NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sint-Petruskerk (Caen)

De Sint-Petruskerk (Frans: Église Saint-Pierre), is een kerkgebouw in de oude binnenstad van Caen in Normandië in Frankrijk. De toren dateert uit de 14e eeuw, het schip is gebouwd in de 15e en 16e eeuw. In de zomer van 1944 werd de torenspits van de kerk verwoest door een beschieting vanaf een Brits marineschip (van 15 km afstand), gericht op het Duitse leger in Caen. Ook is er tijdens de gevechten een brand geweest van het dak van de kerk. Hierbij werd ook een orgel van Cavaillé-Coll onherstelbaar beschadigd. De kerktoren werd in 1957 herbouwd. Externe link (fr) Centre Spirituel Saint-Pierre de Caen[dode link] (informatie van parochie)
Церковь Святого Петра (Кан)

Церковь Святого Петра в Кане (фр. L'église Saint-Pierre de Caen) — одно из главных религиозных зданий в старом центре города Кан в Нормандии на северо-западе Франции. Памятник истории и архитектуры. В 1840 году внесён в список исторических памятников Франции . История Церковь является крупнейшим религиозным зданием в муниципалитете Бур-ле-Руа. В этой церкви проходили многие публичные церемонии королевства. Например, когда Генрих IV отказался от протестантской веры, положив конец религиозным войнам, именно в церкви был исполнен гимн «Te Deum» в присутствии гражданских и религиозных представителей всего города. В период революции церковь была закрыта указом 20 ноября 1793 года, она служила «Храмом Разума», а затем и «Высшего Существа» (1793—1795). Католическое богослужение было возобновлено 4 июня 1795 года. Происхождение церкви неизвестно. После 1083 года в источниках упоминается кладбище Святого Петра. Считается, что оно было построено в VII веке святым Регнобером, епископом Байё. Первая перестройка произошла в середине XII века. Строительные работы велись на протяжении нескольких столетий и сохраняли общее единство. Башня была возведена в 1308 году, правое крыло — в 1410 году, левое крыло — вскоре после этого, а главный портал, или Новый портал, — в 1384 году. Северный фасад был украшен в XIV веке огромным окном-розой. Также в XIV веке была построена знаменитая готическая колокольня, считающаяся «королевой нормандских колоколен», и влияние её архитектуры распространилось на многие другие памятники. Боковые нефы и верхняя часть центрального нефа были построены в XV веке в стиле пламенеющей готики. Под руководством Эктора Сохье между 1518 и 1545 годами была построена восточная апсида. хор и апсида демонстрируют архитектуру, воплощающую переход от готики к ренессансу. Работы над сводами хора и боковыми нефами начались в 1521 году и, вероятно, были завершены полвека спустя. Гармонично контрастируя с остальной частью здания, это один из лучших образцов архитектуры раннего Возрождения в Кане. Портик под башней был восстановлен в 1608 году со статуями. Во время Второй мировой войны в ночь с 8 на 9 июня 1944 года шпиль церкви, пораженный 406-мм снарядом, рухнул с высоты семидесяти двух метров в главный неф. Пожар уничтожил крышу. Перестроенная в 1957 году, колокольня теперь возвышается на семьдесят пять метров, что на шесть метров выше башен собора Нотр-Дам в Париже, чей небольшой шпиль достигает высоты девяноста шести метров. В XXI веке церковь подверглась нескольким реставрационным работам: северо-восточный фасад, апсида, затем фасад, выходящий на площадь Сен-Пьер, и колокольня. В 2019 году справа от церковного портала были обнаружены солнечные часы XVIII века. В архитектуре церкви сочетаются готическая архитектура с контрфорсами и стрельчатыми арками, и ренессансная архитектура XVI века с колоннами и полуциркульными арками. Уникальной особенностью церкви является её апсида, спроектированная таким образом, чтобы прихожане могли видеть все четыре витражных окна. Галерея Примечания
Église Saint-Germain de Bretteville-l'Orgueilleuse

L'église Saint-Germain est un édifice catholique situé à Bretteville-l'Orgueilleuse, en France. Elle est inscrite au titre des monuments historiques. Localisation L'église est située dans le département français du Calvados, au sud de l'agglomération de Bretteville-l'Orgueilleuse. Historique Architecture L'édifice est inscrit au titre des monuments historiques depuis le 18 mars 1927. Notes et références Annexes Articles connexes Liste des monuments historiques du Calvados Liens externes Ressource relative à la religion : Clochers de France Ressource relative à l'architecture : Mérimée Portail du catholicisme Portail des monuments historiques français Portail du Calvados Portail de l’architecture chrétienne
Église Saint-Pierre du Ham

