NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tombelaine

Tombelaine je přílivový ostrov v Lamanšském průlivu. Patří k obci Genêts ve francouzském regionu Normandie. Leží v ústí řeky Sée 2 km jižně od pobřeží poloostrova Cotentin a 2 km na sever od známějšího ostrova Mont-Saint-Michel. Ostrov má rozlohu tři hektary a maximální výšku 45 metrů. Je tvořen žulou a muskovitem. Nežijí zde žádní stálí obyvatelé. Název je odvozován z výrazu tumb-ell-ana („malá mohyla“), odkazujícího na podobu ostrova. Odtud pochází legenda, že je zde pohřbena Helena, dcera bretaňského krále Hywela, nešťastně zamilovaná do normanského šlechtice Montgommeryho. Jiný výklad spojuje název s kultem keltského boha Belena. Roku 1137 na ostrově Bernard du Bec zřídil převorství. V době stoleté války vybudovali Angličané na Tombelaine pevnost, z níž ohrožovali Mont-Saint-Michel. Opevnění bylo rozbořeno roku 1666. V devatenáctém století podnikaví bratři Neurdeinovi vytvořili romantickou legendu o markýzovi z Tombelaine, který si dobrovolně zvolil život mimo civilizaci, a předváděli turistům místního rybáře v roli údajného výstředního aristokrata. V roce 1936 byl ostrov vyhlášen historickou památkou. V době odlivu sem mohou z pevniny přijít výpravy vedené průvodcem. Od roku 1985 je Tombelaine také rezervací pro ptactvo, kde hnízdí volavka stříbřitá, husice liščí, sokol stěhovavý, holub hřivnáč a střízlík obecný, na tahu se zastavují kormorán velký, moták pilich, jeřáb popelavý, cistovník rákosníkový nebo žluva hajní. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tombelaine na Wikimedia Commons Summitpost
Tombelaine

Tombelaine (French pronunciation: [tɔ̃blɛn]) is a small tidal island off the coast of Normandy in France. It lies a few kilometres north of Mont Saint-Michel. At low tide, the island can be reached on foot (with a guide) from the coast of Cotentin, 3.5 kilometres (2.2 miles) to the northeast, and from Mont Saint-Michel. The granite island lies just to the south of the course of the Sélune river, which has to be forded to access the island from Cotentin. It is 250 m (820 ft) by 150 m (490 ft), and 45 m (148 ft) high. Administratively, it is in the commune of Genêts. Name According to one folk etymology, the name is a contraction of “the tomb of Hélène”, referring to a supposed daughter of King Hoël buried on the rock. The name could also come from tumulus belenis (“tumulus of Belenos”, a Celtic god), or from the Celtic words meaning “the little mountain”, in comparison to Mont Saint-Michel, once called Mont Tombe. History In the 11th century, two monks from Mont Saint-Michel were hermits on Tombelaine. In 1137, Bernard du Bec founded a priory on the island, and it became a pilgrimage site . On 11 February 1423, during the Hundred Years War, Tombelaine was occupied by the English as a base from which to attack Mont Saint-Michel. In the 16th-century French religious wars, Gabriel, comte de Montgomery, leader of the Huguenot armies, occupied the island. In 1666, the marquis de la Chastrière ordered the destruction of the island's fortifications, in case these be used again by the English. At the end of the 19th century, a legend about a “Marquis de Tombelaine” was created as part of the burgeoning tourist industry around Mont Saint-Michel. The island was purchased by the state in 1933, and was declared a historic monument by a decree of 1936. It became a bird reserve in 1985. References
Tombelaine

