NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palais de la République (Minsk)

Le palais de la République (biélorusse : Палац Рэспублікі) est un bâtiment public du gouvernement situé à Minsk en Biélorussie. Il est utilisé pour les fonctions officielles de l'État, y compris les forums, les réunions, les conventions, les concerts, les orchestres symphoniques et les événements du nouvel an. Situation Le bâtiment s'élève sur le côté nord-ouest de la place d'Octobre dans le centre-ville de Minsk. Histoire Selon son site officiel, l'idée de ce bâtiment a été proposée par Piotr Macherov, premier secrétaire du comité central du Parti communiste de Biélorussie. La construction commence en 1985, mais est arrêtée à la suite des bouleversements politiques causés par la chute de l'Union soviétique. La construction reprend en 1995 sur ordre d'Alexandre Loukachenko, le premier président élu de la république de Biélorussie. Les travaux de construction s'achèvent en octobre 1997 et le palais devient pleinement opérationnel le 31 décembre 2001. Architecture Le palais est construit en béton armé sur un plan quadrangulaire rythmée par une colonnade sur l'ensemble de ses faces. Les colonnes ainsi que l'entablement qui les surmonte sont recouverts de granit. La façade principale est composée d'un vitrage qui éclaire le hall d'accueil du bâtiment. Il abrite deux amphithéâtres de 500 et 2 700 places, ainsi qu'un centre de presse et plusieurs salles de conférences. Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Biélorussie
Pałac Republiki w Mińsku

Pałac Republiki (biał. Палац Рэспублікі) – reprezentacyjny pałac wybudowany w latach 1985–2001 w Mińsku na Białorusi przy Placu Październikowym. Jest największym na Białorusi centrum kulturalnym i biznesowym. Budynek ma rozmiary 100×100 m, a jego całkowita wysokość to 45 m. Historia Pomysł budowy takiego pałacu powstał na początku lat 80. XX w. Budynek zaprojektował Michał Pirogow. W 1985 roku rozpoczęto budowę, jednak rozpad ZSRR i pogorszenie sytuacji gospodarczej, doprowadziły do czasowego zamrożenia budowy w 1990 roku. Otwarcie Pałacu Republiki odbyło się 31 grudnia 2001 roku. W jego skład wchodzą: sala widowiskowa na 2700 miejsc mała amfiteatralna sala na 500 miejsc sale konferencyjne na 200 i 100 miejsc biuro prasowe rządowy kompleks z salą konferencyjną na 30 miejsc Przypisy
Палац Республіки (Мінськ)

Палац Республіки (біл. Палац Рэспублікі, рос. Дворец Республики) — масштабний палац урочистих подій та культурних заходів державного значення у столиці Білорусі місті Мінську. Заклад перебуває у віданні Управління справами Президента Республіки Білорусь. Загальні дані Державна установа «Палац Республіки» міститься у мінському середмісті за адресою: пл. Жовтнева, буд. 1, м. Мінськ—220030 (Республіка Білорусь). До складу Палацу Республіки входять: велика глядацька зала на 2 700 місць; мала глядацька зала (амфітеатр) на 500 місць; конференц-зали на 200 та 100 місць; прес-центр; урядовий комплекс з конференц-залою на 30 місць. Директором Палацу Республіки є Волков Петро Андрійович. З історії установи Ідея будівництва подібного масштабного культурного осередку в Мінську виникла на початку 1980-х років. Відтак, 1985 року було започатковано будівництво, однак розпад СРСР та погіршення економічної ситуації призвели до фактичного замороження будівельних робіт у 1990-х роках, та вже наприкінці цього десятиліття роботи відновились. Урочисте відкриття Палацу Республіки відбулося 31 грудня 2001 року (напередодні Нового року). 17 липня 2009 року Палацу Республіки вручено сертифікат відповідності на систему менеджменту якості, що відповідає вимогам держстандарту СТБ ISO 9001-2009, і є гармонізованим з вимогами міжнародних стандартів серії 9000. Виноски Джерела та посилання Офіційна вебсторінка Палацу Республіку (Мінськ) (рос.) (англ.) Палац Республіки (Мінськ) на www.minsk-old-new.com («Мінськ старий і новий. Мінськ у фотографіях.», + інфо) (рос.)
Národní akademie věd Běloruska

