NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Asijská rozvojová banka

Asijská rozvojová banka je regionální rozvojová banka na podporu ekonomického růstu asijských zemí (především méně rozvinutých) prostřednictvím půjček či přímých investic. Založena byla na doporučení Hospodářské komise OSN pro Asii 22. srpna 1966 počtem 31 asijských, severoamerických a některých evropských států, nyní má 67 členů (48 z Asie, 19 mimoasijských). Banka sídlí v Manile na Filipínách. Prostředky shromažďuje v Asijském rozvojovém fondu. Členské státy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Asijská rozvojová banka na Wikimedia Commons
Azijska banka za razvoj

Azijska banka za razvoj (eng. Asian Development Bank - ADB) regionalna je razvojna banka osnovana 19. prosinca 1966. sa sjedištem u gradu Mandaluyongu na Filipinima. Banka ima 31 područni ured širom svijeta za promicanje društvenog i gospodarskog razvoja u Aziji. Prihvaća zemlje članice Ekonomske i socijalne komisije Ujedinjenih naroda za Aziju i Pacifik (UNESCAP) i razvijene zemlje izvan Azije. Pri osnivanju bila je 31 zemlja članica, a sada ih ima 68. Azijska banka za razvoj je modelirana prema Svjetskoj banci i ima sličan ponderirani sustav glasovanja, gdje se glasovi raspodjeljuju proporcionalno upisu kapitala članica. Objavljuje godišnje izvješće sa sažetkom svojih operacija, proračuna i drugih materijala za javni uvid. Program stipendiranja ADB-Japan godišnje upisuje približno 300 studenata u akademske institucije koje se nalaze u 10 zemalja Azije. Nakon završetka studijskih programa, od znanstvenika se očekuje da doprinesu gospodarskom i društvenom razvoju svojih zemalja. Azijska banka za razvoj je službeni promatrač Ujedinjenih naroda. Japan i Sjedinjene Američke Države imaju najveće udjele u Azijskoj banki za razvoj od 15,571%. Kina 6,429%, Indija 6,317%, a Australija 5,773%. Organizacijska struktura Najviše tijelo banke koje donosi odluke je Vijeće guvernera, koje se sastoji od po jednog predstavnika iz svake države članice. Upravno vijeće, između ostalog, između sebe bira dvanaest članova Upravnog odbora i njihove zamjenike. Osam od dvanaest članova dolazi iz regionalnih (azijsko-pacifičkih) članica, dok ostali dolaze iz neregionalnih članica. Odbor guvernera također bira predsjednika banke, koji predsjedava upravnim odborom i upravlja Azijskom bankom za razvoj. Predsjednik ima mandat od pet godina i može biti ponovno biran. Tradicionalno, i budući da je Japan jedan od najvećih dioničara banke, predsjednik je uvijek bio Japanac. Sadašnji predsjednik je Masatsugu Asakawa od 17. siječnja 2020. godine. Banka zapošljava oko 3000 ljudi, koje predstavljaju zemlje članice. Izvori
Ázsiai Fejlesztési Bank

