NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hans-Paulas-Park

Der Hans-Paulas-Park ist ein Wiener Park im 11. Bezirk, Simmering. Beschreibung Der Hans-Paulas-Park ist ein ca. 10.200 m² großer Park im Bezirksteil Kaiserebersdorf. Der Park liegt neben dem Schloss Kaiserebersdorf, welches heutzutage die Justizanstalt Wien-Simmering beherbergt, an der Kreuzung Kaiser-Ebersdorfer Straße und Zinnergasse. Der Park verfügt heutzutage neben Wiesenflächen und einem alten Baumbestand über Spazierwege und zahlreiche Sitzmöglichkeiten, einen Kleinkinder-, Kinder- und Jugendspielplatz mit Sand- und Wasserbereichen, eine Fußballwiese, einen Trinkbrunnen und eine Hundezone. Sehenswürdigkeiten Im Eingangsbereich des Parks wird seit Jahrzehnten das Wappen von Kaiserebersdorf gärtnerisch dargestellt. Im Park befindet sich ein Gedenkstein für Hans Paulas. 1999 wurde im Park ein Christophorus-Marterl errichtet. Geschichte Der Hans-Paulas-Park wurde am 18. Oktober 1990 im Gemeinderatsausschuss der Stadt Wien nach dem Simmeringer Bezirksrat (1950–1968), Gemeinderat (1968–1973) und Bezirksvorsteher von Simmering (1973–1980) Hans Paulas (SPÖ) (1913–1988) benannt, von 2003 bis 2004 für 400.000 Euro neu umgestaltet und am 23. April 2004 in Anwesenheit von Umweltstadträtin Isabella Kossina und Bezirksvorsteherin Renate Angerer neu eröffnet. Weblinks Einzelnachweise
Soren, Gleggen-Köblern, Schweizer Ried und Birken-Schwarzes Zeug

Soren, Gleggen-Köblern, Schweizer Ried und Birken-Schwarzes Zeug este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Austria întinsă pe o suprafață de 317,93 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Soren, Gleggen-Köblern, Schweizer Ried und Birken-Schwarzes Zeug este situat la coordonatele 47.4481°N 9.6986°E﻿ ()47.4481; 9.6986. Înființare Situl Soren, Gleggen-Köblern, Schweizer Ried und Birken-Schwarzes Zeug a fost declarat sit de importanță comunitară în noiembrie 2006 pentru a proteja 2 specii de plante și 44 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: arie de protecție specială avifaunistică (în noiembrie 2006) arie specială de conservare (în martie 2007) Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 6 habitate naturale: Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Depresiuni pe substraturi de turbă de Rhynchosporion, Mlaștini alcaline. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (2): Gladiolus palustris, moșișoare (Liparis loeselii) păsări (37): lăcar-de-mlaștină (Acrocephalus palustris), pescăruș albastru (Alcedo atthis), fâsă de pădure (Anthus trivialis), ciuf-de-pădure (Asio otus), cânepar (Carduelis cannabina), barză albă (Ciconia ciconia), erete vânăt (Circus cyaneus), cristeiul de câmp (Crex crex), lăstun de casă (Delichon urbica), egretă albă (Egretta alba), presură de grădină (Emberiza hortulana), presură de stuf (Emberiza schoeniclus), șoimul rândunelelor (Falco subbuteo), vânturel roșu (Falco tinnunculus), vânturel de seară (Falco vespertinus), becațină comună (Gallinago gallinago), rândunică (Hirundo rustica), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), sfrâncioc mare (Lanius excubitor), Locustella naevia, gușă albastră (Luscinia svecica), becațină mică (Lymnocryptes minimus), gaia neagră (Milvus migrans), gaia roșie (Milvus milvus), codobatura galbenă (Motacilla flava), culic mare (Numenius arquata), Numenius phaeopus, pietrar sur (Oenanthe oenanthe), grangur (Oriolus oriolus), bătăuș (Philomachus pugnax), codroșul de pădure (Phoenicurus phoenicurus), ploier auriu (Pluvialis apricaria), mărăcinar (Saxicola rubetra), mărăcinar negru (Saxicola torquatus), silvie de câmp (Sylvia communis), fluierarul de zăvoi (Tringa ochropus), nagâț (Vanellus vanellus) amfibieni (2): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata), triton cu creastă (Triturus cristatus) mamifere (1): castor (Castor fiber) nevertebrate (4): fluturele auriu (Euphydryas aurinia), Phengaris nausithous, Phengaris teleius, Vertigo geyeri Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 14 specii de plante, 10 specii de păsări, 2 specii de amfibieni, 40 de specii de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Austria
Redoutensaaltrakt

