberni słonimskiej (1796), litewskiej (1797–1801), a później grodzieńskiej (1801–1915) Imperium Rosyjskiego. Po ustabilizowaniu się granicy polsko-radzieckiej w 1921 roku wieś wróciła do Polski, znalazła się w gminie Łyszczyce, a po jej likwidacji w 1928 roku – w gminie Motykały, od 1945 roku – w ZSRR, od 1991 roku – na terenie Republiki Białorusi. We wsi znajdowała się XVIII-wieczna cerkiew Zaśnięcia NMP. Została rozebrana w 1970 roku. Na jej miejscu stoi obecnie krzyż prawosławny. Około 2,5 km na północny wschód od wsi znajduje się szereg kurhanów kryjących ofiary wojen szwedzkich. Dawny pałac W 1875 roku został tu wzniesiony przez Gutowskich murowany piętrowy pałacyk. Centralny portyk składał się z dwóch par czworograniastych filarów. Wnętrze miało układ dwutraktowy, częściowo trzytraktowy. Park, zaprojektowany w 1890 roku przez Waleriana Kronenberga, miał 7–10 ha, miał charakter ogrodów krajobrazowych. Dwór został rozebrany w latach 1950–1995. Zachowały się resztki parku, w tym buki dorastające do wysokości 22 m. Na jego terenie wybudowano szkołę z internatem. Majątek w Zwodach Małych jest opisany w 2. tomie Dziejów rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej Romana Aftanazego. Przypisy
Miedna (obwód brzeski)

Miedna, Miedno (biał. Медна) – wieś (agromiasteczko) na Białorusi, położona w obwodzie brzeskim w rejonie brzeskim w sielsowiecie znamienieckim, 20 km na południe od Brześcia i 7,5 km na wschód od granicy z Polską. Siedziba dwóch parafii prawosławnych (w dekanacie brzeskim rejonowym) – pw. Przemienienia Pańskiego i pw. Trzeciego Odnalezienia Głowy św. Jana Chrzciciela. Historia Wieś magnacka położona była w końcu XVIII wieku w powiecie brzeskolitewskim województwa brzeskolitewskiego. Wieś znajdowała się w granicach przedwojennej Polski i była siedzibą gminy Miedna w województwie poleskim w latach 1921–1939. W miejscowości znajduje się cerkiew Przemienienia Pańskiego z XVIII wieku i muzeum etnograficzne. Trwa budowa drugiej cerkwi. Na północny wschód od wsi znajduje się kompleks stawów Stradecz o powierzchni 800 ha, a na południowy zachód nad jeziorem Białym położone jest centrum turystyczne. W 2010 r. miejscowość otrzymała status agromiasteczka. Przypisy
Международный университет «МИТСО»

