NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kathedraal van Bayeux

De Notre-Dame van Bayeux (Calvados) is een kathedraal in het Franse bisdom Bayeux en Lisieux. Het is een goed voorbeeld van Normandische gotiek. De bouw van de kathedraal begon in de 12e eeuw. In de 15e eeuw werd de bouw afgerond met de voltooiing van de vieringtoren. Bouwgeschiedenis Op 14 juli 1077 werd in Bayeux de romaanse kathedraal ingewijd. Het beroemde Tapijt van Bayeux werd in opdracht van bisschop Eudes de Conteville gemaakt voor deze inwijding. Het beeldt de verovering van Engeland door de Normandiërs uit. De romaanse kathedraal ging in 1105 in vlammen op. Na een grote restauratie brandde het kerkgebouw in 1160 wederom af. Alleen de prachtige decoratie van het schip en de crypte van de oude kathedraal bleven na deze brand behouden, de rest van de kathedraal moest wijken voor een grootscheepse verbouwing in gotische stijl. De crypte De crypte van de Notre-Dame van Bayeux stamt uit de 11e eeuw. Het is een van de weinige onderdelen van de kathedraal die zijn overgebleven van de in de 12e eeuw afgebrande romaanse kerk. Deze stond op dezelfde plek als waar de huidige gotische kathedraal staat. In de crypte zijn onder andere mooie kapitelen en fresco’s uit de 15e eeuw te zien. Exterieur en interieur Enkele decennia na de brand van 1160 besloten de bisschop en het kapittel tot een volledige wederopbouw van de kathedraal. Eerst werden de pijlers versterkt en de zijbeuken vernieuwd. Ook werd toen de kapittelzaal gebouwd. Vervolgens begon men met de bouw van het koor, dit was omstreeks 1230. Dit werd geheel in gotische vorm gebouwd, dit in tegenstelling tot de bogengalerij van het schip dat romaans is. Het koor wordt gedomineerd door grote gotische gewelven, lichtbeuken en een triforium. In deze periode is ook het timpaan van het zuidelijke transept gemaakt. Het beeldt de geschiedenis van de heilige Thomas Becket uit. Het schip van de Notre-Dame is geconstrueerd tussen 1245 en 1255. Tijdens de Honderdjarige Oorlog (1337-1453) kwam de bouw van de kathedraal stil te liggen. De kerk werd destijds gebruikt als vesting. Vanaf 1477 kon, dankzij een gift van de bisschop van Bayeux, de vernieuwing van de romaanse vieringtoren worden voortgezet. In 1479 werd de toren voltooid. De toren was nu voorzien van een verdieping vol flamboyante gotiek. Men had destijds grote twijfels over de stabiliteit van de toren, desondanks bleef de toren staan. In 1652 werd de Notre-Dame van Bayeux door hugenoten geplunderd en verwoest. Het gebouw was rijp voor de sloop, maar deze kon op het nippertje worden verhinderd. In februari van het jaar 1676 werd de dakstoel van de kathedraal vernield. Pas in de 18e eeuw werd deze vervangen door een decoratieve koepel boven het octogoon. In de 19e eeuw ontdekte men grote scheuren in de pijlers van de kerk. Viollet-le-Duc pleitte voor de sloop van het gebouw en nieuwbouw volgens zijn eigen ontwerp. De bisschop van Bayeux bood echter weerstand en wist de sloop te voorkomen, maar toen was de koepel van de vieringtoren al gesloopt. Nadat de fundamenten waren vernieuwd kon de vieringtoren gered worden en werd hij in gotische stijl voltooid.
Catedral de Bayeux

Catedral de Bayeux (Cathédrale Notre-Dame de Bayeux) é uma catedral normando-românica, localizada na cidade de Bayeux. É a sede do Bispo de Bayeux. Foi o lar original da tapeçaria de Bayeux e é um monumento nacional da França. O local é antigo e já foi ocupado por santuários romanos. A catedral atual foi consagrada no dia 14 de julho de 1077, na presença de Guilherme, duque da Normandia e rei da Inglaterra. Foi aqui que Guilherme forçou Harold Godwinson a fazer o juramento, a quebra dos quais levou à conquista normanda da Inglaterra. Arquitetura Após sérios danos sofridos pela catedral no século XII, o edifício foi reconstruído em estilo gótico, que é mais notável na torre cruzada, transeptos e extremo leste. No entanto, apesar da torre cruzada ter sido iniciada no século XV, não foi concluída até o século XIX. Galeria Referências Ligações externas Localização Fotos Stained Glass Windows
Собор Байё

