NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Административное здание НСДАП

Административное здание НСДАП (нем. Verwaltungsbau der NSDAP) в Мюнхене было возведено в 1933—1937 годах архитектором Паулем Людвигом Троостом в строгом варианте позднего неоклассицизма с чертами стиля неоренессанс. Первые архитектурные проекты здания датированы 1931 годом. Строительные работы завершились через три года после смерти архитектора. Во времена национал-социализма в Административном здании НСДАП размещался центральный аппарат НСДАП. В частности, в этом здании находилась картотека всех 8 млн членов партии. Огромные сейфы, в которых хранилась картотека, до настоящего времени находятся в подвальных помещениях здания. Вместе с «Фюрербау» (а также с ныне снесенными Храмами чести) это здание завершает восточную часть архитектурной композиции площади Кёнигсплац. В 1945 году в Административном здании НСДАП и «Фюрербау» разместился центральный в Южной Германии пункт сбора (Central Collecting Point) вывезенного национал-социалистическими организациями из Европы «трофейного искусства» — перемещённых культурных ценностей. Здесь осуществлялась их передача законным владельцам. В настоящее время в бывшем Административном здании НСДАП располагаются Музей копий классической скульптуры и Государственное графическое собрание. См. также Дом немецкого искусства Коричневый дом Фюрербау Храмы почёта (Мюнхен) Литература Viktor Ullrich: Hauptstadt der Bewegung. Teil 1 Munchen 1919—1938, ISBN 3-88741-080-7
Адміністративна будівля НСДАП

Адміністративна будівля НСДАП (нім. Verwaltungsbau der NSDAP), також відома як Будинок інститутів культури (нім. Münchner Haus der Kulturinstitute) — будівля колишнього центрального апарату Націонал-соціалістичної робітничої партії Німеччини в Мюнхені. Історія До листопада 1933 р. на даному місці розташовувався Палац Прінсгеймів (нім. Palais Pringsheim), який належав математику Альфреду Прінсгейму та його дружині Гедвігі. Прінгсгейм належав до сілезької підприємницької родини єврейського походження, та був свекром письменника Томаса Манна. Після захоплення влади нацистами в 1933 р. палац було експропрійовано та знесено. А на його місці в 1933—1937 роках була зведена нова будівля в неоклацистичному стилі за проектом архітектора Пауля Людвіга Трооста. За часів націонал-соціалізму тут розміщувався центральний апарат НСДАП. Зокрема, в цій будівлі знаходилася картотека всіх 8 млн членів партії. Величезні сейфи, в яких зберігалася картотека, до теперішнього часу знаходяться в підвальних приміщеннях будівлі. Разом з «Фюрербау» (а також з нині знесеними Храмами честі) ця будівля завершує східну частину архітектурної композиції Королівської площі. У 1945 році в Адміністративному будинку НСДАП і «Фюрербау» розмістився центральний в Південній Німеччині пункт збору (англ. Central Collecting Point) вивезеного націонал-соціалістичними організаціями з Європи «трофейного мистецтва» — переміщених культурних цінностей. І звідси здійснювалось їх подальше повернення законним власникам. Сучасність Наразі будівля також відома як Мюнхенський будинок інститутів культури, через розміщення в ній низки музеїв та інститутів з дослідження мистецтва: Державне античне зібрання та Гліптотека (дирекція) Державне графічне зібрання Музей копій класичної скульптури Інститут єгиптології Мюнхенського університету Людвіга-Максиміліана Інститут класичної археології Мюнхенського університету Людвіга-Максиміліана Центральний інститут для історії мистецтва Див. також Дім німецького мистецтва Коричневий будинок Примітки Література Viktor Ullrich: Hauptstadt der Bewegung. Teil 1 Munchen 1919—1938, ISBN 3-88741-080-7 Ulrike Grammbitter, Iris Lauterbach: Das Parteizentrum der NSDAP in München (DKV-Edition). Berlin/München 2009, ISBN 978-3-422-02153-2 Alexander Krause: Arcisstraße 12: Palais Pringsheim - Führerbau - Amerika Haus - Hochschule für Musik und Theater, allitera Verlag, 2005
Hofweiher (Fuchstal)

