NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Freiburg Botanical Garden

Freiburg Botanical Garden (German: Botanischer Garten Freiburg or Botanischer Garten der Albert-Ludwigs-Universität Freiburg) is a botanical garden in the Herdern district at Schänzlestraße 1, Freiburg im Breisgau, Baden-Württemberg, Germany and is associated with the University of Freiburg as the "Forschungs- und Lehrgarten der Universität Freiburg" (Garden for research and teaching of the University of Freiburg) of the Faculty of Biology. The current director of the garden is Professor Dr. Thomas Speck. The garden was founded in 1620 by the University of Freiburg. A building on the same property was rebuilt as a hospital for members of the university, which also served for anatomy training. It was one of the first botanical gardens in Germany. The garden was originally part of the University of Freiburg Faculty of Medicine. The first director of the garden was Jacobus Walter (born 1655), a professor of medicine who was also responsible for botany. During the Thirty Years' War, the garden was destroyed. The garden was rebuilt in 1766, but was forced to relocate to make room for the fortifications built by the Marquis de Vauban to protect the city after Freiburg had been annexed by France in 1677. The botanic garden was laid out near the river Dreisam. Its design was heavily influenced by the onset of the Age of Enlightenment and by the increased interest in botany during the second half of the 18th century. Again part of the Faculty of Medicine, the garden measured approximately 6.6 acres (27,000 m2) in area. Despite damage from floods and the Napoleonic Wars, the garden included an impressive 3,000 plants by 1829, as well as greenhouses built in 1827 and 1828. Directors of the botanical garden from this period included Karl Julius Perleb, Fridolin Karl Leopold Spenner, Alexander Braun, Carl Wilhelm von Nägeli, Heinrich Anton de Bary and Julius von Sachs. In 1878 the garden at the Dreisam had to be abandoned, and the garden relocated to what is now the Institutsviertel (institutes quarter) and remained at this location until the First World War. In 1912 the garden moved to its current location in Herdern district of Freiburg, when a new institute for botany was built there. The garden sustained damage during World War II in the 1944 air raid on Freiburg. Today the garden contains some 8,000 species, with research centered upon Black Forest fossil flora of the Carboniferous period, and the functional morphology and biomechanics of living and fossil plants. Its collections include plants from alpine regions, dunes, heaths, marshes, and bogs, with four exhibition greenhouses (900 m2) containing tropical plants, ferns, and cacti and succulents. See also Arboretum Freiburg-Günterstal Green Spaces in Freiburg References External links Botanischer Garten der Albert-Ludwigs-Universität Freiburg Website (in English) of the Freiburg Botanical Garden Hermann von Helmholtz-Zentrum entry
Фрайбурзький ботанічний сад

Фрайбурзький ботанічний сад (нім. Botanischer Garten Freiburg або нім. Botanischer Garten der Albert-Ludwigs-Universität Freiburg) — ботанічний сад у районі Гердерн за адресою Шенцлештрассе 1, Фрайбург-ім-Брайсгау, Баден-Вюртемберг, Німеччина, асоційований з Фрайбурзьким університетом як «Сад для досліджень і навчання біологічного факультету Фрайбурзького університету» («нім. Forschungs- und» Lehrgarten der Universität Freiburg») . Сад засновано в 1620 році Фрайбурзьким університетом. Будівлю на тій же території перебудували під лікарню для членів університету, яка також служила для навчання анатомії. Це був один із перших ботанічних садів Німеччини. Спочатку сад був частиною медичного факультету Фрайбурзького університету. Першим директором саду був Якобус Вальтер (нар. 1655), професор медицини, який також відповідав за ботаніку. Під час Тридцятилітньої війни сад понівечили. Сад перенесли в 1766 році, щоб звільнити місце для укріплень, побудованих маркізом де Вобаном для захисту міста після того, як Фрайбург анексувала Франція в 1677 році. Ботанічний сад розбили біля річки Драйзам. На його дизайн сильно вплинув початок епохи Просвітництва та підвищений інтерес до ботаніки в другій половині XVIII століття. Знову під орудою медичного факультету, сад мав площу приблизно 6,6 акрів (27 000 м²). Попри пошкодження від повеней і наполеонівських війн, до 1829 року в саду було 3000 рослин, а також оранжереї, побудовані в 1827/28 рр. Директорами ботанічного саду того періоду були Карл Юлій Перлеб, Фрідолін Карл Леопольд Шпеннер, Александр Браун, Карл Вільгельм фон Негелі, Генріх Антон де Барі та Юліус фон Сакс. У 1878 році сад на березі Драйзаму довелося покинути, і перемістили в теперішній Інститутсфіртель. У 1912 році сад переїхав на своє теперішнє місце розташування в районі Гердерн у Фрайбурзі, коли там побудовали новий інститут ботаніки. Сад постраждав під час Другої світової війни під час авіанальоту на Фрайбург в 1944 році. Сьогодні сад містить близько 8000 видів, дослідження зосереджені на викопній флорі Шварцвальду кам’яновугільного періоду, а також на функціональній морфології та біомеханіці живих і викопних рослин. Його колекції містять рослини з альпійських регіонів, дюн, вересковиків, боліт, а також чотири виставкові оранжереї (900 м²), що містять тропічні рослини, папороті, кактуси та сукуленти. Примітки Посилання Botanischer Garten der Albert-Ludwigs-Universität Freiburg Website (in English) of the Freiburg Botanical Garden Hermann von Helmholtz-Zentrum entry
Martinstor

