Schwetzingen

Schwetzingen és una ciutat d'Alemanya situada a la vall del Rin, al nord-oest del land de Baden-Württemberg. Està situada a uns 15 km al sud-oest de Heidelberg i a uns 10 km al sud de Mannheim. És una de les cinc ciutats més grans de l'estat de Baden-Württemberg. Geografia Schwetzingen està localitzada a l'àrea de Rin-Neckar a la vall del riu Rin, al costat oest d'Odenwald i a l'est del Rin. Un petit afluent, el Leimbach, que passa per la ciutat, abans de desembocar al Rin. Municipis veïns Els següents municipis envolten la ciutat de Schwetzigen, ordenats seguint el sentit de les agulles del rellotge, començant pel nord són: Mannheim, Plankstadt, Oftersheim, Hockenheim, Ketsch i Brühl. L'àrea municipal de Schwetzingen es completa amb Oftersheim. Els límits de Plankstadt estan tan sols separats per un carrer de Schwetzingen. Història Schwetzingen va ser mencionat per primer cop a la història l'any 766, exactament al Codex Aureus de Lorsch, el registre del document del monestir de Lorsch. El primer establiment humà en aquest lloc, lògicament, data d'èpoques molt anteriors. A la nova àrea residencial de Schwetzingen anomenada Schälzig, s'hi troba un dels cementiris més grans dels ceramistes del sud-oest d'Alemanya, va ser descobert l'any 1988. Fa més de 7.000 anys, amb la cultura de l'Edat de Pedra, es van assentar en aquesta zona els primers homes agrícoles sedentaris. Des de llavors hi ha proves de moltes cultures de la història primerenca prehistòrica i, de l'era cèltica així com l'època de l'ocupació romana i de la tribu germànica del Neckarsweben. La fundació del lloc data del període Francoalemany, en el que un home possiblement anomenat suezzo es va establir amb els seus descendents al lloc. Del seu nom derivà a "suezzingen", primitiu nom de la ciutat. El castell de Schwetzingen, llavors era un castell rodejat d'aigua i ben fortificat. Pertanyia als cavallers d'Erligheim. Va ésser documentat per primer cop el 1350. Elisabeth de Schonenberg va concedir l'ús del castell al Palatí Rudolf. D'aquesta manera el castell i les possessions van anar pasaant gradualment al Palatinat. El palatí i els electors posteriors del príncep del Palatinat, que residien a Heidelberg, gaudien venint a Schwetzingen. Durant la guerra dels 30 anys i el 1689 (guerra de successió dels Orleans), el castell va ser totalment destruït, al mateix temps que desapareixia el Palatinat. El príncep elector Joan Guillem, l'escut d'armes que adorna l'entrada al castell, el va reconstruir, i el seu successor Carl Phlipp el va convertir en una residència d'estiu. Però l'era d'oro començà el 1742 quan Carl Theodor arribà a l'oficina. Cada any la cort passava molts mesos a la residència, les activitats de l'edifici a l'àrea del castell estimulà l'economia i el comerç. S'hi van fer molts negocis, i l'any 1759 Schwetzingen es va convertir en el centre de la regió. La petita població canvià de cara. Al voltant del castell, que en aquell moment marcava el centre de Schwetzingen, i al llarg del carrer de Carl Theodor com a extensió de l'eix Est-Oest del jardí, hi va créixer el nou barri (als voltants de la meitat del segle xviii). Es van unir així l'alta i baixa vila, que eren els dos centres medievals que existien al lloc. El projecte de l'edifici més gran del segle xviii era l'erecció d'un dels jardins europeus més bonics, el jardí del castell de Schwetzingen. En una simbiosi única del paisatge del jardí anglès, dissenyat per Lewis von Sckell limita, magistralment amb el perfecte jardí geomètric barroc dissenyat per Nicolau de Pigage. Hi ha nombrosos edificis com el temple de l'Apol·lo o la Mesquita que donen l'evidència de la riquesa de les idees. El Gran Duc Leopold li va concedir el títol de ciutat el 1833. Durant el segle xviii s'hi van fundar moltes cerveseries. La indústria del tabac va assolir el seu apogeu al final del segle xix. El creixement de l'espàrrec va portar el desenvolupament d'una indústria conservera eficient. Amb la construcció de la línia ferroviària de la vall del Rin el 1870 moltes de les primeres indústries es va ubicar a la perifèria meridional de la ciutat. L'estat industrial més gran encara està al país al costat de l'est de la línia ferroviària al llarg de la Scheffelstraße. Al mateix temps, la ciutat s'ha anat ampliant cap a l'est, en direcció de Heidelberg. Després de la Segona Guerra Mundial, a la que Schwetzingen va resistir relativament bé, l'estructura industrial va canviar. En lloc de les dures feines de les fàbriques d'aliments, begudes i tabac, es va passar a una indústria de producció de mida mitjana i s'hi va desenvolupar un fort sector terciari, especialment a causa de l'atractiu turístic de Schwetzingen. Climatologia