Палацовий парк (Карлсруе)

Палацовий парк Карлсруе або Шлосгартен (нім. Karlsruher Schlossgarten) — ландшафтний парк, розташований на північ від палацу в центрі Карлсруе. Є продовженням території палацу на північ, служить населенню як місцева зона відпочинку та регулярно використовується для проведення публічних заходів. Розташування Шлосгартен розташований у центрі радіального плану міста Карлсруе на північній стороні палацу в колишньому Гардтвальді, що прилягає до парку з півночі. Це частина ландшафтної охоронної території (LSG) Північний Гардтвальд , що простягається до межі міста та переходить в LSG Hardtwald nördlich von Karlsruhe в сусідньому районі Карлсруе. Тут починається 15-кілометрова охоронна паркова та лісова зона безпосередньо біля центру міста Карлсруе, яка також позначена як «особлива заповідна територія» Гардтвальд між Грабеном і Карлсруе. Приблизно 500 м з них належать до шлосгартену. Шлосгартен обрамлений кам'яною стіною або Ага. На півдні сад межує із палацом, а на південному заході з ботанічним садом. На заході та півночі шлосгартен має кругову межу з Ахавегом. Східна межа проходить прямо як продовження Фридрихсталер-алеї і по колу навколо замку на південній ділянці. На схід від шлосгартену розташований сад фазанів. Типову форму віяла Карлсруе можна знайти в саду палацу. Річард-Вілштеттер-алея, Бланкенлохер-алея, Блауе-штраль і Мольткештрассе (колишня Мюльбургер-алея) ведуть променями від палацу через шлосгартен. Більше променів починається поза садом. У безпосередній близькості від шлосгартену знаходяться Південний кампус Технологічного інституту Карлсруе та Баумгартен-бау, штаб-квартира Федерального конституційного суду. Історія Палацовий сад був закладений маркграфом Карлом Вільгельмом, який заснував Карлсруе в 1715 році. Спочатку сад бароко був розбитий не позаду, а перед палацом, що було незвичайним для XVIII століття. На сьогоднішній палацовій площі висаджували екзотичні рослини, особливо тюльпани. У 1731 — 1746 рр. придворний садівник Крістіан Тран заклав позаду палацу сучасний палацовий сад у стилі французького бароко. Наступник Карла Вільгельма, його онук великий герцог Карл Фрідріх, в 1746 році наказав перепланувати ділянки саду придворним садівникам Йоганну Бернгарду Саулю та Філіпу Людвігу Мюллеру. У 1767 — 1773 рр. західна частина була закладена як китайський сад із садовим будинком у центрі. З тераси можна було побачити штучну долину, яка збереглася разом із печерою до сьогодні, оскільки тепер межує з оранжереєю. З 1787 року Фрідріх Швейкардт взявся за перетворення шлосгартену на пейзажний парк. У 1789 р. у шлосгартені була влаштована дворова столярня. Наприкінці XVIII століття сад був тимчасово відкритий для відвідування, хоча потрібно було дотримуватися деяких правил. На набережних, наприклад, заборонялося палити тютюн, пускати свиней і гусей на вільний вигул. З 1808 року створено ботанічний сад. У 1856 році придворний садівник Карл Майєр почав переплановувати задню частину шлосгартену, а в 1864 — 1873 рр. було створено озеро шлосгартену. У 1884 році Храм Вайнбреннера був перенесений з Ербпринценгартену у північно-західну частину шлосгартену. З нагоди Федеральної садової виставки в 1967 році палацовий сад було відремонтовано та доопрацьовано у стилі англійського ландшафтного парку. Шлосгартензе (озеро палацового парку) також було переплановано, а Шлоссгартенбан (паркова залізниця) введено в експлуатацію. Початковий план передбачав експлуатацію залізниці лише під час Федеральної садової виставки, але після закінчення її не демонтували. У 2001 р. до 100-річчя мануфактури від палацової вежі до майолікової мануфактури на північно-західній околиці шлосгартену прокладено стрічку із 1645 синіх майолікових плиток. У 2015 році в шлосгартені відбулося чимало заходів до 300-річчя міста. З цією метою, між іншим, як тимчасову будівлю був споруджений дерев’яний павільйон, спроектований Юргеном Майєром. Макет Велика частина шлосгартену закладена як англійський пейзажний сад. Тут є великі луки та численні групи дерев, озеро та залізниця завдовжки 2,7 км. Парк є культурним пам’ятником відповідно до перехідного положення в § 28 Закону про охорону пам’яток і визначних місць землі Баден-Вюртемберг і вміщує додаткові охоронювані окремі пам’ятки: Пам'ятник Йоганну Петеру Гебелю (1835), бюст Фрідоліна Фехтіга, неоготична чавунна архітектура Карла Йозефа Беркмюллера Група скульптур «Герман і Доротея» (1833–1866) Карла Йоганна Штайнгаузера Колонний фонтан Храм Вайнбреннера Пам'ятник Карлу Вільгельму Фонтан морський коник Новий дизайн містить «Синій промінь», смугу блакитної майолікової плитки між вежею замку та майоліковою мануфактурою, а також бронзовий стілець Стефана Штрумбеля, встановлений у 2015 році. Використання Шлосгартен доступний як місцева зона відпочинку. На газони можна заходити. Завдяки своїм розмірам, центральному розташуванню та доглянутому дизайну, він регулярно служить місцем проведення заходів, які іноді є великими та тривають кілька днів: Ювілеї міста Оперні вистави Біржа пива Середньовічний фантастичний спектакль Примітки Література Schloss und Schlossgarten Karlsruhe. Staatliche Schlösser und Gärten. (2000), ISBN 978-3422030626 Посилання Schlossgarten in the database of Karlsruhe cultural monuments https://ka.stadtwiki.net/Schlossgarten