Международный университет «МИТСО́» (до 1992 года — Высшая школа профсоюзного движения Беларуси, до 2011 года — Международный институт трудовых и социальных отношений) — негосударственное учреждение высшего образования в Беларуси. Основан 15 марта 1930 года. Учредитель университета — Федерация профсоюзов Республики Беларусь. Ежегодно обучается более 5707 студентов. В университете работают 28 докторов наук, профессоров; 144 кандидата наук, доцента. На базе университета созданы Центр трудового права, Республиканский учебно-методический центр профсоюзов. История 15 марта 1930 года — начало занятий в Высшей школе профсоюзного движения, правопреемником которой стал Международный институт трудовых и социальных отношений. Февраль 1992 года — Международный институт трудовых и социальных отношений стал высшим учебным заведением Республики Беларусь. Июнь 2011 года — присвоен статус университета, переименован в Учреждение образования Федерации профсоюзов Беларуси «Международный университет „МИТСО“». Январь 2017 года — Международный университет «МИТСО» успешно прошел аккредитацию и подтвердил статус профильного университета; аккредитован в качестве научной организации. Структура Факультеты и институты Экономический факультет Юридический факультет Подготовительное отделение Институт повышения квалификации и переподготовки кадров Республиканский учебно-методический центр профсоюзов Кафедры Кафедра уголовно-правовых дисциплин Кафедра иностранных языков и межкультурных коммуникаций Кафедра логистики и маркетинга Кафедра международного права Кафедра гражданско-правовых дисциплин и профсоюзной работы Кафедра социально-гуманитарных дисциплин Кафедра физического воспитания Кафедра экономики и менеджмента Кафедра информационных технологий Филиалы Университет располагается в Минске, его филиалы — в Витебске и Гомеле. Общежитие Около 50 % всех поступающих в «МИТСО» являются нуждающимися в получении места в общежитии. Общежитие предоставляется иногородним белорусским студентам очного и заочного отделения и студентам-иностранцам. Всего в здании имеется 112 комнат на 328 мест. В общежитии блочная система: на каждый этаж приходится по четыре блока, в блоке — четыре комнаты. Согласно дизайн-проекту, каждый этаж и блок общежития оформлен в отдельном тематическом стиле и имеет свое название: «Кино», «Стиль жизни», «Спорт», «Манхэттен» и другие. В общежитии имеется мини-кинозал на 30 человек, спортивный зал, свободный доступ к Wi-Fi. Скидка в размере 50 % от полной стоимости за проживание предусмотрена для студентов, которые активно занимаются научной, спортивной или общественной деятельностью. Примечания Ссылки Экономический суд СНГ и «МИТСО» подписали договор о сотрудничестве (недоступная ссылка) Юридическая олимпиада университета «МИТСО» является крупнейшим правовым конкурсом в Восточной Европе, заявляет проректор вуза «МИТСО» подписал договор о сотрудничестве с Белинвестбанком «МИТСО» подписал договоры о сотрудничестве с двумя румынскими университетами «МИТСО» внедряет новые формы преподавания
Міжнародний інститут трудових і соціальних відносин

Міжнародний інститут трудових і соціальних відносин (МІТСВ) — недержавна установа вищої освіти Республіки Білорусь. Він заснований 26 лютого 1992 року. Засновником МІТСВ є найбільш велика і авторитетна громадська організація країни — Федерація профспілок Білорусі (ФПБ). Будучи правонаступником Вищої школи профспілкового руху, створеної в 1930 році, МІТСВ готує висококваліфікованих економістів, управлінців, юристів, а також профспілкові кадри. Навчання лише платна. Щорічно навчається в середньому понад 3000 студентів та 2500 слухачів ФПК із числа керівників та фахівців профспілкових організацій. У навчальному процесі бере участь висококваліфікований професорсько-викладацький склад у кількості понад 300 чоловік, з яких половина мають вчені ступені і звання. В інституті є хороша нормативна база. Для вступу до МІТСВ необхідно успішно здати централізоване тестування. Факультети В інституті працює 4 факультети: Економічний факультет Юридичний факультет Факультет довузівської підготовки Факультет соціального партнерства та перепідготовки кадрів Президентом Республіки Білорусь 12 липня 2005 був підписаний указ № 319, який зрівняв у правах МІТСВ з державними ВНЗ країни. Філії Інститут має дві філії в Республіці Білорусь. Філії знаходяться у Вітебську і Гомелі. Примітки Посилання Офіційний сайт Вітебський філіал Гомельський філія
Землянка (мемориальный комплекс)