La Redoutensaaltrakt, en alemán, ala de la sala de baile, es un ala del Palacio Imperial de Hofburg de Viena, Austria. Se encuentra al norte de la Biblioteca de la Corte y recibe tal denominación por la llamada así por albergar las Redoutensäle, salas de baile, del palacio, la grande y la pequeña. Historia María Teresa mandó reconvertir un teatro de ópera del siglo XVII en las Redoutensäle, las salas de baile y conciertos por excelencia de Hofburg. El primer diseño vino de Jean Nicolas Jadot de Ville-Issey, la fachada exterior lleva la firma de Nikolaus Pacassi y Franz Anton Hillebrandt.​ Las Redoutensäle se rediseñaron repetidamente, con la colocación espejas en las ventanas, estuco y adornos dorados en el techo o la electricidad.​ En 1973, se convirtieron en salas de congresos. El 18 de junio de 1979, Jimmy Carter y Leonid Brézhnev firmaron aquí el acuerdo de limitación de armas SALT-II. En la noche del 26 al 27 de noviembre de 1992 se produjo un gran incendio en la zona de la Redoutensäle. Parte del techo y el piso superior se quemaron por completo. El fuego se pudo extinguir con dificultad y hubo que poner a salvo a los lipizanos del picadero adyacente. Tras el incendio, la pequeña Redoutensaal, algo menos dañada, fue restaurada fielmente según su estado original, mientras se celebró un concurso de artistas para la decoración de la Gran Redoutensaal. El pintor austriaco Josef Mikl fue el ganador. Realizó óleos de citas de los literatos Ferdinand Raimund, Johann Nepomuk Nestroy, Elias Canetti y Karl Kraus. En el curso de la renovación de la Redoutensäle incendiada, el antiguo ático fue convertido en un vestíbulo en el techo por Manfred Wehdorn.​ La restauración de las Redoutensäle duró cinco años y se realizó bajo los auspicios de la Burghauptmannschaft Österreich. Desde 1997, el ala está bajo la administración de la Wiener Kongresszentrum Hofburg Betriebsgesellschaft. En 1998 se reabrieron las Redoutensäle con motivo de la primera presidencia austriaca de la UE. En 2006 Wehdorn creó la "Hofburg Galerie" en el antiguo patio del Hofburg y el "Hofburg Forum" debajo de ella. El ala de la Redoutensaal, la Biblioteca de la Corte y la Augustinertrakt forman un conjunto arquitectónico armonioso en la estructura de herradura que forma la Josefsplatz. En diciembre de 2014, los seis partidos parlamentarios austriacos acordaron utilizar este ala del Hofburg como sede alternativa para las sesiones plenarias durante la renovación del edificio del parlamento, que tendrá lugar de 2017 a 2021. Las sesiones del Consejo Nacional y del Consejo Federal se celebran en la Redoutensaal, adaptada para ello, desde septiembre de 2017. El acceso a las sesiones públicas y a las visitas guiadas en los días en que no hay sesiones es posible por la entrada principal de Josefsplatz.​ Referencias
Kraftwerk Langkampfen

Das Kraftwerk Langkampfen ist ein Laufwasserkraftwerk der österreichischen TIWAG. Das Kraftwerk liegt am Inn zwischen Endach und Unterlangkampfen. Die Anlage besteht aus einem dreifeldrigen Wehr auf der Nordwestseite und dem Maschinenhaus mit zwei Turbinen auf der Südostseite. Weblinks Quellen Kraftwerkspark der TIWAG
Грацки университет

