NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Església de Sant Miquel (Múnic)

L'església de Sant Miquel de Múnic és una església jesuïta de Múnic, al sud d'Alemanya. És l'església renaixentista més gran del nord del Alps. Va ser construïda per als jesuïtes (entre el 1585 i el 1597) per Guillem V de Baviera (1579-1597), com a centre espiritual de la Contrareforma. El seu estil expressa bé la transició del Renaixement al Barroc i va tenir una gran influència sobre l'arquitectura del primer Barroc al sud d'Alemanya. Història i arquitectura El temple es va erigir en dues etapes. A la primera (1583-1588), es va aixecar segons el model de l'església del Gesù de Roma amb una volta de canó, obra d'un arquitecte desconegut. Aquesta volta era la més gran del món després de la de Sant Pere del Vaticà a Roma, amb més de 20 metres. Acabada l'església, es va dubtar de l'estabilitat de la volta. No obstant això, va ser la torre la que es va enfonsar el 1590, i va destruir el cor recentment acabat. El duc Guillem V s'ho va prendre com un mal presagi i va planejar edificar una església encara més gran. Per això, en una segona etapa constructiva que acabaria el 1597, Friedrich Sustris va aixecar sobre la nau que havia quedat un nou cor i un transsepte que no havien estat projectats en el pla original. La façana, de grans dimensions, conté estàtues de membres de la dinastia Wittelsbach. La gran estàtua de bronze de Hubert Gerhard que hi ha entre les dues entrades mostra l'Arcàngel Miquel lluitant per la Fe i matant el Diable en forma de drac. El retaule major té una pintura de Christoph Schwarz de l'arcàngel derrotant els àngels caiguts. L'interior alberga la tomba d'Eugène de Beauharnais, erigida pel gran escultor Bertel Thorvaldsen el 1830. Eugène va ser fill de Josefina de Beauharnais, primera dona de Napoleó, i del seu primer marit el general Alexandre de Beauharnais. Es va casar amb una filla del rei Maximilià I de Baviera el 1806 i va ser nomenat Duc de Leuchtenberg el 1817. Al transsepte, a la dreta, hi ha una creu de Giovanni da Bologna. Durant la Segona Guerra Mundial va patir danys i va ser restaurada el 1946-1948. Finalment, entre 1980 i 1983, els relleus d'estuc de la nau van ser restaurats. Tombes La cripta alberga entre d'altres les tombes d'alguns membres de la dinastia Wittelsbach: Guillem V de Baviera (1579-1597) Maximilià I, duc i elector de Baviera (1597-1623) Rei Lluís II de Baviera (1864-1886) Rei Otó I de Baviera (1886-1913) Lluís Ferran de Baviera (1859-1949), la seva muller l'infanta Maria de la Pau de Borbó (1862-1946), filla d'Isabel II d'Espanya, i la filla menor d'ambdós, Pilar de Baviera i Borbó. Referències
Iglesia de San Miguel (Múnich)

