NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Régi városháza (Bamberg)

Bambergi régi városháza a történelmi belváros egyik legjelentősebb emlékműve, turisztikai látványosság. Jellemzése A város mára jellegzetes képéhez hozzátartozik az épület, mely egyben Bamberg jelképe. Az épület a korabeli püspöki birtok és a független város határán épült, méghozzá a Bambergen átvezető folyóba, a Rignitzbe, pontosabban egy mesterséges szigetre. Innen vezet a Felső-híd (Obere Brücke) és az Alsó-híd (Untere Brücke) - mely utóbbi eredetileg egy magánhíd volt. Az épület belsejében az ún. Sammlung Ludwig (Ludwig-gyűjtemény) látható, Európa egyik legnagyobb porcelángyűjteménye. Története Az épületet 1387-ben említették először, 1461 és 1467 között felújították illetve gyakorlatilag szinte újból felépítették, ekkor nyerte el mai gótikus formáját. Körülbelül háromszáz évvel később, 1744 és 1756 között Johann Jakob Michael Küchel immáron a barokk és a rokokó jegyében újra átépítette. Megemlítendő az 1755-ben Johann Anwander által készített homlokzati festmény. Az épület mindkét oldalát allegorikus jelenetekkel és olyan építészeti részletekkel festette ki, amelyek jellemzőek a kor illuzionista (Trompe-l’oeil) stílusára. Az épület keleti oldalán kicsi, de valójában plasztikai elemek erősítik a térhatás benyomását. Legenda A bambergi püspök saját birtokából nem akart területet biztosítani egy új városháza felépítéséhez, mert attól tartott, hogy az amúgy is erősödő polgárság még öntudatosabbá válik. Mivel a városban már minden be volt építve, a városi polgárok ezért cölöpökön építették meg - tehát egy mesterségen szigeten - új városházukat. A Rignitz folyó volt valaha a határ a püspöki terület és a szigeten épült Bamberg között. Képgaléria Források Marcus Würmli: Bruckmanns Städteführer Deutschland. München 1999 ISBN 3-7654-3357-8 További információk A régi városháza a város egyik lapján „Das Bamberger Rathaus“ (a legenda németül)
Municipio Vecchio (Bamberga)

Il Municipio Vecchio, in tedesco Altes-Rathaus, è l'antica sede del Comune della città bavarese di Bamberga, in Germania. Sorge nel mezzo del fiume Regnitz, ed è uno degli edifici più importanti della città, che ne caratterizza il centro storico. All'interno ospita la Sammlung Ludwig, "Collezione Ludwig", una delle maggiori d'Europa sulle porcellane. Storia e descrizione I Principi-vescovi avevano emendato una legge che impediva ai cittadini di Bamberga di erigere un municipio sul territorio. Così venne eretto nel 1387 su un'isoletta artificiale nel mezzo del corso del fiume Regnitz, sul confine fra gli antichi poteri cittadini, quello episcopale e quello civile; e venne collegato alle rive da due ponti. Assunse la forma attuale solo durante i rifacimenti gotici operati fra il 1461 e il 1467, mostrando un grande corpo sul lato settentrionale, una torre sul punto di passaggio del ponte, e una casa a graticci che serviva come Corpo di Guardia. Fra il 1744 e il 1756 venne profondamente rinnovato su progetto dell'architetto Johann Jakob Michael Küchel in uno stile di transizione dal barocco al rococò. Scenografici sono gli affreschi eseguiti verso il 1755 da Johann Anwander. Essi ricoprono tutte le facciate esterne dell'edificio principale e raffigurano scene allegoriche inquadrate da motivi architettonici a trompe-l'œil; pittura illusionistica tipica di quell'epoca. Sul lato della collina (vescovile) sono i Quattro elementi, e su quello della pianura (borghese) le Quattro stagioni, tutti legati dal tema corrente dei Vizi e Virtù dell'uomo. Al di sopra dell'arco di passaggio, sotto alla torre, Jos. Bonaventura Mutschele realizzò sulle facciate gemelle due bei balconi rococò e due grandi stemmi. Nel fronte che guarda la collina territorio dei principi-vescovi, è lo stemma della città con San Giorgio, ad indicare l'entrata nella città borghese; mentre nella facciata opposta è il blasone di Franz Konrad von Stadion und Thannhausen, principe-vescovo dell'epoca. A fianco del fronte verso la città è il monumentale gruppo barocco della Crocifissione, risalente al 1715. All'interno, al primo piano, è la grande Rokokosaal, sala rococò utilizzata per le sedute del Consiglio comunale e i ricevimenti civici. Al pianterreno è ospitata la Collezione di Porcellane Ludwig, fondata nel 1995. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Municipio Vecchio Collegamenti esterni (DE) Guida ufficiale di Bamberga, su bamberg-guide.de.
Старая ратуша (Бамберг)