Národní akademie věd Běloruska (bělorusky: Нацыянальная акадэмія навук Беларусі) je učená společnost se sídlem v běloruském hlavním městě Minsku. Akademie vznikla v roce 1928, nicméně navazovala na organizaci Institut běloruské kultury (Inbelkult) založenou roku 1922 Ściapanem Niekraševičem (popraven během stalinské Velké čistky v roce 1937). V letech 1928–1936 se nazývala Běloruská akademie věd, v letech 1936–1991 Akademie věd Běloruské SSR, v letech 1991–1997 Akademie věd Běloruska, od roku 1997 nese současný název. Prvním prezidentem akademie byl politik Usievalad Ihnatoŭski, roku 1931 během stalinských čistek raději spáchal sebevraždu. Kromě řady výzkumných center akademie v současnosti řídí Ústřední vědeckou knihovnu Janka Kupaly, Běloruskou zemědělskou knihovnu, Ústřední vědecký archiv a tři muzea (historie, staré kultury a geologické). Má též vlastní nakladatelství Běloruská věda (dříve Navuka i Tekhnika). Pod její střechou pracuje asi 5900 vědců. Sídlí v budově na Třídě nezávislosti navržené architektem Josifem Langbardem, jež byla dokončena roku 1939. Dnes je národní kulturní památkou. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku National Academy of Sciences of Belarus na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní akademie věd Běloruska na Wikimedia Commons
Académie nationale des sciences de Biélorussie

L'Académie nationale des sciences de Biélorussie (en biélorusse : Нацыянальная акадэмія навук Беларусі, en russe : Национальная академия наук Беларуси) est l'académie nationale de Biélorussie. Histoire Fondée le 1er janvier 1929, elle porte le nom d'Académie des sciences de Biélorussie jusqu'en 1936, d'Académie des sciences de la RSS de Biélorussie jusqu'en 1991 et d'Académie des sciences de Biélorussie jusqu'en 1997, avant de prendre son nom actuel. Elle a pour origine l'Institut de la culture biélorusse, qui a existé entre 1922 et 1928, réorganisé en Académie par le décret du Comité exécutif central et du Soviet des Commissaires du peuple de la République socialiste soviétique de Biélorussie du 13 octobre 1928. Au départ, l'Académie ne comptait que 128 membres, dont 87 scientifiques. En 1941, l'Académie possédait 750 employés, répartis en 12 départements. Pendant la Seconde Guerre mondiale, l'Académie est évacuée vers la Russie et d'autres républiques soviétiques. Des dégâts matériels énormes sont constatés à l'issue du conflit. Huit départements reprennent ensuite leur activité. En 1951, l'Académie compte 29 départements et 1 234 employés, dont 33 académiciens. L'Académie était soutenue par les gouvernements de la Biélorussie et de l'URSS ainsi que par les principaux centres scientifiques de Moscou, de Leningrad et d'autres villes soviétiques. Au cours de son histoire, l'Académie nationale des sciences de Biélorussie est devenue un centre scientifique renommé, notamment avec les savants Panas Akhrem (chimie), Mikalay Barysyevich (physique), Fyodar Fyodaraw (en) (physique), Vyeniyamin Vacyakow (médecine, biologie) ou encore Uladzimir Ulashchyk (médecine, biologie). Après la dissolution de l'Union soviétique en 1991, les objets de recherche et la structure de l'académie ont subi d’importants changements, avec plus d'accent mis sur les problèmes appliqués, sous la supervision immédiate du président de la République Alexandre Loukachenko, conformément à la loi no 159-3 du 5 mai 1998 et du décret présidentiel no 390 du 4 août 1998. Départements Sources (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « National Academy of Sciences of Belarus » (voir la liste des auteurs). Liens externes (ru) Site officiel Ressources relatives à la recherche : CrossRef Horizon 2020 Portail de la Biélorussie Portail des sciences
Narodowa Akademia Nauk Białorusi