El islote Tombelaine (del francés: îlot Tombelaine) es un pequeño islote o isla mareal localizada en la costa de Normandía, en Francia. Se encuentra a pocos kilómetros al norte de Mont Saint-Michel. En la marea baja de la isla se puede llegar a pie (con guía) desde la costa de la penínsual de Cotentin, a 3,5 km al noreste, y del Mont Saint-Michel.​ La isla se encuentra justo al sur del curso del río Sélune, que tiene que ser vadeado para acceder a la isla de Cotentin. La isla tiene 250 metros por 150 metros y 45 metros de altura. Se compone de granito. Es parte de la comuna de Genêts. Nombre Según la etimología popular su nombre significa «la tumba de Hélène», debido a la historia de una princesa llamada Hélène, hija del rey Hoel, que se dice fue enterrada en la roca. Víctor Hugo, en su obra "Quatrevingt-treize", en las primeras páginas del libro segundo de la tercera parte, da otra explicación al significado del nombre de la isla por boca de un sacerdote llegado del París de la Convención en 1793: "... Tumba Beleni, la tombe de Belenus, de Belus, de Bel, de Bélial, de Belzébuth". El nombre también puede provenir del tumulus belenis, el "Túmulo de Belenos", un dios celta, o bien provien de las palabras celtas que significan "la pequeña montaña", en contraste con el Mont Saint-Michel.​ Historia En el siglo XI, dos monjes del Monte Saint-Michel se recluyeron en Tombelaine. En 1137 Bernard du Bec fundó un convento en la isla, y se convirtió en un lugar de peregrinación. El 11 de febrero de 1423, en la Guerra de los Cien Años, Tombelaine fue ocupado por los ingleses como base para atacar a Mont Saint-Michel. En el siglo XVI durante las guerras religiosas francesas, Gabriel conde de Montgomery, jefe de los ejércitos de los hugonotes (Secta protestante), ocuparon la isla. En 1666 el marqués de la Chastrière ordenó la destrucción de las fortificaciones de la isla, para evitar que se utilizaran de nuevo en el futuro por los ingleses. La isla fue comprada por el Estado en 1933, y fue declarado monumento histórico por decreto de 1936.​ Se convirtió en una reserva de aves en 1985.​ Véase también Geografía de Francia Geografía de Europa Referencias
Томбелен

Томбелен (фр. Tombelaine) или Томблен — маленький приливный остров у побережья Нормандии во Франции, входит в коммуну Жене. Он лежит в нескольких километрах к северу от более известного Мон-Сен-Мишеля. При отливе остров можно посетить пешком (с экскурсией) с побережья Котантена или от самого Мон-Сен-Мишеля. Размеры острова — 250 на 150 метров, высшая точка — 45 метров над уровнем моря. Название Следуя популярной этимологии, название острова происходит от слов "the tomb of Hélène", «гробница Елены», по имени принцессы Елены, дочери короля Хоэля, по легенде, погребенной на острове. Название также могло произойти от tumulus belenis, переволимого как «курган Белена», кельтского божества, или от кельтских слов, означающих «маленькая гора», в противопоставление Мон-Сен-Мишелю. История В XI столетии два монаха с Мон-Сен-Мишеля пребывали на острове отшельниками. В 1137 году Бернар дю Бек основал на острове монастырь, который со временем стал местом паломничества. 11 февраля 1423 года, в ходе Столетней войны, Томбелен был занят англичанами и использовался в качестве базы для атак на Мон-Сен-Мишель. В XVI веке, во время гугенотских войн, остров был в руках у лидера армии гугенотов Габриэля I де Монтгомери. В 1666 году маркиз де ла Шастрье приказал разрушить фортификационные сооружения на острове, опасаясь, что они могут быть снова использованы англичанами. Остров был приобретен государством в 1933 году и указом 1936 года объявлен историческим памятником. В 1985 году он стал птичьим заповедником. Примечания
Manoir de Carnet

