NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Naquichevão (cidade)

A cidade de Naquichevão (Azeri: Naxçıvan şəhər; também, Nachitschewan, Nakhchyvan, Nakhicevan, Nakhichevan’, e Nakhjavan), é a capital da República Autônoma de Naquichevão do Azerbaijão, localizada a 450 km ao oeste de Bacu. A Municipalidade de Naquichevão consiste na cidade de Naquichevão e nos cidadelas de Başbaşı, Qarağalıq, e Daşduz. Estende-se sobre as faldas da cadeia de Zanguezur, na margem direita do rio Naquichevão a uma altura de quase 1000 metros. História Trata-se de um antigo centro comercial e alguns historiadores consideram que foi fundada no século XVI AC. Segundo uma lenda, a cidade foi fundada por Noé, e uma interpretação do significado do nome da cidade é "o lugar da primeira descendência" ("Nakh-ijevan" em armênio) uma referência à ascendência da Arca de Noé. Este significado foi escrito pelo historiador armênio do século V Moisés de Corene. Os gregos e romanos chamaram-na Naxuana. Em persa, a região chama-se "Nagsh-e-Jahan" ou "imagem do mundo", uma referência à beleza da cidade. Já no século II, é mencionada por Ptolomeu como uma cidade próspera. Naquichevão foi uma das principais cidades do Reino armênio sob as dinastias artaxíada, arsácida e bagrátida desde o século II a.C. até o século XI d.C. Invasões sucessivas provocaram saques, destruição e (em alguns casos) houve de se reconstruir a cidade. Foi a capital dos Emirados Atabek Eldegiz no século XII e a do Canato de Naquichevão no século XVIII. No início do século XX, Naquichevão é a capital de um distrito do governo de Erevã. Sua população era de aproximadamente de 8000 habitantes; três quartos eram tártaros e um quarto eram armênios. Os tártaros, em comparação aos armênios em sua grande maioria pobres, eram donos de quase todas as terras. Hoje Naquichevão tem mais de 60.000 habitantes. Tem algumas indústrias, centradas na elaboração de vidros, móveis, têxteis e tapetes, alumínio, processamento de uva e tabaco. Atualmente o governo está buscando inversões para desenvolver o turismo e a produção de petróleo. Socialmente, esta capital regional é bastante sofisticada, com sua própria universidade e uma importante comunidade científica e artística. Possui o Palácio da Cultura, na Avenida Azadlyg, os teatros musicais e o teatro de marionetes na rua Nizami. A cidade tem uma grande quantidade de visitantes de homens de negócios do Irã, Turquia e Rússia (estes países tem consulados na cidade), dando lugar a uma oferta razoável dos hotéis. Transporte A cidade de Naquichevão é servida pelo Aeroporto de Naquichevão e tem em teoria, ligações rodoviárias e ferroviárias, no entanto na região do Alto Carabaque tornou-se mais difícil o acesso que contribui para um maior isolamento. A melhor maneira de chegar a Naquichevão é voar desde Bacu ou de Ganja. Também pode voar diretamente a Moscou com as companhias aéreas Samara. Chega-se desde Bacu, não há controle de passaporte e pode-se simplesmente sair do terminal. Vários ônibus saem em um dia para Eder e Erzurum e no leste da Turquia, o que permite uma fácil conexão com o resto da Turquia. Há serviço de trem a Ordubad e Xarur. Dentro da cidade há ônibus e bôndes, e numerosos táxis. Referências
Nahicevan (oraș)

Nahicevan (în azeră Naxçıvan) este un oraș din Azerbaidjan, fiind capitala republicii autonome cu același nume, Nahicevan. Este situat pe râul Araks și este un important nod de comunicații. În oraș se află un aeroport. Industria este reprezentată de industria alimentară (vinuri), a mobilei, electrotehnică, a tutunului, materialelor de construcție. Nahicevan este unul dintre cele mai vechi orașe din regiunea Caucazului (peste 3.000 de ani). În sec. VIII-X era un puternic centru comercial; din 1828 a trecut de la Persia la Imperiul Rus. În 1991 orașul avea 61,7 mii locuitori. Note Vezi și Lista orașelor din Azerbaidjan
Nachitjevan (stad)