Narodowa Akademia Nauk Białorusi (biał. Нацыянальная акадэмія навук Беларусі, Nacyjanalnaja akademija nawuk Biełarusi, ros. Национальная академия наук Беларуси, НАН Беларуси) – białoruska akademia nauk znajdująca się w Mińsku. Jednym z jej zadań jest regulacja języka białoruskiego. Historia Została utworzona 1 stycznia 1929 roku. W roku 2007 w NANB było zatrudnionych ponad 17 tys. pracowników umysłowych i fizycznych, wśród nich 560 doktorów nauk i ponad 1970 kandydatów nauk. Poprzednie nazwy Białoruska Akademia Nauk (Беларуская акадэмія навук, 1929–1936) Akademia Nauk Białoruskiej SRR (Акадэмія навук БССР, 1936–1991) Akademia Nauk Białorusi (Акадэмія навук Беларусі, 1991–1997) Zobacz też Centralny Ogród Botaniczny Narodowej Akademii Nauk Białorusi w Mińsku Usiewaład Ihnatouski Linki zewnętrzne Oficjalna strona Akademii
Національна академія наук Білорусі

Національна академія наук Білорусі (НАН Білорусі, НАНБ) — вища державна наукова організація Республіки Білорусь, здійснює організацію, проведення і координацію фундаментальних і прикладних наукових досліджень і розробок з різних напрямків природничих, технічних, гуманітарних, соціальних наук і мистецтв. Розташована за адресою: Мінськ, проспект Незалежності, 66 Історія НАН Білорусі було створено 1 січня 1929 року як Білоруська академія наук на базі Інституту білоруської культури в Мінську. Станом на 1 січня 2007 року в Академії наук працювало понад 17,1 тисяч дослідників, техніків, допоміжного та обслуговчого персоналу. Серед них близько 560 докторів наук і понад 1970 кандидатів наук. Премії Національної академії наук Білорусі Рішення про заснування премій Національної академії наук Білорусі було прийнято Президією Національної академії наук Білорусі у 1991—1992 роках. Присуджуються вісім премій за кращу наукову роботу в різних галузях науки. Крім того засновані спільні премії академій наук України, Білорусі і Молдови та премії академій наук Росії і Білорусі. Вручаються також три іменні премії НАН Білорусі та три іменні премії для молодих вчених НАН Білорусі. Див. також Примітки Посилання nasb.gov.by/rus/about/glavnaya/ — офіційний сайт «Національна академія наук Білорусі».
Nowaje Zabałaccie

Nowaje Zabałaccie (biał. Новае Забалацце; ros. Новое Заболотье, Nowoje Zabołotje) – wieś na Białorusi, w obwodzie brzeskim, w rejonie małoryckim, w sielsowiecie Łukowo. Zobacz też Zabłocie Bibliografia Дзяржаўнага цэнтра картографа-геадэзічных матэрыялаў і даных Рэспублікі Беларусь. [dostęp 2022-01-08]. (ros.).
Аптекарский сад (Мядель)