The Martinstor (English Martin's Gate), a former town fortification on Kaiser-Joseph-Straße, is the older of the two gates of Freiburg im Breisgau, Germany, that have been preserved since medieval times. Both gates, the Martinstor and the Schwabentor, are located in the city centre. In medieval times the Martinstor was also known as Norsinger Tor. History According to dendrochronological research the wooden beams date back to the year 1202; the gate was first given documentary evidence in 1238 as "Porta Sancti Martini" (Latin Gate of the Holy Martin). Over the centuries it has been reconstructed several times. At one time, it also served as a prison and it was said of its occupants that they had donned "The Cloak of Martin". From the 17th century on the side of the gate facing the city was decorated with a picture of Martin of Tours. During this time, due to the construction and leveling of the suburbs by Sébastien Le Prestre de Vauban, the gate's link to the city was lost. Thus, Salzstraße served as the main access road from Höllental. There have been numerous restorations of the picture, the most recent of which was in 1851 by Wilhelm Dürr. In 1968/69 the picture was removed. To date the local town council has still not been able to decide on a new image. As a result there remains a blank spot in honour of the conflicts between the Freiburg Civil Defence and the French Revolutionary Forces. The Martinstor underwent its biggest change in 1901. By this point, the surrounding buildings surmounted the old city gate and the old passageway had become too small for the growing city and the new tram infrastructure. Having momentarily considered demolition, the city council opted instead to modify the building. Under the direction of Carl Schäfer the tower was heightened from 22 to 60 metres and a new roof construction in the architectural style of the 15th century was added. An additional gate with a larger thoroughfare, designed in the same architectural style, was erected next to the original gate. A German Reichsadler was painted on the outer facade of the gate above the emblems of Freiburg and of the nearby region of Baden, before it was removed in 1951. A replication of a baroque sandstone plate depicting the Double-headed eagle of the Holy Roman Empire was later installed. Present Next to the archway, facing the city center, there is a tablet commemorating the burning of witches in Freiburg on which three names are engraved: Marghareta Mößmer, Catharina Stadelmann and Anna Wolffart. These women, all citizens of Freiburg, were executed in 1599. Inside the western part of the arch, which was built in 1901, is the entrance to a McDonald's. The city council of Freiburg could not keep the company from putting up their sign, located above the archway, but could prevent the prominent red and yellow of the same in favour of a more neutral design. The Freiburger Markthalle, the Theater am Martinstor (TAM) and the Martinsbräu are all located in the Martinsgässle, a side street near the arch. External links Media related to Martinstor (Freiburg im Breisgau) at Wikimedia Commons
Martinstor