Грацкият университет „Карл-Франц“ (на немски: Karl-Franzens-Universität Graz) е вторият най-голям и най-стар университет в Австрия, разположен в град Грац. История Грацкият университет е основан в 1585 година от ерцхерцог Карл II. Той е вторият по-старост университет в Австрия. По-голямата част от съществуването си е управляван от католическата църква и е закрит в 1782 година от император Йозеф II, който се опитал да получи контрол над образователните учреждения. Йозеф II го преобразува в лицей за подготовка на прислуга и медицински персонал. В 1827 година Франц II възстановява статуса на университет на учреждението, което е отразено и в пълното му име. След 20 години основните принципи на университета са преосмислени в съгласие с идеите на Вилхелм фон Гумболдт университетът да стане автономен от държавата и църквата. Факултетът по католическа теология е запазен, но става един от шестте факултета на университета. Лудвиг Болцман е професор в Грацкия университет два пъти (1869 - 1873 и 1876 - 1890) докато разработва статистическата си теория. Нобеловият лауреат Ото Леви преподава в Грацкия университет от 1909 до 1938 година. Нобеловият лауреат за 1936 година Виктор Франц Гес завършва Грацкия университет и преподава в него в периода от 1920 до 1931 година и от 1937 до 1938 година. В университета учат и преподават още серия изтъкнати учени и обществени дейци. Поради близостта му със словенската граница и двата града Любляна и Марибор, Грацкият университет традиционно привлича много словенски студенти. Библиография Höflechner, Walter, Wagner, Ingrid Maria. Geschichte der Karl-Franzens-Universität Graz: von den Anfängen bis in das Jahr 2005. Grazer Universitätsverlag, 2006. ISBN 3-7011-0058-6. (на немски) Външни препратки Официален сайт Видео-портрет на Грацкия университет Институт по география и регионална наума Архив на оригинала от 2005-08-03 в Wayback Machine. Цнетър за Югоизточни европейски изследвания Бележки
Universitat de Graz

La Universitat de Graz és la universitat més gran i antiga d'Estíria, així com la segona universitat més gran i més antiga d'Àustria. Història La universitat va ser fundada l'any 1585 per l'arxiduc Carles II d'Àustria. La butlla de l'1 de gener de 1586, publicada el 15 d'abril de 1586, fou aprovada pel papa Sixt V. Durant la major part de la seva existència va estar controlada per l'Església Catòlica, i va ser clausirada el 1782 per l'emperador Josep II en un intent d'aconseguir el control estatal sobre les institucions educatives. Josep II la va transformar en un lyceum on es formaven funcionaris i personal sanitari. El 1827 va ser restituïda com a universitat per l'emperador Francesc I, guanyant així el nom de Karl-Franzens-Universität. La universitat està dividida en sis facultats, les dues més grans són la d'Arts i Humanitats i la de Ciències Naturals. La resta de facultats són la de Dret, la de Ciències Empresarials, Econòmiques i Socials, la de Ciències Ambientals i d'Educació, i la de Teologia. La facultat de Medicina es va separar de la universitat per la legislació estatal el 2004 i es va convertir en una universitat independent: la Universitat de Medicina de Graz. Les facultats ofereixen una àmplia gamma de programes de grau, postgrau i doctorat, així com titulacions docents específiques en les seves àrees d'expertesa. Des de la seva restitució, la universitat ha estat el lloc de treball de nombrosos científics i pensadors de renom internacional. El físic Ludwig Boltzmann va ser professor a la universitat dues vegades, primer de 1869 a 1873 i després de 1876 a 1890, mentre desenvolupava la seva teoria estadística de la calor. El premi Nobel de Medicina Otto Loewi va ensenyar a la universitat de 1909 a 1938, i Victor Franz Hess (premi Nobel de Física el 1936) es va graduar a Graz i hi va ensenyar-hi de 1920 a 1931 i de 1937 a 1938. El físic Erwin Schrödinger va ser breument rector de la universitat el 1936. La Universitat de Graz no té una facultat d'enginyeria diferenciada, però la Universitat de Tecnologia de Graz ofereix programes interuniversitaris de grau i postgrau en cooperació amb la facultat de Ciències Naturals de la universitat. L'estudiantat matriculat en un d'aquests programes assisteix a conferències i seminaris a ambdues universitats i rep un títol combinat al final dels seus estudis. A causa de la ubicació de la universitat a prop de la frontera eslovena i de les ciutats de Maribor i Ljubljana, hsitòricament ha atret estudiants eslovens i ha servit com a porta d'entrada al sud-est d'Europa per als estudiosos, científics i empreses austríaques. L'establiment del departament de Llengua i Literatura Eslovenes a la Universitat de Graz, per exemple, va establir les bases per als estudis acadèmics de la cultura, la literatura i la llengua eslovenes agrupats en els anomenats Estudis Eslovens. Referències Vegeu també Biblioteca de la Universitat de Graz Bibliografia Höflechner, Walter. Geschichte der Karl-Franzens-Universität Graz: von den Anfängen bis in das Jahr 2005 (en alemany). Grazer Universitätsverlag, 2006. ISBN 3-7011-0058-6.
Univerzita Štýrský Hradec