Экскурсионно-туристический комплекс «Аптекарский сад» (Мядельский район Минской области) — основан в 2014 году в Республике Беларусь на территории Нарочанского национального парка. Описание Территория Аптекарского сада расположена в лесном массиве на земельном участке площадью более 1,6 га между озер Нарочанской группы — Нарочь, Мястро и Белое. Закладка сада началась в 2012 году в рамках реализации Государственной программы развития курортной зоны Нарочанского региона на 2011—2015 годы. Для широкой публики сад впервые открылся 11 июля 2014 года. Аптекарский сад — единственный в Республике Беларусь объект, созданный на основе многовекового опыта европейских монастырей по выращиванию и культивированию редких лекарственных растений. В Аптекарском саду в виде тематических клумб, растительных арт-объектов, лабиринтов представлено более 350 видов лекарственных, пряных, декоративных, редких растений Республики Беларусь, а также растений, занесенных в Красную книгу Республики Беларусь, которые объединены в ботанические коллекции. Сад имеет регулярную планировку с ярко выраженным осевым построением и делится узкими дорожками на тематические группы. В центре, на пересечении дорожек, расположен один из трех водоемов с фонтаном, где водятся карпы кои. По примеру садов средневековья планировка Аптекарского сада предусматривает «лабиринт» и четыре «зелёные комнаты»: «Царство Морфея» — где собраны целебные травы, обладающие успокаивающим эффектом и вызывающие сонливость; «Аптекарский огород» — представлены лекарственные растения, применяемые не только в медицине, но широко используемые в традиционной кулинарии народов мира; «Ледниковый период» — представляет собой коллекцию мельничных жерновов, изготовленных из существующих разновидностей гранита Свенцянской моренной гряды, а также собрание лекарственных растений, произрастающих преимущественно в горной местности; «Целебная кладовая» — является собранием наиболее распространенных в дикой природе и широко применяемых в народной медицине лекарственных трав. Аптекарский сад открыт для посещения. Награды ООО «Аптекарский сад» — Грамота XXI Республиканского туристического конкурса «Познай Беларусь» в номинации «Объект экологического туризма» (15 декабря 2023 года). Примечания Ссылки Официальный веб-сайт Экскурсионно-туристический комплекс «Аптекарский сад» Официальный веб-сайт Национальный парк «Нарочанский» Туристический маршрут по аптекарскому саду разрабатывается в Мядельском районе Там, дзе травы гаючыя … Калі ласка, у «Аптэкарскі сад!» Официальный веб-сайт МТРК «Мир» Официальный веб-сайт Мядельского районного исполнительного комитета
Polesye Stadium

Polesye Stadium (Belarusian: Стадыён «Палессе», Russian: Стадин «Полесье») is a multi-purpose stadium in Luninets, Belarus. It is currently used as a home ground of Granit from the neighboring town of Mikashevichi. The stadium is an all-seater and has a capacity of 3,090 people. The stadium was previously used by local team FC Luninets, before it went defunct. It was occupied by Granit in mid-2000s. References External links Profile at pressball.by Stadium profile at the FC Granit official site
Полесье (стадион, Лунинец)

Стадион «Полесье» — многофункциональный стадион в городе Лунинец Брестской Области Республики Беларусь. Максимальная вместимость — 3090 человек. Является домашним стадионом футбольного клуба «Лунинец». История После капитальной реконструкции 2007—2009 гг. 2 трибуны стадиона вмещают 3090 зрителей. Западная трибуна оборудована козырьком. Во время реконструкции установлено ЖК-табло, отремонтированы пресс-центр, раздевалки и подсобные помещения. Футбольное поле с искусственным покрытием окаймлено беговыми дорожками. Примечания Ссылки Информация о стадионе на сайте ФК «Гранит» Архивная копия от 29 мая 2017 на Wayback Machine Футбол. Первая лига. Гранитные хоромы Архивная копия от 10 августа 2016 на Wayback Machine
Полісся (стадіон, Лунинець)

Стадіон «Полісся» (біл. Стадыён «Палессе») — багатофункціональний стадіон у Лунинці, Берестейської області, Білорусь, домашня арена ФК «Граніт» із Мікашевичів. Раніше стадіон був домашньою ареною ФК «Лунинець». Із середини 2000-х років домашні матчі на арені приймає ФК «Граніт» із Мікашевичів. Після виходу клубу до Вищої ліги у 2007 році на стадіоні розпочато капітальну реконструкцію, яка була завершена 2009 року. Після капітальної реконструкції 2007—2009 років дві трибуни стадіону можуть прийняти 3090 глядачів. Західна трибуна оснащена козирком. Під час реконструкції встановлено нове електронне табло, відремонтовані прес-центр, роздягальні та підсобні приміщення. Навколо футбольного поля зі штучним покриттям облаштовано бігові доріжки. Посилання Про стадіон на офіційному сайті ФК «Граніт» [Архівовано 29 травня 2017 у Wayback Machine.] (рос.) Футбол. Перша ліга. Гранітні хороми [Архівовано 10 серпня 2016 у Wayback Machine.] (рос.) Polesye Stadium на footballtripper.com [Архівовано 15 червня 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
Дрозды (водохранилище)

