NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cemitério de São Marcos

O Cemitério de São Marcos (em alemão: Sankt Marxer Friedhof) é um cemitério desativado em 1874, tombado pela prefeitura de Viena e administrado como um parque de visitação livre, localizado em Landstraße, o 3º distrito de Viena. A sepultura mais famosa é a do compositor Wolfgang Amadeus Mozart. Personalidades que estão enterradas no cemitério (seleção) A tabela subsequente de falecidos famosos contém pessoas que outrora estiveram enterradas no Cemitério de São Marcos ou o estão ainda hoje em dia. Algumas delas estiveram enterradas originalmente em cemitérios suburbanos e foram transferidos ao Cemitério de São Marcos após o encerramento daqueles. Outras por sua vez foram, por causa da desativação, transladadas daqui a um outro cemitério, algumas ao Cemitério Central de Viena onde têm Ehrengräber ("sepulturas honorárias"), parcialmente os lugares das sepulturas foram mais tarde munidos de lápides pelo departamento cultural. Aqueles que ainda hoje aqui estão enterrados ficam, quer em sepulturas únicas, quer em valas comuns no centro do cemitério. Bibliografia Werner T. Bauer: Wiener Friedhofsführer. Genaue Beschreibung sämtlicher Begräbnisstätten nebst einer Geschichte des Wiener Bestattungswesens. Falter Verlag, Wien 2004, ISBN 3-85439-335-0. Hermine Cloeter: Die Grabstätte W. A. Mozarts auf dem St. Marxer Friedhof in Wien. Im Auftrage des Kulturamtes der Stadt Wien und unter Mitwirkung von Leopold Sailer, Leiter des Stadt- und Reichsgauarchives Wien. Deutscher Verlag für Jugend und Volk, Wien/Leipzig 1941. Christopher Dietz: Die berühmten Gräber Wiens. Perlen-Reihe, Wien 2000, ISBN 3-85223-452-2. Ernst Hausner: Der Biedermeierfriedhof in St. Marx. Edition Hausner, Wien 2006, ISBN 3-90114-140-5. Margit Maria Havlik: Der Sankt Marxer Friedhof. Die griechisch-orthodoxe Abteilung. Univ. Dipl. Arb., Wien 2006. Gerhard Kletter: Der Friedhof St. Marx. Sutton Verlag, Erfurt 2005, ISBN 3-89702-805-0. Hans Pemmer: Der Friedhof zu St. Marx in Wien. Seine Toten, seine Grabdenkmäler. Amt für Kultur und Volksbildung, Wien 1959. Hans Werner Sokop: Sankt Marxer Spaziergang. novum, Neckenmarkt 2007, ISBN 3-85022-149-0. Hans Veigl: Der Friedhof zu St. Marx. Eine letzte biedermeierliche Begräbnisstätte in Wien. Böhlau, Wien 2006, ISBN 3-20577-389-6. Ligações externas «wien.at – Der St. Marxer Friedhof» «wien.at – Liste der Grabstätten». in der Internet Archive Version vom 17. Juli 2007 «Bezirksmuseum Landstraße – Der St. Marxer Friedhof» «FAZ – Artikel über den Friedhof und das Mozart-Grab»
Кладбище Святого Марка