La iglesia de San Miguel en Múnich es una gran iglesia renacentista del sur de Alemania, en su día la más grande al norte de los Alpes. Fue construida para los jesuitas (desde 1585 hasta 1597) por Guillermo V, duque de Baviera (1579-1597), como centro espiritual de la Contrarreforma. Su estilo expresa bien la transición del Renacimiento (concretamente el Renacimiento alemán) al Barroco y tuvo una gran influencia sobre la arquitectura del Barroco temprano en el sur de Alemania. El templo se erigió en dos etapas. En la primera (1583-1588), se levantó según el modelo de la iglesia del Gesù de Roma con una bóveda de cañón, obra de un arquitecto desconocido. Esta bóveda era la mayor del mundo después de la de San Pedro del Vaticano en Roma, con más de 20 metros. Acabada la iglesia, se dudó de la estabilidad de la bóveda. No obstante, fue la torre la que se vino abajo en 1590, destruyendo el coro recién acabado. El duque Guillermo V lo tomó como un mal presagio y planeó edificar una iglesia aún mayor. Por ello, en una segunda etapa que acabaría en 1597, Friedrich Sustris levantó sobre la nave que había quedado un nuevo coro y un transepto que no habían sido proyectados en el plan original. La fachada es muy grande y contiene estatuas de miembros de la dinastía Wittelsbach. La gran estatua de bronce de Hubert Gerhard que hay entre las dos entradas muestra al Arcángel Miguel luchando por la Fe y matando al Diablo en forma de dragón. El retablo mayor tiene una pintura de Christoph Schwarz del arcángel derrotando a los ángeles caídos. En el interior se halla la tumba de Eugène de Beauharnais, obra del gran escultor Bertel Thorvaldsen en 1830. Eugène era hijo de Josefina de Beauharnais, primera mujer de Napoleón, y de su primer marido el general Alexandre de Beauharnais. Se casó con una hija del rey Maximiliano I de Baviera en 1806 y fue nombrado Duque de Leuchtenberg en 1817. En el transepto, a la derecha, hay una cruz de Giovanni da Bologna. La cripta alberga, entre otras, las tumbas de algunos miembros de la dinastía Wittelsbach: Guillermo V, Duque de Baviera (1579-1597) Maximiliano I, duque y elector de Baviera (1597-1623) Príncipe Adalberto de Baviera (1828-1875) y su esposa la infanta Amalia Filipina de Borbón (1834-1905), nieta de Carlos IV. Rey Luis II de Baviera (1864-1886) Rey Otón I de Baviera (1886-1913) Luis Fernando de Baviera (1859-1949), su esposa la infanta María de la Paz de Borbón (1862-1946), hija de Isabel II, y la hija menor de ambos, Pilar de Baviera y Borbón. Durante la Segunda Guerra Mundial sufrió daños y fue restaurada en 1946-1948. Finalmente, entre 1980 y 1983, los relieves de estuco de la nave fueron restaurados. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Miguel.
Szent Mihály-templom (München)

A Szent Mihály-templomot V. Vilmos bajor herceg alapította a mellette levő jezsuita kollégiummal együtt. Az alapkőletétel 1583-ban volt. A torony leomlása után a herceg a holland Friedrich Sustrist bízta meg a templom felépítésével. 1597-ben ünnepélyesen fölszentelték az templomot. A második világháborúban komoly károkat szenvedett. 1946-1947-ben állították helyre. Az impozáns homlokzatot 1972-ben renoválták. A két főkapu között áll Mihály arkangyal bronzszobra, amint lándzsájával győzedelmeskedik a sárkány képében megjelenő gonoszon. Az alak Hubert Gerhard munkája (1592). Az emeletek és az orom többi kis fülkéjében az alapító V. Vilmos és wittelsbachi őseik láthatóak. A legfelső fülkében Krisztus, a Megváltó szobra áll. A belső terem annak idején építészeti szenzáció volt. Mind az idáig csak a gótika magasba szökő, pilléreken nyugvó boltíves hajóit ismerték, most már egy 20 méter széles, dongaboltozattal fedett hatalmas reneszánsz terem kápráztatta el a hívőket. Csak a római Szent Péter-bazilika dicsekedhetett még hasonló méretekkel. A boltozatot díszítő kazettás stukkó (Hubert Gerhard) a háborúban elpusztult, de 1981-ben helyreállították. A főoltárt 1586 és 1589 között alkotta Wendel Dietrich. Az oltárkép Christoph Schwarz munkája. A négy dombormű Hubert Gerhardtól származik (1595) körül. Figyelemre méltó a baloldali kereszthajóban Bertel Thorvaldsen (1830-ban készült) munkája Eugen von Leuchtenberg herceg síremléke. A jobb oldali kereszthajóban Giovanni Candid alkotása a Szent Orsolya mártíromsága és Gyümölcsoltó Boldogasszony a kereszthajó melletti oldalkápolnában van. A kórus alatti sírkápolnában nyugszik többek közt V. Vilmos bajor herceg, I. Miksa bajor választófejedelem és II. Lajos bajor király. Források Josef H. Biller, Hans Peter Rasp: München, Kunst & Kultur. 2004 München. ISBN 3-7787-5125-5 Egert-Romanowska, Joanna (2001). Germany. London: Dorling Kindersley. ISBN 0 7513 0888 9. : Unknown parameter |coauthors= ignored (|author= suggested) (súgó) Nohbauer, Hans (1994). Munich City of the Arts. Munich: Hirmer Verlag. ISBN 3 7774 6250 0. : Cite has empty unknown parameter: |coauthors= (súgó) További információk Johannes Terhalle: … ha della Grandezza de padri Gesuiti. Die Architektur der Jesuiten um 1600 und St. Michael in München. Reinhold Baumstark. München: Hirmer. 1997. 83–146. o. = Rom in Bayern. Kunst und Spiritualität der ersten Jesuiten. Katalog zur Ausstellung des Bayerischen Nationalmuseums München, 30. April bis 20. Juli 1997, ISBN 3-7774-7600-5 Klaus Gallas: München. Von der welfischen Gründung Heinrichs des Löwen bis zur Gegenwart: Kunst, Kultur, Geschichte. Köln: DuMont. 1979. ISBN 3-7701-1094-3 Trophaea Bavarica. Szerk. Günter Hess. Regensburg: Schnell + Steiner. 1997. ISBN 3-7954-1140-8 Eckhard Leuschner: Propagating St. Michael in Munich: the new Jesuit church and its early representations in the light of international visual communications. Szerk. Elisabeth Oy-Marra und Volker R. Remmert. Berlin: Akademie Verlag. 2011. 177–202. o. = Le monde est une peinture. Jesuitische Identität und die Rolle der Bilder, ISBN 978-3-05-004636-5
Igreja de São Miguel (Munique)