Nachitjevan (azerbajdzjanska: Naxçıvan) är huvudstad i den azerbajdzjanska autonoma republiken Nachitjevan. Staden hade 93 700 invånare i början av 2019. Staden är belägen på floden Naxçıvançays västra strand, har järnvägsstation och flygplats och ligger 887 meter över havet. Historia I Nachitjevan grundades på 1100–1400-talen en av Azerbajdzjans mest framstående arkitektskolor, ledd av Adjemi Nachitjevani. I staden finns stadsmurar, moské och en rad mausoleer bevarade. Azerbajdzjans tidigare president Gejdar Alijev härstammar från Nachitjevan. Referenser
Нахічевань (місто)

Нахічева́нь — місто в Азербайджані, столиця однойменної Нахічеванської Автономної Республіки. Розміщене на правому березі річки Нахічеванчай, притоці Араксу, за 450 км на захід від Баку. Транспорт Місто є головним транспортним центром республіки. У Нахічевані знаходиться єдиний аеропорт. З нього виконуються пасажирські рейси в Баку, Гянджа, Москву, Стамбул. Клімат Пам'ятки Стародавня середньовічна фортеця Коментарі Примітки
Мингечевир

Мингечевир е град в Азербайджан. Населението му е 99 775 жители (2008 г.) Площта му е 47 кв. км. Има статут на град от 1948 г. Религиозният му състав е мюсюлмански. Телефонният му код е +994 024 27, а МПС кода 45. Градът разполага с футболен отбор, който участва в най-горния шампионат на първенството на страната. Намира се в UTC+4 часова зона, а през лятото е в UTC+5. Побратимени градове Толиати, Русия Гельбаши, Анкара, Турция Полоцк, Беларус Източници
Mingachevir

Mingachevir és la quarta ciutat més gran de l'Azerbaidjan amb una població d'uns 106.000 habitants. Sovint és anomenada la "ciutat de les llums" a causa de la seva central hidroelèctrica al riu Kur, que divideix la ciutat pel mig. La ciutat actual va ser fundada el 1948, en part per presoners de guerra alemanys capturats durant la Segona Guerra Mundial. Mingechevir és també la seu de l'Institut Politècnic de Mingachevir. La ciutat forma una divisió administrativa de l'Azerbaidjan. El districte es troba 323 km de la capital Bakú i 17 km del ferrocarril Bakú-Tbilisi. Geogràficament, la regió es troba al centre de la república a banda i banda del riu Kura. Economia A partir de 2008, la piscifactoria de Mingachevir funciona a la ciutat, que cria tres tipus de peixos: carpa, carpa platejada i esturió. La construcció de la presa de Mingachevir creant l' embassament de Mingachevir i la central hidroelèctrica de Mingachevir es va completar el 1953. La presa del sòl de les centrals hidroelèctriques, la capacitat total de la qual és de 15,6 quilòmetres cúbics d'aigua, és una de les preses més altes d'Europa que es va construir mitjançant aspersió. El dipòsit es troba 3 km al nord-oest del districte. La longitud del dipòsit és de 70 km, amplada de 3 a 18 km, punt més profund d'uns 75 metres i superfície total 605 km 2. Referències
Mingačevir

Mingačevir (ázerbájdžánsky Mingəçevir, anglicky Mingachevir, rusky Мингечаур), někdy také Mingacevir je čtvrté největší město Ázerbájdžánu. Žije zde okolo 95 000 obyvatel. Je známo jako „město světel“ díky Mingačevirské vodní elektrárně na řece Kura, která dělí město na dvě poloviny. Kura je největší řeka v Ázerbájdžánu a uměle vytvořená Mingačevirská přehrada za městem je největší v zemi a na celém Kavkaze. Oblast zde byla osídlena tisíce let, ale nynější město bylo založeno až v roce 1948, částečně německými vojáky, kteří zde byli uvězněni během II. světové války. Mingečevir je také sídlem Mingečevirského polytechnického institutu. Obyvatelstvo Ázerbájdžánci 98 % ostatní 2 % Náboženství Islám 99 % ostatní 1 % Partnerská města Toljatti, Rusko Golbasi, Ankara,Turecko Polock, Bělorusko Kars, Turecko Afula, Izrael Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Mingachevir na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mingačevir na Wikimedia Commons
Mingəçevir