L'église Saint-Pierre du Ham, ou Notre-Dame, est un édifice catholique, du XIe siècle, qui se dresse sur le territoire de la commune française du Ham, dans le département de la Manche, en région Normandie. L'édifice est partiellement inscrit au titre des monuments historiques. Localisation L'église Saint-Pierre est située au lieu-dit le Val, à l'ouest de la commune du Ham, dans le département français de la Manche. Historique Louis Sandet, dans son ouvrage L'Ancienne Église de France désigne le prieuré sous le vocable de Saint-Pierre et l'église priorale sous le vocable de Notre-Dame. L'autel du Ham, provenant de l'ancienne abbaye du Ham détruite au cours des invasions normandes, aujourd'hui conservé à la médiathèque de Valognes, y a été retrouvé en 1690. Description La nef, la façade et le portail sont romans. Le chœur gothique date du XIIIe siècle. Le clocher est en bâtière. Protection Le portail est inscrit au titre des monuments historiques par arrêté du 9 juillet 1927. Mobilier L'église abrite plusieurs statues classées au titre objet aux monuments historiques dont : une Vierge à l'Enfant du XIVe siècle, saint Pierre du XIVe siècle, saint Fromond du XIVe siècle et sainte Barbe du XVIe siècle. Sont également conservés des fonts baptismaux du XVIIe siècle, une verrière du XXe siècle ainsi qu'une statue de saint Paul en bois polychrome. Voir aussi Articles connexes Liste des monuments historiques de l'arrondissement de Cherbourg Le Ham Liens externes Ressource relative à la religion : Clochers de France Ressource relative à l'architecture : Mérimée Notes et références Portail des monuments historiques français Portail du département de la Manche Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Église Saint-Quentin de Saint-Quentin-de-la-Roche

L'ancienne église Saint-Quentin de Saint-Quentin-de-la-Roche, communément appelée chapelle du mont Joly, est une ancienne église paroissiale catholique située à Soumont-Saint-Quentin, en France. Localisation L'église est située dans le département français du Calvados, dans le hameau de Saint-Quentin, sur le mont Joly, sur le territoire de Soumont-Saint-Quentin. Il s'agit de l'ancienne église paroissiale de Saint-Quentin-de-la-Roche, commune absorbée en 1833 par Tassilly, prenant alors le nom de Saint-Quentin-Tassilly, puis en 1854 par Soumont qui prend alors le nom de Soumont-Saint-Quentin. Historique L'édifice est construit au XIIIe siècle. Architecture La chapelle est inscrite au titre des monuments historiques depuis le 21 juin 1927. Notes et références Annexes Articles connexes Liste des monuments historiques du Calvados Portail des monuments historiques français Portail du Calvados Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Église Saint-Georges de Morteaux

L'église Saint-Georges de Morteaux est un édifice catholique situé à Morteaux-Coulibœuf, en France. Localisation L'église est située dans le département français du Calvados, dans le bourg de Morteaux, commune fusionnée en 1857 avec Coulibœuf, formant ainsi la commune de Morteaux-Coulibœuf. Historique Architecture L'église est inscrite au titre des monuments historiques depuis le 19 septembre 1928. Notes et références Annexes Bibliographie Arcisse de Caumont, Statistique monumentale du Calvados, t. 2, Caen, Hardel, 1850 (lire en ligne), p. 400-402 Articles connexes Liste des monuments historiques du Calvados Liens externes Portail des monuments historiques français Portail du Calvados Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Église Saint-Pierre de Saint-Pierre-de-Semilly

