NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gasser (Gemeinde Kals am Großglockner)

BW Gasser ist ein Weiler der Ortschaft Burg in der Gemeinde Kals am Großglockner. Geographie Gasser liegt im Kalser Tal im Süden der Ortschaft Burg. Benachbarte Ortschaften sind Großdorf im Westen, Unterburg im Süden und Glor-Berg im Südosten. Der Weiler Burg befindet sich nördlich des Weilers Gasser. Gasser besteht aus drei Gebäuden, den Hofstellen Gasser (Burg 1) und Berger (Burg 2) sowie dem Gebäude Burg 3. Geschichte und Bevölkerung Der Name des Weilers Gasser leitet sich von der gleichnamigen Hofstelle ab, die einen Lagenamen zu einer Gasse („Weg zwischen zwei Zäunen“) darstellt. Mitte des 19. Jahrhunderts bestand an der Stelle des heutigen Weilers nur der Einzelhof Gasser. In den Ortsverzeichnissen der Statistik Austria taucht Gasser erst im Jahr 1971 auf, als die damals als Einzellage qualifizierte Ortschaft 14 Einwohner und zwei Gebäude umfasste. Im Jahr 1981 hatte Gasser 13 Einwohner in drei Gebäuden, 1991 waren es 16 Einwohner in drei Gebäuden, wobei ein land- bzw. forstwirtschaftlicher Betrieb bestand. Danach wurde die Ortslage nicht mehr eigens ausgewiesen. 2025 bestand noch ein landwirtschaftlicher Betrieb (Burg 2/Berger). Einzelnachweise
Huťský rybník (Pohorská Ves)

Huťský rybník (též Jitronická nádrž, Zelný rybník, Krauter Teich, Gereuther Teich) je splavovací nádrž v Novohradských horách. Nachází se na Huťském potoce, v kotlině, obklopené kopci Smrčina (919 m, na severu), Vyhlídka (941 m, na jihozápadě) a Stříbrný vrch (939 m, na východě), v nadmořské výšce 814 m. Má rozlohu 5,9 ha (původně 7,45 ha) a maximální hloubku (u výpusti) 1,8 m. Historie Nádrž byla vybudována v roce 1784 a v blízkosti byla v témže roce založena sklárna Terčí Huť (Theresienhütte). Jako splavovací nádrž (klauza) sloužila k posílení toku a pro lepší plavbu dlouhého polenového dřeva z novohradských lesů krátkodobým intenzivnějším vypouštěním nahromaděné vody po dobu plavení. Vegetace a fauna Huťský rybník má rozsáhlý mělký litorál a postupně zarůstá mokřadní vegetací. Velkou část vodní plochy porůstají rdest vzplývavý, rdest alpský, přeslička poříční, douška kanadská, douška americká, řasa skleněnka. Z fauny je významný rak říční, z ryb zde žijí střevle potoční, střenka mramorovaná, vranka obecná a slunka obecná. Dále zde žijí ropuchy obecné, které se v období jejich rozmnožování stávají příležitostnou složkou potravy vyder. Pravidelně zde hnízdí např. potápka malá. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Huťský rybník na Wikimedia Commons
Kapelníkův rybník

Kapelníkův rybník (též Kapelunk) je splavovací nádrž (klauzura) v Novohradských horách, zhruba 1,5 km vsv. od Pohoří na Šumavě. Nachází se na Lužnici, na západním svahu Tischbergu v nadmořské výšce 898 m. Má rozlohu 6,35 ha. V letech 2016 – 2017 provedly Lesy ČR celkovou rekonstrukci nádrže. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kapelníkův rybník na Wikimedia Commons
Kolonáda na Rajstně