Az Ázsiai Fejlesztési Bank (Asian Development Bank, ADB) egy 1968-ban alapított fejlesztési bank, melynek működési területe Ázsia és a csendes-óceáni térség. Az országok fejlődését kölcsönök és technikai támogatás útján segíti. Ez egy nemzetközi fejlesztési pénzügyi intézmény, melynek 66 tagja közül 47 a régióban, 19 más kontinenseken található. Az ADB célja egy szegénységmentes terület kialakítása. Célkitűzése szerint segít csökkenteni a régió szegénységét és növelni állampolgárainak jóllétét. Az Ázsiai Fejlesztési Bank feladata a működési területén élők segítése, főleg annak az 1,9 milliárd embernek, aki napi 2$ alatt kell megélnie. Az eddig elért sikerek ellenére a világ szegényeinek kétharmada ebben a régióban él. Szervezete A legfőbb döntéshozó testület az Igazgatók Tanácsa, ahova minden tag egy képviselőt küld. Saját maguk közül választják a 12 fős Irányító Tanácsot, tagjai közül nyolcat a régióból, négyet a többi tagállamból választanak. Szintén az Igazgatók Tanácsa választja meg az elnököt, aki ennek a tanácsnak az elnöke, és az ADB vezetője. Ötéves időtartamra választják, de ha meg vannak vele elégedve, akkor újraválasztható. Ezt a posztot tradicionálisan japán delegált tölti be, mivel Japán a legnagyobb térségbeli részvényese a banknak. A bank központja: Fülöp-szigetek, Metro Manila, Mandaluyong ADB út 6. AKirendeltségei a világ minden táján megtalálhatóak. 53 országból 2400 alkalmazottja van, több mint fele filippinó. Emlékezetes ADB beruházások Transz-Afganisztáni csővezeték Földrengés-és cunami-előrejelző rendszer Indonéziában. Nagy-Mekong Regionális Program Hatásosság Az ADB Vizet Mindenkinek programját kritizálta a WaterAid civilszervezet, hogy a szegényebb rétegeket kirekesztik. Tagállamok Zárójelben az ország neve után a csatlakozás dátuma olvasható. Ázsiai és Csendes-óceáni régió Más régiókból További információk Az ADB honlapja: http://www.adb.org ADB Szervezet: http://www.adbi.org
Asian Development Bank

L'Asian Development Bank (AsDB) è una banca regionale istituita nel 1966 per promuovere lo sviluppo delle nazioni Asiatiche e dell'area del Pacifico, concedendo finanziamenti e consulenza tecnica. Finalità È un'istituzione multilaterale con 67 stati membri, di cui 48 dagli stati della regione e altri 19 di altre regioni del mondo, per lo più paesi a elevato sviluppo. L'obiettivo della AsDB è lo sviluppo dei paesi membri, la riduzione della povertà e il miglioramento delle condizioni economiche delle popolazioni. Gli sforzi della AsDB sono tesi a migliorare il tenore di vita di 1,9 miliardi di persone che vivono con un reddito di meno di due dollari al giorno. Nonostante gli sforzi realizzati ed alcuni successi conseguiti, in questa zona vivono i due terzi dei poveri di tutto il mondo. La banca è stata costituita sulla falsariga della Banca Mondiale su iniziativa degli Stati Uniti, del Giappone e di alcuni paesi europei. Il 19 novembre 2002 le è stato riconosciuto lo status di osservatore dell'Assemblea generale delle Nazioni Unite. Paesi di Asia e Pacifico Altri Paesi Voci correlate Banca Asiatica d'Investimento per le Infrastrutture Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Asian Development Bank Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su adb.org. Asian Development Bank (canale), su YouTube. Banca asiatica di sviluppo, su Treccani.it – Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana. (EN) Asian Development Bank, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Asian Development Bank