Mingəçevir, dt. Mingätschewir, wie auch deutsch und russisch Мингечаур Mingetschaur, ist mit seiner Einwohnerzahl von 106.400 (Stand: 2021) die viertgrößte Stadt Aserbaidschans. 2014 zählte sie 104.500 Einwohner. Mingəçevir gilt in seinem wirtschaftlichen Potenzial und seiner Bevölkerung als vierte Stadt des Landes und ist ein Zentrum für Energie und Industrie, Wissenschaft, Bildung und Kultur. Geschichte Mingəçevir wurde 1948 an der Bahnstrecke Poti–Baku gegründet und anfangs vorwiegend durch deutsche Kriegsgefangene erbaut. In der Stadt bestand das Kriegsgefangenenlager 444 für deutsche Kriegsgefangene des Zweiten Weltkriegs. Der Kriegsgefangenenfriedhof Mingetschaur liegt an der nördlichen Peripherie der Stadt Mingəçevir in Aserbaidschan am Stausee der Kura, dem größten Stausee des Kaukasus. Hier ruhen 828 Kriegsgefangene. Wirtschaft Mingəçevir ist eine reine Industriestadt, die im Wesentlichen aus Wohnplattenbauten im sowjetischen Stil besteht. Sie wird auch als Stadt der Energiearbeiter bezeichnet, da sich in ihr zwei große Kraftwerke befinden; ein Wasserkraftwerk am Mingəçevir-Stausee der Kura und ein mit Erdgas betriebenes Wärmekraftwerk. Verkehr Die Stadt besitzt einen Bahnhof an der Bahnstrecke Poti–Baku. Kultur In der Stadt ist der Fußballverein Kür-Nur Mingəçevir beheimatet, aserbaidschanischer Vizemeister von 2004. Persönlichkeiten Nigar Mirzəliyeva (* 2002), Fußballspielerin Städtepartnerschaften Russland Toljatti, Russland Turkei Gölbaşı, Provinz Ankara, Türkei Belarus Polazk, Belarus Einzelnachweise Weblinks
Mingachevir

Mingachevir (en azerí: Mingəçevir) es una de las ciudades importantes de Azerbaiyán, la cuarta más poblada del país​ con una población aproximada de 100 000 habitantes. Es conocida como la ciudad de las luces por su central hidroeléctrica en el río Kurá, el cual divide la ciudad por la mitad. El Kurá es el río más grande de todo el país, y el embalse artificial detrás de la presa de Mingachevir el mayor embalse del país. La garganta de este se encuentra en las montañas Bozdag, en el valle Kura-Araz. Mingachevir está situada a 288 km de Bakú.​ Gracias a su potencial económico y el número de población, Mingachevir está considerada como la cuarta ciudad de Azerbaiyán y es el principal centro de la energía y la industria. Historia En Mingachevir se encontraron restos de asentamientos humanos que existieron durante los siglos III y IV d. C., también muchas monedas griegas, romanas y sasánidas que las podemos atribuir a los edificios construidos en el siglo V-VI. El área se pobló hace miles de años, pero la ciudad se fundó en 1948, parcialmente por soldados alemanes que fueron apresados durante la Segunda Guerra Mundial. En los años 40-50 del siglo XX Mingachevir se convirtió en una ciudad industrial. En el año de 1948, Mingachevir obtuvo el estatus de la ciudad.​ Población Según los datos del censo de la población de 1989 en Mingachevir vivían 85 450 personas.​ En 2012 el número de habitantes era de 115 mil personas. Según los datos del 1 de enero de 2018 la población de la ciudad es 104,5 mil personas; densidad de la población 746/km² (según el 1 de enero de 2018).​ Ciudades hermanas Toliatti - desde 2005​ Gölbaşı - desde 2007​ Pólatsk - desde 2012 Afula - desde 2015​ Kars - desde 2016​ Referencias
Mingəçevir