L'église Saint-Pierre de Saint-Pierre-de-Semilly est un édifice catholique, du premier quart du XIIe siècle, qui se dresse sur le territoire de la commune française de Saint-Pierre-de-Semilly, dans le département de la Manche, en région Normandie. L'édifice est partiellement inscrit au titre des monuments historiques. Localisation L'église est située dans le bourg de Saint-Pierre-de-Semilly, dans le département français de la Manche. Historique L'église date du XIIe siècle. Description L'église correspond au schéma roman ou proto-gothique d'un petit groupe régional bien caractérisé de petite église du Cotentin, dite « école de Lessay », avec notamment celles de Martinvast et Octeville, où dès le premier quart du XIIe siècle, la croisée d'ogives est appliquée aux voûtements du chœur. L'église qui date du premier quart du XIIe siècle, est de plan ecclésiole à chevet plat, avec un clocher hors-œuvre, ornée de chevrons, palmettes et de chapiteaux historiés. Protection Le portail est inscrit au titre des monuments historiques par arrêté du 9 juillet 1927. Notes et références Notes Références Voir aussi Articles connexes Liste des monuments historiques de l'arrondissement de Saint-Lô Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France Observatoire du patrimoine religieux Ressource relative à l'architecture : Mérimée Portail des monuments historiques français Portail du département de la Manche Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme Portail du catholicisme
St-Pierre (Mont-Saint-Michel)

St-Pierre ist die römisch-katholische Pfarrkirche in Le Mont-Saint-Michel in Frankreich. Sie gehört zum Bistum Coutances. Lage Die Kirche befindet sich im östlichen Teil der Insel Mont-Saint-Michel, im Zentrum des Orts. Südlich der Kirche liegt der Friedhof Mont-Saint-Michel. Architektur und Geschichte Das Kirchengebäude geht bis auf das 11. Jahrhundert zurück. Aus dieser Zeit sind noch Säulen erhalten. Im 15. und 16. Jahrhundert wurde das Gebäude stark verändert. Das einschiffige mit seinem Chor nach Osten ausgerichtete Kirchenschiff wird von einem mittig auf der Südseite angeordneten Glockenturm überragt. Das Dach der Kirche ist mit Schieferschindeln eingedeckt. Der im Kircheninneren befindliche Altar stammt aus dem Jahr 1660. In der Kirche befindet sich auch eine Statue, die den heiligen Michael im Kampf mit dem Drachen zeigt. Eine weitere Statue zeigt die heilige Anna, die Maria das Lesen beibringt. Vor der Kirche steht eine Jeanne-d’Arc-Statue. Im Jahr 1886 wurde die Kirche zum Zentrum der Wallfahrtsbewegung. Am 15. März 1909 wurde die Kirche als Monument Historique registriert. Die Kirche wird in der Liste der Monuments historiques in Le Mont-Saint-Michel unter der Nummer PA00110465 mit dem Status Classé geführt. Weblinks Eglise Saint-Pierre au Mt-St-Michel à Mont-Saint-Michel (Le) (50) auf www.petit-patrimoine.com (französisch) Eintragung als Monument historique auf www.pop.culture.gouv.fr (französisch) Einzelnachweise
Мон Сен Мишел

Мон Сен Мишел (на френски: Le Mont-Saint-Michel) е скалист приливен остров и община в департамент Манш, регион Долна Нормандия, Франция. Абатството на острова е посветено на Архангел Михаил и е разположено е на около 1 км от брега, близо до устието на р. Куено. Общината има население от 43 души. Всяка година Мон Сен Мишел се посещава от над 3 000 000 души (на второ място във Франция по посещаемост след Ил дьо Франс). Статуята на Архангел Михаил, поставена на върха на църквата, се извисява на 170 метра над водата. Населението на острова достига своя връх през 1851 г. – 1182 души. Към 2015 г. той е обитаван от около 50 души. История През 6 и 7 век Мон Сен Мишел се използва като крепост на римско-британската култура и власт, до превземането му от франките. Според легендата Архангел Михаил се е явил на Св. Обер, епископ на Авранш през 708 г. и му е дал наставление да построи църква на скалистия остров. Обер пренебрегва наставлението докато архангелът продупчва черепа му с пръст. През 709 г. започва да се строи и селото около абатството. През 933 г. островът е анексиран заедно с Котантенския полуостров от херцог Гийом I Нормандски. През 1067 г. манастирът Мон Сен Мишел дава подкрепата си на Уилям Завоевателя. В резултат на това манастирът получава земи и имоти в Англия, а също е изобразен на гоблена от Байо. По време на Стогодишната война англичаните неколкократно се опитват да го превземат, но не успяват. След Френската революция абатството е затворено и превърнато в затвор, първоначално за духовници, които се противопоставят на новия режим. След като влиятелни фигури, включително Виктор Юго, започват кампания за възстановяване на статута на Мон Сен Мишел, през 1863 г. занданът е затворен и през 1874 г. островът е обявен за исторически паметник. Мон Сен Мишел и неговият залив са обявени от ЮНЕСКО за част от Световното културно наследство през 1979 г. Според the Making of Featurettes на Extended Edition DVDs, Мон Сен Мишел е вдъхновението за архитектурата на Минас Тирит във филма от 2003 г. Властелинът на пръстените: Завръщането на краля, режисиран от Питър Джаксън. Галерия Външни препратки ((fr)) Официален уебсайт Архив на оригинала от 2011-01-27 в Wayback Machine. Мон Сен Мишел, Франция Архив на оригинала от 2008-10-02 в Wayback Machine. Манастирът Мон сен Мишел – европейският Ерусалим Архив на оригинала от 2009-06-25 в Wayback Machine. Приказката Мон Сен Мишел Архив на оригинала от 2007-11-11 в Wayback Machine.
Mont-Saint-Michel

