NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Salihorsk

Salihorsk (Салігорск) či Soligorsk (Солигорск) je město v Bělorusku, druhé největší město Minské oblasti. Jde o jedno z nejnovějších měst v zemi, žije v něm přibližně 96 tisíc obyvatel. Sídlí zde Belaruskali (Беларуськалі), státní koncern vyrábějící umělá hnojiva a jeden z největších zaměstnavatelů v zemi, který vyrábí zhruba pětinu světové produkce draselných hnojiv. Ve městě působí fotbalový klub FK Šachtěr Salihorsk, pravidelný účastník evropských pohárů. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Salihorsk na Wikimedia Commons
Salihorsk

Salihorsk bzw. Soligorsk (belarussisch Салігорск Salihorsk; russisch Солигорск Soligorsk) ist eine Stadt in Belarus im Süden der Minskaja Woblasz. Die Stadt hatte 101.937 Einwohner (2006) und ist eine der am schnellsten wachsenden Städte des Landes. Zu den international bekanntesten Persönlichkeiten, die in Salihorsk aufgewachsen sind, zählt der Internetkritiker Evgeny Morozov. Geschichte und Bevölkerung Salihorsk wurde 1958 zum Zweck des Bergbaus gegründet. „Fast die gesamte Arbeiterschaft kam damals von auswärts, so etwas wie Nationalgefühl gab es dementsprechend kaum“, erinnert sich Evgeny Morozov. Als Planstadt entstand Salihorsk südlich von Sluzk am Nordufer des aufgestauten Flusses Slutsch. Die Stadt wuchs kontinuierlich; im Jahr 1979 hatte sie 65.148 Einwohner und wurde Anfang der 1990er Jahre die kleinste Großstadt in Belarus. Wappen Beschreibung: Das Wappen ist gespalten und hat vorn in Blau eine goldene Getreideähre am Spalt aus drei Körnern und vier Grannen und hinten sind in Silber sechs schräglinke rote Balken. Wirtschaft Wesentliche Grundlage der Ökonomie sind große Vorkommen an Kaliumcarbonat (= Pottasche) – Salihorsk bedeutet auf Deutsch Salzberg. In der Stadt hat das Unternehmen Belaruskali seinen Sitz, welches bis 2014 Teil des staatlichen Belnaftachim-Konzerns war und auch heute noch in Staatsbesitz ist. „Im Prinzip ist die Stadt ein riesiger Staatsbetrieb zur Kaliumförderung, das zu Kunstdünger verarbeitet in die ganze Welt geht. Er ist heute noch das profitabelstes Unternehmen in Belarus“, so Morozov. Verkehr Es besteht eine in Salihorsk beginnende Eisenbahnverbindung nach Sluzk sowie eine Fernstraße, die westlich an Salihorsk vorbeiführt und die Stadt mit Sluzk im Norden und Mikaschewitschy im Süden verbindet. Sport Salihorsk ist Heimat des Fußballclubs FK Schachzjor Salihorsk und des Eishockeyvereins HK Schachzjor Salihorsk. Städtepartnerschaften Armenien Agarak, Armenien Söhne und Töchter der Stadt Aljaksandr Hlawazki (* 1970), Weit- und Dreispringer Hanna Hlaskowa (* 1981), Rhythmische Sportgymnastin Evgeny Morozov (* 1984), Publizist Maksim Schaunertschyk (* 1985), Fußballspieler Weblinks Einzelnachweise
Salihorsk

Salihorsk or Soligorsk (Belarusian: Салігорск, IPA: [salʲiˈɣorsk]; Russian: Солигорск, IPA: [səlʲɪˈɡorsk]) is a town in Minsk Region, Belarus. It serves as the administrative center of Salihorsk District. As of 2026, it has a population of 96,418. History The city is one of the country's newest settlements; its construction began in 1958. In May 1963, Salihorsk gained the status of a city/town (gorod), and by January 1964, the town already had more than 18,000 inhabitants. In Dec 2002, Salihorsk hosted the Belarusian shooting championships. Geography Salihorsk lies in the south of Minsk Region near Slutsk, around 120 km (75 mi) from Minsk. Demographics Sport Salihorsk is the home city of Shakhtyor Soligorsk football club as well as HC Shakhtyor Soligorsk in the Belarusian Extraliga ice hockey league. Twin towns – sister cities Kohtla-Järve, Estonia References External links Soligorsk official website Archived 2019-05-09 at the Wayback Machine eSoligorsk.by Soligorsk News Soligorsk
Saligorsk