Mingəçevir (chiamata anche Mingachevir, Mengechaur, Mingächevir, Mingechaur, Mingechaurges, o Mingelchaur) è una città dell'Azerbaigian. Descrizione La città è attraversata dal fiume Kura che la divide in due e alimenta la grande centrale elettrica completata nel 1953. Conta una popolazione di 99.775 abitanti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mingəçevir Collegamenti esterni Sito ufficiale, su mingechevir-ih.gov.az. Mingəçevir şəhər İcra Hakimiyyəti (canale), su YouTube. (EN) Mingäçevir, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Mingeczaur

Mingeczaur (azer. Mingaçevir) – miasto w środkowym Azerbejdżanie, powstałe w 1948 w związku z budową sztucznego zbiornika Mingeczaurskiego na rzece Kura. Ludność: 94,9 tys. (2003). Mingeczaur to czwarte pod względem liczby ludności miasto kraju. Pod względem administracyjnym Mingeczaur jest jednym z jedenastu miast wydzielonych (şəhər). W Mingeczaurze znajduje się elektrownia wodna o mocy 357 MW. Powstały zbiornik wodny zajmuje powierzchnię 620 km², a jego pojemność wynosi 16,1 km³. W mieście powstała duża fabryka kabli elektrycznych. Rozwinął się tutaj również przemysł maszynowy, włókienniczy, spożywczy (przetwórstwo ryb) i materiałów budowlanych. Do 2005 w mieście działała jedna linia trolejbusowa. Ludzie związani z Mingeczaurem Linki zewnętrzne Mingeczaur, [w:] Encyklopedia PWN [online], Wydawnictwo Naukowe PWN [dostęp 2018-02-27] .
Mingachevir

Mingacevir (Azeri: Mingəçevir), é a quarta maior cidade do Azerbaijão, tem uma população aproximada de 100.000 habitantes. É conhecida como "cidade das luzes" por sua central hidroelétrica no Rio Kura. A área foi povoada há milhões de anos, mas a cidade foi fundada em 1948, parcialmente por soldados alemães que foram aprisionados durante a Segunda Guerra Mundial.
Мингечевир

Мингечевир (азер. Mingəçevir) је четврти по величини град у Азербејџану. У Азербејџану је познат као „светли град” због хидроелектране на реци Кури која обасјава град ноћу. Историја Област града је насељен хиљадама година, али је, данашњи град, основан 1948. године од стране немачких војника који су били затвореници током Другог светског рата. Географија Град се налази на северном делу Азербејџана. Смештен је на обали реке Куре, са својих 1515 km, најдуже реке јужног Кавказа. У близини града је и планина Боздаг. Налази се на око 280 до 300 km западно од главног града Бакуа. Надморска висина града је 545 m. Површина града је 47 km². Демографија Према подацима из 2014. године у граду је живело 100.700 становника. Азери чине 98% становника. Ислам је главна религија. Култура У граду постоје 16 јавних библиотека које имају 406.677 књига. Све библиотеке имају укупно 46.282 члана. Књиге су, само у току 2011. године, узете 904.395 пута што је просечно 2,9 пута по члану. Позориште „Давудова” је основано 1969. године, а музеј, који има 14.461 експоната, годину раније. Град има много паркова од којих су највећи „Сахил-парк” и „Парк пријатељства”. Главна телевизијска станица је Mingachevir TV. Инфраструктура Министарство саобраћаја и инфраструктуре Азербејџана је уложило велике напоре на овом пољу у Мингечевиру. Град има једну од најбољих саобраћајница у држави. Тролејбус систем од 17 тролејбуса и три редовне линије који је отворен 15. априла 1989. године затворен је у децембру 2005. године због мањка путника и бољих путева у граду. Клима Просечна температура града је од 14-15 °C. Највиша забележена температура је 42 °C, а најнижа -10 °C. Годишње падавине су од 250 до 300 mm. Градови побратими Тољати, Русија (од 2005) Гољбаши, Турска (од 2007) Полоцк, Белорусија (од 2012) Познати становници Види још Списак градова у Азербејџану Азербејџан Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Mingäçevir