Univerzita Štýrský Hradec (německy Universität Graz, též Karl-Franzens-Universität Graz nebo KFU Graz) je vysoká škola ve městě Štýrský Hradec v Rakousku. Historie Je to druhá nejstarší univerzita v Rakousku. Založil ji roku 1585 arcivévoda Karel II. Štýrský. Tehdy měla filozofickou a teologickou fakultu. V roce 1778 přibyla právnická fakulta. Roku 1782 byl ústav proměněn na lyceum. Teprve roku 1827 ji císař František I. Rakouský opětovně povýšil na univerzitu pod názvem Karl-Franzens-Universität. V roce 1863 vznikla lékařská fakulta. Nynější kampus univerzity vznikal od roku 1870. Hlavní budova byla otevřena roku 1895. Od roku 1897 na škole studovaly první ženy. Po nástupu nacistické moci v roce 1938 byli propuštěni mnozí pedagogové a ze školy odešla třetina studentů. Od 60. let 20. století zažívá univerzita opětovný nárůst počtu studujících. V roce 2004 se osamostatnila fakulta lékařství. V roce 2007 naopak univerzita otevřela novou fakultu ekologických, regionálních a pedagogických studií. Struktura V čele univerzity stojí rektor a čtyři vicerektoři. Škola má šest fakult. Katolická teologická fakulta Právnická fakulta Fakulta sociálních a hospodářských věd Fakulta ekologických, regionálních a pedagogických studií Fakulta humanitních studií Fakulta přírodních věd Odkazy Reference Související články Lékařská univerzita Štýrský Hradec Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Univerzita Štýrský Hradec na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Karl-Franzens-Universität Graz

Karl-Franzens-Universität Graz (KFU), også kaldet Universität Graz, er det største og ældste universitet i Graz, Østrig. Det blev grundlagt efter ordre fra den tysk-romerske kejser Rudolf 2., men er opkaldt efter ærkehertug Karl 2. af Innerösterreich og kejser Frans 1. af Østrig. Universitetet havde tidligere et medicinsk fakultet, men d. 1. januar 2004 løsrev det sig og blev til Medizinische Universität Graz. Kildehenvisninger
Universidad de Graz