Кладбище Святого Марка (нем. Sankt Marxer Friedhof) — одно из старейших кладбищ Вены в третьем районе Ландштрассе. С 1874 года новые захоронения не осуществляются. История Кладбище было открыто в 1784 году по указу императора Иосифа II, который запретил производить погребения бедняков внутри городских стен. По тому же распоряжению императора, тела умерших полагалось хоронить без гробов в братских могилах (по 5 человек). Первоначально кладбище Святого Марка считалось весьма «непрестижным», поскольку предназначалось для бедных горожан. Это видно уже из названия кладбища, которое оно получило по одноимённой богадельне, располагавшейся неподалёку. В 30-х годах XIX века, с расширением города и вхождением кладбища в его территорию, «статус» кладбища поднялся, и на нем стали хоронить людей различных сословий, в том числе дворян. Однако уже в 1874 году захоронения на кладбище Святого Марка были приостановлены, а в 1937 году кладбище было открыто для посетителей и туристов. Могилы известных людей Вольфганг Амадей Моцарт Вольфганг Амадей Моцарт был похоронен на кладбище Святого Марка 6 декабря 1791 года, в общей могиле, вместе с бродягами и нищими. Долгое время точное местоположение могилы великого композитора оставалось неизвестным. Когда жена Моцарта Констанца спустя 18 лет впервые пришла на кладбище, она не смогла найти место его захоронения, а все свидетели, знавшие место расположения братской могилы, к тому времени уже скончались. Лишь в 1859 году был найден план кладбища, по которому определили предполагаемое место упокоения композитора. Тогда же на могиле был сооружен мраморный памятник по проекту фон Гассера. В 1891 году, в связи со столетием со дня смерти композитора, памятник перенесли в «музыкальный уголок» Центрального кладбища Вены, из-за чего снова возникла опасность потерять настоящую могилу. Чтобы не допустить этого, надзиратель кладбища Святого Марка Александр Кругер из различных остатков прежних надгробий соорудил маленький временный памятник. В настоящий момент оригинальный памятник фон Гассера возвращен на прежнее место. Также на кладбище Святого Марка похоронены: Композиторы Иоганн Георг Альбрехтсбергер (1809) Антон Диабелли (1858) Йозеф Штраус (1870) Политики и военные Филипп фон Кобенцль (1810) Александр Ипсиланти (1828) Скульпторы Доннер, Георг Рафаэль (1741) Писатели и поэты Эрнст фон Фойхтерслебен (1849) Александр Бауман (1857) Франц Пфейффер (1868) Изобретатели Йозеф Мадерспергер (1850) Адольф Мартин Плейшл (1867) Примечания
Sankt Marxer Friedhof

Sankt Marxer Friedhof är en begravningsplats i Österrikes huvudstad Wien. Sankt Marxer Friedhof är belägen 190 meter över havet. Kända personer begravda vid Sankt Marxer Friedhof Wolfgang Amadeus Mozart Anna Gottlieb Josef Strauss Källor Mozart‘s grave https://www.youtube.com/watch?v=j2nNvx1ZPNI Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Marxer Friedhof.
Кладовище Святого Марка

Цвинтар Святого Марка (нім. Sankt Marxer Friedhof) — один із найстаріших цвинтарів Відня в третьому районі Ландштрассе. Не діє з 1874 року. Історія Цвинтар був відкритий у 1784 році за указом імператора Йосифа II, який заборонив проводити поховання бідняків всередині міських стін. За тим же розпорядженням імператора, тіла померлих належало ховати без трун у братських могилах (по 5 чоловік). Спочатку кладовище Святого Марка вважалося дуже «непрестижним», оскільки призначалося для бідних містян. Це видно вже з назви кладовища. У 30-х роках XIX століття, з розширенням міста та входженням кладовища в його територію, «статус» кладовища піднявся, і на ньому стали ховати людей різних станів, в тому числі дворян. Проте вже в 1874 році поховання на кладовищі Святого Марка були припинені, а в 1937 році кладовище було відкрито для відвідувачів і туристів. Могили відомих людей Вольфганг Амадей Моцарт Вольфганг Амадей Моцарт був похований на кладовищі Святого Марка 5 грудня 1791, в загальній могилі, разом з волоцюгами та жебраками. Довгий час точне місце розташування могили великого композитора залишалося невідомим. Коли дружина Моцарта Констанца через 18 років вперше прийшла на цвинтар, вона не змогла знайти місце його поховання, а всі свідки, які знали місце розташування братської могили, на той час уже померли. Лише в 1859 році був знайдений план цвинтаря, за яким визначили передбачуване місце упокоєння композитора. Тоді ж на могилі було споруджено мармуровий пам'ятник за проектом фон Гассера. У 1891 році, в зв'язку зі сторіччям від дня смерті композитора, пам'ятник перенесли в «музичний куточок» Центрального кладовища Відня, через що знову виникла небезпека втратити справжню могилу. Щоб не допустити цього, наглядач кладовища Святого Марка Олександр Кругер з різних залишків колишніх надгробків спорудив маленький тимчасовий пам'ятник. На даний момент оригінальний пам'ятник фон Гассера повернутий на колишнє місце. Також на кладовищі Святого Марка поховані: Композитори Вольфганг Амадей Моцарт Йоганн Георг Альбрехтсбергер (1809) Антон Діабеллі (1858) Йозеф Штраус (1870) Політики і військові Філіпп фон Кобензль (1810) Александр Іпсиланті (1828) Скульптори Георг Рафаель Доннер (1741) Письменники і поети Ернст фон Фойхтерслебен (1849) Франц Пфайфер (1868) Галерея Примітки Посилання Історія кладовища і список захоронень (нім.) Історія смерті і поховання Моцарта (рос.)
Schwarzenberg, Austria