Saligorsk (en bielorruso: Салігорск; en ruso: Солигорск, Soligorsk) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito homónimo en el sur de la provincia de Minsk. En 2010 contaba con una población de 102 335 habitantes.​ Historia Como en muchos otros casos en la historia de la Unión Soviética, la ciudad fue creada junto al desarrollo industrial local. En este caso, la ciudad de Saligorsk fue construida en 1958 con el descubrimiento y el desarrollo industrial de la sal de potasio en la región. En mayo de 1958 se decidió construir una planta de construcción en la base del depósito Starobin y se puso en funcionamiento en 1963. La construcción fue anunciada por la Unión Komsomol y tenía en sus filas a 1 500 trabajadores. En mayo de ese mismo año, Saligorsk adquirió el estatus de ciudad. Deporte FC Shakhtyor es el equipo de la ciudad de Saligorsk, el equipo actualmente milita en la Liga Premier de Bielorrusia 2021 y fue campeón en la temporada 2020, el FC Shakhtyor jugó la Champions League donde cayó por 1-0 y 2-0 ante Ludogorets pero jugará por un cupo a la fase de grupos de la Conference League, su estadio es el Stroitel Stadium para 4200 espectadores. Relaciones internacionales La ciudad de Saligorsk mantiene un hermanamiento con: Kohtla-Järve, Estonia​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Saligorsk. Sitio web oficial Archivado el 9 de mayo de 2019 en Wayback Machine. Portal de noticias local
Salihorsk

Salihorsk (en biélorusse : Салігорск) ou Soligorsk (en russe : Солигорск) est une ville minière de la voblast de Minsk, en Biélorussie, et le centre administratif du raïon de Salihorsk. Sa population s'élevait à 106 839 habitants en 2017. Géographie Salihorsk est située à 125 km au sud de Minsk. Histoire Salihorsk est l'une des villes les plus jeunes du pays, dont la construction commença en 1958. En 1949, on y découvrit un des plus grands gisements mondiaux de potasse. Les travaux pour la mise en exploitation du gisement commencèrent en 1958 et la production commerciale de sel de potassium débuta le 9 janvier 1961. L'usine de potasse de Salihorsk fut mise en service en décembre 1963. Salihorsk accéda au statut de ville en 1963 et devint le centre administratif du raïon de Salihorsk en 1965. Population Recensements (*) ou estimations de la population : Économie Belaruskali est la principale entreprise de Salihorsk. Elle produit plus de 10 millions de tonnes de chlorure de potassium par an. Belaruskali compte quatre sites d'extraction et usines de traitement autour de Salihorsk. Santé La ville dispose d'un "hôpital spéléologique" à 420 mètres sous terre dans une mine de sel, car il pratique l'halothérapie pour soigner asthme. Sports L'équipe de football de Salihorsk s'appelle Shakhtyor Soligorsk. Jumelage La ville est jumelée à : Agarak (Arménie) Berezan (Ukraine) Kohtla-Järve (Estonie) Marijampolė (Lituanie) Holbæk (Danemark) Notes et références Liens externes Site non officiel de la ville de Salihorsk eSoligorsk.net (ru) Cartes topographiques Portail de la Biélorussie
Saligorsk

Saligorsk (bjeloruski: Салігорск, ruski: Солигорск) - grad u Bjelorusiji s oko 100,000 stanovnika, a nalazi se u Minskoj oblasti. Grad leži 130 km južno od Minska, između gradova Babrujska i Baranaviča, a u blizini Slucka. Saligorsk je mlad grad, koji je nastao 10. kolovoza 1958. godine. Izvorno se zvao Novostarobinsk, jer je nastao u blizini Starobina. Mjesto je godinu dana kasnije dobilo svoje sadašnje ime, a 1963. i status grada. Od te godine, proizvodi se kalijevo gnojivo ili potaša u jednom od najvećih industrijskih pogona u Bjelorusiji. Osim toga, grad ima industriju mliječnih proizvoda i tekstilnu industriju.
Szalihorszk