Mingäçevir (azerbajdzjanska: Mingəçevir; ryska: Мингечаур, Mingetjaur) är en stad med cirka 95 500 invånare (år 2005) i norra Azerbajdzjan, 240 km väster om huvudstaden Baku. Antalet invånare är 95 453. Orten har gett namn åt Mingäçevirreservoaren på floden Kura, landets längsta flod. Reservoaren, vid vars södra ände staden är belägen, har en yta på 605 km² och är därmed Azerbajdzjans största sjö. Källor
Мінгечаур

Мінгечау́р (азерб. Mingəçevir) — є п'ятим за чисельністю населення містом в Азербайджані. Через місто протікає річка Кура. Місто (з 1948) в Азербайджані, на річці Кура. Налічує 101 тис. мешканців. Є текстильний комбінат, харчові та інші підприємства. Поблизу міста на річці Кура розташована Мінгечевірська ГЕС. У місті є театр та історико-краєзнавчий музей, експозиція якого відображає багату історію краю. У районі Мінгечаур виявлений комплекс археологічних пам'яток від 3-го тис. до н. е. до 17 ст. н. е. Тут знаходять залишки поселень, ґрунтові і курганні могильники, глекові поховання, гончарні печі, християнські храми та ін. Етнічний склад: 93,8 % азербайджанці, месхетинці, удіни, цахури, лезгини Релігійний склад: 100 % іслам в основному шиїти. Мова: азербайджанська 95 %. Пам'ятники Мінгечаура Мінгечаурська археологічний комплекс. Судагилан — стародавнє городище. Глекові поховання Мінгечаур (всього понад 300). Відомі уродженці Руслан Мурадов — Національний герой Азербайджану. Ділгам Нагієв — Національний герой Азербайджану. Риндін Євген Юрійович — Герой Росії. Населення Динаміка росту населення: 1979 — 59 733 мешканців 1989 — 85 400 мешканців 1990 — 90 900 мешканців 1994 — 97 200 мешканців 1995 — 97 700 мешканців 1997 — 97 400 мешканців 2002 — 94 600 мешканців 2003 — 94 900 мешканців 2005 — 95 300 мешканців 2010 — 101 107 мешканців Міста-побратими Тольятті (Росія) Примітки
Krasni, Nagorno-Karabakh

Krasni (Armenian: Քռասնի) or Daghdaghan (Azerbaijani: Dağdağan) is a village in the Khojaly District of Azerbaijan, in the region of Nagorno-Karabakh. Until 2023 it was controlled by the breakaway Republic of Artsakh. The village had an ethnic Armenian-majority population until the expulsion of the Armenian population of Nagorno-Karabakh by Azerbaijan following the 2023 Azerbaijani offensive in Nagorno-Karabakh. History During the Soviet period, the village was part of the Askeran District of the Nagorno-Karabakh Autonomous Oblast. Historical heritage sites Historical heritage sites in and around the village include a 19th-century church and cemetery. Economy and culture The population is mainly engaged in agriculture and animal husbandry. As of 2015, the village has a municipal building, a house of culture, a secondary school, and a medical centre. Demographics The village had 213 inhabitants in 2005, and 243 inhabitants in 2015. Gallery References External links Krasni, Nagorno-Karabakh at GEOnet Names Server
Krasni

Krasni (in armeno Կռասնի ?) o Daghdaghan (in azero Dağdağan) è una piccola comunità rurale del distretto di Xocalı in Azerbaigian, facente parte fino al 2023 della regione di Askeran nella repubblica di Artsakh (fino al 2017 denominata repubblica del Nagorno Karabakh). Conta poco più di duecento abitanti e sorge lungo la strada che collega Martuni alla capitale Step'anakert, a pochi chilometri da questa. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Krasni
Дагдаган

