NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Centrale nucleare di Grafenrheinfeld

La centrale nucleare di Grafenrheinfeld (in tedesco Kernkraftwerk Grafenrheinfeld) era una centrale nucleare della Germania situata vicino a Grafenrheinfeld, a sud di Schweinfurt sul fiume Meno. L'impianto ha funzionato dal 1981 fino al 27 giugno 2015, quando è stato dismesso nell'ambito del programma di chiusura della produzione d'energia nucleare in Germania. La centrale era composta da un reattore PWR, che quando era in attività produceva circa 1345 MW di potenza. Note Voci correlate Energia nucleare in Germania Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Centrale nucleare di Grafenrheinfeld Collegamenti esterni Centrale nucleare di Grafenrheinfeld, su stmugv.bayern.de. URL consultato il 22 settembre 2022 (archiviato dall'url originale il 5 marzo 2007). Centrale nucleare di Grafenrheinfeld, su bfs.de. URL consultato il 22 settembre 2022 (archiviato dall'url originale il 18 agosto 2003). Centrale nucleare di Grafenrheinfeld, su bfs.de. URL consultato il 22 settembre 2022 (archiviato dall'url originale il 29 giugno 2003).
Kerncentrale Grafenrheinfeld

Kerncentrale Grafenrheinfeld (KKW Grafenrheinfeld) ligt in de gemeente Grafenrheinfeld dicht bij de river de Main. De centrale had één sterke drukwaterreactor (PWR). Op 27 juni 2015 is deze permanent stilgelegd. Zie ook Lijst van kernreactoren Externe link (de) website over kerncentrale Grafenrheinfeld bij E.ON
Elektrownia jądrowa Grafenrheinfeld

Elektrownia jądrowa Grafenrheinfeld (niem. Kernkraftwerk Grafenrheinfeld) – elektrownia jądrowa znajdująca się nad Menem w pobliżu Grafenrheinfeld w kraju związkowym Bawaria w Niemczech. Jej budowa rozpoczęła się w 1975 roku, uruchomienie nastąpiło w roku 1981, natomiast w 2015 roku w ramach programu odchodzenia Niemiec od energetyki jądrowej została całkowicie wyłączona z użytku. Historia Pierwsze plany budowy elektrowni jądrowej w pobliżu Grafenrheinfeld pojawiły się w 1969 roku. W sierpniu tego roku rada miasta Grafenrheinfeld zatwierdziła plany takiej budowy przez Bayernwerk AG. W listopadzie 1973 roku Bayernwerk wydał oficjalny wniosek o budowę elektrowni jądrowej. Wiosną 1975 roku Landtag Bawarii wyraził zgodę na budowę elektrowni. Wiosną 1980 roku rozpoczęto przeprowadzanie pierwszych testów elektrowni. Budowa elektrowni kosztowała 2,5 mld euro, co przekroczyło pierwotny budżet o niemal 1,4 mld euro. Zakończenie prac miało miejsce z opóźnieniem wynoszącym 43 miesiące. 10 listopada 1981 roku ministerstwo środowiska Bawarii wydało zezwolenie na uruchomienie elektrowni jądrowej Grafenrheinfeld. 9 grudnia 1981 roku o godzinie 21:11 nastąpiło pierwsze uruchomienie reaktora jądrowego, a do sieci została włączona 30 grudnia. Po raz pierwszy pełną moc reaktor osiągnął 20 kwietnia 1982 roku. W 2001 roku Bayernwerk AG przeszło fuzję ze spółką PreussenElektra GmbH będącą w 100% spółką-córką koncernu E.ON i zmieniło nazwę na E.ON Bayern AG. Zgodnie z przyjętą w 2002 roku polityką odchodzenia Niemiec od energetyki jądrowej, od tego czasu nie będą już budowane nowe elektrownie tego typu, a obecnie istniejące mają zostać wyłączone w okresie 32 lat od ich uruchomienia, przy czym każda otrzymała limit produkcji energii elektrycznej. Elektrownia Grafenrheinfeld mogła wyprodukować od tego czasu 150,03 TWh energii. W 2010 roku przedłużono jednak okres użytkowania elektrowni jądrowych w Niemczech, a według nowych regulacji elektrownia Grafenrheinfeld mogła pracować o kolejnych 14 lat dłużej. Po katastrofie Elektrowni Atomowej Fukushima Nr 1 w 2011 roku, Niemcy znacznie zmieniły politykę dot. energetyki jądrowej. W czerwcu 2011 roku wyłączenie elektrowni jądrowej Grafenrheinfeld nakazano do końca 2015 roku. W 2014 roku koncern E.ON poinformował, że jej wyłączenie nastąpi w pierwszej połowie 2015 roku, a ostateczne wyłączenie z sieci i zakończenie działalności nastąpiło 27 czerwca 2015. 11 kwietnia 2018 roku bawarskie ministerstwo środowiska wyraziło zgodę na demontaż elektrowni Grafenrheinfeld. Materiały promieniotwórcze z rozbiórki elektrowni trafiają do kopalni Konrad w Dolnej Saksonii. Dane techniczne Dane techniczne reaktora Grafenrheinfeld: typ reaktora: reaktor wodny ciśnieniowy; moc elektryczna netto: 1275 MW; moc elektryczna brutto: 1345 MW; moc termiczna: 3765 MW; największa ilość energii wyprodukowanej w roku: 10,447 TWh (2009). Zobacz też Lista reaktorów jądrowych na świecie Przypisy
АЭС Графенрайнфельд

