NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Гизилоба

Кармірґюх (вірм. Կարմիրգյուղ, у перекладі — «Червоне село»), Гизилоба (азерб. Qızıloba) — село у Аскеранському районі Нагірно-Карабаської Республіки. Село розташоване на південний схід від Степанакерта, на північ від траси Степанакерт — Кармір шука — Гадрут, поруч з селами Хачмач, Неркін Сзнек, Верін Сзнек, Шош та Красні. Пам'ятки У селі розташоване джерело 1862 р., міст 1864 р., церква Сурб Аствацацін (Святої Богородиці) 1862 р. та кладовище 18-19 століття. Джерела World Gazetteer[недоступне посилання] — World-Gazetteer.com(англ.) Population of Nagorno-Karabakh Republic (2005) [Архівовано 2 березня 2011 у Wayback Machine.](вірм.)(англ.)(рос.) Примітки
Kuropatkino

Kuropatkino (Russian: Куропаткино) or Kakavadzor (Armenian: Կաքավաձոր, Russian: Какавадзор) is a village located in the Khojavend District of Azerbaijan, in the region of Nagorno-Karabakh. The village had an Azerbaijani majority prior to their exodus during the First Nagorno-Karabakh War. History During the Soviet period, the village was a part of the Martuni District of the Nagorno-Karabakh Autonomous Oblast. Economy and culture The village is part of the community of Martuni. Demographics The village had an ethnic Armenian population of 30 inhabitants in 2005. References External links Kuropatkino at GEOnet Names Server
Kuropatkino

Kuropatkino est un village de la région de Khojavend en Azerbaïdjan. Histoire En 1992-2020, Kuropatkino était sous le contrôle des forces armées arméniennes. En 2020, au cours de la deuxième guerre du Haut-Karabagh, la région de Khojavend, y compris le village de Kuropatkino est passé sous le contrôle des forces azerbaïdjanaises. Géographie Le village de Kuropatkino de la région de Khojavend est situé dans la circonscription administrative du village de Kuropatkino. Économie La principale occupation de la population est l'élevage et l'agriculture. Voir aussi Achaghi Kurdmahmudlu Chikh Doursoun Sos (Khojavend) Khojavend (Khojavend) Notes et références Portail de l’Azerbaïdjan
Какавадзор (Мартуні)

Какавадзор (вірм. Կաքավաձոր), Куропаткіно (азерб. Kuropatkino) — село у Мартунинському районі Нагірно-Карабаської Республіки. Село розташоване за 6 км на північний схід від районного центру Мартуні та входить до міськради міста Мартуні. Лінія розмежування Армії Оборони Нагірно-Карабаської Республіки та Національної армії Азербайджану проходить у безпосередній близькості від села. Джерела World Gazetteer[недоступне посилання] — World-Gazetteer.com(англ.) Population of Nagorno-Karabakh Republic (2005) [Архівовано 2 березня 2011 у Wayback Machine.](вірм.)(англ.)(рос.)
Charektar

Charektar (Armenian: Չարեքտար; Azerbaijani: Çərəkdar) is a village in the Aghdara District of Azerbaijan, in the region of Nagorno-Karabakh. The village had an Azerbaijani-majority population prior to their exodus during the First Nagorno-Karabakh War. Before 2023, it was controlled by the breakaway Republic of Artsakh as part of its claimed Shahumyan Province. Etymology The name Charektar is of Persian origin. History During the Soviet period, the village was a part of the Mardakert District of the Nagorno-Karabakh Autonomous Oblast, and was incorporated into the Shahumyan Province of the Republic of Artsakh after the First Nagorno-Karabakh War. Historical heritage sites Historical heritage sites in and around the village include the 12th/13th-century Charektar Monastery and a 12th/13th-century khachkar. Economy and culture The population is mainly engaged in agriculture and animal husbandry. As of 2015, the village has a municipal building, a secondary school, and a medical centre. Demographics In 1912, the village had 199 inhabitants, mostly Caucasian Tatars (Azerbaijanis). In 1993 the village had 202 Azerbaijani inhabitants. The inhabitants of the village fled during the First Nagorno-Karabakh War and Charektar was subsequently settled by Armenians. The village had an Armenian-majority population of 159 inhabitants in 2005, and 262 inhabitants in 2015. Gallery References External links Charektar at GEOnet Names Server
Tcherakdar (Kelbajar)

