NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lutkarsko pozorište u Bakuu

Lutkarsko pozorište u Bakuu (zvanično Azerbejdžanko državno lutkarsko pozorište nazvano po Abdulu Šaiku (азер. Abdulla Şaiq adına Azərbaycan Dövlət Kukla Teatrı)) je institucija kulture iz Azerbejdžana. Nalazi se na Aveniji Neftčiler u Bakuu. Zgrada pozorišta je izgrađena 1910. godine prema nacrtima poljskog arhitekte Jozefa Poska i u početku je služila kao francuski renesansi bioskop „Fenomen“. Lutkarsko pozorište u svojoj kolekciji ima lutke veličine od nekoliko centimetara pa do udvostručene veličine odraslog čoveka. Bioskop Fenomen Zgrada pozorišta podignuta je na Baku Bulevaru, u periodu pre izgradnje i uređenje prostora. Kada je bioskop otvorenu u junu 1910. godine, administracija je bioskop reklamirala ističući karakteristiku brze promene vazduha uz pomoć ozonatora koji su osvežavali prostor na svakih 15 minuta. Bioskopska sala bila je 24 m dužine i 11 m širine, sa tavanicom visine 10 m. U parteru je bilo 400 sedišta. Pored toga, sala je imala sedam loža i tri verande. Istorija zgrade Prvi vlasnik bioskopa Fenomen bio je M. Gofman. Pored redovnog prikazivanja filmova, Gofman je iznajmljivao prostor i za druge aktivnosti. Nekoliko godina po otvaranju bioskopa, gradska vlast je dozvolila proširenje zgrade. Kao rezultat toga, arhitektonski izgled eksterijera upotpunili su spomenici četiri mitološka lika: Merkura, Posejdona, Afrodite i Bahusa. Godine 1921, bioskop je adaptiran prema projekt azerbejdžanskog arhitekte Živara bej Ahmedbejova, za potrebe pozorišta Satiragite. Do 1931. godine, Fenomen je poslovao kao bioskop, kockarnica, Pozorište Satiragite, Pozorište komedije i Muzej poljoprivrednih dostignuća. Prvi prikazani spektakl bila je predstava Cirkus, odigrana 1932. godine. Pozorište lutaka poslovalo je zasebno i samostalno u periodu od osnivanja pa sve do 1941. godine. Kasnije su u sklopu pozorišta pridružena državna filharmonija i Pozorište mladih. Godine 1964. pozorište je dobilo status državnog pozorišta. Istorija Lutkarskog pozorišta Ideju o osnivanju državnog Lutkarskog pozorišta propagirala je direktorka Pozorišnog muzeja, glumica Mola Agha Babirli. Na inicijativu aktivista, pozorište je osnovano 1931. godine odlukom Komisije za obrazovanje. Prvi spektakl pozorišta bila j epredstava Cirkus koja je premijerno prikazana 1932. godine. Pored dečijih predstava, od 1975. godine, izvode se i predstave namenjene odrasloj publici. Galerija Vidi još Kultura Azerbejdžana Azerska umetnost Reference Spoljašnje veze Zvanični veb-sajt (језик: азерски) (језик: енглески) (језик: руски) Lutkarsko pozorište u Bakuu na zvaničnom veb-sajtu Baku Bulevara (језик: азерски) (језик: енглески) (језик: руски) Lutkarsko pozorište u Bakuu, projektovano iz drona. Jutjub video iz ambasade Poljske u Bakuu (језик: енглески)
Азербайджанський державний театр ляльок імені Абдулли Шаїга

