NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stazione di Pforzheim Centrale

La stazione di Pforzheim Centrale (in tedesco Pforzheim Hbf) è la principale stazione ferroviaria della città tedesca di Pforzheim. Essa è posta sulla linea Karlsruhe-Mühlacker, ed è origine delle linee per Bad Wildbad («Enztalbahn») e per Horb («Nagoldtalbahn»). Storia La stazione di Pforzheim venne costruita come parte della linea Durlach-Mühlacker, attivata il 4 luglio 1861 per la tratta da Wilferdingen a Pforzheim, e il 29 maggio 1863 per la tratta successiva da Pforzheim a Mühlacker. Il fabbricato viaggiatori, completato nel 1862, fu realizzato in stile neoclassico adeguato all'importanza della città nota per la sua arte orafa. Alcuni anni dopo vennero attivate due ulteriori linee: la Enztalbahn l'11 luglio 1868, e la Nagoldtalbahn il 1º giugno 1874. Durante la seconda guerra mondiale il fabbricato viaggiatori venne distrutto; fu sostituito da un nuovo edificio in stile moderno, di aspetto simile a quelli delle coeve stazioni di Aschaffenburg, di Heilbronn e di Göppingen. Il nuovo fabbricato, aperto nel giugno 1958, venne giudicato molto elegante, e per la sua importanza architettonica fu posto nel 1989 sotto tutela monumentale (Denkmalschutz). Strutture e impianti Il fabbricato viaggiatori, in stile moderno, fu progettato dall'architetto Helmut Conradi. Esso si caratterizza per la facciata vetrata, antistante alla quale si erge una tettoia in color oro, in riferimento alla tradizione orafa della città. Il salone interno è rivestito in marmo ed è ornato da un rilievo di Josef Karl Huber a tema "La città dell'oro alla porta della Foresta Nera" (Goldstadt an der Schwarzwaldpforte). Note Esplicative Bibliografiche Bibliografia (DE) Manfred Berger, Historische Bahnhofsbauten III – Bayern, Baden, Württemberg, Pfalz, Nassau, Hessen, Berlino (Est), Transpress VEB Verlag für Verkehrswesen, 1988, ISBN 3-344-00267-8. (DE) Martin Schack e Ulrich Langner, Neue Bahnhöfe. Empfangsgebäude der Deutschen Bundesbahn 1948 – 1973, 1ª ed., Berlino, Neddermeyer, 2004, ISBN 3-933254-49-3. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla stazione di Pforzheim Centrale Collegamenti esterni (DE) Pforzheim Hbf, su bahnhof.de.
Pforzheim Hauptbahnhof

Pforzheim Hauptbahnhof – główny dworzec kolejowy w Pforzheim, w kraju związkowym Badenia-Wirtembergia, w Niemczech. Budynek dworca pochodzi z 1958. Znajdują się tu 3 perony. Poprzedni dworzec główny miasta został zniszczony podczas bombardowania przez aliantów, krótko przed końcem drugiej wojny światowej, 23 lutego 1945 roku. Przypisy
Donaustadion

The Donaustadion (English: Danube Stadium) is a multi-purpose stadium in Ulm, Germany. It is currently used mostly for football matches and is the home stadium of SSV Ulm 1846. The stadium is able to hold 17,400 people. In 1999, a new stand was constructed, filling the last open gap of the former horseshoe shaped ground. This all-seated affair was the first non-smoking stand within a professional football ground in Germany. See also List of football stadiums in Germany Lists of stadiums References
Donaustadion

El Donaustadion (en alemán: Estadio del Danubio) es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Ulm, estado de Baden-Wurtemberg, Alemania. El estadio fue inaugurado en 1925 y posee una capacidad para 19.500 personas, actualmente se utiliza principalmente para partidos de fútbol y es el estadio local del SSV Ulm 1846, de la 2.Bundesliga.​ En 1999, se construyó una nueva tribuna, llenando el último hueco abierto del antiguo terreno en forma de herradura. Esta tribuna fue la primera para no fumadores dentro de un campo de fútbol profesional en Alemania.​ El estadio fue una de las cinco sedes del Campeonato Femenino de la UEFA de 2001, realizado en Alemania, albergó las semifinales y final del torneo. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Alemania Referencias
Donaustadion