De Asian Development Bank (ADB) (De Aziatische Ontwikkelingsbank) is een regionale ontwikkelingsbank opgericht op 22 augustus 1966 met als doel de economische ontwikkeling van Aziatische landen te bevorderen. Leden van de Verenigde Naties, Economische en Sociale Commissie voor Azië en de Stille Oceaan (UNESCAP, voorheen bekend als de Verenigde Naties Economische Commissie voor Azië en het Verre Oosten) en niet-regionale ontwikkelde landen kunnen lid worden. Doelstelling Sinds de oprichting in 1966 bestrijdt ADB de armoede in Azië. Volgens de bank leven in 2014 nog 1,4 miljard mensen in de regio in armoede, iedereen met een inkomen van minder dan twee dollar per dag, en hebben onvoldoende toegang tot essentiële goederen als schoon drinkwater en diensten zoals gezondheidszorg. De bank ondersteunt projecten in de regio met leningen, aandelenkapitaal en kennis. De bank telt zo'n 3000 medewerkers. Leden Bij de oprichting in 1966 had de UNESCAP 31 leden. De ADB heeft nu 67 leden, waarvan 48 uit Azië en de Stille Oceaan en 19 buiten de regio. De ADB-organisatie is gebaseerd op de Wereldbank, en heeft een soortgelijk systeem van gewogen stemmen, waar stemmen worden verdeeld in verhouding tot het kapitaal dat de lidstaat bijdraagt. In de onderstaande tabel zijn de vijf grootste leden opgenomen per 31 december 2014. De topman van de bank is sinds de oprichting altijd een Japanner geweest. De huidige president is Takehiko Nakao. 27 leden hebben ADB kapitaal verstrekt, maar geen geld ontvangen van de ontwikkelingsbank. Deze hebben ongeveer twee derde van het kapitaal bijeengebracht. De andere 40 leden kunnen wel aanspraak maken op hulp van de bank. Kapitaal en leningen Het kapitaal van de bank is sinds de oprichting in vijf stappen verhoogd naar 153 miljard dollar per jaareinde 2014. De bank kan volgens de statuten niet meer uitlenen dan dit bedrag. De leden hebben overigens maar een klein deel van dit kapitaal gestort. Voor de financiering van de projecten waarin de bank participeert, wordt geld geleend op de kapitaalmarkten. Per jaareinde 2014 had het ADB zich gecommitteerd voor een bedrag van 165 miljard dollar. Dit is de som van geld dat daadwerkelijk ter beschikking is gesteld, circa 80 miljard, en zeer concrete afspraken voor toekomstige financiering. De landen die het meest gebruikmaken van de ADB zijn India en China, beiden hebben elk meer dan 30 miljard dollar aan leningen en concrete toezeggingen, gevolgd door Indonesië en Pakistan. Concurrentie In 2013 heeft de Volksrepubliek China het initiatief genomen voor de Aziatische Infrastructuurinvesteringsbank om infrastructuurprojecten in Azië te financieren. Deze bank is in 2016 van start gegaan. Externe link (en) Website ADB
Azjatycki Bank Rozwoju

Azjatycki Bank Rozwoju (ADB, AsDB, ang. Asian Development Bank) – finansowa organizacja międzynarodowa, która powstała w 1966 roku w celu wspierania rozwoju gospodarczego i polepszenia warunków życia w rozwijających się państwach azjatyckich. Główna siedziba organizacji mieści się w Mandaluyong, w obszarze metropolitalnym Metro Manila, na Filipinach. Członkowie Do organizacji na wrzesień 2024 należy 69 państw i terytoriów, z czego 50 leży w regionie Azji i Pacyfiku, a 19 poza tym obszarem. W nawiasach podano rok wstąpienia do organizacji. Region Azji i Pacyfiku: Afganistan (1966) Australia (1966) Filipiny (1966) Indie (1966) Indonezja (1966) Japonia (1966) Kambodża (1966) Korea Południowa (1966) Laos (1966) Malezja (1966) Nepal (1966) Nowa Zelandia (1966) Pakistan (1966) Tajwan (1966) Samoa (1966) Singapur (1966) Sri Lanka (1966) Tajlandia (1966) Wietnam (1966) Hongkong (1969) Fidżi (1970) Papua-Nowa Gwinea (1971) Tonga (1972) Bangladesz (1973) Mjanma (1973) Wyspy Salomona (1973) Kiribati (1974) Wyspy Cooka (1976) Malediwy (1978) Vanuatu (1981) Bhutan (1982) Chiny (1986) Mikronezja (1990) Wyspy Marshalla (1990) Mongolia (1991) Nauru (1991) Tuvalu (1993) Kazachstan (1994) Kirgistan (1994) Uzbekistan (1995) Tadżykistan (1998) Azerbejdżan (1999) Turkmenistan (2000) Timor Wschodni (2002) Palau (2003) Armenia (2005) Brunei (2006) Gruzja (2007) Niue (2019) Inne regiony: Austria (1966) Belgia (1966) Dania (1966) Finlandia (1966) Holandia (1966) Kanada (1966) Niemcy (1966) Norwegia (1966) Stany Zjednoczone (1966) Szwecja (1966) Wielka Brytania (1966) Włochy (1966) Szwajcaria (1967) Francja (1970) Hiszpania (1986) Turcja (1991) Portugalia (2002) Luksemburg (2003) Irlandia (2006) Izrael (2024) Zobacz też Afrykański Bank Rozwoju Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa (ang.)
Asiatiska utvecklingsbanken