A igreja jesuíta de São Miguel em Munique é a maior igreja renascentista ao norte dos Alpes. Foi edificada pelo duque Guilherme V da Baviera entre 1585 e 1597 como centro espiritual da Contra-Reforma. O seu estilo teve uma grande influência na arquitectura barroca no sul da Alemanha. A cripta alberga entre outros os túmulos de alguns membros da Casa de Wittelsbach: Maximiliano I, Eleitor da Baviera (1597-1623) Rei Luís II da Baviera (1864-1886) Rei Oto da Baviera (1886-1913) Durante a Segunda Guerra Mundial foi bastante danificada, sendo restaurada em 1946-48. A construção começou em 1585, mas após o desabamento da torre sineira, o projeto sofreu alterações estruturais. De facto, o transepto foi ampliado e foi acrescentado um coro, desenhado por Federico Sustris. A igreja é o maior complexo religioso renascentista ao norte dos Alpes, e, segundo o historiador Christian Norberg-Schulz, representa uma das primeiras obras relacionadas à arquitetura da contrarreforma na Alemanha. Referências Bibliografia (em inglês) Eckhard Leuschner, Propagating St. Michael in Munich: the new Jesuit church and its early representations in the light of international visual communications, in Elisabeth Oy-Marra, Volker R. Remmert (ed.), Le monde est une peinture. Jesuitische Identität und die Rolle der Bilder, Akademie Verlag, Berlino, 2011, ISBN 978-3-05-004636-5, pp. 177–202.
Церковь Святого Михаила (Мюнхен)

Иезуитская церковь Святого Михаила (нем. Jesuitenkirche St. Michael) на Нойхаузерштрассе (нем. Neuhauser Straße) в Мюнхене — в своё время одна из главных цитаделей Контрреформации. Её начали строить в 1583 году. План церкви в 1591 году разработал Джузеппе Валериано, но строительство прервалось падением одной из башен, поэтому храм был освящён только в 1597 году. Однако судьба всё равно не пощадила его — в ноябре 1944 года он был разрушен бомбежкой, но всё же восстановлен в 1947—1948 годах. Фасад храма больше похож на средневековую ратушу — в основном из-за острого треугольного фронтона, на вершине которого находится фигура Иисуса. У входа в церковь стоит бронзовая статуя архангела Михаила, которая была создана еще в конце XVI века. Кроме того, в нишах находятся 15 статуй покровителей этого собора. Похоронены в соборе: Богарне, Эжен де (1824); Августа Амалия Баварская (1851); Людвиг II (1886); Отто I (1916). См. также Церковь Святого Михаила (Берг-ам-Лайм) Иезуитская церковь Святого Игнатия в Ландсхуте Примечания Ссылки Официальный сайт (нем.)
Bahnhof Oberstdorf

Bahnhof Oberstdorf vasútállomás Németországban, Bajorország tartományban, Oberstdorf településben. Napi 1545 fős utasforgalma alapján a Német vasútállomás-kategóriák közül a harmadikba tartozik. A állomás megnyerte Az év vasútállomása díjat 2006-ban. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonal érinti: Immenstadt–Oberstdorf-vasútvonal (KBS 970 / 975) Forgalom Az állomást az alábbi viszonylatok érintik: További információk www.bahnhof.de DB Station&Service – Eintrag Oberstdorf Bf (Station 20252)
Летище Нюрнберг