Kolonáda na Rajstně je romantický klasicistní gloriet v Lednicko-valtickém areálu, v katastrálním území Valtice v okrese Břeclav. Stavba je chráněná jako kulturní památka. Historie Kolonádu nechal postavit v letech 1817–1823 kníže Jan I. z Lichtenštejna jako vyhlídku a zároveň památník na svého zesnulého otce Františka Josefa I. a bratry Filipa a Aloise I. Dále měla výstavba kolonády, stejně jako ostatních staveb v Lednicko-valtickém areálu, poskytnutím pracovních příležitostí pomoci zlepšit sociální situaci zdejších poddaných. Architektem kolonády byl ještě Josef Hardtmuth, stavbu provedl jeho nástupce Josef Kornhäusel. Předlohou byl gloriet ve vídeňském Schönbrunnu. Již po svém dokončení se stala oblíbeným výletním a turistickým cílem. Původně patřila parcela s kolonádou ke katastrálnímu území Schrattenberg. Roku 1925 byla tato část katastru Schrattenbergu připojena k Valticím. Po roce 1945 se kolonáda ocitla v nepřístupném hraničním pásmu a sloužila jako pozorovatelna pohraniční stráže. Po roce 1989 přešla kolonáda do správy Národního památkového ústavu a byla postupně rekonstruována. V současné době je veřejnosti přístupná od května do září. Kolonáda se objevila v závěru pohádky O pokladech z roku 2012. Popis Kolonáda se nachází na vrchu Homole (zvaném také Reisten či Rajstna) ve výšce 280 m n. m., asi 1,6 km jihozápadně od centra Valtic. Klasicistní kolonáda obdélníkového půdorysu je tvořena 24 sloupy s korintskými hlavicemi. Vyvýšená atika uprostřed tvoří tvar vítězného oblouku. V krajním pilíři kolonády je umístěno schodiště, vedoucí na vyhlídkovou plošinu na střeše. Dostupnost Kolonáda je dostupná z Valtic po červené turistické značce a cyklostezce. Kolonádou také prochází NS Valtice. Asi 100 metrů pod kolonádou se nachází také bezplatné hliněné parkoviště, kde je možné zaparkovat. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kolonáda na Rajstně na Wikimedia Commons Kolonáda na Rajstně – oficiální stránky Zámku Valtice
Reistenkolonnade

Die Reistenkolonnade (Kolonáda Reistna) bei Schloss Valtice ist ein Staffagebau im UNESCO-Welterbe Kulturlandschaft Lednice-Valtice in Tschechien. Geografische Lage Die Reistenkolonnade steht auf der höchsten Anhöhe der Kulturlandschaft Lednice-Valtice, der Reistna (auch: Rajsna). Nach dem Standort ist das Bauwerk auch benannt. Die Anlage befindet sich etwa 1,5 km südwestlich von Schloss Valtice und etwa 500 m nördlich der Staatsgrenze zu Österreich. Sichtbeziehungen bestehen von hier zum Schloss Valtice, zum Belvedere, etwa 2,5 km entfernt, und zum Minarett im Park von Schloss Lednice, etwa 10 km entfernt. Gebäude Die Reistenkolonnade ist eine Kombination aus einem mittig gestellten Triumphbogen und seitlich angeordneten Kolonnaden. Über das verbindende Gebälk wird eine architektonische Einheit erreicht. In den Eckpavillons führen Wendeltreppen auf die Dachterrasse. Der Bau erfolgte zur Erinnerung an den Vater des Bauherrn und dessen Brüder. Darauf weisen Inschriften auf dem Bauwerk und die vier eingestellten Toga-Statuen hin, die den Bauherrn, Fürst Johann I. Joseph von Liechtenstein, dessen Vater, Fürst Franz Josef I. von Liechtenstein, und die Brüder des Bauherrn, Fürst Alois I. von Liechtenstein und Philipp Josef, zeigen. Die drei letzteren waren zum Zeitpunkt des Baus der Reistenkolonnade bereits verstorben. Weiters ist der Bau mit einer Reihe allegorischer Reliefs dekoriert. Er stellt so ein Liechtensteiner Familienmemorial dar. An der Nordseite befindet sich der Schriftzug "DER SOHN DEM VATER / DER BRUDER DEN BRÜDERN", an der Südseite der Schriftzug "DEN MANEN DER UNVERGESSLICHEN / DER EINZIG ÜBERLEBENDE SOHN". Das Umfeld der Reistenkolonnade war als Park gestaltet. Geschichte Das Bauwerk wurde parallel mit dem Dianatempel und dem Schloss Pohansko, südlich von Břeclav, errichtet. Die Reistenkolonnade wurde 1810 bis 1817 zunächst von Joseph Hardtmuth begonnen und nach einer Bauunterbrechung 1813 unter Joseph Kornhäusel fortgesetzt und im Rohbau fertiggestellt. Die Werkstatt von Joseph Klieber arbeitete aber an der Baudekoration noch bis 1823. Im Gegensatz zu einer immer wieder tradierten Behauptung ist die Reistenkolonnade nicht nach dem Vorbild der Gloriette bei Schönbrunn (1773–1775) errichtet worden, sondern bezieht sich auf Architekturmotive aus dem vorrevolutionären Frankreich. Nach einer Beschädigung 1907 wurde das Bauwerk unter Carl Weinbrenner wieder hergestellt, um die Jahrtausendwende dann erneut restauriert, da vor allem der Bildschmuck stark beschädigt war. Es hatte in der Zeit des Kalten Krieges und bis 1989 den Grenztruppen der Tschechoslowakei als Beobachtungsstand gedient. Literatur Pavel Zatloukal (Hg.), Přemysl Krejčiřík und Ondřej Zatloukal: Die Kulturlandschaft Lednice-Valtice. Foibos Books, Prag 2012. Weblinks Anmerkungen Einzelnachweise
Kolonáda na Rajstně