Tcherakdar (en azéri : Çərəktar) ou Charektar (en arménien : Չարեքտար) est un village situé dans le raïon d'Aghdara en Azerbaïdjan. Géographie Le village est situé le long du Tartar, dans une zone de contreforts montagneux, à environ 35 km à l'est de Kelbadjar. Histoire Tcherakdar signifie « locataire », car il semble que les terres agricoles étaient autrefois louées par les agriculteurs. Situé dans l'oblast autonome du Haut-Karabagh à l'époque soviétique, le village passe sous contrôle arménien lors de la première guerre du Haut-Karabagh et est administré dans le cadre de la région de Chahoumian au sein de la république du Haut-Karabagh. Le 25 novembre 2020, à l'issue de la seconde guerre du Haut-Karabagh, la ville demeure dans le territoire contrôlé par le Haut-Karabagh, sous la protection des forces d'interpositions russes. À la suite de l'offensive éclair des forces armées azerbaïdjanaises les 19 et 20 septembre 2023, le village repasse sous le contrôle de l'Azerbaïdjan, au sein du raïon de Kelbadjar, comme l'ensemble du Haut-Karabagh, entraînant l'exode de ses habitants vers l'Arménie. Le 5 décembre 2023, le village est intégré au raïon d'Aghdara, institué à cette date. Démographie La population s'élevait à 159 habitants en 2005 et à 262 habitants en 2015. Culture et patrimoine Les vestiges d'un monastère datant des XIIe et XIIIe siècles s'élèvent sur une colline dominant la rive droite du Tartar. Voir aussi Narinjlar Saridach (Kelbajar) Daraqichlag (Kelbajar) Hajikend (Kelbajar) Notes et références Portail de l’Azerbaïdjan
Charektar

Charektar, (in armeno Չարեքտար?, in azero Çərəktar) è una piccola comunità rurale del distretto di Kəlbəcər, in Azerbaigian, fino al 2024 appartenente alla regione di Shahumian nella repubblica di Artsakh (fino al 2017 denominata repubblica del Nagorno Karabakh). Nel 2005 contava poco più di duecento abitanti e sorge lungo la strada che collega Martakert al capoluogo regionale Karvachar. Sorge nella stretta valle scavata dal fiume Tartar. Nei paraggi si trova il monastero di Mesropavank. Fu teatro di violenti combattimenti durante la battaglia di Kelbajar. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Charektar
Черекдар

Черекдар (вірм. Չարեկտար, азерб. Çǝrǝkdar) — село у Кельбаджарському районі Азербайджану. Село розташоване на берегах річки Трту, на трасі Мартакерт/Агдере — Карвачар/Кельбаджар, за 34 км на схід від міста Кельбаджара, за 56 км на захід від міста Агдере, за 8 км на південний схід від села Дадіванк та за 11 км на захід від села Ґетаван сусіднього Мартакертського району (офіційно Тертерського району Азербайджану). Історія У радянський час село входило до складу Мартакертського району, а після незалежності перейшло до складу Шаумянівського району. Пам'ятки В селі розташований монастир 12-13 ст. та хачкар 12-13 ст. Галерея Примітки
Kajavan