Asiatiska utvecklingsbanken (ADB) är en multilateral utvecklingsbank som etablerades 1966 för att främja ekonomisk och social utveckling i Asien och Stillahavsområdet. ADB finansierar projekt inom olika sektorer som energi, transporter, kommunikation, miljö och finansiella tjänster. Banken har för närvarande 68 medlemsländer, varav majoriteten är från Asien och Stillahavsområdet. ADB har sitt huvudkontor i Manila, Filippinerna, och har ytterligare 31 kontor runt om i världen. Banken är finansierad genom medlemsavgifter, obligationsutgivning och lån från kapitalmarknaderna. ADB har ett flertal initiativ för att bekämpa fattigdom, främja jämställdhet och minska klimatförändringarna i regionen. Banken har även ett partnerskap med privata sektorn för att främja hållbar ekonomisk tillväxt i regionen. Referenser
Азійський банк розвитку

Азійський банк рóзвитку (АзБР) — регіональний міжнародний банк з довготермінового кредитування проектів розвитку. Угода про створення АзБР була підписана учасниками 27 країн у 1965 в Манілі. Членами АзБР є 50 країн, що розвиваються, і розвинених капіталістичних країн. Мета АзБР — сприяти розвиткові економіки і зовнішньої торгівлі країн Азії, стимулювання регіонального співробітництва, надання технічної допомоги. Статутний капітал на 31 грудня 1990 становив 23.9 млрд дол, обсяг наданих кредитів у 1990 — 15.5 млрд дол. Місце перебування — Маніла (Філіппіни). АзБР був створений за зразком Світового банку і має подібну систему зваженого голосування, де голоси розподіляються пропорційно до внесків членів у капітал. АБР випускає щорічний звіт, який підсумовує свою діяльність, бюджет та інші матеріали для ознайомлення громадськості. Стипендіальна програма АБР-Японія (ADB-JSP) щорічно зараховує близько 300 студентів у навчальні заклади, розташовані в 10 країнах регіону. Очікується, що після завершення своїх навчальних програм стипендіати зроблять внесок в економічний і соціальний розвиток своїх країн. АБР має статус офіційного спостерігача Організації Об'єднаних Націй. Станом на 31 грудня 2020 року Японія та США володіють найбільшою часткою акцій — по 15,571 %. Китай володіє 6,429 %, Індія — 6,317 %, а Австралія — 5,773 %. Література О. О. Волкова. Азійський банк розвитку // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т. / Редкол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.: Знання України, 2004. — Т. 1. — 760 с. — ISBN 966-316-039-Х Посилання Азійський Банк Розвитку [Архівовано 15 лютого 2022 у Wayback Machine.] // ВУЕ В. Н. Денисов. Азіатський банк розвитку [Архівовано 22 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 1998—2004. — ISBN 966-7492-00-1. Примітки
Moulvibazar Government High School

Moulvibazar Government High School is a secondary school in Moulvibazar, Bangladesh. It was established in 1891. History Middle English School was established in Moulvibazar town in June 1885 during the British Raj. In 1891, it became a high school. The school was funded by advocate Harakinker Das and the Gupta family. The first headmaster of the school was Dijendra Nath Niogee. In 1899, Sharat Chandra Chaudhury was appointed the second headmaster of the school. Chaudhury was fired for writing against colonial rule of the British Raj. In 1914, the government of Assam nationalized the school and renamed it Moulvibazar Government High School. The nationalisation was followed by expansion of the school through the acquisition of land for building new hostels.In 1930, J. R. Cunningham, director of public instruction of Assam, issued a circular banning Anti-British activities, independence movement, and forced students and parents to sign an undertaking declaring they would participate in those activities. The school was burned down in protests against the circular. The entrance examination center for Moulvibazar (South Sylhet mahakuma) was in Sylhet until 1938. In 1933, the school was approved as a center for entrance examination. After the end of the Bangladesh Liberation War, the school was used as a transit camp to store explosives and munitions left over from the war. On 20 December 1971, the storage at the school exploded. 25 bodies of Mukti Bahini personnel were recovered from the school but the death toll was believed to be much higher. They were buried in the playground of the school. A shaheed minar and a monument to the victims was built at the site of the explosion. 20 December is observed as Moulvibazar's Shaheed Day. In 2001, alumni of the school Saifur Rahman became the finance minister of Bangladesh and constructed a number of buildings for the school. In 2009, Rahman's Funeral prayer was held at the school. In October 2016, students of school protested against the Education Engineering Department plan to establish a zonal office on land of the school which was used by the students as a playground. On 8 December 2017, a student of the school and another of Moulvibazar Government College was killed in an attack by a rival fraction of Bangladesh Chhatra League on school grounds. Moulvibazar police declared a bounty on five suspects worth 50,000 BDT each. Result The school ranked among the top 20 schools of Sylhet Board in SSC examination 2014. Notable alumni M Saifur Rahman, Bangladesh Nationalist Party (BNP) politician, former minister of finance, former minister of planning and former member of parliament Shah A M S Kibria, Awami League politician, former minister of finance and member of parliament References
Sheikh Mujibur Rahman