A la plana del Rin el clima predominantment és humit i càlid. La temperatura mitjana anual és de 10 °C. La mitjana de precipitació anual és de 500 a 700 mm. Demografia Població Les dades no oficials són estimades ¹ Cens oficial Política Institucions públiques A Schwetzingen hi ha el tribunal del districte, l'oficina d'un notari, un servei d'assumptes interns, una oficina de duana i un departament de personal. Batlles 1833 – 1838: Daniel Helmreich 1838 – 1851: Carl Welde 1851 – 1855: Josef Vetter 1855 – 1865: Johann Wilhelm Ihm 1865 – 1883: Heinrich Wittmann 1883 – 1898: Karl Mechling 1898 – 1904: Heinrich Häfner 1904 – 1910: Jean Wipfinger 1910 – 1914: Wilfried Hartmann 1914 – 1923: Jakob Reinhard 1914 – 1918: Georg Pitsch 1923 – 1929: Johannes Götz 1929 – 1930: Leopold Stratthaus 1930 – 1933: Dr. Arthur Trautmann 1933 – 1945: Arthur Stober 1945: Ernst Karl 1945 – 1948: Dr. Valentin Gaa (CDU) 1948 – 1954: Franz Dusberger 1954 – 1961: Hans Kahrmann 1961 – 1962: Adolf Schmitt 1962 – 1981: Kurt Waibel 1981 – 1982: Walter Bährle 1982 – 1998: Gerhard Stratthaus (CDU) 1999 – 2007: Bernd Kappenstein (CDU) 2007 – 2008: Bernd Junker (SWF 97) des de 2008: René Pöltl (Independent) Composició del Ple (2009-2014) Escut d'armes L'escut d'armes de Schwetzingen consisteix en un escut dividit per la meitat. A la mitat superior un lleó d'or sobre un fons negre i a la mitat inferior hi ha un anell de plata sobre fons blau. La bandera de la ciutat és blanca i blava. El lleó simbolitza l'Electorat Palatí, del que Schwetzingen en fou membre fins al 1803. L'anell era al principi d'una roda que prové del segell d'un habitant que tenia contactes al castell de Schwetzingen. Ciutats agermanades Schwetzingen està agermanada amb: Lunéville, França, des de 1969 Pápa, Hongria, des de 1992 Spoleto, Itàlia, des de 2005 Infraestructures i eduacació Transports La ciutat de Schwetingen es troba comunicada a través d'autopistes amb Heidelberg (A5) i amb Hockenheim i Mannheim (A6). Des de 1870 es troba connectada amb la línia ferroviària "Mannheim - Karlsruhe". Mitjans de comunicació A Schwetzingen es publica el diari local anomenat: "Schwetzinger Zeitung", que és editat pel "Mannheimer Morgen". Educació La ciutat disposa de: "Hebel Gymnasium", "Karl-Friedrich-Schimper-Realschule", "Hilda Hauptschule", quatre escoles primàries: "Grundschule Hirschacker", "Johann-Michael-Zeyher Grundschule", "Nordstadt-Grundschule" i Südstadt-Grundschule". També hi ha una escola especial, la "Kurt-Waibel-Förderschule". A més a més hi ha dos escoles tècniques: "Carl-Theodor" i "Erhart-Schott-School" i una escola per a discapacitats psíquics: "Comenius". A l'esquerra del castell de Schwetzingen hi ha un col·legi avançat tècnic per a l'administració de justícia, mantinguda per l'estat de Baden-Württemberg. Art i cultura Palau de Schwetzingen El Palau de Schwetzingen era la residència d'estiu dels príncips del Palatinat Carles Felip i Carles Teodor. Era una de les 3 residències palatines, les altres són Heidelberg i Mannheim. El 2007 es va proposar el reconeixement de la Residència Estiuenca de Schwetzingen com a Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO. La situació de Jardí de Schwetzingen és única pel que fa al seu disseny i conservació. Al contrari del que passa a la majoria dels jardins del palau, els antics estils de jardineria no s'han vist reemplaçats -i d'aquesta forma destruïts o canviats- pels nous. A Schwetzingen, el caràcter dels antics i formals jardins francesos s'ajusta perfectament amb els jardins paisatgístics moderns segons el model anglès. El Jardí de Schwetzingen era, amb excepció de l'àrea del voltant dels banys, accessible a tota la població ja en època dels prínceps electors, en aquells temps inclòs sense cost d'entrada. Una ordenança regia l'adequat comportament dels visitants. Esglésies A la ciutat s'hi troben les següents esglésies: Església catòlica de "San Pankratius" (1736-1738, modificada i ampliada entre 1763-1765) Església catòlica de Santa Maria (1958) Esglásia catòlica de Sant Josep (1756, ampliada amb una torre entre 1884-1888, tornada a ampliar entre 1912-1913) Església Evangèlica Melanchthon (1964) Fills il·lustres Rudolf Louis (1870-1914) compositor i escriptor musical. Franz Danzi Esdeveniments regulars Setembre/Octubre: Mozartfestival (Festival de Mozart) Schwetzinger Festspiele, festival musical Concurs d'elegància europeu La Festa a la Plaça del Castell Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine. Festa dels Espàrrecs Festa Mexicana Fira de Nadal Vegeu també Alemanya Baden-Württemberg Rhein-Neckar Regió de Karlsruhe Enllaços externs Pàgina web de la Casa de la Vila de Schwetzingen (anglès o alemany)