Schwarzenberg (German pronunciation: [ˈʃvaʁtsn̩ˌbɛʁk] ) is a municipality in the Bregenz Forest in the western Austrian state of Vorarlberg, part of the district of Bregenz. Schwarzenberg has an area of 25.76 km². It lies south of Lake Constance. The village center is heritage-protected for its traditional rustic wooden houses. Population According to the last count in September 2011, the municipality has 1810 inhabitants. Notable residents Angelica Kauffman (1741-1807), artist, grew up in Schwarzenberg. Culture Points of interest The Angelika Kauffmann Museum displays oil paintings, porcelain, souvenirs and letters from Kauffmann's father. It also offers an overview of Bregenzerwälder life in the 18th century. The Käsestraße Bregenzerwald is a joint venture between farmers, milk farmers, artisans, gastronomers, and various companies in the Bregenz Forest. Events The Schubertiade Vorarlberg takes place every summer. It is a song and chamber-music festival, which focuses on compositions that are usually not played at larger concerts, mostly composed by Franz Schubert. References External links Media related to Schwarzenberg (Vorarlberg) at Wikimedia Commons Schubertiade Festival Schwarzenberg Community of Schwarzenberg Architecture Trail Schwarzenberg Tourism
Schwarzenberg (Austria)

Schwarzenberg es una localidad del distrito de Bregenz, en el estado de Vorarlberg, Austria, con una población estimada a principio del año 2018 de 1850 habitantes. Se encuentra ubicada al norte del estado, cerca de la frontera con Alemania (estado de Baviera), de las montañas Arlberg que la separan del estado del Tirol, y del lago de Constanza.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Schwarzenberg.
Schwarzenberg (Vorarlberg)

Schwarzenberg est une commune autrichienne du district de Brégence dans le Vorarlberg. Géographie Histoire Culture Schubertiade Au Bregenzerwald, la manifestation culturelle la plus importante de l’année, c’est la Schubertiade de Schwarzenberg, désormais réputée à l’échelle internationale en ce qui concerne la musique du compositeur autrichien Schubert et de ses contemporains. Dans le cadre de la Schubertiade Schwarzenberg 2017 ‐ du 17 au 25 juin et 25 août au 3 septembre au 2017 – ce sont 50 manifestations qui sont proposées, avec entre autres des concerts de musique de chambre, soirées dédiées aux Lieder, concerts au piano, concerts d’orchestres, lectures et cours de perfectionnement. Des artistes et ensembles se produisent dans la salle Angelika Kauffmann, avec vue imprenable sur les prairies et montagnes du Bregenzerwald. Le musée Angelika Kaufmann Le musée Angelika Kaufmann est une maison historique du XVIe siècle, dotée de salles modernes. Les expositions changent tous les ans et sont consacrées aux créations d’Angelika Kauffmann, célèbre femme peintre de l’époque baroque et très attachée à Schwarzenberg. L’exposition « Ça, c’est moi ! » est proposée du 1er mai au 26 octobre 2017 . Elle montre des portraits d’enfants peints par Angelika Kauffmann pendant sa période londonienne. Les visiteurs peuvent suivre l’évolution des portraits de la famille royale de Naples et de ses sept enfants dans les années 1782/83. Sport Les 6 et 7 janvier 1989 Schwarzenberg a accueilli la Coupe du monde de ski alpin avec deux slaloms géants féminins, tous deux remportés par la skieuse suisse Vreni Schneider. Notes et références Portail de l'Autriche
Schwarzenberg (Ausztria)

Schwarzenberg település Ausztria legnyugatibb tartományának, Vorarlbergnek a Bregenzi járásában található. Területe 25,76 km², lakosainak száma 1 850 fő, népsűrűsége pedig 72 fő/km² (2014. január 1-jén). A település 696 méteres tengerszint feletti magasságban helyezkedik el. Lakossága Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Schwarzenberg, Austria című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Schwarzenberg (Austria)

Schwarzenberg è un comune austriaco di 1 877 abitanti nel distretto di Bregenz, nel Vorarlberg. Stazione sciistica specializzata nello sci alpino, ha ospitato fra l'altro una tappa della Coppa del Mondo e i Campionati austriaci 1983. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Schwarzenberg Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su schwarzenberg.at.
Шварценберг (Брегенцервальд)