Le Donaustadion (en français Stade du Danube) est un stade multifonction situé à Ulm, en Allemagne, sur la rive ouest du fleuve dont il porte le nom. Il compte aujourd'hui 19 500 places, dont 4 280 assises et 15 220 debout. Il est principalement utilisé pour accueillir les matchs à domicile du SSV Ulm 1846 Fußball, qui évolue en deuxième division allemande pour la saison 2024-2025. Ce fut le premier stade de football professionnel allemand à interdire entièrement aux spectateurs de fumer. En plus des matchs du SSV Ulm, le stade a accueilli au XXIe siècle plusieurs matchs internationaux : Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du Bade-Wurtemberg
Donaustadion

Il Donaustadion è uno stadio polifunzionale a Ulma, Germania. Attualmente è usato principalmente per le partite di calcio ed è lo stadio di casa del SSV Ulm 1846. Lo stadio è in grado di contenere 19.500 persone. Nel 1999 è stata costruita una nuova tribuna, che ha riempito l'ultimo spazio aperto dell'ex terreno a forma di ferro di cavallo. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Donaustadion
Donaustadion

Het Donaustadion is een voetbal- en atletiekstadion gelegen in de stad Ulm in de Duitse deelstaat Baden-Württemberg in het zuidwesten van Duitsland. Het is de thuisbasis van het lokale SSV Ulm 1846, dat in het seizoen 2024/2025 in de 2. Bundesliga uitkomt. Het stadion biedt plaats aan 21.500 mensen en is vaak het thuistoneel van het Duitse vrouwenvoetbalelftal. In dit stadion werd de finale van het EK vrouwen 2001 gespeeld, die door de Duitse vrouwen werd gewonnen (1-0 na een golden goal) van Zweden.
Donaustadion

A Donaustadion é um estádio de futebol, pertencente à cidade de Ulm, na Alemanha, tem capacidade 19.500 e pertence ao SSV Ulm 1846. Em 1999, um novo estádio foi construído, enchendo a última lacuna aberta da terra em forma ex- ferradura. Este caso todo assento foi o primeiro não fumante ficar dentro de um campo de futebol profissional na Alemanha. Referências
Донауштадион

Донауштадион (нем. Das Donaustadion) — многоцелевой стадион в городе Ульм, Германия. В настоящее время он используется в основном для проведения футбольных матчей и является домашним стадионом команды Ульм 1846. Вмещает 19 500 человек. Стадион был открыт 25 июля 1925 года как Городской стадион Ульма (нем. Städtisches Stadion Ulm). По форме стадион первоначально напоминал подкову, так как трибуны облегали футбольное поле с трёх сторон, а с четвёртой находился луг, с которого тоже можно было следить за игрой. На церемонии открытия, совмещённой с земельным фестивалем гимнастики, присутствовало порядка 40 000 зрителей. В 1999 году была построена новая трибуна, заполнившая последний свободный промежуток бывшей подковообразной площадки. Эта полностью сидячая трибуна стала первой трибуной для некурящих на профессиональном футбольном стадионе в Германии. В 2025 году широко отмечался 100-летний юбилей открытия Донауштадиона. Примечания Ссылки Das Donaustadion wird Zweitligatauglich (нем.). SSV Ulm 1846 Fußball (11 июля 2024). Дата обращения: 8 февраля 2026. Donaustadion (Ulm) (нем.). Stadien in Württemberg. Дата обращения: 8 февраля 2026.
Донауштадіон

«Донауштадіон» (нім. Donaustadion) — футбольний стадіон у місті Ульм, Німеччина. Домашня арена футбольного клубу «Ульм 1846». Місткість стадіону становить 19 500 глядачів. Історія Стадіон збудований у 1925 році. У 1999 році було побудовано нову трибуну, яка заповнила останній вільний проміжок колишнього стадіону у формі підкови. Ця повністю сидяча трибуна стала першою трибуною для тих, хто не курить на професійному футбольному стадіоні в Німеччині. Окрім проведення внутрішніх футбольних матчів, у 2021 році «Донауштадіон» приймав матчі чемпіонату Європи з футболу серед жінок, зокрема півфінали та фінал. Примітки Посилання Донауштадіон (нім.)
Académie des beaux-arts de Karlsruhe

