NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Švabska vrata, Freiburg in Breisgau

Švabska vrata ({{langx|de|Schwabentor}), v srednjem veku imenovana tudi Obertor, so novejša od dveh preostalih mestnih vrat srednjeveškega obrambnega obzidja Freiburga im Breisgauu v Baden-Württembergu v Nemčiji. Zgodovina Vratni stolp, zgrajen okoli leta 1250, je bil prvotno odprt proti notranjosti mesta in je bil šele leta 1547 obdan s kamnitim zidom. Leta 1572 je bil dodan stopniščni stolp; istega leta je Matthias Schwäri na notranji zid naslikal sliko trgovca z vozom. V 19. stoletju je ta slika sprožila legendo o švabskem možu, ki je prišel v Freiburg z dvema sodoma, polnima zlata, da bi kupil mesto. Bil je zasmehovan, še posebej potem, ko se je izkazalo, da so sodi vsebovali le pesek in kamenčke. Pred njegovim odhodom je njegova žena zlato na skrivaj zamenjala z ničvrednim polnilom. Do leta 1900 so Schwabentor ostala večinoma nespremenjena. Nato so jih po načrtih Carla Schäferja skoraj podvojili in jih opremili s stopničastim dvokapnim zatrepom po vzoru mestnih stolpov severne Nemčije. Leta 1903 je Fritz Geiges dodal sliko freiburgškega mestnega zavetnika [svetega Jurija], ki je na zunanjosti upodobljen kot lovec na zmaje. Predelave so se končale leta 1913 z gradnjo historičnih prizidkov. Predelava je bila delno razveljavljena leta 1954, Schwabentor pa so dobila preprostejšo šotorasto streho, ki je bila podobna prvotni in zvonik s čebulasto kupolo. Sklepni kamen notranjega loka prikazuje romansko upodobitev Dečka s trnom, antične figurice, ki je tukaj interpretirana na krščanski način, kar pomeni, da človek hodi po zemlji s trnom izvirnega greha v sebi. Kdor koli gre skozi vrata, naj se tega spomni. Ob vratih je trg, ki se neuradno imenuje Platz der letzten Barrikade von 1848 ('Trg zadnje barikade leta 1848'). Na velikonočni ponedeljek leta 1848 je združenje neodvisnih vojaških prostovoljcev Badna premagalo močnejše vladne čete velikega vojvode Badenskega. Schwabentor so se obnavljala od poletja 2012 do novembra 2013. Po odstranitvi ometa je postalo očitno, da je bila škoda hujša od pričakovane. Prejšnja razširitev stolpa je povzročila razpoke v stenah, temelje pa je bilo treba okrepiti, ker niso dovolj stabilni. Za preučitev tega so bila za april 2013 načrtovana raziskovalna vrtanja. Leta 2022 je bilo predlagano, da postane svetovna dediščina. Promet Schwabentor so na meji peš cone v mestnem središču in običajno skozenj vozi le ena linija freiburškega tramvaja, ki vozi izven mesta. Prizidek na severni strani je rezerviran za tramvaj, kolesarje, taksije, dostavni promet in prebivalce mestnega središča, ki se vozijo v središče mesta. Ves drug promet poteka mimo njegove desne strani. Muzej Od leta 1969 je v Schwabentoru majhen zasebni muzej z imenom Zinnfigurenklause (Zinnfigur je pločevinasta figura). V muzeju so s pomočjo približno 9000 kositrnih figur v dioramah prikazani različni prizori iz zgodovine regije, večinoma iz osvobodilnih gibanj na jugu Nemčije (bitka pri Sempachu, kmečki upori, revolucija leta 1848 v Badnu), pa tudi iz časa protestantske reformacije. Sklici Zunanje povezave
Schwarzach (Rheinmünster)