АЭС Графенрайнфельд (нем. Kernkraftwerk Grafenrheinfeld, KKG) — бывшая атомная электростанция в в Баварии, в коммуне Графенрайнфельд, старейшая АЭС Германии. Функционировала с 1982 по 2015 годы. С мощностью 1345 МВт до своего закрытия станция обеспечивала более 11 % энергопотребления в Баварии. История Строительство одноблочной АЭС Графенрайнфельд началось в 1975 году. Реактор мощностью 1275 МВт (нетто) работал с 1982 по 2015 год. Был закрыт в июне 2015 года в соответствии с решением Германии о поэтапном отказе от ядерной энергетики, принятым после аварии на Фукусимской АЭС в Японии в 2011 году. Станция, управлявшаяся компанией E.On, для вывода из эксплуатации и демонтажа была передана компании PreussenElektra. Согласно разрешению, выданному в 2018 году, сперва были удалены топливные элементы и 12 100 компонентов; было демонтировано, очищено и обработано около 3 100 тонн материала. Также были удалены внутренние части корпуса реактора. В декабре 2022 года было выдано второе разрешение, — на демонтаж станции и биологическую рекреацию территории. Две 143-метровые градирни были снесены 16 августа 2024 года. Время подрыва было перенесено из-за сторонника атомной энергетики, в знак протеста взобравшегося в радиусе взрыва на высоту десяти метров на опору электропередач. Снос, привлекший внимание прессы и туристов, занял 30 секунд, в результате образовалось 55 000 тонн бетонных и стальных обломков. На освобожденной территории планируется организовать хранение демонтированных компонентов. По словам Маттиаса Арона, руководителя проекта по сносу, бетонный щебень будет использован для заполнения двух коллекторов под башнями. Галерея Информация о энергоблоках Примечания
АЕЦ „Гундреминген“

АЕЦ „Гундреминген“ (на немски: Kernkraftwerk Gundremmingen) е атомна електроцентрала, разположена край река Дунав в землището на село Гундреминген в провинция Бавария. Разполага с мощност от 2х 1344 MW, което я прави най-мощната атомна електроцентрала в Германия. Операторът на централата е смесеното дружество „Aтомна електроцентрала Гундреминген“ (KGG GmBH) със собственици RWE Power AG (75%) и Е.ON Kernkraft GmbH (25%). Централата има 3 блока: блок А с кипящ реактор, в експлоатация от 1966 г. до 1977 г. с мощност от 237 MW блок B с кипящ реактор, в експлоатация от 1984 г. с мощност 1344 MW блок C с кипящ реактор, в експлоатация от 1985 г. с мощност 1344 MW Използваното ядрено гориво е уран и MOX-гориво. Блокове B и C произвеждат около 30% от електроенегргията в провинция Бавария. През март 2007 г. отваря врати и посетителски център към централата. История Първоначалната строителна площадка на електроцентралата е била предвидена в Бертолдсхайм и е попадала във вододайната зона на град Нюрнберг. След протести от страна на градската управа площадката е изместена на около 50 км нагоре по течението на Дунав. Строителното разрешение е одобрено на 13 юли 1962 г., с което се поставя началото на първата голяма атомна електроцентрала в Германия. През 1975 г. при изпускане на гореща радиоактивна пара загиват двама служители на централата. Това е първата злополука с жертви в АЕЦ във ФРГ. Аварии В блок А на АЕЦ „Гундреминген“ се разиграва най-сериозната ядрена авария в Германия до момента. На 13 януари 1977 г. лоши атмосферни условия предизвикват късо съединение в двата 220-киловотови електропровода до централата. Турбините на блока биват превключени на ниски обороти до нивото на необходимата за собствено потребление електроенергия (около 15 MW). Но системата за управление не функционира гладко. Реакторът е спрян за секунди, но при форсираното му изключване се стига до няколко операторски грешки. След първоначална временна блокировка на вентилационен клапан се стига до бързо спадане на налягането в първичния контур на реактора. Автоматичната контролна система изтъкува това като знак за спукване на основна тръба и включва допълнителни водни помпи с аварийното захранване. В реактора е впомпано свръхколичество вода, което повишава налягането и водата в реактора прелива през клапаните. Около 400 м3 гореща (с температура около 280 °C) радиоактивна вода наводнява сградата на реактора. Включва се и противопожарната инсталация, която впръсква допълнително количество вода в сградата на блока и нивото на водата в енергоблока стига 3 метра. Впоследствие водата и радиоактивната пара се изливат в околната среда. Реакторът е напълно повреден и блок А изваден от експлоатация. Окончателният му демонтаж му започва през 1983 г. Международната агенция за атомна енергия (МААЕ) определя аварията като степен 2 по международната скала за ядрени събития. Строежът на блокове B и C продължава след аварията. Източници
Jaderná elektrárna Gundremmingen