Мемориальный комплекс «Землянка» создан в 1982 на месте расположения в 1941 штаба Западного фронта Находится в 1-м километре восточнее автозавода им. С. М. Кирова, у шоссе Могилёв — Чаусы, в лесу. Включает сооружённую из бетона мемориальную землянку и стелу с памятной надписью. Штаб Западного фронта располагался здесь с 24.6 по 3.7.1941. Командующие фронтом: генерал армии Д. Г. Павлов (22—30 июня), генерал-лейтенант А. И. Ерёменко (30 июня — 2 июля, 19—29 июля), Маршал Советского Союза С. К. Тимошенко (2 19 июля, 30.7 — 12.9.1941). 27 июля в штаб Западного фронта прибыли представители Ставки Главного командования Маршалы Советского Союза К. Е. Ворошилов и Б. М. Шапошников. 1.7.1941 в штабе состоялось совещание парт, актива с участием 1-го секретаря ЦК КП(б)Б П. К. Пономаренко, Ворошилова и Шапошникова, 1-го секретаря Могилёвского обкома КП (б) Б И. Н. Макарова, 1 -го секретаря Могилёвского обкома ЛКСМБ Ф. А. Сурганова, др. руководящих работников. Были разработаны конкретные меры по укреплению обороны города, рассмотрены вопросы, связанные с руководством боевыми действиями. Непосредственно оборона города была возложена на 172-ю стрелковую дивизию (генерал-майор М. Т. Романов), подкреплённую отрядами народного ополчения. Примечания
Міністерство з податків та зборів Республіки Білорусь

Міністерство з податків і зборів Республіки Білорусь — республіканський орган державного управління Білорусі. Історія Державна податкова служба в республіці була створена постановою Ради Міністрів БРСР від 1990/04/02 № 78 в системі Міністерства фінансів БРСР у складі - Головна державна податкова інспекція Мінфіну БРСР і 185 державних податкових інспекцій по областях, містах та районах. Постановою Ради Міністрів Республіки Білорусь від 1992/08/05 № 485 «Питання зміцнення податкової служби» у Головній державній податковій інспекції створено управління податкових розслідувань та відповідні підрозділи у державних податкових інспекціях по областях і р. Мінську і в містах з чисельністю населення понад 90 тис. осіб. Указом Президента Республіки Білорусь від 1994/10/17 № 150 Головна державна податкова інспекція при Міністерстві фінансів, перейменована в Головну державну податкову інспекцію при Кабінеті Міністрів Республіки Білорусь і наділена правами міністерств і самостійних відомств. Указом Президента Республіки Білорусь від 1997/01/11 № 30 Головна державна податкова інспекція при Кабінеті Міністрів Республіки Білорусь була перетворена у Державний податковий комітет Республіки Білорусь, який увійшов в систему республіканських органів державного управління, підлеглих Уряду Республіки Білорусь. Указом Президента Республіки Білорусь від 2001/09/24 № 516 Державний податковий комітет перетворено в Міністерство з податків і зборів Республіки Білорусь. Указом Президента Республіки Білорусь від 1998/11/04 № 527 встановлено професійне свято «День працівників податкових органів», який відзначається у Білорусі щорічно у другу неділю липня. Апарат Міністр Перший заступник Міністра Заступники Міністра: Заступник Міністра (три заступники) Структура В структуру міністерства входять 155 інспекцій, з них 7 - по областях і в м.Мінську, 148 - по районам, містам, районам у містах. Структура центрального апарату міністерства: Управління контролю, діловодства та матеріально-технічного забезпечення Головне управління методології оподаткування організацій Головне управління оподаткування фізичних осіб Головне управління міжнародного податкового співробітництва Головне управління обліку податків і відомчого контролю Головне управління інформаційних технологій Головне управління організації контрольної діяльності Головне управління контролю підакцизних товарів та електронних технологій Управління організаційно-кадрової політики Юридичне управління Управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Управління власної безпеки та спецзаходів Відділ інформаційно-роз'яснювальної роботи Посилання Міністерство з податків та зборів Республіки Білорусь (офіційний сайт). nalog.gov.by. Примітки
Минская ТЭЦ-5