Sheikh Mujibur Rahman (en bengali : শেখ মুজিবর রহমান), surnommé Bangabandhu, né le 17 mars 1920 et mort assassiné le 15 août 1975 à Dacca, est un homme politique, père fondateur du Bangladesh. Biographie Mujib est né à Tongipara dans le district de Faridpur dans le Bengale oriental. Dans sa jeunesse, il s'intéresse beaucoup aux idées socialistes, et au kémalisme laïc appliqué en Turquie. Il deviendra progressivement un fervent laïc. En décembre 1970 ont lieu les premières élections générales au Pakistan. La Ligue Awami et son leader Mujibur Rahman remportent les élections (160 des 162 sièges réservés au Pakistan oriental à l'assemblée nationale pakistanaise) mais le général Yahya Khan invalide les résultats. En réponse à sa proclamation d'indépendance du Bangladesh le 26 mars 1971, Mujib est emprisonné par Yahya Khan. Dès lors commence la guerre civile contre l'occupation pakistanaise. L'intervention de l'Inde permit la victoire des indépendantistes. Il est libéré le 22 décembre 1971 et devient le premier Premier ministre du Bangladesh. Son parti, la ligue Awami, remporte une victoire écrasante lors des premières élections du 7 mars 1973. Il déclare l'état d'urgence en décembre 1974 et fait amender la constitution. Il réduit les pouvoirs du Parlement et de la justice et instaure un système de parti unique, Baksal, auquel tous les parlementaires devaient appartenir. La Constitution fait officiellement du Bangladesh une démocratie séculariste (récusant donc toute religion d’État). Un accord tripartite signé entre l’Inde, le Pakistan et le Bangladesh pour apaiser les tensions le conduit à accorder une amnistie aux collaborateurs bangladais des forces pakistanaises. L'armée réagit et commet un coup d’État le 15 août 1975, tuant Mujibur Rahman et plusieurs membres de sa famille à Dacca, notamment : son épouse Sheikh Fazilatunnesa Mujib, ses trois fils, Sheikh Kamal, Sheikh Jamal et Sheikh Russel, ses deux belles-filles dont Sultana Kamal, son frère cadet Sheikh Abu Naser, son beau-frère Abdur Rab Serniabat, et une partie de la famille de celui-ci, son neveu Sheikh Fazlul Haque Mani, et l'épouse de celui-ci. Seules ses deux filles, Sheikh Rehana et Sheikh Hasina, se trouvant en Allemagne de l'Ouest à l'époque, échappent au massacre. Sa fille, Sheikh Hasina, est Première ministre du Bangladesh de 1996 à 2001 et de 2009 à 2024. Le 19 novembre 2009, la Cour suprême du Bangladesh a confirmé les condamnations à mort de douze des tueurs de Bangabandhu. Parmi eux, cinq ont été exécutés le 27 janvier 2010, un sixième le 12 avril 2020. Notes et références Liens externes Ressource relative aux beaux-arts : British Museum Ressource relative à l'audiovisuel : IMDb Biographie sur Banglapedia Portail de la politique Portail du Bangladesh
Sheikh Mujibur Rahman