L'Académie des beaux-arts de Karlsruhe (en allemand : Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe) est, avec environ trois cents élèves, l'une des écoles supérieures d'art les plus petites d'Allemagne. Elle se trouve à Karlsruhe et dépend du ministère des Sciences, de la Recherche et des Arts de l'État du Bade-Wurtemberg. L'académie a été fondée en 1854 par le prince-régent, futur grand-duc de Bade, Frédéric Ier, sous le nom d'Académie des beaux-arts grand-ducale de Bade (Großherzoglich Badische Kunstschule Karlsruhe). Son premier directeur fut Johann Wilhelm Schirmer, appuyé des conseils de Ludwig des Coudres. Anciens élèves Anciens professeurs Bibliographie Axel Heil (de), Harald Klingelhöller (de) (Hrsg.): 150 Jahre. Die Geschichte der Kunstakademie Karlsruhe in Bildern und Texten. Swiridoff, Künzelsau 2004, (ISBN 3-89929-045-3). Vereinigung der Freunde der Kunstakademie Karlsruhe e. V. (Hrsg.): Festschrift zum 125-jährigen Bestehen. C.F.Müller, Karlsruhe 1979. Ohne ISBN. Liens externes Site officiel Notes et références Portail du grand-duché de Bade Portail du Bade-Wurtemberg Portail des arts Portail de l’éducation
Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe

De Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe is een kunstacademie in de Duitse stad Kalrsruhe. Geschiedenis In 1854 stichtte regent Frederik van Baden de Großherzoglich Badische Kunstschule Karlsruhe, waarvan de eerste directeur de Düsseldorfse landschapsschilder Johann Wilhelm Schirmer werd. De Kunstschule nam geen vrouwen aan, die konden vanaf 1855 terecht bij de Großherzoglichen Malerinnenschule Karlsruhe. Zij werden in 1889 ondergebracht in een ateliergebouw op het landgoed van de Kunstschule. Vanaf 1919 werd de Kunstschule geleidelijk opengesteld voor vrouwen en in 1923 werd de Malerinnenschule opgeheven. De Kunstschule fuseerde in 1920 met de kunstnijverheidsschool tot Badischen Landeskunstschule. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd de school grotendeels verwoest. In de winter van 1947-1948 werden de lessen hervat aan wat de Badischen Akademie der bildenden Künste was gaan heten. In 1962 kreeg de school de naam Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe. In 2021 werd de Nederlandse kunstenaar Marcel van Eeden rector van de academie. Bekende docenten en studenten Docenten Studenten Zie ook Staatliche Akademie der Bildenden Künste Stuttgart Externe link Officiële website
Державна академія мистецтв Карлсруе

Державна Академія мистецтв Карлсруе (нім. Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe) — один з німецьких вищих навчальних закладів образотворчого мистецтва. Перебуває у віданні Міністерства науки, досліджень і мистецтв землі Баден-Вюртемберг. Історія створення У 1854 році принцом-регентом, який став згодом Великим князем Фрідріхом I, була заснована Баденська художня Школа Великого князя. Першим директором був призначений художник-пейзажист з Дюссельдорфа Йоганн Вільгельм Ширмер. Як педагог і реформатор з адміністративними навичками, він розробив програми підвищення кваліфікації для Художньої школи Великого Герцога. Історичним був внесок таких художників, як Карл Фрідріх Лессінг, Ханс Тома, а після Другої світової війни, Еріх Хекель, який, серед іншого, працював викладачем. Державна художня школа Бадена набула особливого значення у 1920 роках. Відомі художники цієї епохи, такі як Рудольф Дішінгер, Август Баббекгер, Карл Хуббух, Георг Шольц, і Вільям Шнарренбергер вже в середині 1933 року без попереднього повідомлення були звільнені з посад викладачів і їхні твори були оголошені «мистецтвом виродження». Після 1942 року повітряні нальоти армій союзників зруйнували більшу частину будівлі Академії і навчання в той період було досить обмеженим, але в 1944 році почало відновлюватися. У зимовому семестрі 1947/48 відбулося нове відкриття колишньої «Академії мистецтв Бадена». З 1956 року Академія також має представництво у Фрайбурзі. У 1961 році стала «Державною академією мистецтв Карлсруе» і набула статусу Вищого навчального закладу. У той же час була реформована: викладання зосереджено на образотворчому мистецтві (живописі, скульптурі, графіці). Лекції Протягом багатьох років Академія мистецтв Карлсруе, вважалася в першу чергу академією живопису. Неоекспресіонізм 1980-х років представлені іменами Георга Базеліца і Маркуса Люперца. Сьогоднішня навчальна програма включає гуманітарні науки, такі як уроки живопису і графіки, скульптури і малювання. Майстерність викладачів знаходиться на найвищому рівні підготовки. Проводяться різні семінари по літографії, шовкографії, офорту, каменю, металу і гіпсу. Підготовка 300 студентів проходить в загальних класах. Теоретичні курси з історії мистецтв і дидактики, а також гостьові лекції доповнені практичними заняттями. Розташування Класи та аудиторії розташовані в трьох різних місцях міста Карлсруе. Головна будівля знаходиться в міському районі Вестштадт на Райнхольд-Франк-штрассе, 67. Сад скульптур можна побачити на вулиці Бісмарка. Скляний замок розташований на околиці. Бібліотеки та адміністрація Академії знаходяться в будинку недалеко від головної будівлі. Крім того, Державна Академія мистецтв Карлсруе має філію у Фрайбурзі . Примітки Посилання Державна Академія мистецтв Карлсруе [Архівовано 11 березня 2020 у Wayback Machine.]
Швецинген