Szalihorszk (Салігорск, oroszul Солигорск – Szoligorszk) járási jogú város Fehéroroszország Minszki területének déli részén, a Szalihorszki járás székhelye. A terület 2. legnépesebb városa, 2005. január 1-jén 101 ezer lakosa volt, közigazgatási területe 9,2 km². A Szlucs-folyón felduzzasztott Szalihorszki-víztározó partján fekszik, Minszktől 130 km-re délre. Az ország kálisóiparának központja, egyike az ún. szocialista városoknak. Vasúti szárnyvonal köti össze (1962 óta) Szluckkal, a P23-as főút Minszkkel és Mikasevicsivel teremt összeköttetést. A közeli Sztarobinnál 1941-ben tárták fel az akkori Szovjetunió 2. legjelentősebb kálisótelepét, melynek kitermelése 1949-ben kezdődött meg. A település (akkori nevén Novo-Sztarobinszk) alapkövét 1958. augusztus 10-én rakták le, 1959. augusztus 8-án Szoligorszk néven városi jellegű településsé nyilvánították. Az újonnan alapított város gyors növekedésnek indult, 1963-ban kezdődött meg a mélyműveléses bányászat és ekkor kezdte meg termelését a Belaruszkalij kombinát, mely ma is az ország egyik legnagyobb vállalata. Ugyanebben az évben nyerte el a városi rangot. 1965. január 8-án az akkor 22 ezer lakosú települést járási székhellyé nyilvánították (a korábbi Sztarobini járást átkeresztelték Szoligorszki járássá). 1979-ben 65,1 ezer lakosa volt. Tejfeldolgozó és konfekcióipara is van. Két templomát (Szt. Ferenc és Pokrovszkij-templom) az 1990-es években emelték. Jegyzetek Külső hivatkozások Soligorsk Hivatalos honlap (oroszul) Archiválva 2019. május 9-i dátummal a Wayback Machine-ben A Belaruszkalij honlapja eSoligorsk.net Fényképek Archiválva 2014. augusztus 23-i dátummal a Wayback Machine-ben.
Salihorsk

Salihorsk (in bielorusso Салігорск?; in russo Солигорск?, Soligorsk) è un'importante città mineraria della voblasc' di Minsk. Storia La città è uno dei più nuovi insediamenti previsti dalla Bielorussia, la sua costruzione è iniziata nel 1958. Al 1º gennaio 1964 la città aveva già più di 18 000 abitanti, e nel maggio 1963 Soligorsk ha guadagnato lo status di città. Geografia fisica Per popolazione è la terza città del voblasc' dopo la capitale e Barysaŭ. Si trova a circa 150 km a sud di Minsk sulla strada statale R23. Piuttosto vicina a Salihorsk (a circa 30 km), sorge la cittadina (di circa 62 000 abitanti) di Slutsk. Economia Kalij (zona mineraria) La città sorge su di un lago artificiale, alimentato dal fiume Slutsk. Le miniere si trovano poco distante la città, in un'area chiamata Kalij, che si estende fin quasi alla vicino centro di Ljuban. Sport Il fatto di essere città mineraria è riscontrabile anche nel nome delle locali squadra sportive: lo Šachcër Salihorsk (calcio) e l'HK Shakhtar Soligorsk (hockey su ghiaccio). Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Salihorsk Collegamenti esterni Salihorsk, su soligorsk-city.com. URL consultato il 15 agosto 2007 (archiviato dall'url originale il 20 agosto 2007). eSoligorsk.net. Salihorsk (galleria fotografica), su globustut.by. URL consultato il 27 maggio 2007 (archiviato dall'url originale il 23 agosto 2014). Le miniere di Kalij, su kali.by. URL consultato il 27 maggio 2007 (archiviato dall'url originale il 27 maggio 2014).
Salihorsk