Martinstor – stara średniowieczna brama miejska we Fryburgu Bryzgowijskim w Niemczech, jedna z dwóch pozostałych w tym mieście. Historia Zbudowanie Martinstor datowane jest, dzięki dendrologicznym badaniom drewna, na rok 1202. Pierwsza wzmianka w dokumentach pojawiła się w 1283 roku. Według danych dokumentów brama nazywała się "Porta Sancti Martini". Przez wieki została odbudowywana kilka razy, a czasami służyła także jako więzienie. Od XVII wieku na południowej stronie miasta postawiono obraz Św. Marcina. Portret Marcina został odnowiony kilka razy, ostatnio w 1851 roku przez Wilhelma Dürra. W 1968 roku obraz Świętego Marcina został usunięty. Wcześniej rada miejska nie zdecydowała się na nowy projekt, tak aby nad tablicą upamiętniającą obronę miasta przed francuskimi wojskami rewolucyjnymi nie pozostała pusta przestrzeń. Największy projekt został zrealizowany w 1901 roku przez podwyższenie Martinstor w celu umożliwienia przejazdu tramwajem przez bramę. Po zrealizowaniu projektu, miasto zadecydowało zrealizować projekt mający na celu odbudowanie wieży. Wykonawcą projektu był Carl Schäfer. Wieża została podwyższona z 22 do 60 metrów i otrzymała dach w zabytkowym stylu XV wieku. Brama została ozdobiona malowaniem niemieckiego cesarskiego orła na herbach Fryburga i Badenii. Obraz ten został usunięty w 1951 roku. Później została umieszczona replika płyty z piaskowca na łuku barokowym z podwójnym orłem Świętego Cesarstwa Rzymskiego. Obecnie Na zachodniej stronie przylegającej do bramy jest restauracja McDonald's, która jednak negatywnie wpływa na wizerunek bramy. Staraniem rady miejskiej udało się zapobiec umieszczeniu logo McDonald's, którego barwy niekorzystnie oddziaływałyby na wizerunek bramy. Przypisy
Falkenfelsen

The Falkenfelsen (German pronunciation: [ˈfalkn̩ˌfɛlzn̩], lit. 'Falcon Rock') is a granite rock formation in the Northern Black Forest of Germany's Baden-Württemberg state. One side of the formation is a cliff about 200 feet (61 m) high. From the Schwarzwaldhochstrasse (Black Forest Highway), two hiking trails lead through the formation and end at the shelter Herta-hut. The platform has a view over the northern Black Forest, with the Hornisgrinde in the south, Bühlerhöhe in the northeast and the valley of the Upper Rhine on the west. External links Falkenfelsen at Environment Ministry of Baden-Württemberg (German)
Mammut (Erlebnispark Tripsdrill)

Mammut ist eine Holzachterbahn im Erlebnispark Tripsdrill in Treffentrill. Sie wurde von Oktober 2007 bis April 2008 errichtet und am 28. April 2008 offiziell in Betrieb genommen. Zum Bau der 30 Meter hohen und 860 Meter langen Holzachterbahn Mammut wurden 7.000 Kubikmeter Erde abgetragen, 70.000 Holzteile, zwei Millionen Nägel und eine Million Schrauben verwendet. Entworfen wurde die Achterbahn Mammut vom Münchner Ingenieurbüro Stengel, die Bauausführung erfolgte von Seiten der Firma Holzbau Cordes, die auch für diese Bahn einen besonderen Schienentyp entwickelt hat. Die Züge sowie die Technik wurden von Gerstlauer Amusement Rides geliefert. Durch diese Hersteller-Kombination sowie das genutzte Holz aus deutschen Wäldern wirbt der Park damit, dass Mammut die erste komplett deutsche Holzachterbahn ist. Die Bahn gehört zum bis 2010 neu entstandenen Themenbereich Sägewerk, für den inklusive der Achterbahn sechs Millionen Euro veranschlagt worden sind. Passend zum Thema bezieht sich der Name auf die Mammutbäume und auf die Elefanten-Gattung Mammuts, da beide, wie die Holzachterbahn, durch ihre imposante Größe bestechen. Die Züge sowie die Station sind ebenfalls im Sägewerks-Thema gehalten. Einzelnachweise Weblinks Mammut auf der Parkwebsite Mammut in der Roller Coaster DataBase Ein Artikel auf Coasters&More Mammut (Erlebnispark Tripsdrill). In: Structurae
Mammut (Erlebnispark Tripsdrill)