Kolonáda na Rajstně (niem. Reistenkolonnade) – zabytkowy budynek, wchodzący w skład czeskiego zespołu pałacowo-parkowego Lednice-Valtice, wpisanego na listę UNESCO. Jest również Zabytkiem kultury (Kulturní památka). Historia Kolumnadę wybudował książę Jan I Liechtenstein w latach 1817-1823 (choć według innych źródeł prace rozpoczęto już w 1810 roku) – klasycystyczna budowla, oprócz pełnienia funkcji punktu widokowego, powstała jako pomnik poświęcony ojcu, księciu Franciszkowi Józefowi oraz braciom Jana I – Alojzemu i Filipowi. Był to jeden z ostatnich obiektów powstałych w rozległym zespole parkowo-pałacowym. Architektem kolumnady, wzorowanej na Gloriecie z wiedeńskiego Schönbrunnu był Joseph Hardtmuth, a prace kontynuował Joseph Kornhäusel. Tworzą go 24 kolumny w porządku korynckim – pośrodku znajduje się attyka z inskrypcjami: DER SOHN DEM VATER, DER BRUDER DEN BRÜDERN (od strony północnej) oraz DEN MANNEN DER UNVERGESSLICHEN DER EINZIG ÜBERLEBENDE SOHN. Na początku XX wieku konieczne okazały się prace restauracyjne – pierwotne kolumny z piaskowca zostały zastąpione betonowymi. Obiekt już wkrótce po wybudowaniu stał się popularny wśród odwiedzających. Dzisiaj służy głównie jak punkt widokowy – z dachu rozciąga się rozległa panorama – widać m.in. miasto Mikulov oraz położone na Słowacji pasmo Małe Karpaty. Położenie Kolonáda położona jest na wzgórzu Homole (nazywanym również Reisten lub Rajstna) o wysokości 291 m n.p.m., nad miastem Valtice. Aż do 1925 znajdowała się na terenie Dolnej Austrii, administracyjnie w gminie Schrattenberg, jednak później nastąpiła korekta granicy i obiekt, wraz z okolicą, przyłączono do Czechosłowacji, podobnie jak dawne dolnomorawskie miasteczko Valtice – tam też znajdowała się już od 1920 roku pozostała część kompleksu pałacowego Liechtensteinów. Ponieważ granica z Austrią biegnie zaledwie kilkaset metrów od kolumnady, w okresie komunistycznym obiekt był niedostępny dla turystów – odgradzał go od reszty kraju płot, a na szczycie umieszczono wieżę obserwacyjną pograniczników. Spowodowało to stopniową dewastację zabytku, który doczekał się remontu dopiero po 1989 roku. Przypisy Linki zewnętrzne Kolonáda na Rajstně (Památník otci a bratřím). zamek-valtice.cz. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-03-30)]. (cz.)
Deutsche Kapelle (Dobratsch)