Азербайджа́нський держа́вний теа́тр ляльо́к і́мені Абдулли́ Шаї́га (азерб. Abdulla Şaiq adına Azərbaycan Dövlət Kukla Teatrı) — державний ляльковий театр у столиці Азербайджану місті Баку; головна дитяча театральна сцена країни. Загальні дані Азербайджанський Державний Театр ляльок імені Абдулли Шаїга міститься в історичній будівлі, й розташований за адресою: просп. Нефтчиляр, 36, м. Баку (Азербайджан). Теперішній будинок театру з виразними елементами неоренесансу був зведений за проектом польського архітектора Йозефа Плошка (Józef Płoszko) в 1910 році для кінотеатру «Феноменон». Глядацька зала театру розрахована на 210 місць. Театр працює державною азербайджанською мовою, існує також російське (російськомовне) відділення. Чинний директор театру — Рашад Ахмед-заде. З історії театру Театр ляльок у Баку був заснований у 1931 році. У різий час заклад діяв як: самостійний театр (1931—41, 1946—50 роки); Азербайджанський театр юного глядача (1941—46 роки); як структурний підрозділ Азербайджанської Державної Філармонії (1950—65). Починаючи від 1965 року й дотепер Бакинський ляльковий театр є самостійним театральним колективом, від 1990-х — головним (провідним) дитячим театром незалежного Азербайджану. Від 1974 року театр носить ім'я Абдулли Шаїга. Репертуар Спочатку бакинські лялькарі ставили винятково азербайджанські, російські та західно-європейські драматургічні п'єси, азербайджанські усні народні літературні мотиви: «Гаджи Кара» (Ахундова), «Алмас» (Дж. Джабарли), «Іскандер и пастух», «Карлик», «Наргиз» (М. Сеїд-заде) тощо. Від 1960—70-х років у Бакинському ляльковому театрі почали представляти репертуар для маленьких глядачів, школярів. А від 1975 року на сцені театру показують твори і для дорослої авдиторії: «Три казки» (А. Шаїг), «Близнюки-брати» (Х. Зія), «Цей дім чий дім?» (Р. Гейдар) тощо. У театральних виставах Азербайджанського Державного Театру ляльок імені Абдулли Шаїга діють ляльки (об'ємні та пласкі), що приводяться в дію акторами-лялькарями, прихованими від глядацького ока ширмою. Численні (різні) форми спектаклів визначаються розмаїттям видів ляльок, системою їх управління (маріонетки, пальчаткові, тростинні, механічні ляльки); національними традиціями, специфікою постановково-драматичних завдань. Виноски Джерела та посилання Офіційна сторінка театру (азерб.) (рос.) (англ.) Азербайджанський Державний Театр ляльок імені Абдулли Шаїга на www.citylife.az (Путівник розвагами Баку) [Архівовано 27 травня 2010 у Wayback Machine.] (азерб.) (англ.) (рос.) Театр ляльок у Баку на фільмі з дрона.
Градски стадион (Ленкоран)

Градският стадион е многофункционален стадион в град Ленкоран, Азербайджан. Построен е през 2006 г. и по официални данни разходите по построяването са в размер на 15 милиона щатски долара. Разполага с капацитет от 15 000 седящи места. На него домакинските си мачове играят местният футболен отбор ФК „Хазар“, Ленкоран и националният отбор по футбол на Азербайджан. Източници Профил на стадиона в Allstadiums.ru Архив на оригинала от 2016-03-04 в Wayback Machine.
Lənkəran-Stadtstadion

Das Lənkəran-Stadtstadion (aserbaidschanisch Lənkəran Şəhər Stadionu) ist ein Fußballstadion in Lənkəran, Aserbaidschan. Der aserbaidschanische Fußballerstligist FK Xəzər Lənkəran bestreitet seine Heimspiele in diesem Stadion. 2006 fand die Stadioneröffnung statt. Die Baukosten beliefen sich auf geschätzte 15 Millionen US-Dollar. Das Stadion fasst 15.000 Zuschauer. Das Stadion erfüllt die Kriterien der UEFA und wurde am 17. Juli 2009 von der UEFA anerkannt. Das erste internationale Fußballspiel in diesem Stadion wurde am 5. September 2009 zwischen Aserbaidschan und Finnland ausgetragen, welches Aserbaidschan 2:1 verlor. Das Stadion war eines von sechs Austragungsorte der U-17-Fußball-Weltmeisterschaft der Frauen 2012. Weblinks worldstadiums.com: Bilder des Stadions (englisch)
Khazar Lankaran Central Stadium

Khazar Lankaran Central Stadium (Azerbaijani: Xəzər Lənkəran Mərkəzi Stadionu) is a multi-use stadium in Lankaran, Azerbaijan. It is currently used mostly for football matches. The stadium holds 15,000 people and opened in 2006. The stadium also known as Fırtınalar meydanı (Arena of Storms). On 17 July 2009, UEFA approved the stadium for usage during international football matches. The stadium hosted its first senior international match on 5 September 2009, between Azerbaijan and Finland. The stadium was one of the venues for the group stages of the 2012 FIFA U-17 Women's World Cup. Two Group matches were played there. See also List of football stadiums in Azerbaijan References External links Khazar Lankaran's Stadium Archived 2011-10-13 at the Wayback Machine
Estadio ciudad de Lankaran