Der Hofweiher ist ein künstlich angelegtes Stillgewässer mit 1,48 Hektar Wasserfläche auf dem Gebiet der Gemeinde Fuchstal im oberbayerischen Landkreis Landsberg am Lech. Der Hofweiher ist der zweite durchflossene See in einer Reihe von Fischweihern in einem kleinen Tal direkt südöstlich des Ortsteils Welden der Gemeinde Fuchstal. Er ist Teil des Landschaftsschutzgebietes Inschutznahme der Weldner Weiher (Hof-, Kreuz-, Neu- und Mühlweiher) und der angrenzenden Landschaftsteile. Weblinks Hofweiher im Bayernatlas
Huber See

Der Huber See, Hubersee, auch Hubsee oder Huberer Weiher genannt, ist ein aus einem Toteisloch entstandener See westlich von Penzberg. Seinen Namen hat er vom benachbarten Gut Hub, einem ehemaligen Bauernhof mit 99 ha Land, auf dessen Gelände der See sich befindet. Geographie Gespeist wird der See – er ist in seiner Mitte maximal drei Meter tief – von unterirdischen Quellen (Gumpen) und aus dem Grundwasser des umgebenden Moorgebiets. Gemeinsam mit dem Strangenweiher, dem Kirnbergsee und Inselweiher bildet er eine kleine Seengruppe. Die Weiher haben keine natürlichen Zu- oder Abflüsse, sind aber künstlich miteinander verbunden und werden von den Gumpen des Hubersees und von Grundwasser gespeist. Inmitten der Seengruppe ist ein Campingplatz. Strangenweiher und Inselweiher werden zur Fischzucht genutzt. Trivia Der Rand der Seengruppe ist von der Stadt Penzberg als Standort für ein künftiges Viersterne-Hotel vorgesehen. Ein Vorhaben, das durch zwei Bürgerentscheide verhindert wurde. Zum Schutz vor Hochwasser wird die Trockenlegung des Strangenweihers diskutiert, denn das Wasserwirtschaftsamt Weilheim sieht bei extremem Hochwasser das etwa 150 Meter entfernte Gleis der Kochelseebahn in Gefahr. Weblinks Huber See im BayernAtlas Einzelnachweise
Reuth bei Erbendorf

Reuth bei Erbendorf es un municipio situado en el distrito de Tirschenreuth, en el estado federado de Baviera (Alemania), con una población a finales de 2016 de unos 1163 habitantes.​ Se encuentra ubicado al este del estado, en la región de Alto Palatinado, cerca de la orilla del río Waldnaab —uno de los cabeceras del río Naab, el cual es un afluente izquierdo del Danubio— y de la frontera con República Checa. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Reuth bei Erbendorf.
Reuth bei Erbendorf

Reuth bei Erbendorf település Németországban, azon belül Bajorországban. Lakosainak száma 1093 fő (2023. december 31.). Reuth bei Erbendorf Wiesau és Friedenfels községekkel határos. Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal Kapcsolódó szócikkek Bajorország településeinek listája
Reuth bei Erbendorf

Reuth bei Erbendorf, Reuth b. Erbendorf – miejscowość i gmina w Niemczech, w kraju związkowym Bawaria, w rejencji Górny Palatynat, w regionie Oberpfalz-Nord, w powiecie Tirschenreuth, wchodzi w skład wspólnoty administracyjnej Krummennaab. Leży około 15 km na południowy zachód od Tirschenreuth, przy drodze B299 i linii kolejowej Monachium – Ratyzbona – Berlin. Dzielnice W skład gminy wchodzą następujące dzielnice: Drahthammer, Eiglasdorf, Erlhammer, Escheldorf, Forsthof, Hasen, Josephshof, Klausen, Letten, Mittelmühle, Premenreuth, Rechenlohe, Reuth, Röthenbach i Zainhammer. Zabytki i atrakcje pałac Reuth Kościół św. Katarzyny (St. Katharina) Kościół pielgrzymkowy pw. Wniebowstąpienia NMP (Maria Himmelfahrt) w dzielnicy Premenreuth Zobacz też Reuth
Ройт-бай-Эрбендорф