Salihorsk (Wit-Russisch: Салігорск, Russisch: Солигорск, Soligorsk, Pools: Soligorsk) is een stad in Wit-Rusland met ongeveer 100.000 inwoners en is gelegen in de oblast Minsk. De stad ligt 130 km ten zuiden van Minsk, tussen de steden Babroejsk en Baranavitsjy. De eerste steen van Salihorsk werd op 10 augustus 1958 gelegd. De stad, die aanvankelijk Novostarobinsk heette, werd planmatig aangelegd, nadat bij het nabijgelegen Starobin omvangrijke potasreserves waren gevonden. De plaats kreeg een jaar later zijn huidige naam en kreeg in 1963 de status van stad. Sinds dat jaar is de kalimestfabriek Belaroeskali er actief, tot op heden een van de grootste bedrijven van het land. Daarnaast heeft de stad zuivel- en textielindustrie. De lokale voetbalclub Sjachtjor Salihorsk werd in 2005 kampioen van de Vysjejsjaja Liga en speelt frequent Europees voetbal.
Soligorsk

Soligorsk (biał. Салігорск, Salihorsk, ros. Солигорск) – miasto na Białorusi, w obwodzie mińskim, na południe od Słucka, nad Zbiornikiem Soligorskim na Słuczy (lewy dopływ Prypeci). Jest centrum administracyjnym rejonu soligorskiego. W 2019 liczba mieszkańców wynosiła 106 289. Historia Osada powstała w 1958 wraz z kopalnią soli, początkowo nazwaną Starobińską od pobliskiego miasta Starobina. W 1959 nadano osadzie obecną nazwę i status osiedla robotniczego, a w 1963 nadano prawa miejskie. W mieście istnieje przemysł chemiczny (głównie wytwarzanie nawozów potasowych), spożywczy, elektromaszynowy, mineralny, drzewny i lekki. W Soligorsku działa pięć parafii prawosławnych, należących do dekanatu soligorskiego eparchii słuckiej Egzarchatu Białoruskiego Patriarchatu Moskiewskiego. W 1993 w mieście powstała rzymskokatolicka parafia św. Franciszka, a w latach 1997–2001 wzniesiono kościół i klasztor franciszkański, należący do Prowincji Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny Zakonu Braci Mniejszych w Katowicach. Demografia Według danych ze spisu z 2009 miasto zamieszkiwali głównie Białorusini (88 811 osób), Rosjanie (8439), Ukraińcy (1141) i Polacy (185), żadna inna narodowość nie przekraczała liczebnie 100 osób. Współpraca Miejscowość partnerska: La Louvière, Belgia Sport klub hokejowy HK Szachcior Soligorsk klub piłkarski Szachcior Soligorsk Galeria Ludzie związani z Soligorskiem Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona Wiadomości z Soligorsku Soligorsk. soligorsk-city.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-08-20)]. Strona miasta. saligorsk.org. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-09-05)].
Salihorsk

Salihorsk (în belarusă Салігорск, transliterat: Salihorsk) este un oraș în regiunea Minsk, Belarus. Se află la o altitudine de 153 m deasupra nivelului mării. Are o suprafață de 15 km². Populația este de 96.418 locuitori, determinată în 1 ianuarie 2026, prin population estimation[*][[population estimation (statistical method of determination)|​]]. Note
Салигорск