Jaderná elektrárna Gundremmingen leží v Německu. Nachází se v Gundremmingenu v okrese Günzburg v Bavorsku. Jako chladicí zdroj slouží řeka Dunaj. Provozuje ji společnost Kernkraftwerk Gundremmingen GmbH – společný projekt RWE Power AG (75 %) a PreussenElektra (25 %). Ve své době byla nejvýkonnější jadernou elektrárnou v Německu a jde o poslední zdejší jadernou elektrárnu, která měla v provozu současně více než jeden reaktor. Blok B byl odstaven na konci roku 2017.[potřebuje aktualizovat] Blok C, poslední varný reaktor v Německu, byl odstaven koncem roku 2021 v rámci postupného vyřazování německých jaderných elektráren. V říjnu roku 2025 proběhla demolice obou chladících věží elektrárny. V roce 1975 byl blok A místem první smrtelné havárie v jaderné elektrárně – 19. listopadu 1975 zasahovali dva technici při odstávce reaktoru na ucpávce. Uvolnili šrouby zajišťující těsnění. Když nevycházela žádná pára, předpokládali, že komora již není pod tlakem. Zcela se uvolnil kryt, koudel se musela uvolnit a umožnila únik vody o teplotě 270 °C pod tlakem 60 barů. Jeden technik zemřel na následky úderu, druhý zemřel následujícího dne. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jaderná elektrárna Gundremmingen na Wikimedia Commons
Centrale nucleare di Gundremmingen

La centrale nucleare di Gundremmingen (in tedesco Kernkraftwerk Gundremmingen) era una centrale nucleare della Germania situata nei pressi di Gundremmingen, nel Circondario di Günzburg, in Baviera. Era gestita dalla società Kernkraftwerk Gundremmingen GmbH, una joint venture congiunta tra la RWE Power (che possiede il 75%) e la PreussenElektra (che ne detiene il 25%). Il reattore B è stato chiuso alla fine del 2017. Il reattore C, l'ultimo reattore ad acqua bollente attivo in Germania, è stato dismesso alla vigilia di capodanno del 2021, nell'ambito del piano nucleare tedesco. insieme agli altri due reattori nucleari tedeschi di Brokdorf e Grohnde. Nel novembre 1975, l'Unità A è stata teatro del primo incidente mortale in una centrale nucleare in Germania e successivamente di un altro grave incidente nel 1977. Note Voci correlate Energia nucleare in Germania Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Centrale nucleare di Gundremmingen Collegamenti esterni Sito ufficiale, su kkw-gundremmingen.de.
Kerncentrale Gundremmingen