Ройт-бай-Эрбендорф (нем. Reuth bei Erbendorf) — община в Германии, в земле Бавария. Подчиняется административному округу Верхний Пфальц. Входит в состав района Тиршенройт. Подчиняется административному сообществу Крумменнаб. Население составляет 1218 человек (на 31 декабря 2010 года). Занимает площадь 16,91 км². Община подразделяется на 15 сельских округов. Население Примечания Ссылки Официальная страница
Ројт бај Ербендорф

Ројт бај Ербендорф (њем. Reuth bei Erbendorf) општина је у њемачкој савезној држави Баварска. Једно је од 26 општинских средишта округа Тиршенројт. Према процјени из 2010. у општини је живјело 1.233 становника. Посједује регионалну шифру (AGS) 9377149. Географски и демографски подаци Ројт бај Ербендорф се налази у савезној држави Баварска у округу Тиршенројт. Општина се налази на надморској висини од 476 метара. Површина општине износи 16,9 km². У самом мјесту је, према процјени из 2010. године, живјело 1.233 становника. Просјечна густина становништва износи 73 становника/km². Референце Спољашње везе Званични сајт општине (језик: немачки) Њем. Савезни завод за статистику (језик: немачки) Стална конференција градова и општина (језик: немачки) KommOn Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (29. април 2014) - Информациони систем градова, општина и округа. (језик: немачки) План насеља на мапи (Mapquest)
Ройт-бай-Ербендорф

Ройт-бай-Ербендорф (нім. Reuth bei Erbendorf) — громада в Німеччині, розташована в землі Баварія. Підпорядковується адміністративному округу Верхній Пфальц. Входить до складу району Тіршенройт. Складова частина об'єднання громад Крумменнааб. Площа — 16,91 км2. Населення становить 1125 ос. (станом на 31 грудня 2020). Галерея Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Ройт-бай-Ербендорф Офіційний сайт (нім.)
Kreuzweiher (Fuchstal)

Der Kreuzweiher ist ein künstlich angelegtes Stillgewässer mit 2,22 Hektar Wasserfläche auf dem Gebiet der Gemeinde Fuchstal im oberbayerischen Landkreis Landsberg am Lech. Der Kreuzweiher ist der dritte durchflossene See in einer Reihe von Fischweihern in einem kleinen Tal direkt östlich des Ortsteils Welden der Gemeinde Fuchstal. Der Kreuzweiher ist Teil des Landschaftsschutzgebietes Inschutznahme der Weldner Weiher (Hof-, Kreuz-, Neu- und Mühlweiher) und der angrenzenden Landschaftsteile. Weblinks Kreuzweiher im Bayernatlas
Jewish Museum Munich

The Jewish Museum Munich (Hebrew: המוזיאון היהודי במינכן), provides an overview of Munich’s Jewish history and is part of the city's new Jewish Center located at Sankt-Jakobs-Platz in Munich, Germany. It is situated between the main Ohel Jakob synagogue and the Jewish Community Center which is home to the Jewish Community of Munich and Upper Bavaria and houses a public elementary school, a kindergarten, a youth center as well as a community auditorium and a kosher restaurant. The museum was built from 2004 until its inauguration on 22 March 2007 and is run by the city of Munich. History While there have been plans for a Jewish Museum dating back as far as 1928, the project did not gain significant momentum until the early 1980s when gallery owner Richard Grimm opened a private Jewish museum in a small space on Maximilianstraße. As the private collection gained popularity the need for a larger, public museum became apparent. However, Grimm's private museum closed after ten years for financial reasons and the Jewish community transferred the collection to a provisional exhibition space at Reichenbachstraße 27 where the Museum of the City of Munich presented exhibitions and events in collaboration with the City Archives, until the spring of 2006. It was then decided to build a municipal Jewish Museum as part of the new Jewish Center at Sankt-Jakobs-Platz. As an alternative to the mandatory national military service, young Austrians have the opportunity to serve as Austrian Holocaust Memorial Servants at the Jewish Museum Munich. Building The Jewish Museum Munich is part of a complex consisting of three buildings and was designed by architects Rena Wandel-Hoefer and Wolfgang Lorch who were awarded the contract after an architecture competition on 6 July 2001. The museum is designed as a freestanding cube with a transparent ground floor lobby. The two top floors house changing exhibitions, a learning center, and a library. The museum’s permanent exhibition is located on the lower level. It cost about €17.2 million to build with funding provided by the city of Munich. Exhibitions The permanent exhibition provides an overview of Munich’s Jewish history with a special focus on the Jewish religion, its annual festivals and rites of passage (circumcision, bar and bat mitzvah, marriage, death). References External links Media related to Jewish Museum Munich at Wikimedia Commons Official website Jewish Museum on www.muenchenarchitektur.com
Musée juif de Munich