Le manoir de Carnet est une demeure, du XVe siècle, qui se dresse sur l'ancienne commune française de Carnet au sein de la commune nouvelle de Saint-James dans le département de la Manche, en région Normandie. Le manoir avec son puits et la chapelle, font l’objet d’une inscription au titre des monuments historiques par arrêté du 17 décembre 1990. Localisation Le manoir est situé au lieu-dit Le Guémarais, à 1,2 kilomètre au nord-est de l'église Notre-Dame de Carnet, dans le département français de la Manche. Historique Le manoir et la chapelle datent dans leur état actuel des XVe et XVIe siècles. La chapelle Sainte-Barbe est un lieu de pèlerinage jusque dans les années 1960. La Fondation pour la sauvegarde de l'art français attribue en 1994 une somme de 70 000 francs pour procéder à des travaux de mise hors d'eau. Description La chapelle conserve des statues du XVIIe et du XVIIIe siècle. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de châteaux et manoirs de la Manche Liste des monuments historiques de la Manche Carnet Liens externes Ressource relative à l'architecture : Mérimée Carnet, Chapelle Sainte-Barbe sur le site sauvegardeartfrancais.fr Portail des châteaux de France Portail du département de la Manche Portail des monuments historiques français
Centre de la Manche

Im Centre de stockage de la Manche bei La Hague in Nordfrankreich wurden 1969–1994 schwach- und mittelradioaktive Abfälle oberflächennah endgelagert. Ziel war es, den Einschluss der radioaktiven Stoffe über einen Zeitraum von 200–300 Jahren sicherzustellen. Nach der Einlagerungsphase soll eine Überwachungsphase von rund 300 Jahren folgen. Die Einlagerung erfolgte im Wesentlichen auf zwei Arten: in unterirdischen Monolithen aus Beton für die mittelradioaktiven oder alphahaltigen Abfälle oder in oberirdischen, mit Erdreich abgedeckten Hügeln (Tumulus) für kurzlebige schwachradioaktive Abfälle. Um das Gefährdungspotential zu minimieren, waren für die Abfallgebinde nuklidspezifische Grenzwerte der Aktivitätskonzentration, insbesondere für langlebige Alphastrahler, einzuhalten. Am 12. Juli 1994 wurde der letzte Behälter mit radioaktiven Abfällen zum Centre de la Manche verbracht. Insgesamt wurden seit 1969 rund 526.650 m³ eingelagert. Rund zwei Drittel dieser Abfälle stammen aus dem Betrieb von Kernkraftwerken. Die eingelagerte Abfallmenge enthält rund 382 TBq an Alphaaktivität. Die Gesamtaktivität beträgt rund 40.000 TBq, etwa zwei Drittel davon sind 60Co und 137Cs. Das Endlager wurde 1994 geschlossen. Als Ersatz für die Schließung wurde 1992 das Centre de l’Aube in Betrieb genommen. 2006 behauptete das Netzwerk „Sortir du nucléaire“ (deutsch: Ausstieg aus der Atomenergie), am Centre de stockage de la Manche seien auf der Erdoberfläche Plutonium und giftige Chemikalien über eine Fläche von 15 Hektar verstreut. Die Radioaktivität sei auch nach mehr als 300 Jahren noch gefährlich. Nach Angaben von Greenpeace ist es eines der größten Atommülllager der Welt. 11 % des Atommülls sei ausländischer Herkunft, woran Deutschland mit mehr als der Hälfte den größten Anteil habe. Eine im Jahr 2013 vom Département Manche und von der französischen Behörde für nukleare Sicherheit in Auftrag gegebene ACRO-Untersuchung zeigt, dass die Daten der französischen Atommüllagentur ANDRA zu niedrig bewertet seien. Neben dem geschlossenen Centre de la Manche existieren in Frankreich zwei weitere Anlagen zur Endlagerung schwach- und mittelradioaktiver Abfälle: Das Felslabor Bure, eine Versuchsanlage (Ende 2022) mit dem Ziel der Errichtung einer Endlagerstätte für mittel- und hochradioaktive Nuklearabfälle am Platz sowie für schwach- und mittelradioaktive Abfälle das Centre de l’Aube. Siehe auch Hurd’s Deep (50 km nordwestlich von Centre de la Manche) Wiederaufarbeitungsanlage La Hague Literatur Th. Flüeler, Ch. Küppers, M. Sailer, 1997: Wiederaufarbeitung von abgebrannten Brennelementen aus Schweizer AKW Einzelnachweise
Saint-Marcouf