Собор Пресвятой Богородицы в Байё (фр. Cathédrale Notre-Dame de Bayeux) — кафедральный собор епархии Байё, расположен в городе Байё. Памятник архитектуры XI—XV веков, сочетающий в себе черты романского стиля и нормандской готики. Собор Байё — составная часть великолепно сохранившегося комплекса средневековых сооружений, куда также входят дворец епископа, библиотека, зал капитулов и др. До перенесения в специально предназначенный для него музей в соборе хранился знаменитый ковёр из Байё. История На месте, где находится нынешний собор, в галло-римскую эпоху располагался форум города Августодурум. Епархия в Байё основана в III веке, при Меровингах здесь был построен кафедральный собор. После пожара, который серьёзно повредил здание, граф Байё Гуго II (1015—1049) принял решение о строительстве нового собора на прежнем месте. Закончено возведение храма было при преемнике Гуго Одоне (1049—1097). 14 июля 1077 года новое здание было освящено в присутствии герцога Нормандии и короля Англии Вильгельма Нормандского. От романского собора XI века сохранились крипта и башни главного фасада (вестверка). С начала XII века в соборе проводились непрерывные работы по реконструкции и перестройке отдельных частей сооружения, которые были закончены только в XV веке возведением шпиля главной башни. С этого момента собор приобрёл окончательный облик. К 1230 году построены готические хоры, которые примечательны рядом чисто нормандских декоративных элементов. В 1244—1255 реконструирована верхняя часть главного нефа, в 1260—1280 году перестроен трансепт. К оригинальному романскому вестверку было добавлено множество готических элементов. В XIII—XIV веках к собору были постепенно пристроены боковые готические капеллы. Кроме того, более позднее готическое происхождение имеют южный портал трансепта и высокая центральная башня. Прочие здания ансамбля собора в основном построены в XV веке. В 1563 году собор разорялся войсками гугенотов во время религиозных войн во Франции. Литература Frédéric Épaud, Les charpentes de la cathédrale Notre-Dame de Bayeux, Publications du CRAHM, Caen, 2007. ISBN 978-2-902685-42-4. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Собор Байё Собор и епископский дворец на сайте мэрии Байё Собор на сайте «structurae.de»
Castell d'Argentelles

La mansió, palau o castell d'Argentelles és una edificació defensiva situada a la comuna francesa de Villebadin, a la Normandia, França, classificat com a monument històric des d'octubre de 1966. Va ser construït a la fi de l'edat mitjana, al segle xv, entre els anys 1414 i 1632, com a lloc avançat defensiu de la ciutat d'Exmes sota el ducat de Bretanya i ocupat per oficials anglesos. A partir de l'aplicació de l'Acta d'Unió de Bretanya l'any 1532 es va annexionar al regne francès; Enric IV va residir en ell durant l'any 1591. Arquitectura El castell està format per una torre de defensa circular edificada sobre un terròs, envoltat per un fossat, annexat a la zona d'habitatge. L'any 1632 se li van afegir dues grans lluernes de pedra. Referències (en francès) Manoir d'Argentelles, XVe siècle (en francès) Ministeri de cultura de França: Manoir d'Argentelles (en francès) Patrimoine de France: Manoir d'Argentelles Arxivat 2017-08-13 a Wayback Machine.
Castillo de Argentelles

La mansión, palacio o castillo de Argentelles es una edificación defensiva situada en la comuna francesa de Villebadin, en la Normandía, Francia, clasificado como monumento histórico desde octubre de 1966. Fue construido a finales de la Edad Media, en el siglo XV, entre los años 1414 y 1632, como puesto avanzado defensivo de la ciudad de Exmes bajo el ducado de Bretaña y ocupado por oficiales ingleses. A partir de la aplicación del Acta de Unión de Bretaña en 1532 se anexionó al reino francés; Enrique IV residió en él durante el año 1591. Arquitectura El castillo está formado por una torre de defensa circular edificada sobre un terrón, rodeado por un foso, anexado a la zona de vivienda. En el año 1632 se le añadieron los dos grandes tragaluces de piedra. Referencias (en francés)Manoir d'Argentelles, XVe siècle (en francés)Ministerio de cultura de Francia: Manoir d'Argentelles (en francés)Patrimoine de France: Manoir d'Argentelles
Jardin des Plantes (Coutances)