El Estadio ciudad de Lankaran originalmente llamado Estadio central de Lankaran es un estadio de fútbol situado en la ciudad de Lankaran, Azerbaiyán. El recinto posee una capacidad para 15,000 personas y es utilizado por el club FK Khazar Lankaran de la Liga Premier de Azerbaiyán.​ El Estadio Central de Lankaran fue inaugurado oficialmente el 11 de agosto de 2006. El estadio fue construido con recursos financieros del grupo de empresas "Palmaly", propiedad de Mubariz Mansimov. En costo de la construcción se estimó en más de 15 millones de dólares estadounidenses. En la ceremonia inaugural participaron el presidente de la República de Azerbaiyán, Ilham Alíyev, y el presidente honorario del club, Mubariz Mansimov . El mismo día "Khazar Lankaran" disputó su primer partido oficial en su estadio, en el marco del campeonato de Azerbaiyán, el cuadro local se enfrentó a su archirrival "Nefchi Baku", derrotándolo por 2:1.​ El 17 de julio de 2009, la UEFA aprobó el estadio para la realización de partidos internacionales de fútbol. El estadio acogió su primer partido internacional absoluto el 5 de septiembre de 2009, entre las selecciones de Azerbaiyán y Finlandia, en que Azerbaiyán cayó derrotado por 1-2. El estadio fue una de las cinco sedes de la Copa Mundial Femenina Sub-17 de la FIFA 2012, el recinto albergó tres partidos de fase de grupos del torneo.​ Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Azerbaiyán Referencias
Stadsstadion Lankaran

Het Stadsstadion Lankaran is een voetbalstadion in de Azerbeidzjaanse stad Lənkəran. In het stadion speelt FK Khazar Lenkoran haar thuiswedstrijden. Zie ook Lijst van voetbalstadions in Azerbeidzjan Externe links (en) Foto's van het Stadsstadion Lankaran op worldstadiums.com (gearchiveerd) (en) Stadionpagina op transfermarkt.co.uk
Stadion Miejski w Lenkoranie

Stadion Miejski – stadion piłkarski w mieście Lenkoran, w Azerbejdżanie. Może pomieścić 15 000 widzów. Został otwarty w 2006 roku. Swoje spotkania rozgrywa na nim drużyna Xəzər Lenkoran. Obiekt był jedną z aren kobiecych Mistrzostw Świata U-17 2012. Odbyły się na nim trzy spotkania fazy grupowej i jeden ćwierćfinał turnieju. Przypisy
Центральный городской стадион (Ленкорань)

Центральный городской стадион (азерб. Xəzər Lənkəran mərkəzi stadionu) — главный стадион Ленкорани. Открыт в 2006 году. Ранее являлся домашней ареной футбольного клуба «Хазар-Ленкорань». Официальное открытие футбольного стадиона, соответствующего стандартам и требованиям УЕФА, состоялось 11 августа 2006 года, в рамках официального визита в регион президента Азербайджанской Республики Ильхама Алиева, перед матчем второго тура XV чемпионата Азербайджана по футболу между командами «Хазар-Ленкорань» и «Нефтчи» (Баку). Строительство стадиона обошлось его президенту, известному азербайджанскому бизнесмену Мубаризу Масимову, владельцу корпорации «Palmali», в более чем 15 миллионов долларов США. Директор стадиона — Ходжат Гаджиев. Интересные факты 20 мая 2009 года на данном стадионе прошла товарищеская встреча молодёжной сборной Азербайджана с юношеской сборной Узбекистана U20. 5 сентября 2009 года в рамках отборочного тура чемпионата мира 2010 года сборная Азербайджана на этом стадионе играла со сборной Финляндии. Примечания Ссылки Футбольные стадионы Азербайджана на сайте www.fussballtempel.net Протокол матча «Хазар-Ленкорань» — «Симург» Закаталы на сайте Профессиональной Футбольной Лиги (азерб.) (недоступная ссылка) Фотографии стадиона в Ленкорани
Yasamal cemetery