Швецинген (на немски: Schwetzingen) е град в югозападната част на Германия, във федералната провинция Баден-Вюртемберг. Намира се между градовете Франкфурт и Щутгарт и на около 15 км от градовете Хайделберг и Манхайм. Тук се намира и бившата лятна резиденция на князете от Курпфалц. Швецинген е познат в Германия и с името „Малкия Версай“ заради двореца в споменатата резиденция. Двореца и живописната стара част на града се посещават от много туристи. Населението на града е 21 546 жители (по приблизителна оценка от декември 2017 г.). В града се намира „Ксилон-музеум“ (Xylon-Museum und –Werkstätten), фокусиращ дейността си върху съвременната гравюра на дърво. Снимки Източници
Schwetzingen

Schwetzingen est une ville allemande située dans la vallée du Rhin, dans le nord-ouest du Bade-Wurtemberg, à 10 km environ au sud-ouest de Heidelberg et 15 km au sud-est de Mannheim. Son attraction principale est le château de Schwetzingen. Le nombre d'habitants au 30 septembre 2005 était de 22 436. La ville est surtout connue en tant qu'ancienne résidence d'été des électeurs palatins. Un festival de musique, le Festival de Schwetzingen, s'y déroule en mai et début juin. Histoire Jumelages Lunéville (France) depuis le 21 septembre 1969 Pápa (Hongrie) depuis 1992 Routes touristiques Schwetzingen est située sur trois routes célèbres : la Bertha Benz Memorial Route, de Mannheim à Pforzheim et retour via Schwetzingen ; la Route des Asperges, de Schwetzingen à Lichtenau-Scherzheim ; la Route des Châteaux, de Mannheim via Schwetzingen à Prague. Liens externes (de) Site officiel Ressource relative aux beaux-arts : Grove Art Online Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail du Bade-Wurtemberg
Schwetzingen

Schwetzingen város Németországban, azon belül Baden-Württembergben. Lakosainak száma 21 609 fő (2023. december 31.). Schwetzingen Plankstadt és Oftersheim községekkel határos. Fekvése Heidelbergtől nyugatra fekvő település. Városrészei Schwetzingen Südstadt Oststadt Nordstadt Hirschacker Kleines Feld Schälzig Története Schwetzingen nevét először 766. december 21-én említette a lorschi füveskönyv "Suezzingen" -ként, de a település nyomai már a neolitikum óta léteznek. Eredetileg két település létezett: Oberschwanzingen és az Unterschwetzingen és eredetileg a Worms egyházmegyéhez tartozott. Schwetzingen a rajnai palotagrófok uralma alatt már a 12. században fennállt. Az 1439-es évtől származik az első ismert népességre vonatkozó adat, ekkor 230 lélek élt itt. A Schwetzingeni moated kastélyt 1350-ben említették először, amikor a rajnai palotagróf megkapta a jogot, hogy II. Rudolf kastélyában éljen. A harmincéves háború és az pfalzi örökösödési háború alatt a kastélyt elpusztították, majd János Vilmos pfalzi választófejedelem és elődei újjáépítették. 1720-tól a Károly Fülöp ideiglenes lakhelyeként szolgált Heidelbergből való távozása után; 1742-től utódja, Károly Tivadar egy nyári rezidenciává építtette át. 1750-ben tervezték és építették meg Schlossplatz "új várost", összekötve a felső és alsó falvakat. 1752-ben nyitották meg a várszínházat. Schwetzingen 1759-ben kapta meg a piaci jogokat, és a 18. században bővült barokk stílusban. 1803-ban a város Badeni Őrgrófsághoz került, a mint a Rajna jobb partján fekvő Rajnai Palotagrófság teljes részei. 1833-ban a közösség Lipót badeni nagyhercegtől kapta meg a városi jogokat. 1850-től kezdődött az iparosítás. Schwetzingen többek között a szivar és konzervgyártás székhelye volt. 1924-ben hatályon kívül helyezték a Schwetzingeni kerületi hivatalt, és területe egyesült a Mannheim-i kerülettel. 1931-ben Schwetzingen város jelentős területi növekedést ért el a Schwetzinger Hardt felosztásával. A Mannheim járás körzeti reformja során 1973. január 1-jén megszűnt. Schwetzingen város az újonnan alakult Rhein-Neckar-Kreis része lett. 1992-ben a népesség meghaladta a 20 ezer főt. Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Híres emberek I. Miksa bajor király (1756–1825) Lujza Amália badeni hercegnő (1811–1854) Jonas Strifler (* 1990), labdarúgó Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (német) Kapcsolódó szócikkek Baden-Württemberg települései
Schwetzingen