Der heutige Jardin des Plantes in Coutances (Normandie) befindet sich auf dem Gelände eines bereits seit 1675 von Julien Rihouey angelegten privaten Gartens. Das Chateau de la Mare, der Garten und die Ländereien waren vor der Französischen Revolution lange im Besitz der Familie Poupinel aus Quettreville. Jean-Jacques Quesnel de la Moriniere erwarb 1823 das Anwesen. Im Jahre 1852 vererbte er den Besitz der Stadt Coutances mit der Auflage, dort ein Museum und einen botanischen Garten zum Wohle des Volkes einzurichten. Mit dem Entwurf wurde der pensionierte Pionier-Offizier und Aquarellmaler Adéle Sebastian Minel beauftragt. Es entstanden italienische Terrassen, Baumgruppen im englischen Stil, ein Labyrinth und Wasserspiele. Zu Ehren des Gebers wurde ein Obelisk aufgestellt. Der Garten wurde im Jahre 1855 als einer der ersten seiner Art fertiggestellt und wurde zum „Vorbild öffentlicher Gärten in der Normandie des Zweiten Kaiserreiches“ im 19. Jahrhundert. Seltene Bäume, üppig blühende Büsche, kunstvolle Blumenmosaiken und Lichtspiele machen aus diesem Garten einen der schönsten der Basse-Normandie. Er wurde im Jahre 1992 in die Liste der nationalen Denkmäler Frankreichs aufgenommen. Weblinks Website des Gartens. Jardin des Plantes de Coutances. Ulmer.de Einzelnachweise
Jardin des plantes de Coutances

El jardín de las plantas de Coutances (en francés: Jardin des plantes de Coutances) es un jardín botánico de Francia, de propiedad pública localizado en la ciudad de Coutances, departamento de Manche. Está abierto al público todos los días del año gratuitamente. Visita comentada todo el año sobre RDV (renseignement à l'office de tourisme). El jardín está inscrito en el Inventario de los «Monuments Historiques de Francia en 1992.​ Historia El sitio del actual 'Jardin des Plantes' , había un jardín ya creado desde 1675 por Julien Rihouey en Coutances, el jardín fue adquirido por Jean-Jacques Quesnel de la Moriniere en 1823. El castillo de la Mare, el jardín y las tierras circundantes eran antes de la Revolución Francesa propiedad de la familia de Quettreville Poupinel. En 1859 heredó Quesnel de la Moriniere las posesiones, que las cedió a la ciudad de Coutances con la condición de que allí se creara un museo y jardín botánico para el beneficio del pueblo. Fue encargado el proyecto a Adèle Sébastien Minel, oficial de ingeniería retirado y acuarelista, quién desarrolló los planes para el jardín mezclando terrazas italianas, arboledas estilo inglés, laberinto y chorros de agua. Un obelisco de granito fue erigido en memoria del donante Quesnel Morinière. El trabajo de desarrollo en tres niveles se completó en 1855; el jardín se convirtió en un precursor y un modelo de los jardines del siglo XIX, siendo contemporáneo de los primeros jardines parisinos. El Jardín de Coutances se ha incluido en el Inventario de Monumentos Históricos previstos en 1992. Después de la tormenta de 1999, algunos árboles tuvieron que ser podados o reemplazados. Colecciones botánicas Actualmente el jardín es un armónico compromiso entre los jardines « à l'anglaise » y los jardines « à l'française » con caminos rectos propios de los parques franceses y parterres, junto con el césped intercalado con grupos de árboles ornamentales procedentes de América. Entre los árboles dignos de mención Acer pseudoplatanus var. 'Leopoldii', Corylus colurna, Cedrus atlantica, Cedrus libani, Fraxinus excelsior var. 'Pendula', Liriodendron tulipifera, Fagus sylvatica var. 'Purpurea', Magnolia grandiflora, Araucaria, Gunnera, Si bien se mantiene fiel al pensamiento de su creador, el jardín ha crecido gracias a la intervención discreta de una cohorte de jardineros, mantenimiento y renovación, árboles raros, macizos de flores y mosaicos de flores... Todas estas atracciones invitan a descubrir uno de los más bellos jardines de Normandía.​ Véase también Jardín de topiaria de animales verdes Jardin des plantes d'Amiens Jardin des Plantes de Poitiers Referencias Enlaces externos Artículo sobre el jardín botánico. Convention on Biological Diversity: French Botanical Gardens Plantes et Jardins (Francés) Bibliografía René Lepelley, Noms de lieux de Normandie et des îles Anglo-Normandes, Paris, Bonneton, octobre 1999 (ISBN 2-86253-247-9), p. 30 J. Antonin Friolet, Caraquet, Village au soleil, chez l'auteur, Fredericton, 1978. p. 17-29.
Villa Bella Vista