Die Deutsche Kapelle steht in 2159 m Höhe am Dobratsch in der Gemeinde Bad Bleiberg und ist auf Maria am heiligen Stein geweiht. Sie ist eine Filialkirche der römisch-katholischen Pfarre Bad Bleiberg. Der Name „Deutsche Kapelle“ wird zur Unterscheidung von der Windischen Kapelle, der zweiten Bergkirche am Dobratsch, verwendet. Der Legende nach ging dem Bau der Kirche eine Marienerscheinung voraus. Maria soll einem Bleiberger Gewerken oder einem in Not geratenen Hirten auf einem Stein sitzend erschienen sein. Erbauer der ersten, am 15. August 1693 geweihten Kapelle sind daher entweder Bleiberger Gewerke oder Knappen aus Bleiberg-Kreuth und die Bauern aus den Villacher Oberdörfern. 1731 wurde die ursprüngliche Holzkapelle durch eine gemauerte ersetzt, die erst 1853 geweiht wurde. Der einfache, kleine Bau setzt sich aus einem Langhaus mit Flachdecke und einem tonnengewölbten Chor mit 5/8-Schluss zusammen. Im nördlichen Chorwinkel steht ein kleiner Turm mit Schindel gedecktem Pyramidendach. Der mit „1690“ und „1855“ bezeichnete Altar wurde 1992 restauriert. Weblinks Quellen Literatur Dehio-Handbuch. Die Kunstdenkmäler Österreichs. Kärnten. Anton Schroll, Wien 2001, ISBN 3-7031-0712-X, S. 31.
Leobner Hütte

Leobner Hütte je horská chata nacházející se v pohoří Hochschwab, v Rakouských Alpách. Chata je ve vlastnictví Rakouského Alpenvereinu, sekce Leoben. Kapacita chaty činí 21 lůžek. Otevřena je i restaurace. Chata nemá zimní prostor. Poloha Leobner Hütte leží zhruba 7,5 km severovýchodně od města Eisenerz, pod sedlem Hirscheggsattel (1699 m) oddělující od sebe masiv Griesmauer a Polster. 2,5 km jihozápadně od chaty leží lyžařské středisko roztroušené podle silničního sedla Präbichl. Přístup z Eisenerz (944 m) čas 2.30 (dvě hodiny, třicet minut) z Präbichl (1232 m) čas 1.15 z Tragöß (780 m) čas 3.30 z Vordernberg (839 m) čas 2.30 Možné cíle Griesmauer (2015 m) čas 1.30 TAC Spitze (2019 m) čas 1.45 Hochturm (2081 m) čas 1.30 Polster (1910 m) čas 1.00 Leobner Mauer (1870 m) čas 1.00 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Leobner Hütte na Wikimedia Commons
Leobner Hütte