Шварценберг (нем. Schwarzenberg) — коммуна в Австрии, в федеральной земле Форарльберг. Шварценберг входит в состав округа Брегенц, и является значительной местностью Брегенцского леса. Площадь общины составляет 25,76 км², население — 1823 человека (1 января 2021), плотность населения — 71 чел./км². Официальный код — 80236. Население Политическая ситуация Бургомистр коммуны — Армин Берхтольд по результатам выборов 2005 года. Совет представителей коммуны (нем. Gemeinderat) состоит из 18 мест. местный список: 17 мест. местный список: одно место. Примечания Ссылки Официальная страница
Schwarzenberg, Vorarlberg

Schwarzenberg är en ort och kommun i distriktet Bregenz i förbundslandet Vorarlberg i Österrike. Kommunen har 1 900 invånare (2025). Schwarzenberg ligger i Bregenzerwald. Sport och fritid Här har bland annat deltävlingar vid världscupen i alpin skidåkning genomförts. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 13 februari 2014. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Schwarzenberg, Vorarlberg. Officiell webbplats
Шварценберг (Форарльберг)

Шварценберг (нім. Schwarzenberg) — містечко та громада округу Брегенц в землі Форарльберг, Австрія. Шварценберг лежить на висоті 696 над рівнем моря і займає площу 25,76 км². Громада налічує 1822 мешканців. Густота населення 71/км². Громада лежить в районі, який носить назву Брегенцький ліс. Неподалік розкинулося Боденське озеро. Через містечко протікає річка Брегенцер Ах. Населення Форарльбергу розмовляє алеманським діалектом німецької мови, а тому ближче до швейцарців, ніж до населення більшої частини Австрії, яке розмовляє баварсько-австрійським діалектом. Основною індустрією Форарльбергу є спортивний туризм, і кожен населений пункт має розвинуту інфраструктуру: транспорт, готелі тощо. У місті є залізнична станція. Адреса управління громади: Hof 454, 6867 Schwarzenberg (Vorarlberg). Демографія Історична динаміка населення міста за даними сайту Statistik Austria Відомі особи Ангеліка Кауфманн — художниця Примітки
Piaristenkirche

Piaristenkirche («Maria Treu») er en kirke som ligger i Wiens ottende distrikt, Josefstadt. 48°12′37.9″N 16°20′57.4″Ø Kirken blev påbegyndt i 1716 efter planer fra Lukas von Hildebrandt, som kirke for piaristene. Den blev færdigbygget i 1753. Inde i kirken er der en fresko af Anton Maulbertsch. Links www.mariatreu.at
Piarist Church, Vienna

The Piarist Church, also known as the Church of Maria Treu, is a Baroque parish church of the Order of the Piarists (Patres Scholarum Piarum) in Vienna, Austria. It is located in Vienna's 8th district (Josefstadt). The Piaristenkirche was elevated to the rank of Basilica Minor in 1949. The right tower has an approximate height of 42.8m as measured and calculated by the 5C class of the Piaristengymnasium in the school year of 2021/2022. Interior The church has six chapels and is decorated with frescoes made by Franz Anton Maulbertsch in 1752–53. Trivia Commissioned by the Piarists, Haydn's Missa in Tempore Belli (Mass in Time of War, sometimes known as the Paukenmesse or Kettledrum Mass) was first performed on 26 December 1796. Notes External links Media related to Piarist Church, Vienna at Wikimedia Commons High resolution Gb picture of the interior of the Church Archived 5 February 2020 at the Wayback Machine
Basilica Maria Treu