Schwetzingen è una città di 22 345 abitanti (31.12.2005) del nord ovest della Regione-Stato del Baden-Württemberg in Germania. Si trova a 10 km Sud-Ovest di Heidelberg e a 15 km Sud-Est di Mannheim, nell'area metropolitana del Rhein-Neckar-Dreieck. La città è sulla Burgenstrasse (in italiano Strada dei castelli), un sentiero turistico da Mannheim a Praga. Storia Schwetzingen è citata la prima volta nel Codice Lorsch (Lorscher Codex) il 21 dicembre del 766 come Suezzingen e nell'803 come Suezzingen Superiore. Monumenti e luoghi d'interesse Castello di Schwetzingen, residenza estiva di Carlo III dell'Elettorato Palatino e di Carlo Teodoro di Baviera. Amministrazione Gemellaggi Schwetzingen è gemellata con: Lunéville, dal 1969 Pápa, dal 1992 Spoleto, dal 2005 Fredericksburg, dal 2012 Karlshuld-Neuschwetzingen, dal 2018 Schrobenhausen, dal 2018 Wachenheim an der Weinstraße, dal 2018 Note Voci correlate Bertha Benz Memorial Route (Mannheim-Pforzheim-Schwetzingen-Mannheim) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Schwetzingen Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su schwetzingen.de. Stadt Schwetzingen (canale), su YouTube.
Schwetzingen

Schwetzingen is een plaats in de Duitse deelstaat Baden-Württemberg, gelegen in het Rhein-Neckar-Kreis. De stad maakt ook deel uit van de Metropoolregio Rhein-Neckar en heeft het statuut van große Kreisstadt. In 2015 waren er 22.335 inwoners. Geografie Schwetzingen heeft een oppervlakte van 21,62 km² en ligt in het zuidwesten van Duitsland, 15 km ten zuidoosten van Mannheim. Het ligt in de Boven-Rijnse Laagvlakte, nabij de oostoever van de Rijn. Door de stad stroomt de Leimbach. Bezienswaardigheden Slot Schwetzingen De monumenten Glücksschwein en Spargelfrau op de Schlossplatz. Geboren Maria Francisca van Palts-Sulzbach (1724-1794), via haar huwelijk hertogin van Palts-Birkenfeld Maximiliaan I Jozef van Beieren (1756-1825), hertog van Palts-Zweibrücken, van 1799 tot 1806 als Maximiliaan IV Jozef keurvorst van Beieren en daarna tot zijn dood als Maximiliaan I Jozef koning van Beieren Louise van Baden (1811-1854), prinses van Baden Otto Abetz (1903-1958), Duits ambassadeur in Parijs ten tijde van het begin van de Tweede Wereldoorlog
Schwetzingen

Schwetzingen – miasto w Niemczech, w kraju związkowym Badenia-Wirtembergia, w rejencji Karlsruhe, w regionie Rhein-Neckar, w powiecie Rhein-Neckar. Leży ok. 9 km na zachód od Heidelbergu, przy autostradzie A6, drogach krajowych B36, B291 i linii kolejowej Mannheim–Bazylea. W miejscowości jest stacja kolejowa Schwetzingen. Współpraca Francja: Lunéville Węgry: Pápa Włochy: Spoleto Stany Zjednoczone: Fredericksburg
Schwetzingen