Старая ратуша (нем. Altes Rathaus) — средневековая ратуша в епископском городе Бамберге. Впервые ратуша упоминается в 1386 году, в XV веке она была достроена, в основном в готическом стиле. По проекту Иоганна Якоба Михеля Кюхеля в 1744—1756 гг. строение дополнилось элементами в стиле барокко и рококо, приняв современный вид. В ратуше стал располагаться музей, в котором находится богатая коллекция фарфора, переданная в дар Бамбергу известными меценатами Ирене и Петером Людвигами. Ратуша уникальна в своём роде. Она была построена на искусственном острове на реке Регниц. В Средневековье река делила территорию на городские и епископские земли; долгое время шли споры, на чьих владениях строить ратушу. Создание искусственного острова и постройки на нём стало компромиссным решением проблемы. Примечания Ссылки Медиафайлы по теме Старая ратуша на Викискладе Das Bamberger Rathaus
Stara mestna hiša, Bamberg

Stara mestna hiša v Bambergu je ena najpomembnejših stavb, ki zaznamuje zgodovinsko mestno jedro. Stoji med hribom in Inselstadtom v levem Regnitzarmu. Ta lokacija ... »"... označuje staro mejo vladanja med episkopsko goro in meščanskim otoškim mestom in jasno prikazuje moč bamberške buržoazije.« Zgrajena na otoku v reki Regnitz, od nje vodita Zgornji in Spodnji most (prvotno zasebni most). V notranjosti je zbirka porcelana, ki pripada muzejem mesta Bamberg, ki je eden največjih te vrste v Evropi. Zgodovina Mestna hiša je bila prvič omenjena leta 1387 in obnovljena v obdobju med 1461 in 1467, tako da je dobila današnjo obliko. V tej gradbeni fazi je nanjo vplivala predvsem gotika. Johann Jakob Michael Küchel je preoblikoval mestno hišo od 1744 do 1756 v slogu baroka in rokokoja. Velja omeniti fasadne poslikave, ki jih je prvotno ustvaril leta 1755 Johann Anwander, in so bile večkrat obnovljene. Potem, ko so bile v 1950-ih videti slabo, jih je slikar Anton Greiner obnovil v letih 1959-1962. Obe strani stavbe sta popolnoma okrašeni z alegoričnimi prizori in arhitekturnimi detajli, značilno iluzorno sliko tistega časa. Majhni, dejansko figurativno oblikovani elementi na vzhodni strani krepijo prostorski vtis. Rokokojski balkoni in reliefi grba so delo Bonaventura Mutschele. Polovična hiša, pritrjena na mostni stolp, se imenuje Rottmeisterhäuschen in so jo uporabljali stražarji kot nastanitev. Bajka Bamberški škof ni želel meščanom pustiti graditi mestne hiše na njegovi zemlji. Potem so zviti meščani v Regnitzu ustvarili umetni otok, na katerem so postavili svojo mestno hišo. Regnitz označuje staro mejo med episkopskim hribom in meščanskim otoškim mestom. Poslikave Stara mestna hiša je služila kot motiv več slikam impresionista Augusta von Brandisa. Spomeniško varstvo Stavba je spomenik . Opis je: »Zgornji most 1. mestna hiša, montaža na otoku v Regnitz, z dvema mostovoma s povezanima bregovoma (glej zgornji most in spodnji most): nad visoko kamnito kletno dvonadstropno stavbo mestne hiše, v jedru 1461-67, obnovljeno 1619, 1744-56 preurejeno, fasadna poslikava, prvotno rekonstruirana Johann Anwander 1755, 1960 ff., mostni stolp, obnovljen leta 1385, obnovljen v 15. stoletju in verjetno ga je postavil Martin Mayer okoli nadstropja s kapuco za luči, bogato okrašene z rocaille okrasnimi balkoni in grbi 1755/56 Joseph Bonaventura Mutschele (1883/94 so jo nadomestili kopije Philippa Dorscha in Lorenza Kamma), pred njo na ledolomu zgornjega mosta, nameščenega Rottmeisterhäuschen, trinadstropna stavba z lesenim okvirom z naklonjeno streho, 1668 usposobljena.« - Bavarski državni urad za ohranjanje spomenikov Denkmalliste Bayern 461000: Bamberg; PDF] Sklici Literatura Ph. M. Halm: Das Rathaus in Bamberg und sein Freskenschmuck. In: Die Denkmalpflege. 5. Jahrgang, Nr. 3, 25. Februar 1903, S. 19–21. Zunanje povezave Offizielle Website „Das Bamberger Rathaus“ (Sage) Foracheim.de: Altes Rathaus Bamberg
Altes Rathaus (Ingolstadt)