Le Mont-Saint-Michel (výslovnost: mon sen mišel; IPA: mɔ̃ sɛ̃ mi.ʃɛl), česky někdy Hora sv. Michaela, je žulový 80 metrů vysoký přílivový ostrov (s pevninou byl od r. 1879 spojen náspem, který byl následně zrušen, protože docházelo k vysychání zátoky; nyní spojuje ostrov s pevninou most) v někdejším regionu Dolní Normandie (Basse-Normandie) v severozápadní Francii ve stejnojmenném zálivu u normandského pobřeží (département Manche). Rozdíl výšky mořské hladiny při přílivu a odlivu je cca 15 m (nejvíce v Evropě), takže buď je „hora“ obklopena tekutými písky, nebo „plave v moři“. Odlivem se obnažuje mořské dno do vzdálenosti 10–15 km od pobřeží. Nachází se zde četné historické památky (klášterní kostel z 11.–16. stol., gotické klášterní budovy, opevnění z 13.–15. stol.). Ostrov, záliv i klášter na území o rozloze 6 560 ha jsou od roku 1979 zapsány na Seznamu světového dědictví UNESCO. Historie Jakožto výrazná krajinná dominanta byl ostrov znám už Keltům (v jejich mytologii byla hora jedním z mořských hrobů, kam odcházely duše zemřelých). Podle legendy se roku 708 sv. Aubertovi, biskupu v nedalekém Avranches, zjevil archanděl Michael a přikázal mu, aby zde postavil modlitební kapli, což – po určitém odporu – v následujícím roce udělal. V roce 966 daroval Richard I., vévoda z Normandie, kapli benediktinům, kteří tu založili opatství, významné poutní místo a jedno ze vzdělanostních center západní Evropy. K poslednímu odpočinku zde byl uložen bretaňský vévoda Conan I. a jeho syn Geoffroy. Od 11. století sloužila hora též jako pevnost pro vojáky, kteří měli být k dispozici opatství, a králi. Na počátku 15. století, v době stoleté války mezi Anglií a Francií, se Angličané snažili třikrát dobýt Mont-Saint-Michel – nepovedlo se. I přesto ale klášter začal postupně mocensky a finančně upadat; velkou ránu jeho duchovnímu vlivu pak zasadila reformace. V časech Francouzské revoluce bylo opatství Mont-Saint-Michel zrušeno a stalo se vězením. To stát zrušil roku 1863 a o 11 let později (na nátlak kulturní veřejnosti) byla hora prohlášena za národní památku. Až v roce 1966 bylo opatství symbolicky navráceno benediktinům u příležitosti oslav tisícího výročí jeho vzniku. Komunita benediktínů zůstala v opatství až do roku 2001. 24. června 2001 byla na Mont-Saint-Michel povolána biskupstvím Coutances-Avranche Mnišská, laická a apoštolská bratrstva Jeruzalém, která zde prodlužují 1300(/1050)letou mnišskou přítomnost. Opatství zůstává majetkem státu a je spravováno Národním centrem historických památek a prostor. Fotogalerie Zajímavost V roce 2013 zde končila 11. etapa jubilejního 100. ročníku cyklistické Tour de France, časovka jednotlivců na 33 km. Jako předjezdec ji absolvoval český handicapovaný cyklista Jiří Ježek. Odkazy Reference Související články Pontorson Saint Malo Linie svatého Michaela Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mont-Saint-Michel na Wikimedia Commons ČT, Postřehy odjinud: Normandie očima Jana Šmída. 2002
Mont Saint-Michel