Kajavan (Armenian: Քաջավան) or Amiranlar (Azerbaijani: Əmiranlar) is a village located in the Khojavend District of Azerbaijan, in the region of Nagorno-Karabakh. Until 2023 it was controlled by the breakaway Republic of Artsakh. The village had an ethnic Armenian-majority population until the expulsion of the Armenian population of Nagorno-Karabakh by Azerbaijan following the 2023 Azerbaijani offensive in Nagorno-Karabakh. History During the Soviet period, the village was part of the Martuni District of the Nagorno-Karabakh Autonomous Oblast. Economy and culture The village is part of the community of Martuni. Demographics The village had an ethnic Armenian-majority population of 99 inhabitants in 2005. References External links Kajavan at GEOnet Names Server
Amiranlar (Khojavend)

Amiranlar est un village de la région de Khojavend en Azerbaïdjan. Histoire En 1992-2020, Amiranlar était sous le contrôle des forces armées arméniennes. En 2020, au cours de la deuxième guerre du Haut-Karabagh, la région de Khojavend, y compris le village d'Amiranlar est passé sous le contrôle des forces azerbaïdjanaises. Géographie Le village d'Amiranlar de la région de Khojavend est situé dans la circonscription administrative du village d'Amiranlar. Économie La principale occupation de la population est l'élevage et l'agriculture. Voir aussi Achaghi Kurdmahmudlu Chikh Doursoun Sos (Khojavend) Dachbachi (Khojavend) Notes et références Portail de l’Azerbaïdjan
Амиранлар

Амиранлар (азерб. Əmiranlar) — село в Ходжавендском районе Азербайджана, является центром Амиранларского сельского административно-территориального округа. География Село Амиранлар входит в состав Амиранларского сельского административно-территориального округа Ходжавендского района, при этом село Амиранлар является центром этого сельского административно-территориального округа. Расположено на высоте 400 м. Расположено в 2 км к северо-востоку от районного центра — города Ходжавенд. История При советской власти на 1977 год село Амиранлар входило в состав Мартунинского (ныне город Ходжавенд) посёлкового Совета Мартунинского района Нагорно-Карабахской Автономной Области (НКАО) Азербайджанской ССР. 2 сентября 1991 года на совместной сессии Нагорно-Карабахского областного и Шаумяновского районного Советов народных депутатов была принята Декларация о провозглашении Нагорно-Карабахской Республики в границах Нагорно-Карабахской автономной области (НКАО) и сопредельного Шаумяновского района Азербайджанской ССР. Законом Азербайджанской Республики от 26 ноября 1991 года Нагорно-Карабахская Автономная Область была упразднена, город Мартуни был переименован в Ходжавенд, а Мартунинский район был переименован в Ходжавендский. В настоящее время село Амиранлар является центром Амиранларского сельского административно-территориального округа Ходжавендского района Азербайджана. В связи с Карабахским конфликтом село 2 октября 1992 года было занято армянскими вооружёнными формированиями и попало под контроль непризнанной Нагорно-Карабахской Республики (НКР). И согласно административно-территориальному делению непризнанной республики, располагалось в Мартунинском районе НКР и называлось Каджаван (арм. Քաջավան). Согласно Трёхстороннему Заявлению в ночь с 9 по 10 ноября 2020 года, подписанному по итогам Второй карабахской войны, село перешло под контроль Российских миротворческих сил. В результате боевых действий в сентябре 2023 года Азербайджан восстановил свой контроль над селом. Экономика До октября 1992 года население занималось зерноводством, виноградарством, огородничеством и животноводством. В селе были средняя школа, клуб, библиотека, почта, родильный пункт, ткацкая фабрика. Примечания Ссылки Amiranlar, Azerbaijan Page (англ.)
Каджаван

Каджаван (вірм. Քաջավան), Аміранлар (азерб. Əmiranlar) — село у Мартунинському районі Нагірно-Карабаської Республіки. Село розташоване за 2 км на північний схід від районного центру Мартуні та входить до міськради міста Мартуні. Джерела World Gazetteer[недоступне посилання] — World-Gazetteer.com(англ.) Population of Nagorno-Karabakh Republic (2005) [Архівовано 2 березня 2011 у Wayback Machine.](вірм.)(англ.)(рос.)
Minkend