La Universidad de Graz​ (nombre oficial en alemán: Karl-Franzens-Universität Graz, en latín: Carolo-Franciscea) es la universidad más grande de Estiria, y, después de la Universidad de Viena, la segunda más antigua de Austria. Les debe su nombre al archiduque Carlos II de Estiria y al emperador Francisco I de Austria. En el semestre de invierno 2007/2008 contaba con 21 340 estudiantes; el porcentaje de extranjeros era del 9,4 %. Estructura Según la Ley Universitaria austriaca del año 2002, esta universidad se subdivide en seis facultades: Facultad Teológica Católica Facultad de Derecho Facultad de Ciencias Económicas y Sociales Facultad de Humanidades Facultad de Ciencias Naturales Facultad de Ciencias de la Educación y del Ambiente La Facultad de Medicina se convirtió durante el año 2003 en una universidad independiente, la Medizinische Universität Graz. Conjuntamente con la Technische Universität Graz funciona el proyecto de cooperación NAWI Graz, por el cual funcionan conjuntamente varios programas de investigación y docencia en el marco de las ciencias naturales, química, biología molecular, ciencias de la tierra, matemáticas y física. Premios Nobel Walther Hermann Nernst, 1920 en química; estudiante en Graz en 1886. Fritz Pregl, 1923 en química; en Graz desde 1913 hasta su fallecimiento en 1930. Julius Wagner-Jauregg, 1927 en medicina; en Graz desde 1889 hasta 1893. Erwin Schrödinger, 1933 en física; en Graz de 1936 a 1938. Otto Loewi, 1936 en medicina; en Graz de 1909 a 1938. Victor Franz Hess, 1936 en física; estudiante en Graz desde 1893 hasta 1906m posteriormente en 1919-1931 y 1937-1938. Gerty Cori, 1947 en medicina; trabajó antes de 1922 en Graz. Ivo Andrić, 1961 en literatura; graduado en Graz en 1924 con una disertación sobre "La vida intelectual en Bosnia y Hercegovina durante la era otomana". Karl von Frisch, 1973 en medicina; en Graz de 1946 a 1950. Peter Handke, 2019 en literatura; en Graz de 1961 a 1965. Otros académicos famosos Alexius Meinong, filósofo autor de la Teoría de los Objetos. Alfred Wegener, geólogo y meteorólogo, desarrolló la teoría de la deriva continental. Anselm Franz, creador del motor jet Jumo 004. Ernst Mach, físico. Hans Gross, criminólogo. Hugo Schuchardt, romanista. Joseph Schumpeter, economista. Ludwig Boltzmann, físico. Nikola Tesla, ingeniero e inventor. Paul Guldin, matemático. Véase también Anexo:Doctores honoris causa por la Universidad de Graz Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Universidad de Graz. Karl-Franzens Universität Graz alumni UNI graz - Verein für AbsolventInnen und Freunde der Universität Graz KinderUni Graz Videoporträt der Karl-Franzens-Universität Organigramm (pdf; 20 kB) Architektonische Betrachtung des ReSoWi-Zentrums (nextroom architektur datenbank)
Sveučilište u Grazu

Sveučilište u Grazu (njem. Universität Graz; ranije: Karl-Franzens-Universität Graz) državno je sveučilište u Grazu, Austriji. Najveće je i najstarije sveučilište u Štajerskoj, kao i drugo najveće i drugo najstarije sveučilište u Austriji, nakon Sveučilišta u Beču. Sveučilište je povezano s brojnim dobitnicima Nobelove nagrade i vrlo je cijenjeno. Povijest Sveučilište u Grazu osnovao je 1585. godine austrijski nadvojvoda Karlo II. Štajerski. Iste godine dodijeljeno je pod upravu Družbe Isusove, s ciljem da se svim društvenim slojevima omogući visoko obrazovanje. Zatvorio ga je 1782. godine car Josip II. u pokušaju da stekne kontrolu nad obrazovnim institucijama. Preuredio je sveučilište u licej, gdje su se obučavali državni službenici i medicinsko osoblje. Godine 1827. car Franjo II. ponovno ga je uspostavio kao sveučilište, te je tako dobilo naziv Sveučilište Karla Franje (Karl-Franzens-Universität). Oko 30 000 studenata trenutno je upisano na sveučilište. Sastavnice Sveučilište je podijeljeno u šest različitih fakulteta, dva su najveća Fakultet filozofije i humanističkih znanosti i Fakultet prirodnih znanosti. Ostali fakulteti su Pravni fakultet; Fakultet poslovnih, ekonomskih i društvenih znanosti; Fakultet znanosti o okolišu, regionalnim i odgojnim znanostima i Katoličko-bogoslovni fakultet. Medicinski fakultet je odvojen od sveučilišta 2004. godine i postao je neovisno Medicinsko sveučilište u Grazu. Fakulteti nude širok raspon preddiplomskih (BA, BSc), diplomskih (MA, MSc) i doktorskih (PhD) programa. Od svog ponovnog uspostavljanja, sveučilište je dom mnogim međunarodno poznatim znanstvenicima i misliocima. Ludwig Boltzmann je bio profesor na sveučilištu, prvi put od 1869. do 1873., a potom od 1876. do 1890., dok je razvijao svoju statističku teoriju topline. Nobelovac Otto Loewi predavao je na sveučilištu od 1909. do 1938., a Victor Franz Hess (Nobelova nagrada 1936.) diplomirao je u Grazu i ondje predavao od 1920. do 1931. i od 1937. do 1938. godine. Fizičar Erwin Schrödinger kratko je bio rektor sveučilišta 1936. godine. Dobitnici Nobelove nagrade Walther Hermann Nernst, 1920. za kemiju – studirao u Grazu 1886. Fritz Pregl, 1923. za kemiju – u Grazu 1913.–1930. Julius Wagner-Jauregg, 1927. za medicinu – u Grazu 1889.–1893. Erwin Schrödinger, 1933. za fiziku – u Grazu 1936.–1938. Otto Loewi, 1936. za medicinu – u Grazu 1909.–1938. Victor Franz Hess, 1936. za fiziku – studirao u Grazu 1893.–1906. Gerty Cori, 1947. za medicinu – u Grazu do 1922. Ivo Andrić, 1961. za književnost – doktorat u Grazu 1924. Karl von Frisch, 1973. za medicinu – u Grazu 1946.–1950. Peter Handke, 2019. za književnost – studirao u Grazu 1961.–1965. Izvori Literatura Höflechner, Walter; Wagner, Ingrid Maria. 2006. Geschichte der Karl-Franzens-Universität Graz: von den Anfängen bis in das Jahr 2005 (njemački). Grazer Universitätsverlag. ISBN 3-7011-0058-6 Vanjske poveznice Službena stranica (njem.)(engl.)
Università di Graz