Mammut est un parcours de montagnes russes en bois du parc Erlebnispark Tripsdrill, situé à Cleebronn, dans le Bade-Wurtemberg, en Allemagne. L'attraction est thématisée sur l'univers du bois et des scieries. Le nom de l'attraction fait d'ailleurs référence au séquoia (Mammutbäume en allemand). Le circuit Le parcours commence par une partie parcours scénique, ensuite fait une petite descente et entame la montée. La montée se fait lentement puis le train descend a 90 km/h et suis son chemin. Statistiques Éléments : Tunnel 2 trains de 4 wagons. 6 passagers par wagon. Les trains ont été construits par Gerstlauer. Galerie Notes et références Voir aussi Liens internes Montagnes russes en bois Montagnes russes twister Erlebnispark Tripsdrill Liens externes Ressource relative au tourisme : Roller Coaster DataBase (de) Mammut sur le site d'Erlebnispark Tripsdrill (de) Article à propos de Mammut sur coasterandmore.de (de) Page de l'attraction sur freizeitpark-welt.de (de) Galerie photo du jour de l'inauguration de Mammut Portail des parcs de loisirs Portail du Bade-Wurtemberg
Mammut (Erlebnispark Tripsdrill)

Mammut is een houten achtbaan in Erlebnispark Tripsdrill. Mammut werd op 28 april 2008 geopend en was tot de opening van Wodan - Timburcoaster in 2012 de enige houten achtbaan in Baden-Württemberg. De achtbaan staat in het in 2010 voltooide parkdeel Zaagmolen (Sägewerk). Algemene informatie Mammut is gebouwd door Ingenieur-Holzbau Cordes en ontworpen door Ingenieur Büro Stengel GmbH. De treinen en andere techniek is geleverd door Gerstlauer. Mammut is de enige houten achtbaan geheel is ontworpen en gebouwd door Duitse bedrijven. De naam Mammut refereert niet aan het uitgestorven dier Mammoet maar naar het Duitse Mammutbäume waarmee Sequoiabomen worden bedoeld. Dit past ook binnen het zaagmolen thema. Technische gegevens Baanlengte: 860 meter Hoogte: 30 meter Topsnelheid: 90 km/u Aantal treinen: 2 treinen van elk 4 wagentjes met 3 rijen van 2 zitplaatsen naast elkaar; 24 passagiers totaal per trein Speciale elementen: 1 tunnel
Colombischlössle Archeological Museum

The Colombischlössle Archeological Museum is a museum in Freiburg im Breisgau in southwest Germany which features the prehistoric inheritance of the High and Upper Rhine. It was founded as the Museum of Prehistory and Early History in 1983. The focus of the museum is on the human development of the High and upper Rhine from the Paleolithic Age to the Early Middle Ages. See also Colombischlössle Freiburg References Hilde Hiller: 20 Jahre Museum für Ur- und Frühgeschichte im Colombischlössle. Museum für Ur- und Frühgeschichte, Freiburg, (Breisgau) 2003. External links Media related to Colombischlössle at Wikimedia Commons www.freiburg.de
Museo arqueológico Castillete de Colombi

El Museo arqueológico Castillete de Colombi (nombre local: Archäologisches Museum Colombischlössle) es un museo municipal de Friburgo de Brisgovia, Baden-Wurtemberg, Alemania, que está ubicado en la mansión neogótica Castillete de Colombi.​ De 1909 a 1923 ya había un museo en el edificio, a saber el museo de arte municipal. Posteriormente fue utilizado como edificio administrativo. A partir de su remodelación en 1983 alberga el museo arqueológico.​ El museo exhibe objetos arqueológicos de todas las épocas de la historia como estatuillas femeninas de la Edad de Piedra, representaciones de la luna de la Edad del Bronce, preciosidades procedentes de tumbas principescas celtas, hallazgos de la época del imperio romano como del castrum de Dangstetten en el distrito de Waldshut así como de mansiones, aldeas y santuarios, objetos preciosos de los campos funerarios de los alamanes de Hüfingen y Bräunlingen en el distrito de Selva Negra-Baar, hallazgos de tumbas de Friburgo y alrededores de la Edad Media. Modelos y eventos de acompañamiento ilustran las circunstancias de vida de cada época.​ Referencias
Archäologisches Museum Colombischlössle