Дагдаган (азерб. Dağdağan) — село в Харовском сельском административно-территориальном округе Ходжалинского района Азербайджана. География Село Дагдаган входит в состав Харовского сельского административно-территориального округа Ходжалинского района, при этом в состав этого сельского административно-территориального округа входит также и село Харов, которое является центром этого сельского административно-территориального округа. Село расположено в 12 км к юго-востоку от районного центра — города Ходжалы, в северо-восточных подножиях Карабахского хребта на высоте 1310 м. История В советский период на 1 января 1977 года село входило в состав Гаровского сельсовета Степанакертского района Нагорно-Карабахской автономной области (НКАО) Азербайджанской ССР. Указом Президиума Верховного Совета Азербайджанской ССР от 15 мая 1978 года было постановлено утвердить решение исполнительного комитета областного Совета народных депутатов Нагорно-Карабахской автономной области о переносе центра Степанакертского района из города Степанакерт (ныне Ханкенди) в рабочий посёлок Аскеран и переименовании Степанакертского района в Аскеранский район. В результате это село оказалось в составе Аскеранского района НКАО Азербайджанской ССР. 2 сентября 1991 года на совместной сессии Нагорно-Карабахского областного и Шаумяновского районного Советов народных депутатов была принята Декларация о провозглашении Нагорно-Карабахской Республики в границах Нагорно-Карабахской автономной области (НКАО) и сопредельного Шаумяновского района Азербайджанской ССР. 26 ноября 1991 года Верховный Совет Азербайджанский Республики принял Закон «Об упразднении Нагорно-Карабахской автономной области Азербайджанской Республики». В этом Законе было постановлено помимо упразднения Нагорно-Карабахской Автономной Области (НКАО), в том числе также и упразднение Аскеранского района, образование Ходжалинского района с центром в городе Ходжалы и передача территории упразднённого Аскеранского района в состав Ходжалинского района. В настоящее время село Дагдаган входит в состав Харовского сельского административно-территориального округа Ходжалинского района Азербайджана. В ходе Карабахского конфликта село в феврале 1992 года было занято армянскими вооружёнными формированиями и попало под контроль непризнанной Нагорно-Карабахской Республики (НКР), согласно административно-территориальному делению которой входило в состав Аскеранского района НКР и называлось Красный. Согласно Трёхстороннему Заявлению в ночь с 9 по 10 ноября 2020 года, подписанному по итогам Второй Карабахской войны, село перешло под контроль Российских миротворческих сил. В результате боевых действий в сентябре 2023 года Азербайджан восстановил свой контроль над селом. 21 декабря 2023 года президент Азербайджана Ильхам Алиев посетил село Дагдаган. Население По состоянию на 1 января 1933 года в селе проживало 500 человек (96 хозяйств), все — армяне. Экономика В доконфликтный период население села занималось земледелием и животноводством. В селе были восьмилетняя школа, детский сад, клуб, библиотека, медицинский пункт. Галерея Ссылки Dagdagan, Azerbaijan Примечания
Dağdağan

Dağdağan (armeniska: K’rasni, Քրասնի, ryska: Красны, armeniska: K’arrasni, Քառասնի, K’rrasni, Քռասնի) är en ort i Azerbajdzjan. Den ligger i distriktet Xocalı Rayonu, i den centrala delen av landet, 270 km väster om huvudstaden Baku. Dağdağan ligger 962 meter över havet och antalet invånare är 213. Terrängen runt Dağdağan är kuperad. Runt Dağdağan är det ganska glesbefolkat, med 27 invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Müşkapat, 14,0 km öster om Dağdağan. Omgivningarna runt Dağdağan är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor
Дагдаган

Дагдаган (азерб. Dağdağan), Красні (вірм.Քռասնի), — село у Ходжалинському районі Азербайджану. Село розташоване на схід від Ханкенді, на трасі Ханкенді — Ходжавенд, поруч з селами Гизилоба та Гаров. Пам'ятки У селі розташовані церква та кладовище 19 століття. Джерела World Gazetteer[недоступне посилання] — World-Gazetteer.com(англ.) Population of Nagorno-Karabakh Republic (2005) [Архівовано 2 березня 2011 у Wayback Machine.](вірм.)(англ.)(рос.) Примітки