Mont Saint-Michel er en tidevandsø og kommune i regionen Normandie i Frankrig. Den ligger cirka 1 km fra landets nordkyst ved udmundingen af Couesnon-floden og Avranches. Indbyggertallet var 50 i 1999. Øen blev befæstet i det 6. og 7. århundrede og hed Mont Tombe. Under Childebert III blev biskoppen af Avaranches, St. Aubert, ifølge katolsk lære pålagt af ærkeenglen Mikael at opføre et kloster og en kirke på øen. Det blev påbegyndt i 708. Klostret blev stående og stedet blev befæstet i 933. Beliggenheden gav fæstningen en vigtig strategisk betydning i forhold til vandløb og havne i området. Kirken er bevaret. Historiske monumenter På Mont Saint-Michel er der 61 historiske monumenter. Galleri Siden 1979 har øen været på UNESCOs Verdensarvsliste. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside for munkene, der bor på Mont Saint Michel i dag (fransk og engelsk) Arkiveret 2. februar 2011 hos Wayback Machine
Mont-Saint-Michel

A Mont-Saint-Michel a Couesnon folyócska torkolatában, a La Manche csatorna árapálysíkságából kiemelkedő 78 méter magas gránitszikla alkotta sziget, pontosan 1 km-re Franciaország normandiai partjaitól. A sziget és a rajta található bencés apátság 1979-ben az elsők között került fel a UNESCO világörökségi listájára. Árapálysziget Mont-Saint-Michel szigete jellegzetes árapálysziget. Apálykor a sziget száraz lábbal megközelíthető, dagálykor azonban valódi szigetté válik. Ennek következtében a Mont-Saint-Michel szigetén épült kolostor misztikus jelentőséggel bírt. 1879-ben épült fel a szigetet a szárazfölddel összekötő gát, és ezzel megszűnt szigetnek lenni. 2006. június 15-én Dominique de Villepin francia miniszterelnök bejelentett egy 150 millió eurós projektet, amelynek megvalósulását követően Mont-Saint-Michel ismét árapályszigetté válik. A szigetet a kontinenssel egy híddal kötötték össze, amely kiváltja a gátat. Története A legendák szerint 708-ban Szent Aubert-nek, Avranches püspökének megjelent Szent Mihály arkangyal, és megparancsolta, hogy a tengerből kiemelkedő sziklán építsen kolostort. Miután St. Aubert püspök először nem tett eleget az utasításnak, az arkangyal lyukat égetett ujjával a püspök kalapján. A Mont-Saint-Michel szigetén a kolostor első templomának felszentelésére 708. október 16-án került sor. Mont-Saint-Michel szigete 933-tól – amikor a normannok elfoglalták a Cotentin félszigetet – stratégiai jelentőséget kapott. Az ezt követő évszázadokban a kolostor építését a normann építészet stílusjegyei határozzák meg. A francia forradalom idején a bencés kolostort bezárták, és börtönné alakították át. A kolostor épületében a börtön (elsősorban politikai elítéltek börtöne) 1863-ig működött. De a francia kulturális élet vezető egyéniségei, közöttük például Victor Hugo már 1836-ban kampányt indítottak a sziget és a kolostor műemlékké nyilvánításáért. A mozgalom 1874-ben érte el célját, ekkor a szigetet Franciaország történelmi műemlékévé nyilvánították. A UNESCO világörökség listájára az elsők között vették fel 1979-ben. Jegyzetek További információk A Mont Saint-Michel, Normandia építészeti és vallási örökségének gyöngyszeme (francia) Archiválva 2012. június 19-i dátummal a Wayback Machine-ben Mont-Saint-Michel, turisztikai információk (angol) A Mont-Saint-Michel építészete és története (angol) Archiválva 2016. október 2-i dátummal a Wayback Machine-ben Projet Mont Saint Michel "Mont-Saint-Michel, sziget is meg nem is". Cikk a geografia.hu honlapon
Le Mont-Saint-Michel