Kerncentrale Gundremmingen (KRB) ligt in de gemeente Gundremmingen van deelstaat Beieren dicht bij de river de Donau. De centrale is voor 75% in bezit van het Duitse nutsbedrijf RWE en de rest is in handen van E.ON. Beschrijving De centrale had drie kokendwaterreactoren (BWR). Reactor A is permanent stilgelegd in 1977. In 1976 begon de bouw van reactoren B en C op deze locatie. Na acht jaar bouwen kwam de centrale in 1984 in productie. Reactor B staakte op 31 december 2017 de productie. Sinds de ingebruikname 33 jaar geleden heeft deze reactor 330 miljard kilowattuur geleverd. Over de gehele periode was de reactor voor 90% van de tijd in gebruik. Volgens de Duitse regeringsplannen om volledig afscheid te nemen van de elektriciteitsproductie door middel van kernenergiecentrales, is de derde en laatste reactor (C) gesloten op 31 december 2021. Reactor C had een productie van zo'n 10 TWh op jaarbasis. Op de locatie is ook een tijdelijke opslagfaciliteit voor verbruikte splijtstofelementen in Castor-containers. Het is in 2006 in gebruik genomen en biedt opslagruimte voor maximaal 192 containers. Deze opslagfaciliteit is op 1 januari 2019 overgedragen aan de Gesellschaft für Zwischenlagerung mbH (BGZ). Zie ook Lijst van kernreactoren Externe link (de) website over kerncentrale Gundremmingen bij RWE
АЭС Гундремминген

Атомная электростанция Гундремминген (нем. Kernkraftwerk Gundremmingen) — крупнейшая атомная электростанция ФРГ, расположена в коммуне Гундремминген, швабского района Гюнцбург в Баварии (на юге Германии). Станция состоит из трёх энергоблоков: первый — BWR-1 (мощностью 250 МВт, второй и третий — BWR-72. Первый энергоблок был заложен ещё в 1962 году, а запущен в 1967, второй и третий реакторы — только в 1984 и 1985 годах соответственно. По устройству они однотипны реакторам на Фукусиме. Общая электрическая мощность станции на текущий момент 1344 МВт. Второй энергоблок был остановлен 31 декабря 2017 в соответствие с законом об отказе от атомной энергетики. Вывод из эксплуатации третьего энергоблока прошел в 2021 году. Такие короткие сроки эксплуатации связаны с аварией на АЭС Фукусима-1 и последовавшим за этим движением против использования в Германии атомной энергетики. В октябре 2025 года были снесены методом взрыва две градирни АЭС. Ожидается, что полный демонтаж АЭС продлится до 2030-х годов. Оператором АЭС являлась Kernkraftwerk Gundremmingen GmbH (KGG), а собственниками — RWE Power AG (75 %) и E.ON Kernkraft GmbH (25 %). Информация о энергоблоках Примечания
АЕС Гундреммінген

АЕС Гундреммінген (нім. Kernkraftwerk Gundremmingen) — закрита атомна електростанція в Німеччині, потужністю 2688 МВт на два реактори в експлуатації. Один реактор (потужністю 250 МВт) вимкнутий. АЕС розташована в комуні Гундреммінген, швабського району Гюнцбург в Баварії. Оператором АЕС є Kernkraftwerk Gundremmingen GmbH (KGG), а власниками — RWE Power AG (75%) та E.ON Kernkraft GmbH (25%). Блок B було зупинено відповідно до Закону про атомну енергію (розділ 7) 2011 року 31 грудня 2017 року. 31 грудня 2021 року в рамках відмови від ядерної енергетики її було виведено з експлуатації, а саме зупинений блок С. 25 жовтня 2025 року 160-метрові залізобетонні вежі Коллінга. Дані енергоблоків АЕС має три енергоблоки: Галерея Примітки
Hochschule für Musik und Theater München