L'Università di Graz (in tedesco: Universität Graz, nome completo Karl-Franzens-Universität Graz, in latino: Universitas Carolo-Franciscea Graecensis) è una grande e prestigiosa istituzione di formazione superiore stiriana. Si tratta della più antica università della città, seconda in ordine di fondazione nel paese, fu infatti inizialmente istituita nel 1585 dall'arciduca Carlo II d'Austria, a cui è dedicata, e successivamente chiusa nel 1782 dall'Imperatore Giuseppe II, nel tentativo di ottenere il controllo statale di questa istituzione a lungo gestita dalla Chiesa Cattolica. Fu ri-fondata nel 1827 dall'Imperatore Francesco I. Attualmente l'università conta 120 corsi di laurea suddivisi nelle 6 facoltà: Teologia cattolica, Legge, Economia e Scienze sociali, Arte e umanistica, Scienze naturali, Scienze ambientali, regionali ed educazione. Nel 2004 si separò la facoltà di Medicina per costituirsi come Università di Medicina di Graz, a tutti gli effetti ente universitario indipendente. Il campus universitario si trova nel centro cittadino, sulla riva orientale del fiume Mur, e ai piedi dello Schloßberg. Note Bibliografia (DE) Walter Höflechner, Geschichte der Karl-Franzens-Universität Graz von den Anfängen bis in das Jahr 2005, Karl-Franzens-Universität Graz, 2006, ISBN 3-7011-0058-6. Voci correlate Biblioteca universitaria di Graz Università tecnica di Graz Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università di Graz Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su uni-graz.at. (EN) Sito ufficiale, su uni-graz.at. (EN) University of Graz, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Opere di Università di Graz, su MLOL, Horizons Unlimited. (EN) Università di Graz, in Catholic Encyclopedia, Robert Appleton Company. (DE, EN) Ritratto in video dell'Università di Graz, su youtube.com. (DE, EN) Istituto di Geografia e della Scienza Regionale - Università di Graz Karl-Franzens, su uni-graz.at. URL consultato il 20 maggio 2015 (archiviato dall'url originale il 3 agosto 2005). (DE, EN) Centro per gli Studi Europei Sudorientali - Università di Graz Karl-Franzens, su suedosteuropa.uni-graz.at. (EN) Immagini da Graz, su ceslava.com.