Салигорск или Солигорск (бел. Салігорск; рус. Солиго́рск) је град у јужном делу Минске области Републике Белорусије. Град лежи на обалама реке Случ и вештачког Салигорског језера, на око 137 км јужно од главног града земље Минска. Један је од најмлађих градова у земљи, основан 1958. године, а већ 1964. у њему је живело преко 18.000 житеља. Према процени из 2012. у граду је живело 103.961 становника што Салигорск сврстава на другоо место у области (већи је једино Барисав). Историја Салигорск је основан 1958. године и убраја се у најмлађа насељена места у Белорусији, а свој настанак превасходно дугује веома богатим лежиштима калијумових соли у околним насељима Вишњовка, Пакровка, Каваљова Лаза, Теслин у Пјешчанка. Совјетско инистарство задужено за геолошка истраживања истраживало је детаљније ово подручје почев од 3. априла 1946. испитивајући евентуална нафтоносна лежишта у том подручју. Први депозити калијум хлорида откривени су у месту Чижевичи 1949. године, када су откривене наслаге ових соли дебљине скоро до 350 метара. У наредне три године извршена су детаљна испитивања ширег ревира и израђене студије исплативости експлоатације лежишта. Године 1958. подигнута су прва постројења за експлоатацију ових лежишта, а већ до краја исте године у близини фабрике подигнуте су и прве стамбене јединице (на подручју тадашњег Навастарабинска). Према првобитном архитектонском плану, ново насеље је било планирано за око 14 до 16 хиљада становника. Новоосновано насеље службено је регистровано 8. августа 1959. као „Радничко насеље Салигорск“. Прва основна четворогодишња школа (са наставом на руском језику) почела је са радом већ 1. септембра 1959. године, док је годину касније са радом почела и прва средња школа. Први универзитет почиње са радом 13. августа 1960. године. У наредних неколико година у граду се отварају и остали важни објекти (болница, библиотека, фабрике, занатске радионице, железничка станица). Салигорск је почетком 1963. имао преко 18.000 становника, те је већ у мају исте године административно уређен као град. У јесен 1967. саграђено је и велико вештачко Салигорско језеро површине 2.760 хектара. Одлуком Председништва врховног совјета Белоруске ССР од 6. јануара 1965. основан је Салигорски рејон чији административни центар постаје град Салигорск (у то време град је имао око 25.000 становника). Становништво Према процени, у граду је 2012. живело 103.961 становника. Спорт Најпознатије спортске екипе које делују у граду су фудбалски клуб Шахтјор који се тренутно такмичи у Премијер лиги Белорусије, шампион државе 2005. и другопласирани у сезонама 2010, 2011. и 2012. Хокејашки клуб Шахтјор део је белоруске екстралиге у хокеју на леду и у сезони 2010/11 завршио је на другом месту. Међународна сарадња Град Салигорск има потписан уговор о међународној сарадњи са: Кохтла-Јарве, Естонија Галерија Види још Минска област Референце Спољашње везе Службена веб презентација Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (9. мај 2019)
Salihorsk

Salihorsk (belarusiska: Салігорск, officiellt även ryska: Солигорск: Sologorsk) är en stad i Belarus. Den är belägen i sydvästra Minsks voblast ungefär 120 km från landets huvudstad Minsk. År 2016 hade den 106 503 invånare. Staden började byggas år 1958 och är en av de yngsta städerna i Belarus. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Salihorsk. Soligorsk official website Soligorsk
Узда (град)

Узда (на беларуски: Узда; на руски: Узда) е град в Беларус, административен център на Узденски район, Минска област. Населението на града през 2009 година е 9684 души. История Селището е основано през 1450 година, през 1999 година получава статут на град. Външни препратки Сайт на града Архив на оригинала от 2013-02-13 в Wayback Machine. ((ru))
Uzda (město)

Uzda (bělorusky i rusky Узда) je město v Minské oblasti v Bělorusku, správní středisko Uzdeckého rajónu. K roku 2017 v ní žilo přes deset tisíc obyvatel. Poloha Uzda leží na řece Uzdzjance, přítoku Vusy v povodí Němenu. Od Minsku, hlavního města republiky, je vzdálena přibližně 75 kilometrů jihozápadně. Dějiny Od 9. do 13. století byla oblast města pohraničním regionem mezi Turovským knížectvím a Polockým knížectvím. První zmínka o samotné Uzdě je z roku 1450, ale za datum oficiálního založení města se pokládá až 8. květen 1494. Od roku 1938 byla Uzda sídlem městského typu a od roku 1999 je městem. Rodáci Moše Fajnštajn (1895–1986), ortodoxní rabín Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Usda na německé Wikipedii a Узда na běloruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Uzda na Wikimedia Commons
Usda