The Yasamal cemetery (Azerbaijani: Yasamal qəbiristanlığı), also known as the Wolf's Gate cemetery (Azerbaijani: Qurd Qapısı qəbiristanlığı), is a multi-confessional citywide cemetery located in the Yasamal District of Baku, the capital of Azerbaijan. History The cemetery is the oldest of the existing and the largest in terms of area cemetery in Baku. The Yasamal cemetery was created in 1940, and consists of three sections—Muslim, Jewish and Christian. Notable people buried in the cemetery Ali-Agha Shikhlinski (1863–1943), general of artillery. Jahangir Baghirov (1919–1943), military pilot. Ivan Karyagin (1894–1966), botanist, florist and biogeographer Vagif Mustafazadeh (1940–1979), jazz composer and pianist. Aliagha Aghayev (1913–1983), theater and film actor. Rubaba Muradova (1933–1983), opera singer. Samandar Rzayev (1945–1986), theater and film actor. Jeyhun Mirzayev (1946–1993), film actor and director. Ogtay Aghayev (1934–2006), pop singer. Gulshan Gurbanova (1950–2006), theater and film actress. Mir Jafar Baghirov (1895–1956), communist statesman. His remains were reburied in 2015. Adila Mutallibova (1938–2019), former first lady of Azerbaijan Ayaz Niyazi oghlu Mutallibov (1938–2022), 1st President of Azerbaijan References
Ясамальское кладбище

Ясамальское кладбище (азерб. Yasamal qəbiristanlığı), известное также как кладбище «Волчьи ворота» (азерб. Qurd Qapısı qəbiristanlığı) — многоконфессиональное общегородское кладбище, расположенное в Ясамальском районе города Баку. Кладбище является самым старинным из существующих и самым крупным по площади кладбищем города Баку и состоит при Тресте гражданских услуг населению Баку. Ясамальское кладбище было основано в 1940 году и состоит из трёх участков: мусульманского, иудейского и христианского. Известные погребённые Али-Ага Шихлинский (1863—1943) — генерал от артиллерии. Джахангир Багиров (1919—1943) — военный лётчик. Иван Карягин (1894—1966) — ботаник, флорист и биогеограф. Вагиф Мустафа-заде (1940—1979) — джазовый композитор и пианист. Алиага Агаев (1913—1983) — актёр театра и кино. Рубаба Мурадова (1933—1983) — оперная певица. Самандар Рзаев (1945—1986) — актёр театра и кино. Джейхун Мирзоев (1946—1993) — киноактёр и режиссёр. Октай Агаев (1934—2006) — эстрадный певец. Гюльшан Гурбанова (1950—2006) — актриса театра и кино. Рамиш (1944—2021) — азербайджанский гитарист. Мир Джафар Багиров (1895—1956) — партийный и государственный деятель. Останки перезахоронены в 2015 году. Муратов Ильдар Хадживалетович (1946 - 2008) - профессор Азербайджанского государственного университета нефти и промышленности (азерб. Azərbaycan Dövlət Neft və Sənaye Universiteti). Примечания
Ясамальське кладовище

Ясамальське кладовище (азерб. Yasamal qəbiristanlığı), відоме також як цвинтар «Вовчі ворота» (азерб. Qurd Qapısı qəbiristanlığı) — багатоконфесійне загальноміське кладовище, розташоване в Ясамальському районі міста Баку. Кладовище є найстародавнішим з наявних і найбільшим за площею кладовищем міста Баку і перебуває при Тресті цивільних послуг населенню Баку. Ясамальське кладовище було засновано 1940 року і складається з трьох ділянок: мусульманської, юдейської та християнської. Відомі поховані Алі-Ага Шихлінський (1863—1943) — генерал від артилерії. Джахангір Багіров (1919—1943) — військовий льотчик. Іван Карягін (1894—1966) — ботанік, флорист і біогеограф Вагіф Мустафазаде (1940—1979) — джазовий композитор і піаніст. Аліага Агаєв (1913—1983) — актор театру та кіно. Рубаба Мурадова (1933—1983) — оперна співачка. Самандар Рзаєв (1945—1986) — актор театру та кіно. Джейхун Мірзоєв (1946—1993) — кіноактор і режисер. Октай Агаєв (1934—2006) — естрадний співак. Гюльшан Гурбанова (1950—2006) — актриса театру та кіно. Мір Джафар Багіров (1895—1956) — партійний та державний діяч. Останки перепоховані у 2015 році/ Муратов Ільдар Хадживалетович (1946—2008) — професор Азербайджанського державного університету нафти та промисловості (азерб. Azərbaycan Dövlət Neft və Sənaye Universiteti). Галерея Примітки
Som les nostres muntanyes