Водохранилище Дрозды — водохранилище, расположенное у северо-западной окраины Минска, на реке Свислочь. Входит в состав Вилейско-Минской водной системы. Образовано в 1976 году плотиной на реке Свислочь для технического водоснабжения и водного благоустройства города. Площадь - 2,1 км², длина - 0,64 км, глубина достигает 6 м, средняя глубина - 2,7 м, объём - 5,75 млн.м³, площадь водосбора - 649 км². Проточное. Берега в основном низкие, есть 4 небольших острова. Вдоль берегов расположена зона отдыха, пляжи, лодочная станция. Между Заславским водохранилищем и Дроздами расположен канал для занятий водными видами спорта. Популярное место летнего и подлёдного лова рыбы.
Дрозди

Језеро Дрозди (рус. Водохранилище Дрозды; бел. Вадасховішча Дразды) вештачко је језеро у северозападном делу града Минска у Белорусији настало преграђивањем корита реке Свислач. Интегрални је део знатно пространијег Вилејско-минског хидросистема. Језеро је саграђено и испуњено водом 1976. године, а примарни циљ његовог настанка било је водоснабдевање града пијаћом и техничком водом. Површина језера је 2,1 км², и обухвата акваторију ширине до 640 метара, односно дужине од око 6 километара. Просечна дубина језера је 2,7 м, максимална до 6 метара, док је укупна запремина 5,75 милиона м³ воде. У току лета просечне температуре површинског слоја воде крећу се од 18,5—21 °C, док је у зимском делу године језеро под ледом дебљине 50 до 60 центиметара. На језеру постоје 4 малена острва. Уз обале језера налазе се пешачке стазе и оно представља популарну рекреациону зону становника града. Каналом је повезано са суседним Заславским језером, а сам канал је популарно место за спортове на води. Види још Белорусија Минск Вилејско-мински хидросистем Свислач (река) Референце Спољашње везе Индексный поиск по водоемам Беларуси: Водохранилище Дрозды. Беларусь: Энцыклапедычны даведнік / Рэдкал.: Б. І. Сачанка і інш. — Мн.: БелЭн, 1995. — 800 с. — 5000 экз. ISBN 978-985-11-0026-8. Энцыклапедыя прыроды Беларусі. У 5-і т. Т.1 / Рэдкал.: І. П. Шамякін (гал. рэд.) і інш. — Мн.: БелСЭ, 1983. — Т. 1. — 575 с. — 10.000 экз.
Дрозди (водосховище)

Водосховище Дрозди (біл. Дразды) розташоване на північно-західній околиці Мінська, на річці Свіслоч. Входить до складу Вілейсько-Мінської водної системи. Утворено в 1976 р. греблею на річці Свіслоч для технічного водопостачання та водного благоустрою міста. Площа 2,1 км², довжина 0,64 км, глибина досягає 6 м, середня глибина 2,7 м, об'єм 5,75 млн м³, площа водозбору 649 км². Проточне. Береги в основному низькі, є 4 невеликих острова. Уздовж берегів розташована зона відпочинку, пляжі, човнова станція. Між Заславським водосховищем і Дрозди розташований канал для занять водними видами спорту. Популярне місце літнього та підлідного лову риби. Примітки
Gomel State Medical University

Gomel State Medical University (Homiel State Medical University, Гомельский государственный медицинский университет; former name: Gomel State Medical Institute) is public teaching university based in Gomel, Belarus. History In 1990 Gomel State Medical University was founded as per resolution of the Council of Ministers and Order of the Minister of Health of the Byelorussian Soviet Socialist Republic. Education The main campus of Gomel State Medical University is located in downtown Gomel, with 18 adjacent clinical sites spread across the city. Education at Gomel State Medical University includes five to six-year programs in basic and clinical medical science. Graduates of the University obtain M.D. degree and are required to complete a minimum of a one-year internship in order to practice clinical medicine. Education of foreign students at Gomel State Medical University started in 2003. Rectors Yury Bandazhevsky (1990-1999) Sergei Vladimirovich Zavoronok (1999-2007) Anatoly Nikolayevich Lyzikov (2007-current) References External links University website Archived 2013-02-18 at the Wayback Machine Belarus State Department of Health website Archived 2012-05-28 at the Wayback Machine
Homelski Państwowy Uniwersytet Medyczny