Die Leobner Hütte (auch Leobener Hütte) ist eine Schutzhütte der Sektion Leoben des Österreichischen Alpenvereins in der Hochschwabgruppe in der Steiermark. Der Österreichische Alpenverein kämpft seit Jahren mit Sanierungsproblemen, die Hütte war deswegen von 2009 bis 2014 geschlossen. Lage und Umgebung Die Hütte liegt auf 1582 m ü. A. am Osthang des Polsters in der südwestlichen Hochschwabgruppe im Gemeindegebiet von Vordernberg. Benachbarte Gebirgsstöcke sind die Griesmauer im Nordosten und der Trenchtling im Osten. Nördlich bzw. nordöstlich des Stützpunktes liegen die Übergänge Hirscheggsattel (1699 m) und Lamingsattel (1677 m). Südwestlich befindet sich das Skigebiet Präbichl. Geschichte Erste Pläne für den Bau einer Hütte gehen auf das Jahr 1913 zurück. Zu diesem Zeitpunkt existierte mit dem sogenannten Knappenhaus eine alte Schurfhütte, deren Besitzer eine Verpachtung jedoch ablehnte. 1923 wurde bekannt, dass die konkurrierenden Naturfreunde eine Schutzhütte in der näheren Umgebung planten, was den Alpenverein zur Eile trieb. Für die im Besitz der Alpine Montan Gesellschaft befindliche Hütte konnte noch im selben Jahr ein Pachtvertrag abgeschlossen werden. Die Verpachtung des Grundstücks, das dem Fideikommiss Massenberg gehörte, zog sich allerdings bis Anfang des Jahres 1926 hin. Der Spatenstich erfolgte im Mai, die Fertigstellung des Rohbaus im August und die Eröffnung am 6. September 1926, im Anschluss an die 40-jährige Bestandsfeier der ÖAV-Sektion Leoben. In den Folgejahren kam es zu Nachbesserungsarbeiten an Dach und Rückwand, nachdem man das Auftreten ungünstiger Fallwinde festgestellt hatte. In den letzten Jahren geriet die Hütte wegen dringender Sanierungsprobleme immer wieder in die Schlagzeilen. Nachdem sie wegen erheblicher Baumängel für mehrere Jahre geschlossen werden musste, wurden im Sommer 2013 Dachdeckerarbeiten ausgeführt und neue Fenster eingesetzt. Die Neubaukosten von 600.000 Euro können laut Sektionsangaben mittelfristig nicht aufgebracht werden. Im August 2014 wurde die Hütte wieder geöffnet und ist seitdem von Mai bis Oktober jeweils von Donnerstag bis Sonntag sowie an Feiertagen voll bewirtschaftet. Tourenmöglichkeiten Zugang zur Hütte vom Präbichl (1226 m) über den Knappensteig: 1¼ Stunden über die Laufstraße: 1½ Stunden Vordernberg (839 m): 2½ Stunden Gsollkehre bei Eisenerz (932 m): 2½ Stunden Grüner See (776 m): 3½ Stunden Sonnschienhütte (1523 m): 4 Stunden Tourenziele Polster (1910 m): 1 Stunde Leobner Mauer (1870 m): 1 Stunde Vordernberger Griesmauer (2015 m): 1½ Stunden Hochturm (Trenchtling) (2081 m) : 1½ Stunden TAC-Spitze (2019 m): 1¾ Stunden Frauenmauerhöhle: 1¾ Stunden Die Hütte liegt weiters am Österreichischen Nord-Süd-Weitwanderweg 05 vom Nebelstein nach Eibiswald. Einzelnachweise
Sonnenweiher (Gemeinde Grafenwörth)

Der Sonnenweiher ist eine Siedlung in der Marktgemeinde Grafenwörth im Bezirk Tulln in Niederösterreich. Lage Die Siedlung, die aus über 200 Objekten besteht, die um einen künstlichen See gereiht wurden, den größten Folienteich Europas, schließt östlich an das verbaute Gebiet von Grafenwörth und den Ortsteil Waasen an und wird im Osten von einem Graben begrenzt, der die Orte Fels am Wagram und Feuersbrunn entwässert. Das Gebiet lag früher teils in der Katastralgemeinde Grafenwörth und teils in der Katastralgemeinde Seebarn am Wagram; Im Zuge der Umwidmung wurden die Katastralgemeindegrenzen verschoben, sodass sich heute die gesamte Siedlung in Grafenwörth befindet. Im Norden soll ein Bildungscampus mit einer Fachhochschule für Physiotherapie sowie einer Schule und Fachhochschule für Gesundheits- und Krankenpflege entstehen. Geschichte Bis in das 21. Jahrhundert war die Flur östlich des Friedhofes von Grafenwörth unbebaut. Der Bürgermeister der Gemeinde, Alfred Riedl, zugleich Präsident des Österreichischen Gemeindebundes, gelangte dort im Erbweg an einen Acker und konnte einen zum Konzern der Niederösterreichischen Versicherung gehörigen Bauträger für das Projekt Sonnenweiher gewinnen. Alfred Riedl war damals Mitglied des Aufsichtsrates der Niederösterreichischen Versicherung, was die Vergabe des riesigen Bauvolumens erleichterte. Als Bürgermeister gelang es ihm auch, die ihm gehörenden Ackerflächen in Bauland zu widmen und im Jahr 2019 an den Bauträger zu verkaufen. Weiters fungierte der Bürgermeister als Zwischenhändler des Bauträgers, indem er weiteres Ackerland erstand und umgewidmet an den Bauträger veräußerte. Die so erzielten Gewinne von Riedl lösten einen Skandal aus. Darüber hinaus soll das Land Niederösterreich mit einem nicht-öffentlichen Gutachten dazu beigetragen haben, dass das Projekt realisiert werden konnte. Außerdem soll Riedl die Umwidmung ermöglicht haben durch Zahlung eines Kostenbeitrags in Höhe von 350.000 Euro aus dem Grafenwörther Gemeindebudget an die ASFINAG bei einer von dieser nicht für notwendig gehaltenen Erhöhung einer Lärmschutzwand entlang der von Riedl privat gehaltenen Grundstücke, welche aufgrund dessen eine erhebliche Wertsteigerung erfuhren. Der Spatenstich der Anlage, die im Baustil entfernt an Dubai erinnert und daher auch den Spitznamen „Mini-Dubai“ hat, erfolgte im Juli 2021. Mit Stand 2023 wurden bereits zahlreiche Objekte fertiggestellt und verkauft. Weblinks https://sonnenweiher.at/ Einzelnachweise
Lány (Lednicko-valtický areál)