Usda (belarussisch Узда, polnisch Uzda) ist ein Ort in der Minskaja Woblasz in Belarus etwa 55 km südwestlich von Minsk am Fluss Usdjanka. Der Ort ist Verwaltungszentrum des gleichnamigen Rajon und hat ca. 9.600 Einwohner (2006). Geschichte Vom 9. bis zum 13. Jahrhundert war die Region ein Grenzgebiet zwischen dem Fürstentum Polozk und dem Fürstentum Turow. Der heutige Ort wird 1450 das erste Mal erwähnt. Offiziell gegründet wurde Usda am 8. Mai 1494. Die Stadt war lange Zeit Bestandteil des Großfürstentums Litauen. Die Region wurde sowohl von einfallenden Tataren als auch von den Truppen Napoleons heimgesucht. 1798 wurde die Peter-und-Pauls-Kirche erbaut. Im Jahr 1897 lebten bereits 2700 Menschen in Usda. Der Ort wurde 1924 zum Zentrum des Rajon im Kreis Minsk erhoben, 1938 zur Siedlung städtischen Typs und erhielt 1999 das Stadtrecht. Persönlichkeiten Devorah Baron (1887–1956), Autorin Weblinks http://www.uzda.minsk-region.by/en/ http://www.beljews.info/Uzda.htm Einzelnachweise
Uzda

Uzda (Belarusian: Узда; Russian: Узда; Yiddish: אוזדע) is a town in Minsk Region, in central Belarus. It serves as the administrative center of Uzda District. In 2009, its population was 10,000. As of 2026, it has a population of 10,474. The town's name means "bridle". History Uzda was first mentioned in 1450 as a country estate belonging to the Korsaks. From the second half of the 16th century, it belonged to the Kaweczyński, Zawisza and Krasiński families. In 1574, Symon Budny spent time there working on a Bible publication. Following the Second Partition of Poland, in 1793, it became a part of the Russian Empire. In 1798, the owner of the town, Kazimierz Zawisza, built a wooden Catholic church named the Exaltation of the Holy Cross. At the time there was also a functioning Orthodox church named Saint Peter and Paul. In 1839–1849, the town had a printer, a school, four primary schools, a brewery, a mill, a pharmacy, a post office, 30 shops and a Sunday Fair. In 1886, it had a public college, a local board of administration, a school, a distillery, a brewery, a cloth factory, two mills, 24 shops, Orthodox and Catholic churches, a synagogue, a mosque, and three prayer houses. From 1894 to 1939, the population increased from 2,800 to 3,500 people. The Jewish population in Uzda in 1900 was assessed as 2,068 people. The Jews were involved in trade and logging, while Tatars were often employed in tanning. On 1 July 1924, it was made the center of the Uzda district of the Minsk region. On 28 June 1941, it was occupied by Nazi Germany. About 5,600 people, including 1,740 Jews in the ghetto, were murdered. On 29 June 1944, it was liberated by the 300th Voroshilov Partisan Brigade. On 25 December 1962, it was made a part of Dzerzhinsk district. On 30 July 1966, it became an independent district. Between 1970 and 1989, the population increased from 4,300 people to 9,500. Geography Uzda is located 72 kilometres (45 mi) south-west of Minsk, 31 kilometres (19 mi) from the town of Stowbtsy, and 24 kilometres (15 mi) from the town of Dzyarzhynsk. Both of these towns are crossed by the M1 highway (part of European route E30). Demographics Population Notable people Devorah Baron (1887–1956), pioneering Jewish writer Salomon Bernstein (1886–1968), painter Moshe Feinstein (1895–1986), American Orthodox rabbi, came from this town, before emigrating to the United States References External links (in Russian) Uzda official website Archived 5 April 2013 at the Wayback Machine Uzda, Belarus at JewishGen
Uzdá

Uzdá (bielorruso y ruso: Узда́) es una ciudad subdistrital de Bielorrusia, capital del distrito homónimo en la provincia de Minsk. En 2023, la ciudad tenía una población de 10 677 habitantes.​ Se ubica unos 50 km al sur de la capital nacional Minsk, en el cruce de las carreteras P61 y P68.​ Historia Se conoce la existencia del asentamiento desde 1450, cuando aparece en documentos del Gran Ducado de Lituania como un pueblo cuyo señorío pertenecía inicialmente a la familia noble Korsak. En la segunda mitad del siglo XV adoptó el estatus de miestelis. En la partición de 1793 se integró en el Imperio ruso, que estableció aquí el centro administrativo de un vólost en el uyezd de Ihumen de la gobernación de Minsk. La RSS de Bielorrusia le dio el estatus de capital distrital en 1924 y el de asentamiento de tipo urbano en 1938. Tiene el estatus de ciudad subdistrital desde 1999.​​​​ Referencias