L’Archäologisches Museum Colombischlössle de Fribourg-en-Brisgau en Bade-Wurtemberg est un musée d'archéologie ouvert en 1938 et dirigé par Beate Grimmer-Dehn et Helena Pastor Borgoñón. Histoire Les collections commencèrent grâce à Alexander Ecker (de), Heinrich Fischer und Wilhelm Deecke. Ce dernier était responsable de l'Institut géologique à l'université de Fribourg. Il en a étoffé la collection du musée de la Préhistoire et d'ethnographie existante depuis 1867 et casa à partir de 1926 celle de l'Institut de géologie au 40 Hebelstraße. Pour s'occuper de ce musée, Deecke assigna l'historien de la Préhistoire Georg Kraft (de) de Fribourg. Sous sa direction, le musée de la Préhistoire quitta en 1936 l'Institut de géologie et devint un institut à part entière de la faculté de philosophie de l'Université. À cette circonstance on délocalisa des locaux dans le cloître d'Adelhauser. Georg Kraft s'occupa maintenant de l'union personnelle entre la restauration archéologique des monuments et ladite collection du musée pour la Préhistoire. L'administration municipale s'occupa alors de manière constante du nouveau musée. En juin 1938 le musée pour la Préhistoire ouvrait ses portes. Kraft dirigea l'Institut jusqu'à sa mort durant l'opération Tigerfish, bombardement de la ville par les Alliés. Le musée fut, après la Seconde Guerre mondiale, inaccessible pour le public par manque de place ; le musée et la préservation des monuments furent alors séparés. En 1961, les stocks de la préservation des bâtiments passèrent du bâtiment du cloître à celui du musée d'histoire naturelle. En 1978, la décision fut prise par le conseil municipal d'installer le musée dans le Colombischlössle. En 1983, il fut à nouveau inauguré par Lothar Späth. Source (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Archäologisches Museum Colombischlössle » (voir la liste des auteurs). Notes et références Portail du Bade-Wurtemberg Portail des musées
Коломбішлессле (музей археології)

Археологічний музей «Коломбішлессле» — археологічний музей, розташований у неоготичній віллі «Коломбішлессле» на Роттекрінзі у Фрайбурзі-ім-Брайсгау, Німеччина. Постійна експозиція демонструє археологічні знахідки від палеоліту до Середньовіччя. На виставці представлені унікальні фігурки мисливців і збирачів льодовикового періоду з Петерсфельса, яким понад 10 000 років. Крім того, представлені останки найдавніших землеробів на Верхньому та Високому Рейні, а також докази виробництва металу бронзової доби. Також представлені найстаріша скляна чаша на північ від Альп та кельтська гробниця Каппель-Графенгаузен. Римські кімнати на першому поверсі, переобладнані у 2009 році, ілюструють теми технологій, військової справи та повсякденного життя завдяки численним знахідкам, зокрема з римського табору Дангштеттен та оппідуму Альтенбург, із запам'ятовуваними текстами та інтерактивними станціями. Рунічні письмові документи, такі як рунічний посох Нойдінгена VI століття та алеманська скарбниця зі знахідками з багато обставлених поховань раннього Середньовіччя, доповнюють експозицію археологічного музею. Макети, інтерактивні станції та численне обладнання ілюструють особливості та умови життя кожної епохи. Музей пропонує освітні програми для шкільних класів, сімей та дітей, де вони можуть на власні очі побачити, як добували вогонь у кам'яну добу або як виготовляли римські олійні лампи. У будинку зберігається довідкова бібліотека археологічних видань. Література Hilde Hiller: 20 Jahre Museum für Ur- und Frühgeschichte im Colombischlössle. Museum für Ur- und Frühgeschichte, Freiburg, (Breisgau) 2003. Beate Grimmer-Dehn, Kathrin Lieb, Hans Oelze, Helena Pastor, Angelika Zinsmaier: Stadt – Land – Museum. Eine einmalige Kooperation im Freiburger Colombischlössle. In: Martin Kemkes u. a. (Hrsg.): Ob res prospere gestas. Wegen erfolgreich ausgeführter Taten. Festschrift für Jörg Heiligmann. Likias, Friedberg 2018, ISBN 978-3-9817006-8-8, S. 28–35. Посилання Archäologisches Museum Colombischlößle Примітки
Hagstaffelweiher