Som les nostres muntanyes (en armeni: Մենք ենք մեր սարերը; també Tatik Papik; Տատիկ և Պապիկ) és un gran monument al nord de Stepanakert, la ciutat capital de l'autoproclamada República d'Artsakh. L'escultura, acabada al 1967 per Sargis Baghdasaryan i Safi Garayev, es considera un símbol de l'herència armènia de la regió d'Alt Karabakh. El monument està fet de tova volcànica, i representa un home i una dona tallats en la roca, que simbolitzen els habitants de les muntanyes de Karabakh. El nom Tatik- papik en armeni es tradueix com 'l'àvia i l'avi'. L'estàtua destaca en l'escut d'armes de l'Alt Karabakh. L'aparició de l'escultura en un vídeo abans d'una actuació en Eurovisió l'any 2009 fou el primer de diversos conflictes polítics durant la competència entre Armènia i l'Azerbaidjan. El 29 de setembre de 2023, els funcionaris d'Azerbaidjan van col·locar la bandera de l'Azerbaidjan al monument, el mateix dia de la presa de possessió azerbaidjana de Stepanakert, després de l'ofensiva militar d'Azerbaidjan a Nagorno-Karabakh emprendida deu dies abans i la fugida posterior de la població armènia. Es va expressar la preocupació que l'Azerbaidjan pogués demolir el monument. El novembre de 2024, es van publicar fotos i vídeos a Telegram, una plataforma de xarxes socials, que revelaven actes vandàlics tant a la part frontal com a la posterior del monument. Alguns dels danys inclouen comentaris despectius cap als armenis. La zona al voltant del lloc també ha estat danyada. El govern de l'Azerbaidjan està considerant enderrocar el monument. Referències Vegeu també República d'Artsakh Edificis de l'Azerbaidjan
Tatik Papik

Tatik Papik (armenisch Տատիկ-Պապիկ ‚Großmutter und Großvater‘) oder „Wir sind unsere Berge“ (armenisch Մենք ենք մեր սարերը, Menk’ enk’ mer sarerě) ist ein Monument auf einem Hügel am nördlichen Stadteingang von Stepanakert, das 1967 errichtet wurde. Das Werk des armenischen Bildhauers Sargis Baghdasaryan wurde weithin als Symbol der De-facto-Unabhängigkeit der Republik Bergkarabach (später Republik Arzach) angesehen. Es besteht aus Tuff und zeigt einen alten armenischen Mann und eine Frau, die Bergbewohner aus Bergkarabach darstellen. Die Skulptur war auch auf dem Wappen der Republik Bergkarabach abgebildet. Ferner ist Tatik Papik auf der Rückseite einer 5-Dram-Münze aus dem einzigen bisher erschienenen Umlaufmünzensatz aus Bergkarabach vom Jahr 2004 abgebildet. Tatik Papik ist in ostarmenischer Sprache auch unter dem Namen „Tatik jew Papik“ (Տատիկ և Պապիկ, Tatik e͡w Papik) bekannt und als „Mamig jew Babig“ (Մամիկ եւ Պապիկ, Mamik ew Papik) in westarmenischer Sprache. Am 29. September 2023 hissten aserbaidschanische Beamte die Flagge Aserbaidschans auf dem Monument, am selben Tag, an dem sie Stepanakert zurückeroberten, nach der zehn Tage zuvor begonnenen aserbaidschanischen Militäroffensive in Bergkarabach und der anschließenden Flucht der armenischen Bevölkerung. Es wurden Bedenken geäußert, Aserbaidschan könnte das Monument zerstören. Stattdessen beschlagnahmte die aserbaidschanische Regierung das Monument mit der Begründung, es sei „1967 in der Stadt Xankəndi in Aserbaidschan errichtet worden und sei eines der vielen Beispiele für Aserbaidschans Toleranz gegenüber multikulturellen und nationalreligiösen Monumenten“. Gleichzeitig behauptete sie, das Monument sei „armenisiert“ und schon immer ein aserbaidschanisches Symbol gewesen. Im November 2024 wurden auf der Social-Media-Plattform Telegram Fotos und Videos veröffentlicht, die Vandalismus an der Vorder- und Rückseite des Monuments zeigten. Zu den Schäden zählen unter anderem abfällige Graffiti gegenüber Armeniern und Armenien. Auch die Umgebung des Monuments wurde beschädigt. Die aserbaidschanische Regierung erwägt angeblich, das Monument abzureißen. Rezeption Die kalifornische Crossover-Band System of a Down, deren Mitglieder ausschließlich armenischer Herkunft sind, verwendet eine Ansicht des Monuments für die Standbild-Videos zu ihren Liedern Protect the Land und Genocidal Humanoidz (2020). Laut eigenen Angaben möchte die Band, die 15 Jahre lang keine neue Musik veröffentlicht hat, mit den beiden Liedern auf den aktuellen Konflikt zwischen Aserbaidschan und Armenien um Bergkarabach hinweisen und Spendengelder für den in Kalifornien ansässigen Armenia Fund generieren. Weblinks Protect the Land (Official Video) auf YouTube Genocidal Humanoidz (Official Video) auf YouTube Einzelnachweise
We Are Our Mountains