Das Alte Rathaus in Ingolstadt geht in seinem Kern auf das 14. Jahrhundert zurück und bestand ursprünglich aus vier Gebäuden. Zwischen 1882 und 1884 wurden die vier Häuser von Gabriel von Seidl im Neorenaissancestil umgestaltet und zusammengefasst. Letzte bauliche Veränderungen wurden 1923 vorgenommen. 1960 wurde das Neue Rathaus gebaut, wodurch zahlreiche Verwaltungsräume ausgegliedert worden sind. Denkmalschutz Der Baukomplex ist ein Baudenkmal. Die Beschreibung lautet: Literatur ADAC Reiseführer, S. 150 online Siehe auch Neues Rathaus (Ingolstadt) Gouvernementsgebäude (Ingolstadt) Weblinks Einzelnachweise
Stary ratusz w Ingolstadt

Stary ratusz (niem: das Alte Rathaus) – zabytkowa budowla w centrum starego miasta w Ingolstadt w Bawarii, w Niemczech. Obecnie siedziba burmistrza miasta (niem. Oberbürgermeister) i m.in. miejskiego biura informacji turystycznej. Najstarsze wątki murów w budowli pochodzą z XIV w. Przez następne kilka wieków stały tu domy mieszkalne. W latach 1882–1884 r. Gabriel von Seidl rozbudował grupę czterech z tych domów w malowniczą budowlę w stylu neorenesansowym o niezwykle urozmaiconej bryle, z przeznaczeniem na siedzibę władz miasta. W 1923 r. budynek częściowo przebudowano, a ostatnie rozleglejsze prace renowacyjne miały miejsce w 1984 r. Nazwa „Stary ratusz” pojawiła się po 1960 r., kiedy to w bezpośrednim sąsiedztwie budynku, przy tym samym Placu Ratuszowym (niem. Rathausplatz) powstała nowoczesna budowla „Nowego” ratusza.
Vell Ajuntament de Múnic

El Vell Ajuntament o Antic Ajuntament alemany: Altes Rathaus (en alemany) és un edifici històric de la ciutat de Múnic, a Baviera. Està situat a la Marienplatz, igualment com el Nou Ajuntament. Història L'Antic Ajuntament original datava de 1310, però va ser substituït per un nou edifici començat el 1470 i finalitzat el 1480, i és aquest últim el que es diu així. Aquest edifici va ser construït segons el projecte de Jörg von Halsbach, qui també va dissenyar la Frauenkirche. L'edifici ha estat reconstruït diverses vegades al llarg de la història, l'última va ser entre 1861-1864 i va atorgar a l'edifici el seu actual aspecte neogòtic. En 1877 i 1934 es van construir dos accessos per facilitar el flux del transit. La part més antiga de l'ajuntament és la torre, construïda entre 1180 i 1200, que formava part de les fortificacions de la ciutat. S'ha conservat intacte l'interior gòtic de l'edifici. A la planta baixa s'hi troba el saló cerimonial amb les seves voltes a barrils de fusta, a la paret hi ha un fris amb 96 escuts, que data del 1478. Està previst que s'exposin de nou al saló els Moriskentänzer d'Erasmus Grasser (actualment hi estan exposades còpies, perquè els originals són al Stadtmuseum). Des d'aquest edifici, els nazis van proclamar l'anomenada "Nit dels vidres trencats" el 9 de novembre de 1938. Museu Des de 1983 alberga el Spielzeugmuseum (Museu de la joguina), que exposa cases de nines, cotxes de joguina i soldats de coure, juntament amb una mostra que il·lustra la història de la Barbie. Vegeu també Columna de Maria Ajuntament d'Hamburg Referències Galeria d'imatges
Altes Rathaus (München)