Sheikh Mujibur Rahman (na bengalskom: শেখ মুজিবর রহমান), Tungipara Upazila, Bangladeš, 17. ožujka 1920. - Dhaka, Bangladeš, 15. kolovoza 1975.) - bangladeški političar i državnik, otac nacije Bangladeša, 1. predsjednik i 2. premijer Bangladeša, ubijen u atentatu. Rođen je u istočnom Bengalu. U mladosti su ga jako zanimale socijalističke ideje i sekularni kemalizam primjenjivan u Turskoj. Postupno će postati gorljivi laik. U prosincu 1970. održani su prvi opći izbori u Pakistanu. Bangladeš je tada bio dio Pakistana (Istočni Pakistan). Stranka Awami liga i njezin vođa Sheikh Mujibur Rahman pobjeđuju na izborima (160 od 162 mjesta rezervirana za Istočni Pakistan u pakistanskoj nacionalnoj skupštini), ali general i predsjednik Pakistana Yahya Khan poništava rezultate. Sheikh Mujibur Rahman ima odlučujuću ulogu u proglašenje neovisnosti Bangladeša 26. ožujka 1971. Zbog toga ga je zatvorio Yahya Khan. Od tada počinje Bangladeški rat za nezavisnost protiv pakistanske okupacije. Intervencija Indije omogućila je pobjedu bangladeških separatista. Pušten je na slobodu 22. prosinca 1971. i postao je prvi predsjednik Bangladeša. Njegova stranka Awami liga, odnijela je uvjerljivu pobjedu na prvim izborima 7. ožujka 1973. godine. Proglasio je izvanredno stanje u prosincu 1974. i dao izmijeniti ustav. Smanjio je ovlasti Sabora i pravosuđa i uspostavio jednostranački sustav s jedinom političkom strankom Baksal, kojoj su trebali pripadati svi saborski zastupnici. Ustav je službeno učinio Bangladeš sekularističkom demokracijom, čime se odbija svaka državna religija. Tripartitni sporazum potpisan između Indije, Pakistana i Bangladeša radi ublažavanja napetosti doveo je do nemira. Vojska je reagirala i izvela državni udar 15. kolovoza 1975. godine, ubivši Mujibura Rahmana i nekoliko članova njegove obitelji u Dhaki. Njegova kći Sheikh Hasina, bila je premijerka Bangladeša od 1996. do 2001. i od 2009. godine do danas. Izvori
Sheikh Mujibur Rahman

O Sheikh Mujibur Rahman (em bengali, শেখ মুজিবুর রহমান; romanizado como: Shekh Mujibur Rôhman) (17 de março de 1920 – 15 de agosto de 1975), também conhecido como Sheikh Mujib ou simplesmente Mujib, foi o primeiro presidente do Bangladesh. Foi o líder fundador de Bangladesh, considerado o Pai da Pátria. Encabeçou a Liga Awami, serviu como primeiro presidente do Bangladesh e, mais tarde, foi o primeiro-ministro. É popularmente conhecido como Sheikh Mujib e pelo título honorífico de Bangabandhu (বঙ্গবন্ধু Bôngobondhu, "Amigo de Bengala"). A sua filha mais velha, Sheikh Hasina, é a atual líder da Liga Awami e ex primeira-ministra do Bangladesh. O Sheikh Mujib tornou-se primeiro-ministro de Bangladesh em janeiro de 1975, dentro do sistema parlamentarista adotado pelo novo país. Em seu governo, começou a vigorar uma nova constituição, que proclamava o socialismo e a democracia secular. Em 1973, nas primeiras eleições gerais do país, seu partido, a Liga Awami, obteve uma grande vitória. Todavia, Mujib enfrentaria grandes dificuldades para governar, dados o crescente desemprego, a pobreza e a corrupção reinante. Além disso, uma grave crise de abastecimento alimentar explodiu em 1974. O governo era criticado por negar o reconhecimento de minorias indígenas e acusado de violações dos direitos humanos que eram cometidas pelas forças de segurança, sobretudo pelas milícias da Força de Defesa Nacional. Em meio à crescente agitação política, Mujib introduziu a regra do partido único, em janeiro de 1975. Seis meses depois de assumir o governo, ele e a maior parte de sua família foram assassinados por um grupo de oficiais do Exército de Bangladesh, durante um golpe militar que decretou a lei marcial em todo o país. Em uma pesquisa da BBC realizada em 2004, Mujib foi eleito o maior bengalês de todos os tempos. Referências