La villa Bella Vista est une villa située à Lion-sur-Mer, dans le département du Calvados. Localisation La villa est située au no 11 de la rue de Ouistreham, à Lion-sur-Mer. Histoire La villa est construite en 1850 pour Philolie Mutel. Elle est acquise par Charles-Antoine Calenge, propriétaire à Escoville, qui fait construire en 1851 le pavillon central de plan rectangulaire. En 1860, Adolphe Honegger, négociant et consul de Bolivie (28 rue de La Rochefoucauld à Paris) fait l'acquisition de la propriété. L'année suivante, il fait bâtir les deux pavillons latéraux. La villa est rachetée aux descendants d'Adolphe Honegger dans les années 1960 pour être transformée en maison de vacances. Notes et références Voir aussi Articles connexes Portail du Calvados Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Долна Нормандия

Долна Нормандия е регион във Франция до 2016 г., когато е присъединен към новосъздадения регион Нормандия. Населението му е 1 453 000 жители (към 1 януари 2007 г.), а площта 17 589 кв. км. Град Кан е административен център на региона. Сформиран е през 1956 г. Регионът има директни фериботни връзки с Англия.
Baixa Normandia

Baixa Normandia (en francès: Basse-Normandie) fou una regió administrativa de França. Història En aquesta zona es va produir, en part, el 6 de juny de 1944, la invasió aliada de la França ocupada. Les ciutats més afectades per l'atac foren Ouistreham, Cherbourg i Caen, juntament amb la zona de les platges. La regió de la Baixa Normandia va ser creada, com les altres regions de la França metropolitana, l'any 1956. Correspon a la part occidental de l'antiga província de Normandia, i aquesta divisió del territori normand resulta en dues regions, l'Alta i la Baixa Normandia, força polèmica. Geografia La regió de la Baixa Normandia limita amb les regions de l'Alta Normandia, el Centre - Vall del Loira, el País del Loira i Bretanya. Consta de tres departaments, que es detallen a continuació: Calvados Manche Orne Economia La producció agrícola es destina principalment a farratge, per alimentar l'abundant bestiar boví. Pel que fa a la indústria, les més importants són la indústria tèxtil, la làctia i la química. Així mateix, destaquen les drassanes de la ciutat portuària de Cherbourg. Política El president d'aquesta regió és el socialista Philippe Duron, que ocupa aquest càrrec des de les eleccions regionals de 2004, en què l'esquerra francesa va obtenir la majoria absoluta al Consell Regional de Baixa Normandia. L'anterior president regional, René Garrec, de la UMP, no va aconseguir ser reelegit, tot i que la llista que encapçalava va ser la més votada a la primera volta de les eleccions, amb un 28,74% dels vots. Això va ser degut en bona part a la divisió de la dreta, ja que René Garrec va rebutjar una possible coalició amb la Unió per a la Democràcia Francesa a la segona volta de les eleccions regionals. Així, la UMP només va poder aconseguir el 40% dels vots emesos a la segona volta i 14 dels 47 escons en joc. L'esquerra, que també es va presentar dividida a la primera volta de les eleccions, va presentar una llista unitària a la segona volta integrada per cinc partits diferents: el Partit Socialista, el Partit Comunista Francès, Els Verds, el Partit Radical d'Esquerra i el Moviment Republicà i Ciutadà. Aquesta llista va aconseguir el 46,22% dels vots i 28 escons. D'altra banda, el Front Nacional va obtenir el 13,78% dels vots i va poder així mantenir els cinc escons aconseguits l'any 1998. En canvi, el partit conservador Caça, Pesca, Natura i Tradicions no va passar a la segona volta de les eleccions i va perdre els dos escons aconseguits en les eleccions regionals de 1998. Referències Enllaços externs Consell Regional de la Baixa Normandia Arxivat 2005-04-06 a Wayback Machine. (francès).
Dolní Normandie