Летище Нюрнберг (IATA: NUE, ICAO: EDDN) е международното летище на франконския метрополисен регион на Нюрнберг и второто най-натоварено летище в Бавария след мюнхенското. С около 4,2 милиона пътници, обслужени през 2017, това десетото по натовареност летище в Германия. Разположено е на приблизително 5 км северно от центъра на Нюрнберг и предлага полети както в Германия, така и до популярни европейски дестинации, предимно на Средиземноморието, Канарските острови и Египет. История Нюрнбергското летище е първото летище, построено в Германия след Втората световна война. Официално е открито на 6 април 1955. През 1960 г. броят на пътниците на летището достига 100.000 за първи път. През 1961 г. пистата е разширена от 1900 на 2300 метра, а през 1968 г. е разширена още веднъж до настоящата си дължина от 2700 метра, позолявайки кацането на джъмбо джетове. На 12 юли 1970 г. Боинг 747 каца на летището за първи път и привлича 20.000 посетители. Авиокомпании и дестинации Източници
Flughafen Nürnberg

Flughafen Nürnberg (IATA: NUE, ICAO: EDDN) er en international lufthavn i Tyskland. Den er beliggende fem kilometer nord for centrum af Nürnberg. Den er den næsttravleste i delstaten Bayern efter lufthavnen i München. I 2016 ekspederede den 4.174.639 passagerer, 6.323 tons luftfragt og havde 45.873 flybevægelser. Historie Lufthavnen i Nürnberg var den første nybyggede lufthavn efter 2. verdenskrig. Den blev indviet 6. april 1955, og et Convair 340-fly var det første til at lande i lufthavnen. 1960 passerede lufthavnen for første gang 100.000 passagerer, og året efter forlængede man landingsbanen fra 1.900 meter til 2.300 meter. I 1968 blev den igen forlænget til de nuværende 2.700 meter. 12. juli 1970 landede der for første gang et Boeing 747 i Nürnberg, da Lufthansas fly med navn "Hessen" satte hjulene på landingsbanen. Denne begivenhed tiltrak over 20.000 besøgende. Forpladsen til fly blev i 1977 udvidet, og i 1981 blev en ny lufthavnsterminal opført. I december 1986 rundede lufthavnen for første gang én million passagerer på ét år. Lufthavnen fik i 1999 et nyt kontroltårn. Det 48 meter høje tårn blev tegnet af arkitekt Günter Behnisch og erstattede det 18 meter høje tårn fra 1955. I 1999 blev Nürnberg U-Bahns linje U2 forbundet til lufthavnen, da man opførte en station ved terminalbygningen. Statistik Galleri Eksterne henvisninger Flughafen Nürnbergs officielle hjemmeside Arkiveret 6. januar 2014 hos Wayback Machine (tysk) (engelsk) Referencer
Aeropuerto de Núremberg

El Aeropuerto de Núremberg (alemán: Flughafen Nürnberg) (IATA: NUE, OACI: EDDN) es un aeropuerto internacional del área metropolitana de Franconia de Núremberg, segundo en importancia en la región de Baviera. El aeropuerto ocupa el décimo lugar entre los aeropuertos alemanes y el 67° lugar en Europa. Tiene un tráfico de pasajeros de unos 4 millones anuales. Transporte El aeropuerto está ubicado a 7 km al norte del centro de la ciudad. La línea U2 del Metro de Núremberg conecta el aeropuerto con el centro de la ciudad cada 10 o 15 minutos, y demora sólo 12 minutos para llegar a la Estación Central y al cercano "Altstadt" (el casco histórico de la ciudad). Debido a la cercanía del aeropuerto y sus conexiones directas a las calles locales, es posible caminar o llegar en bicicleta hasta la terminal del aeropuerto. Datos Área de maniobras: 196.000 m² Área de maniobras en frente de los hangares: 20.000 m² Posiciones de estacionamiento para aeronaves: 35 Terminal de pasajeros: 2 salas de partidas, 1 sala de arribos Estacionamiento: capacidad para más de 6.000 vehículos Centro de cargas aéreas (depósito): 16.400 m² Pista: 2.700 m (45 m de ancho) Período de operación: 24 horas Aerolíneas y destinos Las siguientes aerolíneas operan vuelos regulares en el Aeropuerto de Núremberg:​ Estadísticas Ver fuente y consulta Wikidata. Referencias Enlaces externos Sitio web oficial del Aeropuerto de Núremberg (en inglés)
Aéroport Albrecht-Dürer de Nuremberg