Saint-Marcouf és un municipi francès al departament de la Mànega (regió de Normandia). L'any 2007 tenia 330 habitants. Demografia Població El 2007 la població de fet de Saint-Marcouf era de 330 persones. Hi havia 139 famílies de les quals 40 eren unipersonals (16 homes vivint sols i 24 dones vivint soles), 63 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 12 famílies monoparentals amb fills. La població ha evolucionat segons el següent gràfic: Habitatges El 2007 hi havia 405 habitatges, 147 eren l'habitatge principal de la família, 248 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 310 eren cases i 15 eren apartaments. Dels 147 habitatges principals, 124 estaven ocupats pels seus propietaris, 22 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 7 tenien dues cambres, 34 en tenien tres, 46 en tenien quatre i 60 en tenien cinc o més. 130 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 77 habitatges hi havia un automòbil i a 57 n'hi havia dos o més. Piràmide de població La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era: Economia El 2007 la població en edat de treballar era de 179 persones, 116 eren actives i 63 eren inactives. De les 116 persones actives 104 estaven ocupades (58 homes i 46 dones) i 12 estaven aturades (5 homes i 7 dones). De les 63 persones inactives 24 estaven jubilades, 12 estaven estudiant i 27 estaven classificades com a «altres inactius». Ingressos El 2009 a Saint-Marcouf hi havia 161 unitats fiscals que integraven 355 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.179 €. Activitats econòmiques Dels 15 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses de construcció, 5 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 4 d'empreses d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses de serveis. Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola, 2 paletes i 1 empresa de construcció. L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una botiga de menys de 120 m². L'any 2000 a Saint-Marcouf hi havia 23 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.148 hectàrees. Poblacions properes El següent diagrama mostra les poblacions més properes. Notes Enllaços externs France par commune. Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Saint-Marcouf (Manche)

Saint-Marcouf ist eine französische Gemeinde mit 355 Einwohnern (Stand 1. Januar 2023) im Département Manche in der Region Normandie. Sie gehört zum Arrondissement Cherbourg und zum Kanton Valognes. Die Einwohner bezeichnen sich als Saint-Marculfiens. Geografie Saint-Marcouf liegt an der Ostküste der Halbinsel Cotentin an der Seine-Bucht des Ärmelkanals. Angrenzende Gemeinden sind Fontenay-sur-Mer, Saint-Floxel, Joganville, Émondeville, Azeville und Ravenoville. Das Gemeindegebiet ist Teil des Regionalen Naturparks Marais du Cotentin et du Bessin. Rund sechs Kilometer der Küstenlinie vorgelagert befinden sich die Inselgruppe Îles Saint-Marcouf, die aus den beiden Inseln Île du Large und Île de Terre bestehen. Trotz ihres Namens gehören sie administrativ zur Gemeinde Ravenoville. Toponymie Der in Bayeux geborene Saint Marcouf war ein Mönch, der die Abtei Nanteuil gründete. Es wird angenommen, dass sich diese Abtei in Saint-Marcouf befand. Geschichte Unweit von Utah Beach lag die deutsche Geschützstellung Batterie von Crisbecq. Crisbecq ist der Name eines Bachlaufes. Die Befreiung von Saint-Marcouf von der deutschen Besetzung im Zweiten Weltkrieg fand am 8. Juni 1944 statt. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Kirche Saint-Marcouf aus dem 13. Jahrhundert (wurde in die Liste der Monument historique aufgenommen); romanische Unterkirche der Kirche Saint-Marcouf Die Batterie von Crisbecq Kapelle Notre-Dame de Bonsecours (19. Jahrhundert). Überreste des Schlosses von Fontenay (18. Jahrhundert), das im April 1944 während der Bombardierung der Normandie durch Alliierte Luftstreitkräfte zerstört wurde. Ein bis heute gepflegter Landschaftspark blieb dabei unbeschadet erhalten. Brunnen Saint-Marcouf (13. Jahrhundert). Saint Marcouf wird bei Erkrankungen an Furunkeln und Skrofulose als Schutzpatron angerufen. Inseln Saint-Marcouf, Archipel, Schutzgebiet seit dem 28. Dezember 1981, in der Nachbargemeinde Ravenoville. Einzelnachweise Altitudes, coordonnées, superficie : répertoire géographique des communes 2012 (site de l’IGN, téléchargement du 24 octobre 2013) Weblinks
Saint-Marcouf, Manche