Schwarzach ist einer der größten Ortsteile der Gemeinde Rheinmünster. Schwarzach gehört zum Landkreis Rastatt und liegt in der Rheinebene. Geographie Durch das Dorf fließt der Acherner Mühlbach. Geschichte Der Ortsteil Schwarzach wurde 817 als Suarizaha erstmals urkundlich erwähnt, was so viel wie „schwarzes Wasser“ bedeutet, und war stark von der dortigen Benediktinerabtei geprägt. In der Mitte des 13. Jahrhunderts entstand eine eigene Pfarrei, zu der die Dörfer Hildmannsfeld, Greffern, Moos, der Weiler Kinzhurst (Oberbruch) und später auch Leiberstung gehörten. Nach Einführung der Reformation Mitte des 16. Jahrhunderts fiel auch Ulm in kirchliche Betreuung an Schwarzach. Bis 1803 wurde das Kloster von den Benediktinermönchen bewohnt. Im Rahmen der Säkularisation übernahm der Markgraf Badens die Klosteranlage mit der Klosterkirche, weshalb sich diese heute im Besitz des Landes Baden-Württemberg befindet. Am 1. Oktober 1974 fusionierte Schwarzach mit den drei weiteren Gemeinden Greffern, Söllingen und Stollhofen zur neuen Gemeinde Rheinmünster. Sehenswürdigkeiten Schwarzacher Münster Die ehemalige Klosterkirche zählt zu den bedeutendsten romanischen Kirchen in Mittelbaden. Erbaut wurde sie zwischen 1150 und 1190. Nach einem verheerenden Großbrand wurde das Münster 1302 neu aufgebaut. 1969 wurde das Kircheninnere renoviert, damit sollten auch die romanischen Ursprünge neu herausstellt werden. Zu dem Münster gehört auch ein Klostergarten, der täglich besucht werden kann. Andere historische Gebäude In Schwarzach sind noch viele historische Gebäude und auch Mauerreste erhalten, die unter Denkmalschutz stehen. Dazu gehören das ehemalige klösterliche Amtshaus, das Gasthaus Engel und das Beinhaus, welches Bestandteil des ehemaligen Kirchenhofs ist. Verkehr Schwarzach war Knotenbahnhof der Mittelbadischen Eisenbahnen. Heute betreibt die SWEG dort einen Lokschuppen und ein Omnibusdepot. Persönlichkeiten Eugen Hugo Theodor Huhn (* 14. Juni 1818 in Schwarzach; † 23. Dezember 1877 in Metz), deutscher Historiker, Lexikograf und Publizist Martin Lutz (* 17. März 1833 in Schwarzach; † 3. Oktober 1913 in Mannheim-Feudenheim), Unternehmer Josef Harbrecht (* 22. Dezember 1884 in Schwarzach; † 22. Juni 1966 in Bühl), Politiker (Zentrum, BCSV, CDU) Einzelnachweise Literatur Informationsbroschüre Rheinmünster Weka info verlag Kunst und Kultur Broschüre „Programm 2012“ Zeitung „am Sonntag“/Region Kloster Schwarzach in Rheinmünster Suso Gartner Verlag „seitenweise“ Weblinks Schwarzach auf der Homepage der Gemeinde Rheinmünster
Schwarzer Graben (Salem)

Das Gebiet Schwarzer Graben ist ein mit der Verordnung vom 24. Juli 1992 des Regierungspräsidiums Tübingen ausgewiesenes Naturschutzgebiet (NSG-Nummer 4.208) im Gebiet der Gemeinde Salem in Baden-Württemberg, Deutschland. Lage Das rund 28 Hektar (ha) große Naturschutzgebiet Schwarzer Graben, im Norden Salems, zwischen den Weilern Weildorf im Osten, Stefansfeld im Süden und Schwandorf im Westen gelegen, gehört naturräumlich zum Bodenseebecken und liegt auf einer Höhe von 445 m ü. NN. Südwestlich schließt das Landschaftsschutzgebiet Salem-Killenweiher (NSG 4.35.030) an. Schutzzweck Wesentlicher Schutzzweck des NSG Schwarzer Graben ist die Erhaltung und Beruhigung von Feuchtwiesen als Brut-, Nahrungs- und Rastplatz für Wiesenbrüter und durchziehende Vogelarten. Fauna Aus der schützenswerten Fauna sind u. a. folgende Tierarten zu nennen: Die Schneeammer (Plectrophenax nivalis), eine Vogelart aus der Familie der Ammern Der Weißstorch (Ciconia ciconia), eine Vogelart aus der Familie der Störche Siehe auch Siehe auch → Liste der Schutzgebiete im Bodenseekreis Weblinks Weblink der Landesanstalt für Umwelt, Messungen und Naturschutz Baden-Württemberg (LUBW)
Шварцвальдський міст