La basilica Maria Treu (in lingua tedesca Piaristenkirche Maria Treu) è una chiesa cattolica austriaca in Vienna, nell'VIII distretto, a Josefstadt, in Jodok-Fink-Platz. Storia e descrizione Il nome della chiesa deriva da un quadro miracoloso, Maria Treu, che fu dipinto dal pittore di Josefstadt, Josef Herz, in occasione della pestilenza del 1713. che fu poi posto nella cappella dell'Addolorata nella chiesa. Dal 1721 la chiesa prese il nome da questo dipinto. La chiesa venne realizzata tra il 1698 e il 1719, presumibilmente su progetto di Lukas von Hildebrandt, come chiesa dell'Ordine degli scolopi, che gestivano in Josefstadt anche un ginnasio. Responsabili furono i mastri tagliapietre Sebastian Regondi e Joseph Winkler. Nel 1753 la costruzione fu terminata da Mathias Gerl. All'interno della chiesa si trova un capolavoro di Franz Anton Maulbertsch: cinque affreschi sulla cupola, realizzati dall'importante pittore austriaco di tardobarocco negli anni 1752 e 1753. Al centro si trova una rappresentazione dell'Assunzione di Maria Vergine in Cielo, con intorno, come cornice, scene dell'Antico e Nuovo Testamento. Tutte le figure sono fra loro intrecciate, come in un vortice in movimento; nella composizione domina il colore di contorno. La costruzione, che ha un po' di Daniel Gran, del primo Paul Troger e più tardi del neoclassicismo in primo piano, rientra a favore del gioco delle luci e dei colori. Verso il 1890 la chiesa subì per la prima volta un restauro. La facciata (una borrominesca serpentina) è stata il primo esempio viennese di facciata convessa secondo il modello delle chiese romane dei Santi Luca e Martina e di Santa Maria della Pace, di Pietro da Cortona. Papa Pio XII elevò il 27 agosto 1949, con l'Esortazione apostolica Trecentesimum annum, elevò la chiesa alla dignità di basilica minore. Musica nella chiesa La basilica Maria Treu è nota per la sua eccezionale acustica e conseguentemente amata per la musica. In essa vennero celebrate famose Messe, fra le quali: il 26. dicembre 1796 la Missa in tempore belli di Joseph Haydn. il 22 novembre 1855 la Missa pro defunctis (Requiem in d-moll) di Franz von Suppé il 12 novembre 1963 la Messa di Paul Hindemith Con la musica sacra in Maria Treu sono anche collegati: Hans Rott, compositore austriaco e organista Hans Gillesberger (1909–1986), direttore del coro dal 1935 Note Bibliografia Technischer Führer durch Wien, 1910, S. o.A. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su basilica Maria Treu Collegamenti esterni Sito ufficiale, su mariatreu.at. (EN) Basilica Maria Treu, in GCatholic.org. Basilica Maria Treu, su archINFORM. (DE) Josefstadt Virtueller Rundgang durch die Kirche Archiviato il 5 febbraio 2020 in Internet Archive.
Kerk van de betrouwbare Maagd Maria

De Kerk van de Betrouwbare Maagd Maria (Duits: Maria Treu Kirche) is een kerkgebouw te Wenen uit het einde van de 17e eeuw. De kerk werd gebouwd in 1698 door de paters van de Piaristenorde. Geschiedenis en beschrijving De kerk werd ontworpen en verbouwd door Johann Lucas van Hildebrand in 1716. Ook werd de kerk nogmaals verbouwd in 1750 onder leiding van Matthias Gerl. De twee torens aan de voorgevel werden voltooid in 1854. Het interieur van de kerk heeft fresco’s aan het plafond uit 1752 en 1753, van de grote Oostenrijkse schilder Franz Anton Maulbertsch. De kapel meteen links van het koor bevat ook een altaarstuk van de kruisiging van Jezus, dat door dezelfde schilder is geschilderd, uit 1774. Op het plein voor de kerk staat een grote barokke pilaar met daarbovenop een standbeeld van Maria. Op de voet van de pilaar staan diverse beelden van engelen en heiligen. Deze zuil is er neergezet naar aanleiding van de grote pestepidemie die in 1713 in de stad had gewoed. De Piaristenkerk werd in 1949 verheven tot basilica minor. Externe link (de) Website van de Piaristenkerk
Kościół Pijarów w Wiedniu