Saint-Marcouf (French pronunciation: [sɛ̃ maʁkuf] ) is a commune in the Manche department in Normandy in north-western France. Second World War During the Second World War, Crisbecq Battery, a German coastal battery near the village, was bombed and fired upon by Allied forces, including as part of Operation Overlord. The battery was evacuated on June 11, 1944 by German forces. Heraldry See also Communes of the Manche department References
Saint-Marcouf (Manche)

Saint-Marcouf település Franciaországban, Manche megyében. Lakosainak száma 355 fő (2023. január 1.). Saint-Marcouf Fontenay-sur-Mer, Azeville, Émondeville, Saint-Floxel és Sainte-Mère-Église községekkel határos. Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk
Saint-Marcouf (Manche)

Saint-Marcouf (Saint-Marcouf-de-l'Isle) is een gemeente in het Franse departement Manche (regio Normandië) en telt 334 inwoners (2005). De plaats maakt deel uit van het arrondissement Cherbourg-Octeville. Geografie De oppervlakte van Saint-Marcouf bedraagt 13,3 km², de bevolkingsdichtheid is 25,1 inwoners per km². De onderstaande kaart toont de ligging van Saint-Marcouf (Manche) met de belangrijkste infrastructuur en aangrenzende gemeenten. Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwonertal (bron: INSEE-tellingen).
Saint-Marcouf (Manche)

Saint-Marcouf – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Normandia, w departamencie Manche. Według danych na rok 1990 gminę zamieszkiwały 332 osoby, a gęstość zaludnienia wynosiła 25 osób/km² (wśród 1815 gmin Dolnej Normandii Saint-Marcouf plasuje się na 566. miejscu pod względem liczby ludności, natomiast pod względem powierzchni na miejscu 309.). Bibliografia Francuski urząd statystyczny. (fr.).
Saint-Marcouf, Manche

Saint-Marcouf är en kommun i departementet Manche i regionen Normandie i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Montebourg som tillhör arrondissementet Cherbourg. År 2023 hade Saint-Marcouf 355 invånare. Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Saint-Marcouf Se även Lista över kommuner i departementet Manche Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saint-Marcouf, Manche.
Сен-Маркуф (Манш)