Lovecký zámeček Lány je nejjižnější salet (drobná stavba) Lednicko-valtického areálu. Stojí na katastru Břeclavi v oboře Soutok, v lužních lesích nivy Moravy a Dyje, necelý kilometr od hranice s Rakouskem. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Po rekonstrukci je součástí ubytovacího zařízení a konají se v něm společenské akce. Historie Zámeček nechal postavit v letech 1810–1812 kníže Jan I. z Lichtenštejna a jeho realizací byl pověřen Josef Hardtmuth. V 60. letech 19. století pak okolo zámku vznikla obora, ve které Lichtenštejnové chovali jeleny a daňky. Po roce 1945 se zámek ocitl v hraničním pásmu se zákazem vstupu a byl zpustošen armádou. V současné době je rekonstruovaný zámeček v soukromém vlastnictví a veřejnosti nepřístupný. Popis Jedná se patrovou budovu vystavěnou v duchu empíru na půdorysu obdélníku. Jednoduché střízlivé výzdobě vévodí půlkruhový pavilon s pilíři na jihozápadní straně. Dostupnost Lokalita je dostupná z Břeclavi nebo Lanžhota několika asfaltovými cestami (vjezd motorových vozidel jen na povolení), vede sem Břeclavská cyklostezka a NS Pohansko, která vede i okolo zámečku Pohansko a stejnojmennou archeologickou lokalitou. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lány na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Lány v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Zámeček Lány - oficiální stránky provozovatele Zámeček Lány - na stránkách Národního památkového ústavu Lány - na webu hrady.cz
Nový rybník (Mikulov)

Nový rybník u Mikulova je rybník o rozloze 31 hektarů na potoce Včelínku v okrese Břeclav. Leží v katastrálním území Mikulov, při železniční trati Břeclav – Znojmo a má charakter podkovy ohraničující ze severu vyvýšeninu Tichý ostrov s letohrádkem Portz. Historie Nový rybník existuje v severní části bývalého rybníka Portz (také zvaného Leh), jenž měl rozlohu 96,11 ha. Tento rybník, jehož původní německý název Lehteich znamenal "Rybník u kopce", obklopoval Tichý ostrov (také zvaný Portz-Insel), přičemž zasahoval až k současné státní hranici s Rakouskem. K ostrovu byl ve 30. letech 17. století postaven 15obloukový cihlový most, dlouhý téměř 100 metrů. Do 19. století přibližně středem původního rybníka, jakož i Tichým ostrovem, procházela zemská hranice Moravy a Dolních Rakous, přičemž dříve dolnorakouská část rybníka tehdy náležela ke katastrům obcí Drasenhofen a Steinebrunn (tehdy psáno Stainabrunn). Cihlový most patřil tehdy k dolnorakouské části rybníka. Roku 1826 pak došlo k posunu zemské hranice na jižní hranici původního rybníka, čímž se celý ostrov i most ocitnuly na Moravě . Roku 1855 došlo k vypuštění rybníka, jeho vysušení a následnému rozparcelování. Poté byla roku 1872 jižně od letohrádku přes bývalý rybník a ostrov (po náspu, resp. v zářezu) vybudována železniční trať spojující Znojmo s Břeclaví. Před rokem 1954 pak byl na severní části bývalého rybníka Portz napuštěn současný Nový rybník. Jižní část bývalého rybníka byla postupně zanesena naplaveninami. Cihlový most, který se zrušením původního rybníka ztratil svoji původní funkci, byl zanesen tak, že zůstal vidět jen krátký úsek jeho nejvyšší části. V rámci projektu programu Interreg V-A Rakousko – Česká republika 2014-2020 proběhla v letech 2019 a 2020 obnova mostu, která mu vrátila původní vzhled. Galerie Reference Externí odkazy Článek o Cihlovém mostě, jakož i Novém rybníku na webu hrady.cz Článek "ZÁMEK - ZÁMECKÁ ZAHRADA - MĚSTO - KOMPONOVANÁ KRAJINA" na webu Regionálního muzea v Mikulově, pojednávající mimo jiné i Novém rybníce
Stodůlecký vrch