L'aéroport Albrecht-Dürer de Nuremberg (code IATA : NUE • code OACI : EDDN), officiellement Flughafen Nürnberg „Albrecht Dürer“, est un aéroport international situé à 4,5 km au nord du centre-ville de Nuremberg, en Allemagne. Il a été ouvert en 1955. Situation Statistiques Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Compagnies et destinations Édité le 05/12/2021. Actualisé le 19/03/2023. Accès Transports en commun L'aéroport est desservi par la ligne U2 du métro de Nuremberg qui permet de rejoindre la gare centrale en douze minutes. L'aéroport est également desservi par les lignes d'autobus 32, 33 et N12 de la VAG. Références Voir aussi Lien externe Site officiel Portail de l’aéronautique Portail de Nuremberg
Nürnbergi repülőtér

A Nürnbergi repülőtér (IATA: NUE, ICAO: EDDN) egy nemzetközi repülőtér Németországban, Nürnberg közelében. Éves utasforgalma 4 028 000 (2024) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 10/28 (2700 m, 45 m, aszfalt, beton) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok 2024-ben a Nürnbergi repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2024-11-2): Statisztika Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (német, angol) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Flughafen Nürnberg

Luchthaven Neurenberg (Duits: Flughafen Nürnberg Albrecht Dürer) is de internationale luchthaven van de stad Neurenberg. Het is de op een na grootste luchthaven van Beieren, de 10e luchthaven van Duitsland en de 67e luchthaven van Europa. In 2017 werden er 4.186.962 passagiers vervoerd en werd er 8.124 ton vracht vervoerd. Grondvervoer De luchthaven ligt 7 kilometer ten noorden van de stad. De metrolijn U2 verbindt de luchthaven met de stad. Elke 8 tot 10 minuten rijdt de lijn naar de stad en terug. De rit naar het centraal station duurt ongeveer 12 minuten. Cijfers Externe link Website luchthaven
Port lotniczy Norymberga

Port lotniczy Norymberga – międzynarodowy port lotniczy położony 7 km na północ od centrum Norymbergi. Jest drugim co do wielkości portem lotniczym w Bawarii (po Monachium). W latach 2020–2021 w związku z pandemią COVID-19 ruch na lotnisku znacznie zmalał. W 2021 r. podstawowe dane były następujące: liczba pasażerów: 1 063 153 cargo: 7 943 t liczba operacji: 33 094 Linie lotnicze i kierunki lotów Przypisy
Aeroportul Nürnberg

Aeroportul din Nürnberg (IATA: NUE, ICAO: EDDN), oficial Albrecht Dürer Airport Nürnberg, este un aeroport internațional situat la 4,5 km nord de centrul orașului Nürnberg, în Germania. A fost deschis în 1955. Istoric Din 1997 până în 2013 a fost baza de corespondență aeroportuară a companiei Air Berlin. Aeroportul Nürnberg a lucrat în pierdere după retragerea companiei Air Berlin, iar apoi s-a redresat financiar. În prezent este unul din aeroporturile germane cu cea mai mare creștere. Traficul de pasageri Vezi interogarea Wikidata. Companii și destinații Companii Destinații pe țări Acces Transport în comun Aeroportul este deservit de linia U2 a Metroului din Nürnberg, care asigură legătura cu gara centrală în 12 minute. Aeroportul este deservit și de liniile de autobuz 32, 33 și N12. Note Legături externe Materiale media legate de Aeroportul Nürnberg la Wikimedia Commons Site web oficial Legături de pe aeroportul Nürnberg (prezentare grafică actuală)
Нюрнберг (аэропорт)