Le Musée juif de Munich est un musée de la ville de Munich qui est géré par le Service culturel de Munich. Il fait partie du Centre Juif de la place Jakob à Munich et a été inauguré le 22 mars 2007. Histoire L'idée de fonder ce musée date de 1928. Après la Shoah, Hans Lamm qui a longtemps été le directeur du Consistoire Israélite (Israelitische Kultusgemeinde en allemand) a approuvé la fondation d’un tel musée, mais il ne pouvait pas le réaliser. Dans les années 1980, le galeriste Richard Grimm a ouvert un musée juif privé dans la Maximilianstraße sur 28 mètres carrés. Vers 1990, le Consistoire Israélite a pris en charge cette collection et l'a répartie dans les salles d’exposition du Centre communal de la Reichenbauerstraße 27. Ce « musée provisoire » était géré par Richard Grimm jusqu’en 2001, puis exploité comme institution municipale en coopération avec le Musée municipal de Munich et les archives municipales. En train des plans du consistoire israélite de construire la nouvelle synagogue principale et le centre communal à la place Jakob aussi le Musée juif de la capitale Munich était planifié et construit par les architectes Wandel, Hoefer & Lorch de Sarrebruck. Cela était financé par la ville de Munich pour un montant de 13,5 millions d’euros. Dans le musée un escalier lie trois étages sans détour ni changement de direction. Cette soi-disant échelle de Jacob - qui était autrefois à cause de manque de place le type de construction préféré pour la plupart de vieilles maisons bourgeoises de la ville médiévale – se termine dans un abat-jour qui laisse entrer de la lumière du jour. Depuis 2008 le Service autrichien de la Mémoire peut être fait dans le musée. Exposition Les 900 mètres carrés de surface d’exposition sont partagés entre les trois étages. Au rez-de-chaussée se trouve l’exposition permanente « Voix-Lieux-Temps » sur l’histoire et le présent juif à Munich. Au premier et au deuxième étage les expositions se relaient avec des thèmes différents. Cette offre est complétée par une salle d’étude et une bibliothèque. En plus il y a une libraire juive et un café au rez-de-chaussée. Comme directeur fondateur le conseil municipal de Munich a choisi Bernhard Purin, un historien de la civilisation qui a auparavant géré le Musée juif de Franken à Fürth et à Schaittach. Pendant la première année de son existence le Musée juif de Munich a attiré 100.000 visiteurs. Notes et références Liens externes Page d’accueil du musée juif de Munich Blog du musée juif de Munich Page d’accueil du centre juif de la place Jakob (consistoire israélite) muenchen.de : informations sur le centre juif sur des pages de la ville de Munich Portail des musées Portail de la Bavière Portail du judaïsme Portail de Munich
Museo ebraico (Monaco di Baviera)

Il museo ebraico (in tedesco Jüdisches Museum) di Monaco di Baviera è parte del centro ebraico della piazza Sankt-Jakob. Accanto vi si trova la sinagoga Ohel Jakob come anche un centro di cultura, la casa della comunità ebraica, l'asilo nido, la scuola popolare ebraica ed il ristorante kasher. Il museo è stato costruito dai architetti di Saarbrücken Wandel Hoefer und Lorch e fu inaugurato il 22 marzo 2007. Il comune di Monaco lo finanziò come museo comunale con 13,5 milioni di euro. La struttura del Jüdisches Museum è a forma di cubo e si estende su tre piani, all’interno dei quali i visitatori possono visitare esposizioni permanenti dedicate alla cultura e alla storia della comunità ebraica presente a Monaco di Baviera prima delle conseguenze dovute all'ascesa del partito nazista. Il direttore attuale del museo è Bernhard Purin. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo ebraico di Monaco di Baviera Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su juedisches-museum-muenchen.de. Museo ebraico, su ISIL.
Palais Porcia