Le Mont-Saint-Michel is de gemeente waaronder het getijdeneiland Mont Saint-Michel (dit laatste wordt geschreven zonder lidwoord en zonder streepje na Mont) en het zustereiland Tombelaine vallen. De gemeente maakt deel uit van het departement Manche; er waren op 1 januari 2023 23 inwoners. Geografie De oppervlakte van Le Mont-Saint-Michel bedroeg op 1 januari 2023 3,97 vierkante kilometer; de bevolkingsdichtheid was toen 5,8 inwoners per km². Demografie Onderstaande figuur toont het verloop van het inwonertal (bron: INSEE-tellingen). Sport Le Mont-Saint-Michel was drie keer etappeplaats in de wielerkoers Ronde van Frankrijk. In 1990 won er de Belg Johan Museeuw en in 2013 de Duitser Tony Martin. In 2016 startte de Ronde van Frankrijk in Le Mont-Saint-Michel met een etappe naar Utah Beach. Een passage aan werelderfgoed Mont Saint-Michel is een toeristische trekpleister. Bezienswaardigheden Zie Mont Saint-Michel, het artikel over het eiland.
Le Mont-Saint-Michel

Le Mont-Saint-Michel – gmina we Francji, w regionie Normandia, w departamencie Manche. Według danych na rok 1990 gminę zamieszkiwały 72 osoby, a gęstość zaludnienia wynosiła 18 osób/km². Gmina obejmuje m.in. wzgórze Mont Saint-Michel. U podnóża góry rejestruje się najwyższą w Europie amplitudę pływów – 15,9 m. Podczas przypływu wody morskie odcinają wzgórze od stałego lądu. Wówczas staje się ono wyspą połączoną z lądem wąską groblą. Znajduje się tutaj średniowieczne opactwo św. Michała Archanioła. Przypisy Linki zewnętrzne Mont Saint-Michel – Opactwo na krańcu świata. [w:] sekulada.com [on-line]. [dostęp 2020-08-03]. (pol.).
Mont-Saint-Michel

Le Mont-Saint-Michel är en fransk kommun och ett kloster i departementet Manche, Normandie, vid gränsen till Bretagne i norra Frankrike. Kommunen betraktas som ett världsarv enligt Unesco och är en av de minsta i landet med sina 23 invånare (2023). Mont-Saint-Michel har blivit kallat en av Frankrikes mest betagande syner. Det slottsliknande komplexet med kloster och klosterkyrka ligger högt uppe på ett berg på halvön Mont-Tombe mitt ute i Atlantens vatten. Då och då blir Mont-Tombe till en ö i och med att tidvattnet översvämmar den permanenta landbrygga (numera delvis ombyggd till bro) som sedan 1875 förbinder klostret med fastlandet 1 km bort. I omgivningen finns det enbart låga slätter samt leran på Atlantens botten, som emellanåt dyker upp ur vattnet, vilket gör Mont-Saint-Michel ännu mer häpnadsväckande. Platsen är ett av Frankrikes mest populära turistmål med runt 3 miljoner besökare varje år. Historia Från början var klostret ett enkelt kapell som kyrkoherden S:t Aubert uppfört på bergets topp år 708. Enligt legenden ska han ha blivit tillsagd av ärkeängeln Mikael (franska: Saint Michel) i en dröm att han skulle bygga ett kloster på den halvön, men när Aubert vaknade på morgonen trodde han att allt varit en inbillning. Ängeln återvände till honom i sömnen några dagar senare och frågade varför Aubert inte byggt något kloster, men Aubert trodde trots det att han bara inbillade sig ängeln. Mikael kom därför tillbaka till Aubert en tredje gång och satte då sin tumme mot Auberts panna och efterlämnade ett hål i pannbenet. Aubert blev därmed övertygad och påbörjade redan nästkommande morgon sitt arbete med att uppföra klostret. Auberts huvud med hålet efter ängelns tumme finns än idag kvar och finns att se i en närliggande kyrka. Idag finns det en gjuten staty i guld högst upp på klostrets högsta torn föreställande ängeln Mikael. År 966 bosatte sig en grupp benediktinermunkar på ön och innan millennieskiftet uppfördes en kyrka. Under 1000-talet uppfördes en romansk klosterkyrka och ett kloster som senare byggdes ut. Efter en donation från kung Filip II August under 1200-talet byggdes ytterligare sektioner, tre våningar höga i gotisk stil, inklusive korsgång och matsal. Under hundraårskriget byggdes ytterligare förstärkningar. Under franska revolutionen användes klostret som fängelse och under 1800-talet genomgick det renoveringar. Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Le Mont-Saint-Michel Se även Lista över kommuner i departementet Manche Referenser Noter Externa länkar Mont Saint Michel (franska) Wikimedia Commons har media som rör Mont-Saint-Michel.