Minkend (azerbaiyano: Minkənd; y Hak - armenio: Հակ) es una aldea en el distrito de Lachin en Azerbaiyán. Desde el 17 de mayo de 1992, el pueblo, junto con el resto del distrito de Lachin, ha sido ocupado por el ejército armenio.​​​ Geografía La aldea está ubicada en la orilla occidental del río Hakari y en la parte norte del distrito de Lachin, a 320 km de Bakú, la capital de Azerbaiyán. Historia Según el censo del Imperio Ruso de 1897, Minkend tenía una población de 902, de los cuales 506 eran armenios y 396 eran kurdos. En 1905, 140 habitantes armenios de la aldea murieron y 40 resultaron heridos durante las masacres armenio-tártaros.​ Referencias Minkend en GEOnet Names Server
Minkend (Latchine)

Minkend est un village de la région de Latchine en Azerbaïdjan. Histoire En 1992-2020, Minkend était sous le contrôle des forces armées arméniennes. Le 1er décembre 2020, le village repasse sous la souveraineté de l'Azerbaïdjan, comme l'ensemble du raion de Latchine, conformément à l'accord de cessez-le-feu du Haut-Karabakh. Population Selon les statistiques de 1981, la population du village de Minkend est de 2306 personnes. Économie La principale occupation de la population du village est l'élevage. Il y avait un poste médical et un épicerie dans le village de Minkend. Culture Il y avait une école secondaire, un club et une bibliothèque dans le village. Voir aussi Aghjakend (Latchine) Fatalipaya Hadjisamli (Latchine) Michni (Latchine) Notes et références Portail de l’Azerbaïdjan
Мінкенд

Мінкенд (азерб. Minkənd) — село у Лачинському районі Азербайджану. З 1992 по 2020 рік було під контролем невизнаної Нагірно-Карабаської Республіки і носило назву Ак (вірм. Հակ), входячи в склад Кашатазького району. 1 грудня 2020 в ході Другої карабаської війни було звільнено Збройними силами Азербайджану (вірмени трактують це як окупацію). Село розташоване за 40 км на північний захід від районного центру, міста Лачина та за 62 км на північ від міста Горіса. Поруч розташовані села Калача, Чирагли та Каракечді. Історія У період перебування села у складі Російської імперії село входило до складу Зангезурського повіту Єлизаветпольської губернії, і мало змішане населення, вірменське і курдське. За переписом 1897 р. в селі жили 506 вірмен та 396 курдів. Село сильно постраждало в ході вірмено-татарської різанини 1905–1906, перший напад на село відбувся в березні 1905, другий з 5 по 6 червня, коли було вбито 50 вірмен. Напади продовжилися у серпні 1905 року, на захист вірмен Ака був направлений загін козаків, але Зангезурський пристав Мелік-Асланов переконав їх, що небезпеки для вірмен немає. Козаки вирушили на захист іншого села, ледь козаки віддалилися, азербайджанці вбили 140 і поранили 40 вірмен на очах у пристава, який ніяк не втрутився в хід подій. За повідомленням газети «Син вітчизни» у номері 30 серпня 1905: У 1918 році в Аку жили 811 вірмен, але село знову було розорене в ході Вірмено-азербайджанської війни 1918–1920 років. Радянський період У радянський період село увійшло разом з частиною Зангезурського повіту до складу Азербайджанської РСР. З 1923 року по 1929 село входило до Курдистанського повіту. За переписом 1926 року в селі жили 751 особа, з яких 746 курди та 5 вірмени. 1937 року відбулася депортація курдів з Азербайджанської РСР в республіки Середньої Азії та Казахстан. За переписом 1989 в Аку жило 2 306 осіб, всі азербайджанці. Пострадянський період З 17 травня 1992 село знаходиться під контролем Нагірно-Карабаської Республіки. У грудні 1993 село включено до складу Кашатазького району. За переписом 2005 року в селі жили 102 людини, всі вірмени. 17 вересня 2009 р. розташована в селі церква святого Мінаса XVII століття була переосвячена. Видатні уродженці Арушанян Шмавон Мінасович (1903–1980) — радянський партійний та державний діяч. Примітки Посилання Minkənd — супутникове зображення села [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Mesquita Juma “Divendres” (Şamaxı)