Аэропорт Нюрнберга имени Альбрехта Дюрера — современный международный аэропорт среднеевропейского уровня, находящийся в городе Нюрнберг. Второй аэропорт по загруженности в Баварии. До апреля 2013 года являлся хабом Air Berlin. В здании аэропорта расположено несколько кафе, смотровая площадка и детский городок. 6 апреля 2008 года проходил праздник в честь 25-летия аэропорта. Авиакомпании и направления Транспорт Аэропорт находится в 5 км к северу от города. До аэропорта можно добраться по линии U2 Нюрнбергского метрополитена или на автобусах. Примечания Ссылки airport-nuernberg.de (нем.) — официальный сайт аэропорта Нюрнберга Аэропорт Нюрнберг (нем.) в X Официальная страница аэропорта Нюрнберга (нем.) в социальной сети Facebook Аэропорт Нюрнберга (нем.)
Аеродром Нирнберг

Аеродром Албрехт Дирер Нирнберг (нем. Albrecht Dürer Flughafen Nürnberg) је међународни аеродром немачког града Нирнберга, у савезној покрајини Баварској. Аеродром је смештен 5 km северно од Нирнберга. Од 2014. године аеродром носи име знаменитог ренесансног немачког сликара Албрехта Дирера. Аеродром у Нирнбергу је десети по обиму путника у Немачкој - 2018. године кроз аеродром је прошло близу 4,5 милиона путника. Аеродром Минхен је кључна за нискотарфне авио-превознике „Рајанер” и „Јуровингс”. Референце Спољашње везе Званична страница аеродрома (енг.)
Nürnbergs flygplats

Nürnbergs flygplats (tyska: Flughafen Nürnberg) (IATA: NUE, ICAO: EDDN) är den internationella flygplatsen i landskapet Franken i förbundslandet Bayern i Tyskland och är den näst största i Bayern. Flygplatsen är rankad som den 10:e största flygplatsen i Tyskland. Under 2017 förväntade man sig mer än 4 miljoner passagerare. Marktransport Flygplatsen är lokaliserad 7 km norr om Nürnberg och har förbindelse med staden via tunnelbana (linje U2) som förbinder flygplatsen med staden var 10:e/15:e minut med en restid på ca 12 minuter. Tack vare flygplatsens närhet till staden är det möjligt att gå eller cykla ända fram till terminalen. Destinationer och flygbolag Air France Air France operatör HOP! (Paris-Charles de Gaulle) Bulgarian Air Charter (Bourgas, Varna) [säsong] Condor KLM KLM operatör KLM Cityhopper (Amsterdam) Lufthansa (Frankfurt) Lufthansa operatör Eurowings (Düsseldorf, Frankfurt, Paris-Charles de Gaulle) Lufthansa operatör Lufthansa CityLine (Frankfurt, Hamburg, München) Pegasus Airlines SAS Scandinavian Airlines (Köpenhamn) SunExpress (Antalya) Tunisair [säsong] Turkish Airlines (Istanbul-Ataturk) TUIfly (Antalya, Fuerteventura, Heraklion, Hurgada, Korfu, Kos, Las Palmas de Gran Canaria, Palma de Mallorca, Rhodos, Thessaloniki) Källor Externa länkar Airport Nuremberg Flygplatsinformation för EDDN
Нюрнберг (аеропорт)

Міжнародний аеропорт імені Альбрехта Дюрера або аеропорт Нюрнберга (IATA: NUE, ICAO: EDDN), нім. Albrecht Dürer Flughafen Nürnberg — міжнародний аеропорт Франконської конурбації та Нюрнберга, є другим аеропортом Баварії за пасажирообігом після аеропорту Мюнхена. Розташований за 5 км на північ від центру міста Нюрнберга. Аеропорт є хабом для: Eurowings Ryanair Статистика Авіалінії та напрямки Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Нюрнберг (аеропорт) Офіційний вебсайт
Beim Bergtold

Das Wohnhaus Beim Bergtold ist ein zweigeschossiger, querstehender gelb verputzter Walmdachbau in der Hauptstraße 22 der Stadt Merkendorf im Fränkischen Seenland (Mittelfranken) und steht unter Denkmalschutz. Bau Das Gebäude wurde im 18. Jahrhundert erbaut und hat im Obergeschoss ein eng verstrebtes Fachwerk. In ihm befand sich jahrhundertelang ein Laden. Literatur Wilhelm Koch: Sehenswertes Merkendorf – Kleiner Stadtführer. In: 600 Jahre Stadt Merkendorf 1398 - 1998. Merkendorf 1998, S. 108. Weblinks Einzelnachweise