La Hochschule für Musik und Theater München (Escuela Superior de Música y Teatro de Múnich) es una de las más importantes escuelas superiores dentro del sector cultural en Alemania. Fue fundada en 1846 como Königliches Conservatorium für Musik (Conservatorio Real de Múnich) y en su recorrido ha recibido diferentes nombres; el actual desde 1998. En 2008 se fusionó con el Conservatorio Richard Strauss de la capital bávara. La institución se encuentra ubicada, desde 1957, en el que fuera Führerbau (Edificio del Führer) del antiguo partido nazi. Sito en la calle Arcisstraße 12, muy cerca de Königsplatz, en su anterior función el edificio albergó en 1938 la firma de los Acuerdos de Múnich. Estructura formativa En la actualidad, la Hochschule se estructura en seis áreas principales: Cantantes, Instrumentistas, Bailarines, Compositores, Regidores y Directores. Algunas materias teatrales se imparten en cooperación con la Bayerische Theaterakademie August Everding (Academia de Teatro «August Everding» de Baviera) en el Prinzregententheater (Teatro del Príncipe Regente). Departamentos Academia de Ballet Estudio para la Interpretación Histórica Instituto para la Gestión Cultural Pedagogía Instrumental y Vocal Instituto de Jazz Joven Academia para Talentos Especiales Música Eclesiástica / Órgano Instituto de Pedagogía Musical para la Formación del Profesorado Instituto de Musicología Música Popular Directores/presidentes de la institución Königliches Conservatorium für Musik Franz Hauser (1846–1864) Königliche bayerische Musikschule Hans von Bülow (1867–1869) Karl von Perfall (1874–1892) Josef Rheinberger y Franz Wüllner (1874–1892) Königliche Akademie der Tonkunst Karl von Perfall (1892–1901) Josef Rheinberger y Franz Wüllner (1892–1901) Bernhard Stavenhagen (1901–1904) Felix Mottl (1904–1911) Hans Bußmeyer (1911–1919) Berthold Kellermann (1919–1920) Staatliche Akademie der Tonkunst - Hochschule für Musik Siegmund von Hausegger (1920–1934) Richard Trunk (1934–1945) Joseph Haas (1946–1950) Robert Heger (1950–1954) Karl Höller (1954–1972) Fritz Schieri (1972–1981) Diethard Hellmann (1981–1988) Klaus Schilde (1988–1991) Cornelius Eberhardt (1991–1995) Robert Maximilian Helmschrott (1995–1998) Hochschule für Musik und Theater Robert Maximilian Helmschrott (1998–2003) Siegfried Mauser (2003–2014) Bernd Redmann (2014) Véase también Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hochschule für Musik und Theater München. Internetauftritt der Hochschule für Musik und Theater München
Hochschule für Musik und Theater München

La Hochschule für Musik und Theater München (in italiano "Università per la musica e il teatro di Monaco") è una delle università di Monaco di Baviera più prestigiose e per accedervi occorre l'abitur (maturità). Storia Venne fondata nel 1846 e inizialmente fu un istituto privato. Grazie alla riforma di Ludovico II di Baviera nel 1867 adottò il nome di Königlich-Bayerische Musikschule. Nel corso dei tempi cambiò il suo nome innumerevoli volte. Rettori Fra i vari rettori o direttori a vario titolo: Franz Hauser (1846–1864) Hans von Bülow (1867–1869) Karl von Perfall (1874–1892) Josef Rheinberger e Franz Wüllner (1874–1892) Karl von Perfall (1892–1901) Bernhard Stavenhagen (1901–1904) Felix Mottl (1904–1911) Hans Bußmeyer (1911–1919) Berthold Kellermann (1919–1920) Siegmund von Hausegger (1920–1934) Richard Trunk (1934–1945) Joseph Haas (1946–1950) Robert Heger (1950–1954) Karl Höller (1954–1972) Fritz Schieri (1972–1981) Diethard Hellmann (1981–1988) Klaus Schilde ( 1988–1991) Cornelius Eberhardt (1991–1995) Robert Maximilian Helmschrott (1995–1998) Robert Maximilian Helmschrott (1999–2003) Siegfried Mauser (2003–) Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su hmtm.de.
Wyższa Szkoła Muzyki i Teatru w Monachium

Wyższa Szkoła Muzyki i Teatru w Monachium (niem. Hochschule für Musik und Theater München, HMTM) – niemiecka publiczna uczelnia artystyczna z siedzibą w Monachium. Historia Początki uczelni sięgają 1830 roku, kiedy to powstała Centralna Szkoła Śpiewu (Central-Singschule), w 1846 roku przekształcone w Konserwatorium Królewskie (Königliches Conservatorium für Musik). W 1865 roku Richard Wagner przedstawił królowi Ludwikowi II projekt utworzenia uczelni muzycznej, wykorzystującej Konserwatorium Królewskie. Projekt został uznany za zbyt kosztowny i Konserwatorium zostało zamknięte, a następnie zreorganizowane i ponownie otwarte w 1867 roku jako Królewska Bawarska Szkoła Muzyczna (Königliche Bayerische Musikschule). Jej pierwszym dyrektorem został Hans von Bülow, który prowadził ją w latach 1867–1869. Uczelnia przechodziła kolejne zmiany organizacyjne, w 1892 roku została przemianowana na Królewską Akademię Muzyczną (Königliche Akademie der Tonkunst), w 1924 roku na Państwowa Akademię Muzyczną (Staatliche Akademie der Tonkunst). Obecną nazwę uzyskała w 1998 roku. Struktura organizacyjna W skład uczelni wchodzą następujące jednostki organizacyjne: Akademia Baletowa Akademia Uzdolnionej Młodzieży Zakład Muzyki Organowej Zakład Muzyki Ludowej Zakład Przedstawień Historycznych Zakład Pedagogiki Instrumentalnej i Wokalnej Instytut Zarządzania Kulturą Instytut Jazzu Instytut Edukacji Muzycznej Przypisy
Мюнхенская высшая школа музыки и театра