Шварцвальдський міст (нім. Schwarzwaldbrücke) — міст з найщільнішим автотрафіком через Рейн у швейцарському місті Базель. Є провідною ланкою сполучення автомагістралей швейцарської A2 та німецької A5. Також обслуговує місцевий трафік. Історія Коли будівництво німецької автостради з півночі на південь від Гамбурга та Франкфурта-на-Майні наблизилося до кордону Швейцарії, було запропоновано проекти, як пристосуватись до цього трафіку. У 1960 році Федеральні збори Швейцарії вирішили побудувати національну мережу доріг Швейцарії та, ймовірно, один із найважливіших елементів для міжнародного транзитного трафіку — національну дорогу N2 (сьогодні A2) від Базеля через Люцерн і Готтард до К'яссо. З середини 1960-х років федеральна магістраль А5 закінчувалася за кілька сотень метрів на північ від швейцарського кордону у Вайль-на-Рейні, і рух тимчасово з’єднали з існуючими федеральними магістралями. Для продовження розглядалися два варіанти: зовнішня східна об’їзна дорога через місцеву рекреаційну зону Ланге-Ерлен і Бірсфельден і внутрішня як міська автострада через місто Базель. Після тривалих, гарячих і широких публічних дебатів Велика Рада вирішила віддати пріоритет внутрішньому східному обходу, довжина якого становила менше 6 км. Було прийнято маршрут, який пролягав ближче до центру міста і прямував вздовж чинних колій SBB сполучної залізниці. Також планувалось, що велика кількість розв'язок зменшать навантаження на міський трафік. Будівництво міської магістралі розпочалося влітку 1966 року. Міст За для спорудження N2, було потрібно побудувати новий міст через Рейн. Він знаходився між сполучним залізничним мостом і мостом Санкт-Альбан. Нова споруда була продовженням Шварцвальдаллеє-штрассе і тому отримала назву Шварцвальдський міст. Він також мав смуги для місцевого руху, тому сусідній міст Санкт-Альбан, демонтований в 1973 році, став непотрібним. Будівельні роботи тривали в 1970-73 рр. і виконувалися десятьма компаніями, які брали участь у міжнародному тендері . Попередньо напружений бетонний міст із десятьма смугами, шириною 47,7 м та довжиною 233,5 м має дві групи пілонів, кожна з яких має чотири пілони, центральний прогін — 119 м та 59,5 м (зі сторони Кляйн-Базель) або 55,2 м (зі сторони Гросс-Базель). З десяти смуг чотири посередині зарезервовані для автомагістралі, а три зовні зарезервовані для місцевого індивідуального міського руху. З кожного боку мосту є підняті тротуари шириною приблизно 3 метри для пішохідного руху. Однак при плануванні мосту забули про безмоторні двоколісні транспортні засоби, що довелося пізніше виправити кольоровим маркуванням . Значна частина транспорту прямує у напрямку північ-південь через Шварцвальдський міст. У липні 2005 року трафік був 81 800 автомобілів на день. Примітки Посилання https://www.ep-osttangente.ch/de/teilprojekte/bruecke-schwarzwald.php
Schwarzwaldzoo Waldkirch

Der Schwarzwaldzoo Waldkirch ist ein Zoo mit einer Fläche von rund fünf Hektar. Er beherbergt etwa 55 verschiedene Tierarten. Eine Besonderheit des Zoos ist seine Hanglage, wodurch Ausblicke auf die Stadt Waldkirch und die gegenüber gelegene Kastelburg ermöglicht werden. Infrastruktur Im Schwarzwaldzoo gibt es fast ausschließlich Außengehege sowie einen kleinen Teich, die durch einen circa 830 Meter langen Rundweg zu erreichen sind. In den offenen Gehegen werden Steinböcke, Walliser Ziegen, Sikahirsche, Esel, Lamas und Alpakas gehalten. Zahlreiche Vogelvolieren und kleinere Tiergehege bieten weitere Ersatzlebensräume. Im Zentrum des Zoos befindet sich ein großer Spielplatz mit Sitz- und Picknickmöglichkeiten sowie Imbisswagen, der in Ferien und an Wochenenden geöffnet hat, sowie ein Grillplatz. Neben