Theresianum (Bécs)

A Theresianum (eredetileg Collegium Theresianum, majd Theresianische Akademie) egy Mária Terézia főhercegnő, császárné nevét viselő nevelőintézet, akadémia volt Bécsben, eredetileg nemesi származású ifjak nevelésére, 1938-ig állt fenn. 1767-ben Vácott is létrehoztak egy Theresianum nevű intézetet, mely a bécsi mintát követte. Ma egy magániskola működik az épületben (Offentliches Gymnasium der Stiftung Theresianische Akademie). Magyar elnevezése A Theresianum mellett valaha Teréz-akadémia (pl. A Pallas nagy lexikona szerint) volt a neve, néha Teréziánum néven is emlegetik. (A „Thereziánum” vagy „Theréziánum” írásmódok helytelenek.) Az épület A nevelőintézet Bécs mai 4. kerületében a Favorita palotában nyert elhelyezést, melynek elődje elpusztult az 1683. évi török ostrom alatt; az épületet 1687 és 1690 között Lodovico Ottavio Burnacini tervei szerint, barokk stílusban építették újjá. Az iskolának ma is 50 000 m² (5 hektár) területű parkja van. Alapítása A Collegium Theresianum létrejöttét az 1746. február 24-én aláírt szerződéssel rendelte el az osztrák jezsuita rendtartomány kezdeményezésére a Habsburg császári udvar. A nevelőintézet 1746 novemberében nyílt meg a jezsuita atyák vezetése alatt. Kezdetben csak fizető nemes növendékeket vettek fel évi 100 arany összegű „tartásdíj” mellett. Megnyitásakor a Collegium Theresianum huszonnégy tanulót fogadott be, a névsorban két magyar nemesifjúval, Niczky Józseffel és gróf Perényi Andrással. Mária Terézia 1749. december 30-án kelt alapítólevelében kizárólag nemesifjak részére 10 alapítványi helyet szervezett, és addig is, amíg erre felhasználható egyházi javadalmakat bocsáthat az intézet rendelkezésére, ideiglenesen kincstári javadalmazást biztosított, azzal a kikötéssel, hogy az intézet örökké az ő nevét viselje, és annak szervezetét az ő és utódai beleegyezése nélkül ne változtathassák meg. Nem sokkal ezután az intézet már négy (egy magyar, három osztrák) megüresedett egyházi javadalom birtokában volt; ezekkel, valamint magánszemélyek által és a Magyarország javára tett újabb alapításokkal együtt az alapítványi helyek száma 178-ra emelkedett. Alapításától 1772-ig 724 diákja között 117 magyar volt. A jezsuita akadémiákhoz hasonlóan a Theresianum tanrendje három szintből állt: grammatikából, humaniorából (latin-görög irodalomelmélet és irodalomtörténet, a humanisták szerint e tanulmányok humaniorrá, „emberiesebbé” teszik a növendékeket) és filozófiából. A császári udvar kérésére azonban három-, majd később négyéves jogi stúdium is helyet kapott a képzésben. Az akadémián az 1770-es évek végéig a Habsburg Birodalom legnevesebb tudósai tanítottak. 1773-ban az egyetemet működtető Jézus Társasága (Societas Jesu) katolikus szerzetesrend feloszlatását itt, az akadémia épületében hirdették ki, ami a jezsuiták számára nagy csapást jelentett. 1783-ban a Theresianumot II. József feloszlatta és az épületében mérnöki akadémiát nyittatott. 1797-ben II. Ferenc újra megnyitotta a Theresianumot és a piaristákra bízta működtetését. Céljai A Mária Terézia-féle alapítványok szerint az intézetnek kettős célja volt: megkönnyíteni a nemeseknek, hogy fiaik magasabb műveltséghez jussanak, és a közszolgálat számára kiválóbb férfiakat nevelni. Eredetileg csak a későbbi gimnázium keretébe tartozó tantárgyakat tanították; később azonban a modern nyelveket és jogi tanulmányokat is felölelte az oktatás, és az intézet akadémia elnevezést nyert. A gimnáziumi tanulmányok befejeztével a növendékek a jogi tanfolyam első és második évében mint bentlakók jártak a Bécsi Egyetemre; a jogi tanfolyam harmadik és negyedik évét a magyar növendékek a Pesti Egyetemen vagy felsőbb engedéllyel más, de feltétlenül magyar jogi tanintézetben voltak kötelesek végezni. Az intézetnek eredetileg kizárólagosan nemesi jellegét I. Ferenc József 1849. szeptember 29-én megszüntette. Ettől fogva polgári reálgimnázium volt, mely