Сен-Марку́ф (фр. Saint-Marcouf) — муніципалітет у Франції, у регіоні Нормандія, департамент Манш. Населення — 353 особи (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 280 км на захід від Парижа, 75 км на північний захід від Кана, 45 км на північ від Сен-Ло. Історія До 2015 року муніципалітет перебував у складі регіону Нижня Нормандія. Від 1 січня 2016 року належить до нового об'єднаного регіону Нормандія. Демографія Динаміка населення (EHESS і Insee ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 173 осіб працездатного віку (15—64 років) 124 були активними, 49 — неактивними (показник активності 71,7%, у 1999 році було 60,0%). З 124 активних мешканців працювало 113 осіб (57 чоловіків та 56 жінок), безробітними було 11 (5 чоловіків та 6 жінок). Серед 49 неактивних 10 осіб було учнями чи студентами, 25 — пенсіонерами, 14 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті числилось 160 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 332,0 особи, медіана доходів виносила 17 798 євро на одного особоспоживача Сусідні муніципалітети Посилання Сен-Маркуф на сайті французького Національного інституту статистики й економічних досліджень Див. також Список муніципалітетів департаменту Манш Примітки
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 177 habitants. Demografia Població El 2007 la població de fet de Néville-sur-Mer era de 177 persones. Hi havia 75 famílies de les quals 20 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 35 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills. La població ha evolucionat segons el següent gràfic: Habitants censats Habitatges El 2007 hi havia 118 habitatges, 80 eren l'habitatge principal de la família, 35 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 113 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 80 habitatges principals, 63 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 7 tenien dues cambres, 15 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 46 en tenien cinc o més. 57 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 38 habitatges hi havia un automòbil i a 36 n'hi havia dos o més. Piràmide de població La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era: Economia El 2007 la població en edat de treballar era de 109 persones, 81 eren actives i 28 eren inactives. De les 81 persones actives 75 estaven ocupades (46 homes i 29 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 28 persones inactives 14 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius». Ingressos El 2009 a Néville-sur-Mer hi havia 79 unitats fiscals que integraven 184 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.692,5 €. Activitats econòmiques Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de transport. Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor i 1 fusteria. L'any 2000 a Néville-sur-Mer hi havia 18 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 344 hectàrees. Poblacions més properes El següent diagrama mostra les poblacions més properes. Referències
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer, bis 1956 Néville, ist eine Ortschaft im französischen Département Manche in der Normandie. Die bisher eigenständige Gemeinde wurde mit Wirkung vom 1. Januar 2016 mit Cosqueville, Gouberville und Réthoville zur Commune nouvelle Vicq-sur-Mer zusammengelegt. Seither ist sie eine Commune déléguée mit 194 Einwohnern (Stand: 1. Januar 2018). Lage Néville-sur-Mer liegt an der Nordostküste der Halbinsel Cotentin am Ärmelkanal. Nachbarorte sind Gouberville im Osten, Tocqueville im Süden und Réthoville im Westen. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Kirche Saint-Martin-et-Saint-Trinité, Monument historique seit 1975 Manoir d’Herclat, Monument historique seit 1975 Kap Pointe de Néville Weblinks
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer era una comuna francesa situada en el departamento de Mancha, de la región de Normandía, que el 1 de enero de 2016 pasó a ser una comuna delegada de la comuna nueva de Vicq-sur-Mer​ al fusionarse con las comunas de Cosqueville, Gouberville y Réthoville. Demografía Los datos demográficos contemplados en este gráfico de la comuna de Néville-sur-Mer​ se han cogido de 1800 a 1999 de la página francesa EHESS/Cassini, y los demás datos de la página del INSEE.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Néville-sur-Mer.
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer korábbi község Franciaországban, Manche megyében. Lakosainak száma 194 fő (2018. január 1.). Néville-sur-Mer Gouberville, Réthoville és Tocqueville községekkel határos. 2016. január 1-jén három másik korábbi községgel egyesült és az így létrejött Vicq-sur-Mer új község része lett. Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer is een plaats en voormalige gemeente in het Franse departement Manche in de regio Normandië en telt 170 inwoners (2004). De plaats maakt deel uit van het arrondissement Cherbourg. Geschiedenis Op 1 januari 2016 werd Néville-sur-Mer een commune déléguée van de commune nouvelle Vicq-sur-Mer. Deze status werd op 15 maart 2020 opgeheven. Geografie De oppervlakte van Néville-sur-Mer bedraagt 3,5 km², de bevolkingsdichtheid is 48,6 inwoners per km². De onderstaande kaart toont de ligging van Néville-sur-Mer met de belangrijkste infrastructuur en aangrenzende gemeenten. Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwonertal.
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer – miejscowość i dawna gmina we Francji, w regionie Normandia, w departamencie Manche. W 2013 roku jej populacja wynosiła 196 mieszkańców. W dniu 1 stycznia 2016 roku z połączenia czterech ówczesnych gmin – Cosqueville, Gouberville, Néville-sur-Mer oraz Réthoville – utworzono nową gminę Vicq-sur-Mer. Siedzibą gminy została miejscowość Cosqueville. Przypisy
Néville-sur-Mer

Néville-sur-Mer foi uma comuna francesa na região administrativa da Normandia, no departamento Mancha. Estendia-se por uma área de 3,49 km². Em 2010 a comuna tinha 187 habitantes (densidade: 53,6 hab./km²). Em 1 de janeiro de 2016, passou a formar parte da nova comuna de Vicq-sur-Mer. Referências