La mesquita aljama o mesquita del divendres de Şamaxı (àzeri: Şamaxı Cümə məscidi) és una mesquita aljama de la ciutat de Şamaxı, a l'Azerbaidjan. Història La data de construcció de la mesquita, els 743-744, es basa en la recerca de la comissió geològica de Tbilisi, dirigida pel príncep Shahgulu Qajar. La Mesquita del Divendres de Şamaxı es considera la primera mesquita del Caucas després de la Mesquita del Divendres de Derbent, que va ser construïda l'any 734. La data de construcció de la mesquita està datada del període del Califat al Caucas i al Daguestan, del príncep omeia Màslama ibn Abd-al-Màlik ibn-Marwan, germà de Valil I (705-715). En aquests anys els governadors àrabs, enfortint les torres d'aquesta ciutat antiga, començaren la construcció d'estructures noves en aquest territori. Els àrabs van donar una gran importància a Şamaxı. Reconstruccions A causa de les batalles i els terratrèmols, la mesquita hagué de reconstruir-se algunes vegades. Segons Imad-ad-Din al-Isfahaní, un cronista de l'època de la Dinastia seljúcida, els dirigents de Xirvanxah van recórrer a Seljuq Sultan Mahmud (1118-1131) per a defensar-se de les incursions de Geòrgia. La primera construcció de la Mesquita Juma començà al final del segle xii. La segona construcció se'n feu en el segle xvii, durant l'època de Dinastia safàvida. Evliya Çelebi, l'escriptor i viatger otomà que visità Şamaxı l'any 1656, en el seu estudi informa d'alguns canvis estructurals de Mesquita Juma durant l'època de la Dinastia safàvida. La tercera reconstrucció se'n va fer el 1860 per l'arquitecte de província Qasim bei Hajibababeyov després del gran terratrèmol del 1859. La quarta reconstrucció començà després del terratrèmol més fort del 1902. Les reconstruccions, les realitzà l'arquitecte azerbaidjanés Ziver bei Ahmedbeyov i l'arquitecte polonés Józef Plośko. El 1918 la Mesquita Juma, que no estava plenament reconstruïda, una altra vegada va sofrir un incendi, fet per les unitats armades del partit armeni, "Dashnaktsutiun", sota el guiatge de Stepan Lalayan. Al desembre del 2009, l'ordre sobre la restauració de la Mesquita Juma la donà Ilham Əlíev, president de l'Azerbaidjan. Galeria Vegeu també Mesquita Aljama de Bakú Referències
Mezquita Juma “Viernes” (Şamaxı)