der Spielarena liegt der Streichelzoo, in dem Zwergziegen und Ouessantschafe gefüttert werden können. Vereinzelte Sitzbänke und kleinere Holzhütten sind über den ganzen Zoo verteilt. Vom Steg im weitläufigen Waschbärengehege kann man direkt in das angrenzende Luchsgehege blicken. Zoogeschichte Ein Paar Karpaten-Uhus, welche der Stadt Waldkirch im Dezember 1956 gespendet wurden, bildete den Grundstock für ein Tiergehege, das am 30. Mai 1957 eröffnet und bis 1980 durch einen Pächter betrieben wurde. Nach umfangreichen Umbauarbeiten, die auf einem Konzept des damaligen Direktors des Tiergartens Heidelberg, Dieter Poley, basierten, eröffnete der Schwarzwaldzoo wieder am 16. April 1982 und wurde seither durch die Stadt Waldkirch betrieben. Seit dem 1. Januar 2013 ist der Schwarzwaldzoo an den Freundeskreis Schwarzwaldzoo verpachtet. Tierbestand Weblinks Schwarzwaldzoo Waldkirch Website „Freundeskreis Schwarzwaldzoo e.V.“
Black Forest Open Air Museum

The Black Forest Open Air Museum (German: Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof) is an open-air museum located between Hausach and Gutach in the Black Forest (Germany). The museum is centred on the Vogtsbauernhof farmhouse dating from 1612, which was built on this site. Other buildings from the Black Forest have been dismantled, transported to the museum and reassembled. The museum has attracted over 16 million visitors since its opening in 1964. Attractions There are six fully furnished farmhouses: Vogtsbauernhof – built on the site, elevation 260 m, in 1612. Inside is an exhibition of typical work carried out by travelling craftsmen. Hotzenwaldhaus – from Hotzenwald, elevation 920 m. Built in 1756. Exhibition of Black Forest textile handicraft. Falkenhof – from the Dreisam Valley, elevation 530 m. Built in 1737. Exhibitions are on dairy and livestock farming in the Black Forest and a comparison of historical and modern light sources. Schauinslandhaus – from Schauinsland, elevation 1,100 m. Built in 1730. Exhibition of woodworking craft. Hippenseppenhof – from Furtwangen-Katzensteig, elevation 920 m. Built in 1599. Exhibitions on clocks and traditional costumes of the Black Forest. Lorenzenhof – from Oberwolfach in the Kinzig valley, 350 m. Built in 1608. Exhibitions of forestry management and glassblowing and a collection of regional stone and minerals. There is also the Ortenauhaus from Durbach. The half timbered residential building was built in 1775 and renovated in 1961. The furniture is from 1961 and shows life in the 20th century. Other buildings include a day labourer's cottage (1819) and outbuildings including a mill (1609), a sawmill (1673), barns, stalls, a chapel (1736), a storehouse (1601–1746) and a granny house (Leibgedinghaus,1652). Around the buildings are farm animals and a herb garden with over 130 medicinal herbs. Demonstrations of exhibitions illustrate the crafts, tools, customs, traditions, work and lifestyle of former times. History The museum opened in 1964, founded as the first open-air museum in Baden-Württemberg. Key events in the museum's history are: 1963 Foundation of the museum and beginning of restoration of Vogtsbauernhof farmstead 1964 Opening of Vogtsbauernhof farmstead and its outbuildings 1966 Opening of Hippenseppenhof farmstead and its outbuildings 1972 Opening of Lorenzenhof farmstead 1980 Opening of Hotzenwald farmstead 1982 Opening of Schauinsland farmstead 1996 Museum is transferred into an enterprise 1999 Opening of Falkenhof farmstead 2002 Opening of Day