Kościół Pijarów Maria Treu (niem. Piaristenkirche Maria Treu) – barokowa świątynia rzymskokatolicka znajdująca się w Wiedniu, w dzielnicy Josefstadt, przy Jodok-Fink-Platzu. Nosi godność bazyliki mniejszej. Historia 4 lipca 1697 pijarzy uzyskali zgodę od cesarza Leopolda I Habsburga na budowę klasztoru i szkoły dla dzieci z ubogich rodzin. Kamień węgielny wmurowano 2 września 1698, w obecności monarchy. 16 listopada 1701 w nowo otwartym skrzydle klasztornym odbyły się pierwsze zajęcia. Do uczelni uczęszczało 453 uczniów, trzy niższe klasy uczono w języku niemieckim, a dwie wyższe – po łacinie. W 1716 rozpoczęto budowę kościoła klasztornego, prawdopodobnie wg projektu Johanna Lucasa von Hildebrandta. W 1719 założono tu parafię, co czyni ją najstarszą parafią zakonu pijarów na świecie. W 1731 papież Klemens XII zezwolił zakonnikom na przyjmowanie dzieci z rodzin zamożnych i szlacheckich do szkoły. 26 maja 1771 kard. Christoph Anton von Migazzi konsekrował świątynię. W latach 1858–1860 wieże kościoła nadbudowano wg projektu Franza Sittego, który inspirował się rysunkiem sprzed 1724 roku, wizualizującym planowany wygląd budowli. Podczas I wojny światowej dzwony kościelne zarekwirowano, w 1924 roku zawieszono nowe, stalowe instrumenty. 8 kwietnia 1949 papież Pius XII wyniósł świątynię do godności bazyliki mniejszej. Architektura i wyposażenie Świątynia barokowa, jednonawowa, wzniesiona na planie krzyża. Dwuwieżową fasadę zdobią personifikacje wiary, nadziei i miłości autorstwa Johanna Christopha Madera oraz herb pierwszego arcybiskupa wiedeńskiego Sigismunda von Kollonitza, wykonany w 1752, rok po jego śmierci. Ołtarz główny zdobi obraz Matki Bożej, wykonany przez Josefa Herza jako wotum za wyzdrowienie z dżumy, oraz obraz zaślubin Marii z Józefem z 1833 roku autorstwa Carla Rahla. Tabernakulum zdobi płaskorzeźba przedstawiająca ostatnią wieczerzę. Ołtarze boczne poświęcone są: św. Antoniemu, Świętej Rodzinie, św. Janowi Nepomucenowi, Świętemu Krzyżowi, św. Józefowi Kalasantemu i św. Sebastianowi. Ambonę zdobią figury Mojżesza, Eliasza i gołębicy symbolizującej Ducha Świętego oraz płaskorzeźby ze scenami objawienia Chrystusa na Jeziorze Galilejskim oraz kazania na górze, wykonane w 1773. Freski na sklepieniu stworzył w 1752 roku Franz Anton Maulbertsch. 36-głosowe organy wykonał w latach 1856–1858 jeleniogórski organmistrz Carl Friedrich Ferdinand Buckow. Na terenie klasztoru znajduje się również kaplica Matki Bożej Bolesnej. Ołtarz główny z ok. 1760 roku zdobi pietà z pierwszej połowy XV wieku, pochodząca z kościoła Zakonu Maltańskiego, którą przeniesiono tu w 1841 roku. Wnętrze zdobią również ławki, konfesjonały i chrzcielnica pochodzące z XVIII wieku. W świątyni znajduje się sześć stalowych dzwonów. Pięć mniejszych zawieszono na wieży południowej, a największy – na północnej. Dane dzwonów: Galeria Przypisy
Scheibenhütte

Die Scheibenhütte ist eine Schutzhütte der Sektion Mürzzuschlag des Österreichischen Alpenvereins. Geschichte Die am 26. Dezember 1897 eröffnete Hütte wurde auf die Initiative von Toni Schruf erbaut. Auch nach mehreren Umbauten und Modernisierungen ist der eigentliche Charakter der Hütte bis heute erhalten. Die Hütte ist eine der ältesten Skihütten im Alpenraum. Lage Die Hütte liegt direkt südlich des Gipfels der Großen Scheibe in der Rax-Schneeberg-Gruppe. Zustieg vom Bahnhof Mürzzuschlag (668 m) in 2,25 Stunden vom Bahnhof Semmering (778 m) in 4 Stunden von Kapellen (702 m) in 3 Stunden vom Preiner Gscheid (1070 m) in 2,5 Stunden Touren Trattekogel (1565 m) in 1,25 Stunden Kampalpe (1535 m) in 2,5 Stunden Pinkenkogel (Semmering) in 5 Stunden Weblinks Einzelnachweise
Olympiaworld Innsbruck

Olympiaworld Innsbruck er et indendørs stadion, beliggenede i Innsbruck, Østrig, tidligere var stadionet kendt som Olympiahalle Innsbruck. Det blev bygget i 1963, og har plads til 7.212 mennesker ved ishockey-kampe, og 15.000 pladser til håndboldkampe. På stadionet blev der spillet Vinter-OL 1964 og Vinter-OL 1976 i Ishockey. Stadionet bliver også brugt i løbet af EM i håndbold 2010. Eksterne henvisninger Stadionets hjemmeside