ТЭЦ-5 — теплоэлектроцентраль, располагающаяся в посёлке Дружный Пуховичского района Минской области. Самая молодая электростанция Белорусской энергосистемы и одна из первых крупных тепловых электростанций в СНГ, введённых в эксплуатацию после распада СССР. Расположение Расположена в посёлке Дружный. Снабжает горячей водой и теплом поселки Дружный, Свислочь и Руденск. Также отпускает производственный пар и горячую воду Заводу энергоконструкций треста ОАО «Белсельэлектросетьстрой». История Электростанция задумывалась как атомная ТЭЦ. Дирекция строящейся станции была организована 4 мая 1982 года, подготовительные работы начались летом 1983 года. Строительство было остановлено после аварии на Чернобыльской АЭС. 1 июля 1987 года вышло постановление ЦК КПСС «О консервации Минской АЭС». На тот момент на стройплощадке станции были готовы фундамент первого реактора и ряд вспомогательных объектов, поэтому было принято решение достроить станцию в виде обычной теплоэлектроцентрали. В 1998 году была сооружена дымовая труба высотой 240 метров. 4 августа 1999 года был введён в работу 1-й энергоблок мощностью 320 МВт. Позже было начато строительство второго энергоблока мощностью 399,6 МВт, пуск был запланирован на конец 2011 года. Блок строили РУП «Минскэнерго» и Китайская национальная корпорация по зарубежному экономическому сотрудничеству. Всего на строительство планировалось потратить более 260 млн. евро, которые выделил Государственный банк развития Китая. 6 февраля 2012 на блоке № 2 ТЭЦ-5 достигнута максимальная мощность 430 МВт. 17 февраля 2012 года президент Республики Беларусь А. Г. Лукашенко осуществил символический пуск блока №2 ТЭЦ-5. В эксплуатации находятся: паросиловой энергоблок с установленной электрической мощность 320 МВт и тепловой мощностью 100 Гкал/ч; парогазовый энергоблок с установленной мощностью 399,6 МВт; пускорезервная котельная (ПРК) установленной тепловой мощностью 220 Гкал/ч (для обеспечения операций по пуску и останову энергоблоков, содержанию их в резерве и обеспечением теплоснабжения потребителя в этот период; суммарная паровая нагрузка 200 т/ч). Руководство Директор — Кишко Владимир Владимирович. См. также Минская ТЭЦ-3 Минскэнерго Белэнерго Примечания Ссылки Социальная сфера, посёлок Дружный
Червенский рынок

Червенский рынок (бел. Чэрвеньскi рынак), КУП «Червенский рынок» — рынок в Минске. История Известно о том, что рынок действовал в начале XX века. Ранее в районе улицы Маяковского проходил Игуменский тракт. Небольшое местечко Игумен находилось в 50 километрах от Минска. После революции 1917 года Игумен переименовали в Червень. В годы оккупации германскими войсками во время Второй мировой войны вместе с Комаровским рынком входил в список из трёх мест города Минска, которыми оккупационные власти ограничивали рыночную торговлю в городе. По состоянию на начало 1980-х годов — колхозный рынок (один из семи в городе) площадью 14 750 м² на 496 торговых мест. В 2013 году рынок был перенесён к Лошице с прежнего места по ул. Маяковского, 4 на адрес ул. Маяковского, 184. Беларусь подписала инвестиционный договор по реконструкции бывшего места Червенского рынка с иранской компанией «Дидас». На бывшем месте рынка планировалось строительство современного торгового центра с привлечением около 100 млн долларов иранских инвестиций. По состоянию на лето 2019 года строительство не началось. Территория вернулась Мингорисполкому и была выставлена на аукцион. Его выиграла инвестиционная компания «Сильвер Капитал» (входит в группу компаний «РАПА»), после чего в июле 2020 года приступила к строительству. Меньше чем за четыре года объект был сдан в эксплуатацию — 29 мая 2024 года на старом месте Червенского рынка открылся торгово-развлекательный центр «Червенский» размером 43 600 м². Расположение Находится на углу улицы Маяковского 184, напротив Лошицкого парка отдыха, рядом с Камвольным комбинатом и Хладокомбинатом. См. также Комаровский рынок Ждановичи Примечания Ссылки Официальный сайт Червенского рынка
Мінський вагоноремонтний завод