Dolní Normandie (francouzsky Basse-Normandie) byl francouzský region, vytvořený roku 1956, kdy bylo historické území Normandie rozděleno na Dolní a Horní Normandii. Region zanikl 1. ledna 2016, kdy byl znovusjednocen s Horní Normandií do jednoho regionu Normandie. Sdružoval tři departementy: Calvados, Manche a Orne. Mnoho obcí bylo zničeno za 2. světové války při bitvě o Normandii. Geografie Řeky: Orne, Touques, Vire, Dives Ostrovy: Chausey Největší města: Alençon Argentan Caen Cherbourg-Octeville Équeurdreville-Hainneville Flers Hérouville-Saint-Clair Lisieux Saint-Lô Tourlaville Historie V dobách říše římské bylo území rozděleno na několik městských států. V 5. století dobyta Franky. V 9. století byla Normandie pleněna útoky Normanů. Vývoj počtu obyvatelstva Muzea regionu Muzeum Eugena Boudina, Honfleur Muzeum námořnictví, Honfleur Dům Erika Satie, Honfleur Muzeum výtvarných umění, Caen Muzeum vylodění, Arromanches-les-Bains Muzeum Christiana Diora, Granville Muzeum moderního umění, Granville Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dolní Normandie na Wikimedia Commons
Basse-Normandie

Basse-Normandie var en fransk region. Den blev skabt i 1956, da Normandiet blev delt i Basse-Normandie og Haute-Normandie og nedlagt 1. januar 2016, da den blev lagt sammen med Haute-Normandie i den nye region Normandie. Regionen bestod af departementerne Calvados, Manche og Orne og havde Caen i Calvados som hovedby. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 6. april 2005 hos Wayback Machine
Baja Normandía

Baja Normandía (en francés: Basse-Normandie) fue una región de Francia creada en 1956 que agrupaba tres departamentos: Calvados, Orne y La Mancha. Esta región es atravesada por el meridiano de Greenwich. La capital de la región era la ciudad de Caen. En el marco de la reforma territorial de 2014, Baja Normandía se fusionó con Alta Normandía el 1 de enero de 2016 para formar la región de Normandía.​​​ Historia Las playas de Calvados fueron el sitio del Día D, los desembarcos en junio de 1944 y la posterior batalla de Normandía destruyeron muchos pueblos y ciudades de la región. Población La población estimada en el año 2014 era de 1.443.000 habitantes. Economía Se nutre principalmente de la agricultura: el ganado, el sector lechero, textiles y fruta son sus industrias importantes. El mineral de hierro se extrae cerca de Caen. El turismo también es importante y cuenta además con un ferry que va a Inglaterra (desde el puerto de Cherbourg) Véase también Normandía (región administrativa) Normandía (región histórica) Historia de Normandía SM Caen (equipo profesional de fútbol) Tour de Normandía (carrera de ciclismo) Referencias Enlaces externos Baja Normandía : la memoria dentro de la piel - El sitio oficial de Francia (en español) Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Baja Normandía.
Donja Normandija