Homelski Państwowy Uniwersytet Medyczny (biał. Гомельскі дзяржаўны медыцынскі ўніверсітэт, (ros. Гомельский государственный медицинский университет) – białoruska publiczna uczelnia medyczna, zlokalizowana w Homlu. Uczelnia został założona w 1990 roku na podstawie decyzji Rady Ministrów ZSRR jako Homelski Państwowy Instytut Medyczny (Гомельский государственный медицинский институт). Ponieważ rejon Homla i Mohylewa był obszarem dotkniętym skutkami katastrofy w Czarnobylu, powołano tam instytut, którego głównym celem miało być zapewnienie lekarzy i innych specjalistów medycznych na tym terenie, a także prowadzeniem badań nad skutkami katastrofy i poszukiwanie sposobu na zapobieganie im. Pierwszym rektorem instytutu został Juryj Bandażeuski, który kierował nim do 1999 roku. W 2003 roku Instytut spełnił kryteria wymagane od uniwersytetu i został przemianowany na Homelski Państwowy Uniwersytet Medyczny. W skład uczelni wchodzą następujące jednostki administracyjne: Wydział Studiów medycznych i Diagnostycznych Wydział Szkolenia Przedakademickiego i Szkolnictwa Zawodowego Wydział Szkoleń Specjalizacyjnych dla Studentów Zagranicznych Wydział Terapeutyczny Przypisy
Ozero Beljany

Ozero Beljany (ryska: Озеро Беляны) är en sjö i Belarus. Den ligger i voblasten Vitsebsks voblast, i den norra delen av landet, 210 km norr om huvudstaden Minsk. Ozero Beljany ligger 148 meter över havet. Arean är 0,67 kvadratkilometer. Den sträcker sig 0,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,5 kilometer i öst-västlig riktning. I omgivningarna runt Ozero Beljany växer i huvudsak blandskog. Runt Ozero Beljany är det glesbefolkat, med 16 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Людвиново (озеро)

Людвино́во (бел. Людзвіно́ва) — озеро в Браславском районе Витебской области Белоруссии. Относится к бассейну реки Дрисвята. Описание Озеро Людвиново располагается в 25 км к западу от города Браслав, в 2 км к западу от деревни Мартинковичи. Неподалёку находится пограничный знак Людвиново, названный в честь озера и отмечающий стык границ Белоруссии, Латвии и Литвы. Площадь зеркала составляет 0,17 км². Длина — 0,51 км, наибольшая ширина — 0,38 км. Длина береговой линии — 1,6 км. Котловина овальной формы, слегка вытянутая с запада на восток. Склоны котловины высотой до 5 м, пологие, покрытые кустарником, на западе и востоке невыраженные. Берега невысокие, поросшие лесом и кустарником, на востоке местами заболоченные. Озеро окружено заболоченной поймой шириной до 50 м. В озеро Людвиново впадает несколько ручьёв и вытекает ручей в озеро Чаймушка, находящееся на территории Литвы. Ихтиофауну представляют карась, линь, щука, лещ, плотва, окунь, уклейка, ёрш. Организовано платное любительское рыболовство. Разрешена подводная охота в светлое время суток. Примечания
Чекуть

Чекуть (бел. Чэкуць)— озеро в Браславском районе Витебской области. Относится к бассейну реки Друйка. Расположено в 10 км на северо-запад от Браслава. Описание Площадь зеркала 0,09 км², длина 0,4 км, наибольшая ширина 0,3 км, длина береговой линии около 1,07. Озеро находится в болотистой местности. Соединено протокой с озером Буже. В полукилометре от северо-западного берега расположена деревня Урбаны. В Чекуть попадает поверхностный сток с этой деревни. Ссылки Морфометрические параметры озер Витебской области Общая характеристика озер Витебской области Примечания