labourer's Cottage "Wirtstonis" 2006 Opening of the new Reception building 2010 Opening of the new Adventure playground 2014 Opening of the Gutach Freilichtmuseum railway station Visiting The museum is open daily from the end of March until early November. It claims to be the most visited open-air museum in Germany and one of the most visited throughout Europe, with more than 250,000 visitors a year. Since its opening, the museum has attracted over 13.5 million visitors. Photo gallery References External links Official website of the Open Air Museum
Vogtsbauernhof

El museo al aire libre de la Selva Negra Vogtsbauernhof (en alemán: Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof) en Gutach en el distrito de Ortenau es una de las atracciones más visitadas y el museo al aire libre más antiguo de Baden-Wurtemberg, Alemania.​ Está abierto durante casi siete meses de finales de marzo a comienzos de noviembre​ y, por término medio, cuenta con unos 220.000 visitantes al año.​ El área del museo comprende media docena de viejas casas rurales con animales, hortos e exposición de artesanía en unas 5,5 hectáreas.​ Enlaces Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Vogtsbauernhof. Sitio web del Vogtsbauernhof Referencias
Musée de plein air Vogtsbauernhof

Le Musée de plein air Vogtsbauernhof (Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof) est un écomusée de la Forêt-Noire, situé à Gutach (Schwarzwaldbahn) dans l'arrondissement de l'Ortenau, au Bade-Wurtemberg (Allemagne). Implanté au bord de la Nationale B33, entre Hausach et Gutach, sur une surface de plus de 5 ha, il présente les différentes facettes de la vie rurale en Forêt-Noire au cours des 400 dernières années. Histoire En 1963 débute la restauration de la ferme Vogtsbauernhof, construite en 1612, aujourd'hui la plus médiatisée et la seule qui soit restée sur son emplacement d'origine. Inaugurée en 1964, elle constitue le premier musée du Bade-Wurtemberg. D'autres fermes s'y ajoutent au fil des années. En 1996 le musée prend le statut d'entreprise communale au sein de l'Ortenaukreis. Un nouveau bâtiment d’accueil et d’exposition en bois de sapin blanc est inauguré le 6 avril 2006. Il est doté d'une boutique, d'un restaurant et d'une salle d'activités pédagogiques. Fréquentation Le musée est ouvert au public de mars à novembre. En 7 mois il accueille environ 250 000 visiteurs chaque saison. 87 % d'entre eux viennent d'Allemagne, 13 % de l'étranger. Collections Dans un cadre champêtre, le musée réunit six grandes fermes monobloc entièrement aménagées. Construite en 1599 à Furtwangen-Katzensteig, la ferme Hippenseppenhof est la plus ancienne ferme du musée. À ces constructions massives s'ajoutent diverses annexes (greniers, moulin à céréales, scie, rucher, fournil, étuve de corderie, presse à huile), une chapelle de 1737, des bornes, de petits monuments et un élevage d'animaux. Outre le mobilier propre, chaque bâtisse présente des techniques d'autrefois : horlogerie, travail du bois, tissage, martellerie, broyage du chanvre. Des vitrines mettent en scène les costumes traditionnels, notamment le célèbre chapeau à pompons (Bollenhut), rouges pour les jeunes filles, noirs pour les femmes, et les riches coiffures de mariage. À l'arrière de la ferme Vogtsbauernhof, un jardin d'herbes médicinales, subdivisé en sept parcelles dédiées aux différents problèmes médicaux ciblés, réunit plus de 130 herbes différentes. Le musée est également doté d'un jardin de ferme et de champs de démonstration présentant