ВАТ"Мінський вагоноремонтний завод" — підприємство з ремонту пасажирських вагонів для потреб залізниць, розташоване в місті Мінськ, Білорусь. Входить до складу Білоруської залізниці. Історія заводу Завод засновано 1871 року як паровозовагоноремонтні залізничні майстерні. 1927 року майстерні переформовано на завод «Полум'я революції». Назва Мінський вагоноремонтний завод з 1931 року. У перші роки після створення завод ремонтував паровози, пасажирські й товарні вагони. На той момент назва заводу була Мінські великі майстерні Московсько-Брестської залізниці. Водопостачання майстерень здійснювалось із річки Свіслоч. Майстерні було збудовано у вигляді літери «П», паровозною частиною майстерень було зайнято 1753 кв. метри (385 кв. сажень), вагонною частиною — 993 кв. метри (218 кв. сажень). Загальна площа майстерень становила 5228 кв. метрів. Перед Великою Вітчизняною війною, 1940 року, Мінський ВРЗ випустив з ремонту 261 пасажирський вагон, у тому числі 71 вагон капітальним ремонтом (з них 29 двовісних, 7 тривісних, 22 чотиривісних і 13 аварійних); 164 вагони середнім ремонтом і 26 вагонам проведено річний огляд. Було проведено ремонт 5096 колісних пар, із них 1947 з заміною елементів, виконав роботи з модернізації 77 вагонів (заміна надресорних брусів металевими, заміна люлькової підвіски, заміна парового опалення тощо). Під час війни завод було евакуйовано. В ніч на 27 червня 1941 року було розпочато евакуацію. Частина робітників була евакуйована на вагоноремонтний завод у Куйбишеві, інші — на станцію Батраки Куйбишевської залізниці (нині станція Октябрськ). Німецькі загарбники організували на заводі ремонт паровозів і танків, зігнавши для примусових робіт всіх решту. Для протидії окупантам була створена підпільна організація заводу, що координувала диверсії, саботаж і свідому порчу техніки, що ремонтувалась. Під час відступання завод був цілковито зруйнований 2 липня 1944 року. Роботу було відновлено 1945 року. Того ж року завод випустив з ремонту 137 пасажирських і два товарних вагони. 1950 року план ремонту становив 290 вагонів. 1932 року завод отримав ім'я Олександра М'ясникова, на честь якого на території заводу встановлено пам'ятник. Продукція заводу Нині завод ремонтує пасажирські вагони, ремонтує та формує вагонні колісні пари, випускає запасні частини (осі чистові), 2006 завод розпочав збирання вагонів пасажирських некупейних з кондиціюванням повітря (модель 61-537), на 32 вагони отримано сертифікат відповідності. У грудні 2007 року було розпочато виробництво штабних купейних вагонів для перевезення пасажирів-людей з обмеженими можливостями (модель 61-537М); обладнаний купе для інваліда, підйомниками й туалетом, вагон пройшов успішну сертифікацію та постачається замовникам. У травні 2009 року отримано сертифікат відповідності на 30 вагонів купейних з установкою кондиціювання повітря соделі 61-4179.М з поліпшеним дизайном. Примітки Література Залізничний транспорт. Енциклопедія. Стор. 559 Посилання Сторінка заводу на сайті БЗ Офіційна сторінка [Архівовано 24 червня 2013 у Wayback Machine.]
Minsk Radioengineering College

Minsk Radioengineering College (Belarusian: Мі́нскі Радыётэхні́чны Кале́дж, Mínski Radyjotechníčny Kaliédž, Russian: Минский Радиотехнический колледж, Minskiy Radiotekhnicheskiy kolledzh) is an educational Institution of the Republic of Belarus. Training with secondary special education on the basis of basic education. History On July 2, 1960 on the basis of the BSSR Council of Ministers Resolution No. 383 "Minsk Radio Engineering College" was established. Having started its activities in the period of formation and development of the electronic industry in the Republic of Belarus, Radio Technical College is gradually transformed into a top college. On 1 September 1960 200 students started their studies in the newly opened Minsk Radio Technical School, the establishment of which was determined by the development of industrial production, which identified the need of the republic in skilled technical personnel. The first set of students was carried out in the field: Electronic computers, instruments and devices Radioapparatostroenie Manufacture of electronic components and materials Programming for High-speed mathematical machines 22 teachers are trained professionals for full-time and correspondence courses. Among them were veterans of the Great Patriotic War, including – Hero of the Soviet Union Ivan Eliseevich Sambuc. In 1991, there was an order of the Ministry of Public Education of the Republic of Belarus No.144 from 17 June. "On the transformation of an experiment in Minsk Radio Technical School in the school of a new type, the college". In 1995, the college was again reorganized and gained new status and name "The Minsk State Higher Radio Technical College". On November 1, 2015 Minsk State Higher Radio Technical College transformed into UO BSUIR branch "Minsk Radioengineering College". References External links Сайт МРК Сайт МРК (in Russian)
Мінський радіотехнічний коледж