Altes Rathaus (tysk for Gamle rådhus) er et tidligere rådhus, der ligger i München i Bayern, Tyskland. I 1874 flyttede byens administration over i Neues Rathaus på Marienplatz. I dag bruges bygningen til repræsentationslokaler for byrådet. Bygningen kan dokumenteres tilbage til 1310. Det blev seneres ombygget til sengotisk stil i 1470-1480 af Jörg von Halsbach. Eksterne henvisninger
Old Town Hall, Munich

The Old Town Hall (German Altes Rathaus), until 1874 the domicile of the municipality, serves today as a building for representative purposes for the city council in Munich, Bavaria, Germany. The Old Town Hall bounds the central square Marienplatz on its east side. Architecture The building, documented for the first time in 1310, had its Grand Hall (Großer Saal) constructed in 1392/1394. The former Talburg Gate (Talburgtor) of the first city wall serves as spire. The Old Town Hall was re-designed in late-gothic style by Jörg von Halsbach 1470–1480. The Grand Hall was decorated by the Morris dancers, created by Erasmus Grasser. After alterations of the facade during the Renaissance and again in the Baroque the building was restored in neo-Gothic style 1861–1864. In 1874 the municipality moved to the New Town Hall. For the passage of increased road traffic the Old Town Hall was tunneled in 1877 with a drive-through and a separate pedestrian's passage, as well as once again in 1934/35, this time finally destroying the original ground floor. During World War II the building was severely damaged and the spire was reconstructed in 1971–1974. Parts of the neo-Gothic elements, especially the statues of Ludwig the Bavarian (west facade) and Henry the Lion (east facade) and the gable design are preserved. The Grand Hall was the venue for the speech of Joseph Goebbels on November 9, 1938 which is known as the prelude for the Kristallnacht. References
Antiguo Ayuntamiento de Múnich

El Antiguo Ayuntamiento (en alemán: Altes Rathaus) es un edificio histórico de la ciudad de Múnich, Alemania. Historia El Antiguo Ayuntamiento original databa de 1310, pero fue sustituido por un nuevo edificio empezado en 1470 y finalizado en 1480,​ y es este último el que se llama así. Este edificio fue construido según el proyecto de Jörg von Halsbach, quien también diseñó la Frauenkirche.​ El edificio ha sido reconstruido varias veces a lo largo de la historia, la última fue en 1861-1864 y otorgó al edificio su actual aspecto neogótico. En 1877 y 1934 se construyeron dos accesos para facilitar el flujo del tráfico. La parte más antigua del ayuntamiento es la torre, construida entre 1180 y 1200, que formaba parte de las fortificaciones de la ciudad. Se ha conservado intacto el interior gótico del edificio. En la planta baja se encuentra el salón ceremonial con sus bóvedas a barriles de madera, en la pared hay un friso con 96 escudos, que data del 1478. Está previsto que se exponga de nuevo en el salón los Moriskentänzer de Erasmus Grasser (actualmente están expuestas copias, porque los originales están en el Stadtmuseum). Desde este edificio, los nazis proclamaron la llamada "Noche de los Cristales Rotos" el 9 de noviembre de 1938. Museo Desde 1983 alberga el Spielzeugmuseum (Museo del juguete), que expone casas de muñecas, coches de juguete y soldados de cobre, junto con una muestra que ilustra la historia de la Barbie.​ Véase también Marienplatz Nuevo Ayuntamiento (Múnich) Ayuntamiento de Hamburgo Referencias Galería de imágenes Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Antiguo Ayuntamiento de Múnich.
Ancien hôtel de ville de Munich