d'anciennes plantes alimentaires et utiles. Des animations pédagogiques ou ludiques y sont organisées et des mariages y ont parfois lieu. Voir aussi Bibliographie (fr) Musée de plein air de la Forêt-Noire, Arbeitsgemeinschaft der regionalen ländlichen Freilichtmuseen Baden-Württemberg, Biberach, 1998 (fr) Les musées regionaux et ruraux du Bade-Wurtemberg, Arbeitsgemeinschaft der regionalen ländlichen Freilichtmuseen Baden-Württemberg, Biberach, 1998 (fr) Guide du Musée. Écomusée de la Forêt-Noire, Gutach, Gutach/Schwarzwaldbahn, 2009 Liens externes Site officiel Portail du Bade-Wurtemberg Portail des musées
Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof

Lo Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof ("Museo all'aperto della Foresta Nera 'Vogtsbauernhof' ") è un museo all'aperto del comune tedesco di Gutach (Schwarzwaldbahn), nel Baden-Württemberg (Germania sud-occidentale), inaugurato nel 1963 e che ospita alcuni edifici del XVI-XVIII tipici della zona della Foresta Nera. Il nome del museo richiama quello di uno degli edifici presenti, il Vogtsbauernhof, risalente al 1570 o 1612. Il museo attira circa 300.000 visitatori l'anno. Descrizione Il museo si estende in un'area di circa 5 ettari. Si possono visitare, tra l'altro, un magazzino, un mulino per l'olio, ecc. Una trentina di persone in costume tipico illustrano poi le tradizioni e i mestieri della zona. Edifici presenti nel museo Note Voci correlate Lista di musei all'aperto Schwarzwaldbahn Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof Collegamenti esterni Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof - Sito ufficiale, su vogtsbauernhof.org.
Güttach

Güttach is een nederzetting in het Zwarte Woud in het zuidwesten van Duitsland. Het gehucht Güttach is een openluchtmuseum, dat in het Duits de naam draagt van Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof, en waar alle oude hoeves en chalets uit de streek zijn bijeen gebracht, net als bijvoorbeeld de boerderijen in Bokrijk in België en in het Weald and Downland Open Air Museum in West Sussex in Zuid-Engeland. De ingang tot het museum ligt over de spoorweg van Hornberg naar Triberg. De grootste chalethoeve dateert uit de 16e eeuw, ongeveer 1550, en herbergt bijna alle functies. Op het gelijkvloers zijn de woonruimtes, een grote keuken, bakkerij, naaiatelier, melkerij en een kamer voor de aanmaak en opslag van kaas, een smederij en een aanpalende houtzagerij uit de 17e eeuw. Op de zolder staan de koetsen, karren en allerhande materieel voor de landbouw. Ook stonden in de winter de koeien op zolder. De grote chalethoeve stond met zijn achterkant tegen de alm gebouwd, zodat het brede puntdak vanop de bergheuvel alleen met de ingangspoort voor de stallingen te zien is. Daar kwam het vee, door de poort op de zolderverdieping, binnen en overwinterde daar. Op de zolder werd er in de winter gemolken en het vee verzorgd. De beige Alpenkoeien worden regelmatig geroskamd en gereinigd tegen de vliegen. Want daar hadden het vee en de bewoners last van, door de mest van het vee, dat in goten op zolder werd afgevoerd naar de lagergelegen mestputten. De bewoners konden in de winter van de buitenwereld afgezonderd zijn door de vele metersdikke sneeuw. Zij konden gemakkelijk overwinteren en overleven, zonder ooit buiten te komen. De houtzagerij uit de 17e eeuw staat vlak naast de snelstromende brede beek waar met behulp van een waterrad, het zaagmechanisme in werking bracht. Grote boomstammen werden door de waterkracht verzaagd tot planken.