We Are Our Mountains (Armenian: Մենք ենք մեր լեռները, romanized: Menk' enk' mer leṙnerə; Azerbaijani: Biz və bizim dağlar) is a monument north of Stepanakert in the region of Nagorno-Karabakh, Azerbaijan. The sculpture, completed in 1967 by Sargis Baghdasaryan, is widely regarded as a symbol of the Armenian heritage of Nagorno-Karabakh, with some considering it to be a symbol of Armenian identity as a whole. The monument is made from volcanic tuff and depicts an old man and woman hewn from rock, representing the mountain people of Karabakh. It is known colloquially as "Tatik-Papik" (տատիկ-պապիկ) in Armenian and "Dedo-Babo" (Դեդո-Բաբո) in the Karabakh dialect, which translates as "Grandmother and Grandfather". The sculpture is prominent in Artsakh's coat of arms. On 29 September 2023, Azerbaijani officials placed the flag of Azerbaijan on the monument, on the same day of the Azerbaijani takeover of Stepanakert, after the Azerbaijani military offensive in Nagorno-Karabakh undertaken ten days earlier and the subsequent flight of the Armenian population. Concerns were raised that Azerbaijan could demolish the monument. Instead, the Azerbaijani government would appropriate the monument, claiming that "it was built in the city of Khankendi in Azerbaijan in 1967 and that it is one of the many examples of Azerbaijan's tolerance of multicultural and national-religious monument[s]", while also claiming that the monument was "Armenianised" and that it had always been an Azeri symbol. In November 2024, photos and videos were posted on Telegram, a social media site, revealing vandalism on both the front and back of the monument. Some of the damage are comments disparaging toward Armenians and Armenia. The area around the site has also been damaged. The Azerbaijani government is considering demolishing the monument. Eurovision 2009 image controversy During the Eurovision Song Contest 2009, We Are Our Mountains was included, among other local symbols, in the introductory "postcard" preceding the Armenian performance. İctimai Television (İTV) complained to the European Broadcasting Union (EBU) about the use of the monument in the Armenian intro, since the territory of Nagorno-Karabakh is de jure part of Azerbaijan. In response to the complaint, the image was edited out of the video in the finals. In response, the Public Television Company of Armenia (AMPTV) displayed images of the monument on a video screen in the background, and on the back of the clipboard held by its spokesperson Sirusho while presenting the Armenian votes at the finals. In popular culture This monument is featured in the artwork of the 2020 songs "Protect the Land" and "Genocidal Humanoidz" by the US band System of a Down to draw attention to the Second Nagorno-Karabakh War. Replicas There is a 9 foot tall replica of the monument in Newhall, California There is a mounted replica in Cleveland, Ohio's Armenian Cultural Garden See also Menq Enq Mer Sarerệ References External links Media related to We Are Our Mountains at Wikimedia Commons