L’ancien hôtel de ville (en allemand Altes Rathaus) de Munich fut le siège de la municipalité jusqu'en 1874. En grande partie détruit pendant la Seconde Guerre mondiale, il a par la suite été fidèlement reconstruit à l'identique entre 1971 et 1974. Il est aujourd'hui utilisé à des fins de représentation par le conseil de ville de Munich. L'ancien hôtel de ville ferme la place centrale de Marienplatz à l'est. Architecture Le bâtiment, documenté pour la première fois en 1310, avait son Grand Hall (Großer Saal) construit en 1392/1394. L'ancienne porte Talburg (Talburgtor) du premier mur d'enceinte sert de flèche. L'ancien hôtel de ville a été redessiné dans un style gothique tardif par Jörg von Halsbach 1470-1480. Après des modifications de la façade au cours de la Renaissance et à nouveau à l'époque baroque, le bâtiment a été restauré dans le style néo-gothique en 1861-1864. En 1874, la municipalité déménage dans le nouvel hôtel de ville. Pour le passage du trafic routier accru, l'ancien hôtel de ville a été creusé en 1877 et 1934. Pendant la Seconde Guerre mondiale, le bâtiment a été gravement endommagé et la flèche a été reconstruite en 1971-1974. Des parties des éléments néogothiques, en particulier les statues de Louis le Bavarois (façade ouest) et d'Henri le Lion (façade est) et la conception du pignon sont conservées. Le Grand Hall a été le lieu du discours de Joseph Goebbels le 9 novembre 1938, qui est connu comme le prélude à la Nuit de Cristal. Sources (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Old Town Hall, Munich » (voir la liste des auteurs). Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de Munich Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Régi városháza (München)

München régi városháza a Marienplatz keleti oldalán található. Bár régi, ez nem az első ilyen funkciójú müncheni épület. Az első városháza nem is ezen a helyen állt. Az először 1310-ben megemlített épület nyugatabbra, még a városfal határán kapott helyet, amely akkoriban a piactér (Marienplatz) szélén húzódott. Ezen első városházát már 1392-ben kibővítették egy nagyobb teremmel és a városfal itt található kapuját kiépítették toronynak. 1460-ban azonban az egész épületegyüttes egy villám okozta tűz martalékává vált. Az újjáépítés a dóm építőmesterének, Jörg von Halspachnak a nevéhez fűződik, aki a városházát 1470 és 1480 között építette késő gótikus stílusban. Híres a gótikus táncterem, melynek kupolaboltozatát Hans Wengler 1476-ban építette és ide készítette Erasmus Grasser a 16 mór táncosból álló faszoborsorozatát. Az évszázadok során a kor ízlésének megfelelően gyakran átépítették; A 17. században barokkosították a homlokzatot, amely aztán a 18. században késő reneszánsz külsőt kapott. Miután 1874-ben elkezdték építeni az új városházát, ez az épület már csak reprezentációs célokat szolgált, a földszintet pedig áttörték kapunak. Források Klaus Gallas: München. Von der welfischen Gründung Heinrichs des Löwen bis zur Gegenwart: Kunst, Kultur, Geschichte. DuMont, Köln 1979, ISBN 3-7701-1094-3 Külső hivatkozások muenchen.de: Altes Rathaus (németül) Restauration des Alten Rathauses (Allgemeine Bauzeitung) auf Anno (Austrian Newspapers Online)
Municipio Vecchio (Monaco di Baviera)

Il Municipio Vecchio, in tedesco Altes Rathaus, era l'antica sede del municipio di Monaco di Baviera, in Germania. Storia Il Municipio Vecchio originale risaliva al 1310, ma venne sostituito da un nuovo edificio iniziato nel 1470 e ultimato nel 1480, ed è quest'ultimo ad essere chiamato così. Questo edificio venne costruito su progetto di Jörg von Halsbach, che progettò anche la Frauenkirche. L'edificio venne ricostruito più volte nel corso dei secoli, l'ultima delle quali avvenne nel 1861-64 e conferì al municipio il suo attuale aspetto neogotico. Nel 1877 e nel 1934 furono costruiti due ingressi per facilitare lo scorrimento del traffico. La parte più antica del municipio è la torre, costruita tra il 1180 ed il 1200; essa faceva parte delle fortificazioni della città. L'interno gotico del municipio è rimasto intatto. Al piano terra si trova il salone cerimoniale con le sue volte a botte lignee; lungo la parete vi è un fregio con 96 stemmi, risalente al 1478. È in programma di esporre di nuovo nel salone i Moriskentänzer di Erasmus Grasser: oggi infatti sono esposte delle copie, perché gli originali sono esposti allo Stadtmuseum. Da questo edificio è stata proclamata dai nazisti la cosiddetta "notte dei cristalli" il 9 novembre 1938. Museo Dal 1983 l'edificio ospita il Spielzeugmuseum (Museo del giocattolo), che espone case di bambole, automobiline e soldatini di rame ed una mostra che illustra la storia della bambola Barbie. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Municipio Vecchio Collegamenti esterni Sito ufficiale, su muenchen.de. (EN) Municipio Vecchio, su Structurae.
Stary Ratusz w Monachium