The Palais Porcia is a Baroque mansion in Munich, southern Germany, which served as residence for Count Fugger. It is Munich's oldest still existing Baroque-style palace. Building style Enrico Zuccalli built the mansion in Italian baroque style in 1693 for the Count Fugger. In 1710 it was bought by Count Törring and in 1731 by Elector Charles Albert. His architect François de Cuvilles restored the mansion in 1736 in Rococo style for the countess Topor-Morawitzka, a mistress of Charles Albert. History The mansion was named after her husband, Prince Porcia. In 1819, a concert hall was integrated by Métivier for the "Museum", a cultural association which had acquired the mansion. In 1934, the Palais Porcia was acquired by a bank. The restoration after the destruction during World War II took place in 1950–1952. After renovations it received a prize by the city of Munich, the Fassadenpreis der Landeshauptstadt München of 2008, for its refurbished facade. References
Palais Porcia (Munich)

Le Palais Porcia est un édifice baroque de Munich, en Allemagne, qui servait de résidence pour le comte Fugger. C'est le plus ancien palais baroque encore existant à Munich. Construction Enrico Zuccalli construisit la demeure dans le style baroque italien en 1693 pour le Comte Fugger. En 1710, il fut acheté par le Comte Törring et en 1731 par l'Électeur Charles-Albert. Son architecte François de Cuvillies l'a restauré en 1736 dans le style Rococo pour la comtesse Topor-Morawitzka, une maîtresse de Charles-Albert. Histoire La demeure a été nommée d'après son mari, le Prince Porcia. En 1819, une salle de concert a été intégrée par Métivier pour le "Musée", une association culturelle qui avait acquis la bâtisse. En 1934, le Palais Porcia a été acquis par une banque. La restauration après la destruction pendant la Seconde Guerre Mondiale a eu lieu en 1950-1952. Après les rénovations, il a reçu un prix par la ville de Munich, le Fassadenpreis der Landeshauptstadt München 2008, pour sa façade rénovée. Liens externes Ressource relative aux beaux-arts : Bildindex Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du baroque Portail de Munich
Palais Porcia

Il Palais Porcia è un palazzo storico che si trova a Monaco di Baviera. Architettura Il palazzo fu il primo esempio di architettura barocca in stile italiano della città. Venne costruito per conto della famiglia Fugger su progetto di Enrico Zuccalli, tra il 1693-94. Successivamente venne acquistato dai conti Törring e successivamente dal principe elettore Carlo Alberto; quest'ultimo lo chiamò Palais Porcia. Il piano terra è decorato a bugnato, con l'ingresso caratterizzato da colonne in stile tuscanico. I due piani superiori sono separati da colonnine. Dopo essere stato acquistato da Carlo Alberto, l'interno venne restaurato in stile rococò da François de Cuvilliés il vecchio, con alcuni interventi di Johann Baptist Zimmermann. La balaustra della balconata venne sostituita da una ringhiera ornamentale in ferro battuto. Nel 1819 il palazzo venne acquistato dalla Società del Museo Letterario e nel 1820 l'ala posteriore venne ingrandita con la costruzione di un salone da ballo e di una sala concerti, quest'ultima progettata da Leo von Klenze. Nel 1934 il palazzo venne acquistato da una banca. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palais Porcia
Palais Porcia