Шварцвальдський музей просто неба

Шварцвальдський музей просто неба (нім. Schwarzwälder Freilichtmuseum Vogtsbauernhof) — музей просто неба, розташований між Гаузахом і Гутахом у Шварцвальді (Німеччина). Центром музею є фермерський будинок Фогтсбауернгоф 1612 року, який побудовали на цьому місці. Інші будівлі з Шварцвальду були розібрані, перевезені до музею та знову зібрані. З моменту відкриття в 1964 році музей відвідало понад 16 мільйонів відвідувачів. Пам'ятки Є шість повністю мебльованих фермерських будинків: Фогтсбауернгоф – побудований на місці, висота 260 м НРМ, в 1612 році. Всередині є виставка типових робіт, виконаних мандрівними майстрами. Гоценвальдгауз – з Гоценвальду, висота 920 м НРМ. Побудований в 1756 р. Виставка текстильних ремесел Шварцвальду. Фалькенгоф – з долини Драйзаму, висота 530 м НРМ. Побудований в 1737 році. Виставки присвячені молочному скотарству та тваринництву в Шварцвальді та порівнянню історичних і сучасних джерел світла. Шауїнсландгауз – з Шауїнсланду, висота 1100 м НРМ. Побудований в 1730 р. Виставка деревообробного ремесла. Гіппензеппенгоф – з Фуртванген-Катценштайг, висота 920 м НРМ. Побудований в 1599 році. Виставки годинників і традиційних костюмів Шварцвальду. Лоренценгоф – з Обервольфаха в долині Кінциг, 350 м. Побудований в 1608 р. Виставки лісового господарства та склодувної справи та колекція місцевого каменю та мінералів. Існує також Ортенаугауз з Дурбаха. Фахверковий житловий будинок побудовано в 1775 році та відреставровано в 1961 році. Меблі з 1961 року демонструють життя XX століття. Інші будівлі: оселя для поденників (1819) та господарські будівлі — млин (1609), тартак (1673), ятки, каплиця (1736), комора (1601–1746) і будинок для бабусі (Лайбгедінггауз, 1652). Навколо будівель знаходяться сільськогосподарські тварини та трав'яний сад із понад 130 лікарськими травами. Демонстрації виставок ілюструють ремесла, знаряддя праці, звичаї, традиції, працю та побут колишніх часів. Історія Музей відкрито в 1964 році, як перший музей просто неба у Баден-Вюртемберзі. Ключовими подіями в історії музею є: 1963 р.: Заснування музею та початок реставрації садиби Фогтсбауернгоф 1964 р.: Відкриття садиби Фогтсбауернгоф та її господарських будівель 1966 р.: Відкриття садиби Гіппензеппенгоф та її господарських будівель 1972 р.: Відкриття садиби Лоренценгоф 1980 р.: Відкриття садиби Гоценвальд 1982 р.: Відкриття садиби Шауїнсланд 1996 р.: Музей перетворено на підприємство 1999 р.: Відкриття садиби Фалькенгоф 2002 р.: Відкриття поденного котеджу «Віртстоніс» 2006 р.: Відкриття нового корпусу приймальні 2010 р.: Відкриття нового ігрового майданчика Adventure 2014 р.: Відкриття залізничної станції Гутах-Фрайліхтмузойм Режим роботи Музей відкритий щодня з кінця березня до початку листопада. Сайт музею стверджує, що музей є найвідвідуванішим музеєм просто неба у Німеччині та одним із найвідвідуваніших у всій Європі з понад 250 000 відвідувачів на рік. З моменту відкриття музей відвідало понад 13,5 мільйонів відвідувачів. Галерея Примітки Посилання Офіційний сайт Музею просто неба