Stary Ratusz (niem. Altes Rathaus) – budynek położony w centrum Monachium, przy Marienplatz, do 1874 roku był siedzibą zarządu miasta, aktualnie pełni funkcję muzeum zabawek (Spielzeugmuseum). Obecny budynek starego ratusza pochodzi z 1480 roku. Został on zbudowany w miejscu starszej budowli pochodzącej z 1310 roku. Budowę ratusza nadzorował Jörg von Halsbach, ten sam który zaprojektował kościół Frauenkirche. Budynek był wielokrotnie przebudowany w ciągu wieków. Najstarszą częścią ratusza jest biała wieża, zbudowana między 1180 a 1200 rokiem będąca częścią monachijskich fortyfikacji. Gotyckie wnętrze ratusza pozostało nienaruszone. Na parterze znajduje się bogato zdobiona sala ceremonialna, na ścianie zewnętrznej znajduje się fryz pochodzący z 1478 roku z 96 herbami. Zobacz też Nowy Ratusz w Monachium Przypisy
Primăria Veche din München

Primăria Veche din München (în germană Altes Rathaus) este o clădire care a îndeplinit până în 1874 funcționalitatea de sediu al primăriei, astăzi fiind o clădire a consiliului orășenesc din München. Primăria Veche se învecinează cu piața centrală Marienplatz pe partea sa de est. Istoric Clădirea, menționată documentar pentru prima dată în 1310, a avut o Sală Mare (Großer Saal) construită în 1392/1394. Fosta Poartă Talburg (Talburgtor) din primele ziduri ale orașului a servit ca turn. În perioada 1470-1480 Primăria Veche a fost reproiectată în stil gotic târziu de Jörg von Halsbach. Sala Mare a fost decorată cu dansatori mauri sculptați de Erasmus Grasser. După modificări ale fațadei în timpul Renașterii clădirea a fost refăcută în stil neogotic în anii 1861-1864. În 1874 municipalitatea s-a mutat în Primăria Nouă din München. Ca urmare a creșterii traficului rutier s-a construit un tunel pe sub Primăria Veche în 1877 și 1934. În timpul celui de-al doilea război mondial clădirea a fost grav avariată și turnul a fost reconstruit în anii 1971-1974. Părți ale elementelor neogotice, în special statuile lui Ludovic Bavarezul (fațada de vest) și Henric Leul (fațada de est) și frontonul sunt conservate. Sala Mare a fost locul unde Joseph Goebbels a ținut discursul din 9 noiembrie 1938, care este cunoscut ca preludiul Nopții de Cristal. Evenimente istorice din Primăria Veche Printre alte evenimente istorice importante care au avut loc în Primăria Veche sunt următoarele: 1677 ședința Parlamentului bavarez 1848 alegerea deputaților de München pentru Frankfurter Nationalversammlung 9 noiembrie 1938: discursul lui Joseph Goebbels, care a fost preludiul Nopții de Cristal. Funcționalități Sala gotică a Primăriei Vechi este astăzi sala de ședințe a consiliului orășenesc și a primarilor capitalei landului. Acolo se acordă medalia „München leuchtet”. Muzeul jucăriilor Turnul Vechii Primării găzduiește Muzeul jucăriilor, colectate de Ivan Steiger. Pot fi văzute acolo trenuri vechi de jucărie, jucării de pluș, păpuși, case de păpuși și jucării din tablă. Bibliografie Klaus Gallas: München. Von der welfischen Gründung Heinrichs des Löwen bis zur Gegenwart: Kunst, Kultur, Geschichte. DuMont, Köln, 1979. (ISBN 3-7701-1094-3) Legături externe muenchen.de: Altes Rathaus Webseite des Spielzeugmuseums Arhivat în 19 august 2012, la Wayback Machine. Restauration des Alten Rathauses (Allgemeine Bauzeitung) auf Anno (Austrian Newspapers Online)