Мінський Радіотехнічний Коледж (МРК), раніше Мінський Державний Вищий Радіотехнічний Коледж (МДВРК) (біл. Мі́нскі Дзяржа́ўны Вышэ́йшы Радыётэхні́чны Кале́дж). МГВРК є установою освіти Республіки Білорусь. Підготовка фахівців в МДВРК здійснюється на підставі базової та загальної середньої освіти за рівнями: I рівень — підготовка фахівців з середньою спеціальною освітою підвищеного рівня, яке включає базові предмети вишу і дає можливість отримати вищу освіту в інших вишах у скорочені терміни. II рівень — підготовка фахівців з вищою освітою. Відбір на рівень вищої освіти за спеціальністю «Професійне навчання» на денну форму навчання здійснюється з числа випускників коледжу. На заочну форму навчання прийом проводиться на базі середньої спеціальної освіти. В даний час контингент учнів денної форми навчання становить 1345 осіб, студентів — 653 чоловіки. Загальна кількість тих, які навчаються за денною формою — 1998 чоловік. За всі роки навчання випущено понад 21 тисяча фахівців. У коледжі працює 376 співробітників, з них викладачів — 256 (у тому числі 1 доктор наук, 1 професор, 27 кандидатів наук, 25 доцентів). Директори радіотехнічного технікуму Решетов В. І. — З 1960 по 1971 рр.., Капишев В. І. — З 1971 по 1974 рр.., Макаревич О. М. — З 1974 по 1980 рр.., Малишевський В. Ф. — З 1981 по 1985 рр.. Цирельчук Н. А. — З 1985 по 2010. Анкуда С. М. з 2010 р. Відділення Мінський радіотехнічний коледж має три відділення: Відділення радіоелектроніки Відділення комп'ютерних технологій Заочне відділення Див. також Освіта в Білорусі Buratinka.com МГВРК Новини[недоступне посилання з липня 2019]
Minsk Ice Palace

Minsk Ice Palace is an indoor sporting arena located in Minsk, Belarus. It is used to host various indoor events. The arena seats 3,000 spectators and opened in 1999. History The designers of the project for the Minsk Ice Palace were architects from the Belpromproject Institute: F. Potapov, I. I. Bout and A. S. Shafranovich. The construction of the arena was started by the owners of Tivali Minsk hockey club in 1997. However, the club could not agree on financing for the construction which then had to be stopped with only the foundations being built. The construction of the palace continued later that year with assistance from the Belarusian state assisting with the funding. The facility became fully operational in February 1999. Between 2007 and 2009, it underwent renovations that were also funded by Belarus. In 2014, the Minsk City Council of Deputies announced that the Minsk Ice Palace generated 500,000 Belarusian rubles in turnover. In 2009, the band Cradle of Filth were scheduled to play a concert at the Minsk Ice Palace, however they were unable to make it due to a breakdown. The Ice Palace director refused to issue refunds that resulted in a lawsuit where the Minsk district court ruled that the organiser was liable and would have to pay 100 million Belarusian rubles in compensation with an extra 50 million to 300 individual fans. In 2015, a Belarusian media report investigated all of Belarus' ice hockey arenas and discovered that out of the ten in the country with a capacity of over 500, the Minsk Ice Arena was the only one of two arenas that were considered to be profitable. This was despite the Minsk Ice Arena no longer hosting professional ice hockey following the folding of Keramin Minsk in 2010. References External links Venue information