Der Hagstaffelweiher ist ein Weiher zwischen den Konstanzer Teilorten Wallhausen und Dettingen im baden-württembergischen Landkreis Konstanz, der inklusive seines schützenswerten Umfelds mit Verordnung vom 14. September 1988 als Naturschutzgebiet (NSG-Nummer 3.165) ausgewiesen wurde. Es handelt sich um einen ursprünglich künstlich angelegten Weiher mit einem heute kaum mehr in der Natur als solcher erkennbaren Staudamm am Südende und einem Wehr als Abfluss. Bevor das Gebiet unter Schutz gestellt wurde, erfolgte eine Bewirtschaftung des Gewässers als Fischweiher. Lage Das rund acht Hektar große Naturschutzgebiet Hagstaffelweiher gehört naturräumlich zum Hegau. Es liegt auf der Gemarkung Dettingen im Gebiet der Stadt Konstanz auf einer durchschnittlichen Höhe von 463 m ü. NHN. Schutzzweck Wesentlicher Schutzzweck ist „die Erhaltung eines verlandenden mesotrophen Sees mit naturnaher, gut zonierter Vegetation bis hin zu den trockenen Hängen der Drumlins als wichtiges Brut-, Rast- und Nahrungsgebiet vieler Vögel, das durch seine Unzugänglichkeit einen unersetzlichen Rückzugsraum für seltene und gefährdete Pflanzen und Tiere bildet.“ Biotoptypen Folgende Biotoptypen sind im Hagstaffelweiher bezeichnet: 13.81 – Offene Wasserfläche eines naturnahen Weihers 13.82 – Verlandungsbereich eines naturnahen Weihers 13.91 – Naturferner Bereich eines Sees, Weihers oder Teichs 33.41 – Fettwiese mittlerer Standorte 33.43 – Magerwiese mittlerer Standorte 34.12 – Tauch- oder Schwimmblattvegetation der Stillgewässer 34.20 – Vegetation einer kies-, Sand- oder Schlammbank 34.51 – Ufer-Schilfröhricht 34.53 – Rohrkolben-Röhricht 34.54 – Teichbinsen-Röhricht 34.58 – Teichschachtelhalm-Röhricht 34.60 – Großseggen-Ried 34.61 – Steifseggen-Ried 35.11 – Nitrophytische Saumvegetation 35.32 – Goldruten-Bestand 35.44 – Sonstige Hochstaudenflur 36.50 – Magerrasen basenreicher Standorte 42.20 – Gebüsch mittlerer Standorte 42.23 – Schlehen-Liguster-Gebüsch mittlerer Standorte 42.31 – Grauweiden- und Ohrweiden-Feuchtgebüsch 43.11 – Brombeer-Gestrüpp 50.00 – Wälder 59.44 – Fichten-Bestand 59.50 – Parkwald Flora und Fauna Folgende, seltene und teils vom Aussterben bedrohte Arten (Auswahl) sind im Naturschutzgebiet Hagstaffelweiher beschrieben: Flora Fauna Zusammenhang mit anderen Schutzgebieten Mit dem Naturschutzgebiet Hagstaffelweiher sind das Landschaftsschutzgebiet „Bodanrück“ (3.35.009), das Vogelschutzgebiet „Bodanrück“ (8220-402) sowie das FFH-Gebiet „Bodanrück und westl. Bodensee“ (8220-341) als zusammenhängende Schutzgebiete ausgewiesen. (Stand: Juli 2017) Siehe auch Liste der Naturschutzgebiete im Landkreis Konstanz Liste der Naturschutzgebiete in Baden-Württemberg Weblinks Verordnung, Datenauswertebogen und Karte im Steckbrief des Naturschutzgebietes im Schutzgebietsverzeichnis der Landesanstalt für Umwelt Baden-Württemberg Das NSG Hagstaffelweiher in der World Database on Protected Areas (englisch) Einzelnachweise