Mezquita Juma de Şamaxı o Mezquita Viernes de Şamaxı (en azerí: Şamaxı Cümə Məscidi) es una mezquita en Şamaxı, Azerbaiyán.​ Historia de establecimiento La fecha de construcción de la mezquita, 743-744, se basa en la investigación de la comisión geológica de Tiflis que fue dirigido por príncipe Shahgulu Qajar.​ La Mezquita Viernes de Şamaxı está considerado la primera mezquita en el Cáucaso después de la Mezquita Viernes de Derbent, la cual fue construida en el año 734. La fecha de construcción de la mezquita está datada del periodo de Califato en el Cáucaso y Daguestán, comandante de árabe Maslama ben Abd al-Malik Ibn-Marwan, hermano de Valil I (705-715), califa de Califato Omeya. En estos años los gobernadores árabes, fortaleciendo las torres de esta ciudad antigua empezaron la construcción de las estructuras nuevas en este territorio. Los árabes concedieron una gran importancia a Şamaxı. Reconstrucciones Durante las batallas y los terremotos los daños y derribos de la mezquita eran la razón de las reconstrucciones del edificio de la mezquita. Según la información de Imad al-Din, un cronista de la época de Dinastía selyúcida, los dirigentes de Shirvanshah recurrieron a Seljuq Sultan Mahmud (1118-1131), para defensa de las incursiones de Georgia. La primera construcción de la Mezquita Juma empezó al final del siglo XII. La segunda construcción de la mezquita estuvo hecha en el siglo XVII, durante la época de Dinastía Safávida. Evliya Çelebi, el escritor y viajero otomano que visitó Şamaxı en el año 1656, en su trabajo informó aproximadamente algunos cambios estructurales de Mezquita Juma durante la época de Dinastía Safávida.​ La tercera reconstrucción de la mezquita fue en 1860 por el arquitecto de provincia, Qasim bey Hajibababeyov después del gran terremoto en 1859. La cuarta reconstrucción empezó después del terremoto más fuerte en 1902. Las reconstrucciones fueron realizadas por el arquitecto azerbaiyano Ziver bey Ahmedbeyov y el arquitecto polaco Józef Plośko. En 1918 la Mezquita Juma, la cual no fue plenamente construida, otra vez sufrió el incendio, hecho por las unidades armadas del partido armenio, “Dashnaktsutiun” bajo el guiaje de Stepan Lalayan. En diciembre del año 2009, el orden sobre la restauración de la Mezquita Juma, fue escrito por Ilham Əliyev, el Presidente de Azerbaiyán.​ Galería Véase también Mezquita Juma "Viernes" (Bakú) Mezquitas en Azerbaiyán Cultura de Azerbaiyán Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mezquita Juma “Viernes”. HD Video: Los participantes de NACO visitaron la Mezquita Juma y el Observatorio Astrofísico de Şamaxı
Seysulan

Seysulan (Armenian: Սեյսուլան) is a village in the Aghdara District of Azerbaijan, in the region of Nagorno-Karabakh. The village was on the ceasefire line between the armed forces of Artsakh and Azerbaijan prior to the Azerbaijani offensive in September 2023. The village had an ethnic Armenian-majority population in 1989. History Seysulan was located in the Mardakert District of the Nagorno-Karabakh Autonomous Oblast (Azerbaijan SSR) during the Soviet period. In 1991 the Azerbaijani government dissolved the NKAO and placed Seysulan in the Tartar District. The village came under the control of ethnic Armenian forces during the First Nagorno-Karabakh War in the early 1990s. Azerbaijan claimed to have attacked and retaken the village during clashes on 2 April 2016, but the Artsakh Defence Army disputeded this claim as disinformation. References External links Seysulan at GEOnet Names Server
Сейсулан

Сейсулан (вірм. Սեյսուլան, азерб. Seysulan) — село у Мартакертському районі Нагірно-Карабаської Республіки. Село розташоване на схід від міста Мартакерта. Внаслідок Літнього наступу азербайджанських військ у 1992 р. під час Карабаської війни село було захоплене Національною армією Азербайджану. У зв'язку з захопленням села більша частина місцевого населення перетворилася у тимчасово переміщених осіб (спеціально для них було засноване село Нор Сейсулан), менша частина — загинула під час бойових дій. Наразі в селі ніхто не живе. Нагірно-Карабаська Республіка вважає ці території окупованими. Джерела World Gazetteer[недоступне посилання] — World-Gazetteer.com(англ.) Population of Nagorno-Karabakh Republic (2005) [Архівовано 2 березня 2011 у Wayback Machine.](вірм.)(англ.)(рос.)