Schwetzingen é uma cidade da Alemanha localizada no distrito de Rhein-Neckar-Kreis da região administrativa de Karlsruhe, estado de Baden-Württemberg. Geografia Schwetzingen situa-se na planície do Reno. A 10 km ao sudoeste localiza-se Heidelberg e a 15 km ao sudeste localiza-se Mannheim. História Mencionada pela primeira vez em registros no ano de 766, a cidade consistia inicialmente de dois assentamentos populacionais que cresceram juntos ao longo dos séculos XVII e XVIII e pertenciam no início da Idade Média à diocese de Worms, passando à propriedade dos condes do Palatinado no século XII. O Castelo de Schwetzingen, circundado de fossos, é mais famosa construção e símbolo da cidade. O castelo foi construído em 1350 e destruído durante a Guerra dos Trinta Anos e na guerra seguinte pela sucessão do Palatinado, sendo reconstruído anos depois e serviu como residência de vários príncipes e suas cortes através dos anos. Sua arquitetura é uma das mais elaboradas da Alemanha, realizada em diversas fases de construção e uma resposta de seus nobres proprietários ao Palácio de Versalhes francês, com a construção de belos espelhos de água no meio de seus jardins. Em 1759 a cidade recebeu permissão de abrigar mercados de negócios. Em 1803 passou a ser a residência dos Grão-Duques de Baden, com a incorporação de toda a região do Palatinado a leste do Reno ao Grão-Ducado. Com o início da industrialização na região em 1850 a cidade foi transformada em sede de importantes fábricas de charutos e alimentos em conserva. O cultivo de aspargos também se mostrou importante e a qualidade de sua produção é famosa em todo país. Ver também Bertha Benz Memorial Route (Mannheim-Pforzheim-Schwetzingen-Mannheim) Referências Ligações externas «Página oficial de Schwetzingen» (em alemão)
Schwetzingen

Schwetzingen este un oraș în nord-vestul landului Baden-Württemberg, la circa 10 km de Heidelberg. Se află la o altitudine de 101 m deasupra nivelului mării. Are o suprafață de 21,5 km². Populația este de 21.609 locuitori, determinată în 31 decembrie 2023, prin actualizare statistică[*]​. În oraș se află Castelul Schwetzingen, fosta reședință de vară a principilor electori palatini Carol Filip (1661-1742) și Carol Teodor (1724-1799). Note Legături externe Materiale media legate de Schwetzingen la Wikimedia Commons Site web oficial
Шветцинген

Шве́тцинген (нем. Schwetzingen, пфальц. Schwetzinge) — город в Германии, в земле Баден-Вюртемберг. Подчинён административному округу Карлсруэ. Входит в состав района Рейн-Неккар. Население составляет 21 789 человек (на 31 декабря 2010 года). Занимает площадь 21,62 км². Официальный код — 08 2 26 084. Город подразделяется на 5 городских районов. В городе находится Шветцингенский дворец (Schloss Schwetzingen), бывший летней резиденцией пфальцских курфюрстов. Его окружает большой парк (Schlossgarten) со множеством скульптур и построек, зарастающий весной черемшой. Крестьянские хозяйства под Шветцингеном специализируются на выращивании столь любимой по всей Германии белой спаржи, за что город получил прозвище «спаржевый город». В 2018 году в Шветцингене отмечали 350-й юбилейный спаржевый сезон. Примечания Ссылки Официальная страница
Швецинген

Швецинген (њем. Schwetzingen) град је у њемачкој савезној држави Баден-Виртемберг. Једно је од 54 општинска средишта округа Рајн-Некар. Према процјени из 2010. у граду је живјело 21.952 становника. Посједује регионалну шифру (AGS) 8226084. Географски и демографски подаци Швецинген се налази у савезној држави Баден-Виртемберг у округу Рајн-Некар. Град се налази на надморској висини од 101 метра. Површина општине износи 21,6 km². У самом граду је, према процјени из 2010. године, живјело 21.952 становника. Просјечна густина становништва износи 1.015 становника/km². Референце Спољашње везе Званични сајт општине (језик: немачки) Њем. Савезни завод за статистику (језик: немачки) Стална конференција градова и општина (језик: немачки) KommOn Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (29. април 2014) - Информациони систем градова, општина и округа. (језик: немачки) План насеља на мапи (Mapquest)
Schwetzingen

Schwetzingen är en stad i Rhein-Neckar-Kreis i regionen Rhein-Neckar i Regierungsbezirk Karlsruhe i förbundslandet Baden-Württemberg i sydvästra Tyskland. Folkmängden uppgår till cirka 22 000 invånare, på en yta av 22 kvadratkilometer. Staden ligger i Rhen-Neckarregionen mellan städerna Heidelberg och Mannheim. Schwetzingen är känd för sin slottspark som anlades på 1700-talet vidSchwetzingens slott. Källor