Мюнхенская высшая школа музыки и театра (нем. Hochschule für Musik und Theater München) — германское высшее учебное заведение, расположенное в Мюнхене. История Мюнхенская высшая школа музыки и театра была основана в 1846 году как частный институт, в 1867 году преобразован королём Людвигом II в Королевскую Баварскую школу музыки, существовавшую сперва на личные средства короля, а с 1874 года на средства государственного бюджета. С 1892 года называлась Королевской академией музыки, с 1924 года Государственной академией музыки, с 1998 года носит нынешнее название. В 1957 году переехала в нынешнее здание — бывшее «Фюрербау», здание штаб-квартиры НСДАП. В бывшем личном кабинете Адольфа Гитлера, несколько перестроенном, находится репетиционный зал. Руководители Знаменитые преподаватели Известные выпускники Валер Валер-Сабадус Альфред фон Бекерат Йоланта Жукаускене Ссылки Официальный сайт (нем.)
Мюнхенська вища школа музики і театру

Мюнхенська вища школа музики і театру (нім. Hochschule für Musik und Theater München) — вищий навчальний заклад, розташований у Мюнхені. Заснована в 1846 році як приватний інститут, в 1867 році перетворений королем Людвігом II у Королівську Баварську школу музики, що існувала спершу на власні кошти короля, а з 1874 року на кошти державного бюджету. З 1892 року називалася Королівською академією музики, з 1924 року Державною академією музики, з 1998 р. отримала сучасну назву. В 1957 році переїхала в будинок, в якому знаходиться і по сьогодні (на знімку), що був побудований як регіональна штаб-квартира НСДАП (тут в 1938 році була підписана Мюнхенська угода); в особистому кабінеті Адольфа Гітлера, дещо перебудованому, знаходиться репетиційний зал. Серед відомих музикантів, що викладали у цьому закладі — Елісо Вірсаладзе, Карл Орф, Макс Регер та інші. Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 20 січня 2008 у Wayback Machine.] (нім.)
Auwald bei Westheim

Der Auwald bei Westheim ist ein Naturschutzgebiet sowie FFH-Gebiet südwestlich der mittelfränkischen Gemeinde Westheim in Bayern. Mit 50,23 Hektar ist es der größte zusammenhängende Auwaldbereich im südlichen Mittelfranken. Das Gebiet liegt größtenteils im Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen; lediglich 0,06 Hektar liegen im schwäbischen Landkreis Donau-Ries. Im Auwald befindet sich der westlichste Punkt des Landkreises Weißenburg-Gunzenhausen. Der Auwald bildet ein geschlossenes Feuchtwaldgebiet, das von Schwarzerlen-Eschen-Sumpfwäldern geprägt ist. Unter anderem sind Eschen, Erlen, Moorbirken, Sumpfdotterblumen und Flatterulmen heimisch. Ein kleines Gewässer und Nasswiesen sind die Heimat einer großen Artenvielfalt von Spechten, Fledermäusen, Kleinsäugern, Käfern und Tagfaltern. Zu den reichlich vorhandenen Vogelarten gehören Schwarzspechte, Hohltauben und Pirole. Das Naturschutzgebiet wurde 1979 ausgewiesen. Der Wald wird von dem kleinen Weihergraben durchflossen. In seinem Bereich liegen die Bodendenkmäler eines hallstattzeitlichen Grabhügelfelds, dem Gräberfeld von Westheim, und mittelalterlichen Burgstalles (Burgstall Schlossgraben) sowie eines vermutlich verebneten Grabhügels aus vorgeschichtlicher Zeit. Weblinks Klimadaten und Szenarien für den Auwald bei Westheim Lage des Naturschutzgebietes im BayernAtlas der Bayerischen Staatsregierung (Hinweise) Auwald bei Westheim in der World Database on Protected Areas (englisch) Einzelnachweise