Donja Normandija (fra. Basse-Normandie) je bivša (1956. – 2015.) francuska regija, na sjeveru Francuske. Nastala je 1956. godine, kada je povijesna regija Normandija podijeljena na Gornju i Donju Normandiju. Donja Normandija povijesno odgovara zapadnom dijelu pokrajine Normandije. Povijest Za povijest Normandije pogledajete članak Normandija. U ovom dijelu Normandije se odvilo iskrcavanje američkih vojnika za vrijeme Drugog svjetskog rata. Administracija Sjedište regionalnog vijeća Donje Normandije se nalazi u Caenu. Sastoji se od 47 zastupničkih mjesta. Od lokalnih izbora 2004. godine na vlasti je lijeva koalicija stranaka (Socijalističke partije i Zelenih) s 28 mjesta u vijeću. Desna stranka UMP ima 14 mjesta u vijeću, a radikalno desna FN ima 5 zastupničkih mjesta. Zemljopis Regija se sastoji od tri departmana: Calvados, Manche i Orne. Gospodarstvo Regija je većinom poljoprivredno orijentirana s naglaskom na stočarstvo. Industrijski sektor uglavnom uključuje preradu tekstila i voća. U regiji također postoji nekoliko rudnika željeza blizu Caena. U zadnje vrijeme je posebno razvijen i turizam. Regija posjeduje direktne trajektne veze s Engleskom (luka Cherbourg). Zanimljiva turistička privlačnost ove regije je i mjesto iskrcavanja vojnika u Drugome svjetskom ratu, koje se nalazi u Calvadosu. Stanovništvo 1999. godine regija je imala 1 422 193 stanovnika. 2010. Donja Normandija ima 1 473 494 stanovnika, što odgovara prosječnom godišnjem porastu od 0,3%. Kultura Lokalni jezik u Normandiji je normandijski. Jezik se još uvijek koristi, posebno u Donjoj Normandiji. Donja Normandija je poznata po velikom broju pisaca iz ove regije. Poznati pisci koji su pisali na francuskom su: Guy de Maupassant, Marcel Proust, Jules Barbey d'Aurevilly i Gustave Flaubert. Također postoji i određen broj pisaca koji su pisali na normandijskom jeziku, najpoznatiji su: Alfred Rossel, Louis Beuve i Côtis-Capel. Poznati glazbeni skladatelj Erik Satie je također rodom iz ove regije. Slikar Jean-François Millet je također jedna od poznatih osoba iz Donje Normandije. Vanjske poveznice Službena stranica Regionalnog vijeća Vremensko stanje Donje Normandije Arhivirana inačica izvorne stranice od 21. svibnja 2020. (Wayback Machine)
Alsó-Normandia

Alsó-Normandia Franciaország egyik északnyugati régiója volt 2015 végéig. A 2014. évi közigazgatási reform keretében néhány új közigazgatási régió létrehozásáról és a korábbiak közül több összevonásáról döntöttek. Ennek során 2016. január 1-jén Alsó-Normandia Felső-Normandiával együtt az újonnan alakított Normandia közigazgatási régió része lett. Történelem A történelmi Normandia tartományt, amelynek története a 10. századig vezethető vissza, 1957-ben a két régióra osztották: Alsó- és Felső-Normandia. A római uralom után az 5. században foglalták el a frankok a vidéket. A 9. században a normannok pusztítottak a térségben. Alsó-Normandia területének zöme a 10. században került a normandiai hercegek birtokába. 1066-ban Hódító Vilmos normandiai herceg elfoglalta Angliát. Caen-ben temették el. Halála után Normandia idősebb fia birtoka lett, második fia lett Anglia uralkodója. 1106-ban azonban a tartomány az angol királyok birtoka lett. Majdnem száz év múlva, 1204-ben, II. Fülöp Ágost francia király hódította meg Normandiát, kivéve a Csatorna-szigeteket. A százéves háborúban Plantagenêt-ház birtokába került. 1436 és 1450 között azonban a francia korona hódította meg ismét a tartomány szárazföldi területét. 1453-tól a francia monarchia birtokolta a mai tartományt. A második világháborúban a normandiai partraszállás fő csapása Alsó-Normandiát érte. Calvados vidéki homokos tengerpartokon szálltak partra a nyugati szövetségesek 1944 júniusában. A normandiai csatában sok falut és várost leromboltak, vagy súlyos károkat szenvedtek. Jegyzetek
Bassa Normandia

La Bassa Normandia (in francese: Basse-Normandie) era una regione amministrativa francese. Dal 1º gennaio 2016 è stata unita alla Alta Normandia per formare la nuova regione di Normandia. Geografia fisica Era composta da 3 dipartimenti: Calvados (14), Manica (50, Manche) e Orne (61). Erano inclusi nella regione 11 arrondissement, 141 cantoni e 1.812 comuni. Il suo capoluogo è Caen; altre città importanti sono Cherbourg-Octeville, Saint-Lô e Alençon. Il territorio della regione confinava con le regioni Alta Normandia (ora unitasi ad essa) a est, l'ex regione del Centro a sud-est, Paesi della Loira a sud e Bretagna a sud-ovest. A nord e a ovest è bagnata dal Canale della Manica. Voci correlate Calvados Côte Fleurie Côte de Nacre Sbarco in Normandia Alta Normandia Aeroporto di Deauville Consiglio regionale della Bassa Normandia Altri progetti Wikizionario contiene il lemma di dizionario «Bassa Normandia» Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bassa Normandia Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Bassa Normandia Collegamenti esterni Bassa Normandia: la memoria nella pelle - Il sito ufficiale della Francia (in Italiano)