Stodůlecký vrch je přírodní památka v okrese Český Krumlov. Nachází se v Novohradských horách, na severním svahu Sepplbergu, v ohybu česko-rakouské státní hranice, dva kilometry jižně od Pohoří na Šumavě. Je součástí evropsky významné lokality Pohoří na Šumavě a ptačí oblasti a přírodního parku Novohradské hory. Předmětem ochrany je rašeliniště s převážně lesními porosty, nejvýznamnější na české straně Novohradských hor. Více než polovinu území pokrývá rašelinné ložisko s mocností až 3 m na geologickém podkladu středně zrnité porfyrické biotitické žuly weinsberského typu. Flóra Na území přírodní památky se nachází kompaktní komplex ukázkově vyvinutých rašelinných brusnicových borů, které jsou tvořeny nízkou formou borovice lesní (Pinus sylvestris) s malou příměsí břízy karpatské (Betula carpatica), v podrostu se roztroušeně objevuje borovice rašelinná (Pinus x pseudopumilio) a vzácně se zde vyskytuje několik jedinců rojovníku bahenního – Rhododendron tomentosum (výškové maximum výskytu v ČR). Na rašeliništi rostou suchopýr pochvatý (Eriophorum vaginatum), klikva bahenní (Vaccinium oxycoccos), kyhanka sivolistá (Andromeda polifolia), vlochyně bahenní (Vaccinium uliginosum), ostřice chudokvětá (Carex pauciflora), černýš luční (Melampyrum pratense), v mechovém patru roste celá řada rašeliníků, z dalších mechorostů zejména klamonožka bahenní (Aulacomnium palustre) a ploník tuhý (Polytrichum strictum). Plochy mimo rašeliniště byly v minulosti využívány jako louky a pastviny. Z lesních biotopů jsou velmi významně zastoupeny komplexy podmáčených a rašelinných smrčin, v zakrslých rozvolněných rašelinných smrčinách se roztroušeně vyskytují kýchavice bílá pravá (Veratrum album subsp. album) a prstnatec Fuchsův (Dactylorhiza fuchsii), v podmáčených smrčinách kromě běžných indikačních druhů roste hojně dřípatka horská (Soldanella montana) a roztroušeně kamzičník rakouský (Doronicum austriacum). Na otevřených prameništích roztroušeně rostou blatouch bahenní horský (Caltha palustris subsp. laeta) a pryskyřník omějolistý (Ranunculus aconitifolius). Fauna V chráněném území se vyskytuje řada motýlů typických pro vyšší polohy, mimo jiné zavíječ Opsibotys fuscalis, píďalky Epirrhoe molluginata a Plagodis pulveraria a denní motýl hnědásek jitrocelový. Z ptáků tu žije také jeřábek lesní a krahujec obecný. Odkazy Reference Literatura ALBRECHT, Josef, a kol. Českobudějovicko. Redakce Peter Mackovčin, Josef Albrecht. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2003. 807 s. (Chráněná území České republiky; sv. VIII. Českobudějovicko). ISBN 80-86064-65-4. S. 195. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stodůlecký vrch na Wikimedia Commons