O Palais Porcia é um palácio barroco da Alemanha, situado em Munique, o qual serviu de residência ao Conde Fugger. É o mais antigo palácio em estilo barroco ainda existente na capital da Baviera. História e Arquitectura O palácio foi o primeiro exemplo de arquitectura barroca em estilo italiano na cidade. Foi construído por conta da família Fugger, segundo um projecto de Enrico Zuccalli, em 1693-1694. Posteriormente, o palácio foi adquirido pelo Conde Törring, em 1710, e pelo Príncipe-eleitor Carlos Alberto, em 1731. Em 1736, o seu arquitecto, François de Cuvilliés, com algumas intervenções de Johann Baptist Zimmermann, restaurou o interior em estilo rococó para a amante de Carlos Alberto, a Condessa Topor-Morawitzka. O nome do palácio foi alterado para Palais Porcia em homenagem ao marido da condessa, o Prince Porcia (Príncipe Porcia). Em 1819, o palácio foi adquirido pela "Sociedade do Museu Literário", sendo a ala posterior aumentada no ano seguinte com a construção dum salão de baile e duma sala de concertos, esta última projectada por Leo von Klenze. Em 1934 o edifício foi adquirido por um banco. Depois dos danos causados pela Segunda Guerra Mundial, o palácio recebeu obras de restauro entre 1950 e 1952. A fachada exterior do piso térreo está decorado com colmeado, com a entrada caracterizada por uma colunata. Pilastras com a altura dos dois andares superiores dividem a fachada em três secções. A varanda sobre o pórtico apresenta um gradeamento ornamental no lugar da balaustrada original. Ligações externas Instituto do Estado da Baviera para os Monumentos Históricos[ligação inativa]
Walhalla (temple)

El Walhalla és un imponent temple neoclàssic el propòsit del qual és servir de monument i saló de la fama per a «alemanys llorejats i distingits» (en realitat, germànics, perquè hi ha austríacs, suïssos, neerlandesos, bohemis, etc.) aixecat a la vora del Danubi, a 6 quilòmetres a l'est de Ratisbona, a Baviera, Alemanya. Pren el seu nom de la mitologia nòrdica. Va ser concebut pel Rei Lluís I de Baviera (l'avi de Lluís II) i construït entre 1830 i 1842 sota dissenys de Leo von Klenze, que també va ser responsable del Befreiungshalle, també prop de Ratisbona, sobre el Danubi. El Valhalla deu el seu nom al saló dels déus de la mitologia germànica (i nòrdica) sent l'equivalent a l'Olimp grec. És una còpia perfecta del Partenó d'Atenes, sostingut per 52 columnes dòriques En el seu interior alberga busts de 130 persones il·lustres cobrint 2000 anys d'història. El més antic és Armini, victoriós en la batalla del bosc de Teutoburg l'any 9 dC. Busts Bibliografia Walhalla, official guide booklet, Helen Stellner - David Hiley, Bernhard Bosse Verlag Regensburg, 2002 Adalbert Müller: Donaustauf and Walhalla (1846) Horst Hanske, Jörg Traeger: Walhalla. Ruhmestempel an der Donau. Bosse Verlag, Regensburg 1998, ISBN 3-927529-05-2 Josef A. Pangkofer: Walhalla und Stauf an der Donau. Pustet Verlag, Ratisbona, 1852. Ruprecht Stolz: Die Walhalla. Ein Beitrag zoom Denkmalsgedanken des 19. Jahrhunderts. Dissertation, Univ. Köln 1977. Jörg Traeger: Die Walhalla. Ideï, Architektur, Landschaft. Bosse Verlag, Ratisbona, 1980 Referències Enllaços externs Walhalla - Lloc web oficial
Walhalla

For alternative betydninger, se Valhalla. (Se også artikler, som begynder med Valhalla) Walhalla er navnet på et tempel, der ligger ved byen Donaustauf øst for Regensburg i Bayern, Tyskland. Walhalla ligger højt hævet med udsigt over Donau. Kong Ludwig 1. af Bayern lod templet opføre som en kopi af det græske tempel Parthenon i Athen, men hentede navnet fra den nordiske mytologi. Byggeriet blev startet i 1830 og blev indviet den 18. oktober 1842. Arkitekt var Leo von Klenze. Templet indeholder næsten 200 buster og statuer af kendte personer fra Tyskland og øvrige tysksprogede lande, bl.a. Albert Einstein, Wolfgang Amadeus Mozart og Konrad Adenauer. Den danske billedhugger H. W. Bissens buste af Christoph af Württemberg fra 1831 ses også i templet. Galleri Eksterne henvisninger