a Monarchia főtisztviselői utánpótlásának nevelésére szolgált. A gimnáziumi tanulók az Ausztriában kötelező tanterv szerint nyertek oktatást és tették le az érettségit; a magyar növendékek ezenfelül magyar nyelv és irodalomtörténetből, Magyarország földrajzából és történetéből külön magyar nyelvű oktatást kaptak, és e tárgyakból kötelesek voltak érettségi vizsgát is tenni. Az alapítványos növendékeket mellékköltségek címén legfeljebb évi 200-300 Ft-tal terhelték. Az önköltségűekért évi 1500 forintot kellett fizetni. Ennek fejében az intézet minden tantárgy oktatásáról és teljes ellátásról maga gondoskodott. Mint nevelőintézet az osztrák közoktatásügyi miniszter főhatósága alatt állt. A magyar érdekeket a magyar királyi közoktatási miniszter javaslatára a király által kinevezett magyar kormánybiztos képviselte. A magyar közalapítványi helyek száma a 19. század végéig összesen 31 volt, a király azonban 1896. március 17-én kelt elhatározásával, Magyarország ezredéves fennállásának emlékére öt új magyar teljes alapítványi és tíz, egyenként 500 forinttal segélyezendő félfizetéses hely szervezését rendelte el. A régebbi alapítványi helyekre csakis katolikus, a Ferenc József és Rudolf trónörökös nevét viselő alapítványi helyekre bármelyik bevett keresztény hitfelekezethez tartozó ifjak pályázhattak, ha magyar állampolgároknak Magyarországon született fiaik voltak. Az alapítványi és félfizetéses helyeket a király adományozta a közoktatásügyi miniszter javaslatára. Az intézetben mindenkor két magyar születésű, a magyar nyelvben teljesen jártas tanítót, valamint két ugyanilyen nevelőt (praefectus) kellett alkalmazni. A növendékek előmeneteléről az akadémia igazgatósága minden félév befejezése után 14 napon belül köteles volt a magyar királyi közoktatásügyi miniszternek jelentést tenni. Az 1894–95-i tanévben 36 alapítványos és 31 fizető magyar növendéke volt az intézetnek. A 20. században A 20. század elején az intézetet a bátaszéki földbirtok jövedelméből tartották fenn. Magyar növendékek 1920 után is jártak ide; tanulmányaikat állami ösztöndíjjal támogatták. Az eredeti intézmény 1938-ban szűnt meg. Ma egy magániskola működik Bécsben az épületben (Offentliches Gymnasium der Stiftung Theresianische Akademie). Híres diákjai Josip Jelačić táborszernagy, horvát bán, 1801–1859 Karl Lueger, 1844–1910, Bécs polgármestere Ernest von Koerber, 1850–1919 XII. Alfonz spanyol király, 1857–1885 Peter Altenberg, 1859–1919, író érettségi éve: 1876 Friedrich Hasenöhrl, 1874–1915, fizikus, érettségi éve: 1892 Joseph Schumpeter, 1883–1950, közgazdász Ertuğrul Osman, 1912–2009, az Oszmán-dinasztia 43. feje Ernst Gombrich, 1909–2001, művészettörténész, érettségi éve: 1927 Hans Hass, 1919–2013, biologus, érettségi éve: 1937 Christoph Waltz, * 1956, színész Magyar oktatói és diákjai Ismert magyar oktatói Bölöni Sámuel (magyar nyelv, 1800–1809) Faludi Ferenc (római jog, 1746–1748) Fleischhacker János (1740–1803) jogász, jogakadémiai tanár Grossinger János Keresztély (1728–1803) jezsuita pap, természettudós Horváth Mihály (magyar nyelv, 1844–1847) Kerekes Sámuel (magyar nyelv, 1798–1800) Kereki Makó Pál (matematika, fizika, 1757–1773) Ján Mallý (1829-1902) egyházi író, kiadó, fordító Szegedi Pál (1735–1814) nagyprépost és választott püspök Ismert magyar diákjai Apor Károly (1815–1885) jogász, amatőr fotográfus gróf Bethlen István, Magyarország miniszterelnöke Cserey Farkas Festetics György Fiáth Pál kormánybiztos, főispán, tanácsos Hollán Ernő (1824–1900) hadmérnök-tábornok, országgyűlési képviselő, vasútépítési államtitkár Jankovich Béla (1865–1939) oktatáspolitikus, közgazdász, az MTA tagja, 1913–1917 között Magyarország vallás- és közoktatásügyi minisztere Kiss Ernő az aradi vértanúk egyike Báró Nopcsa Ferenc paleontológus, néprajzkutató, akadémikus Pompéry Aurél könyvtáros. gróf Porcia Nándor (1891–1915), Porcia Aladár herceg fia Puskás Tivadar mérnök Scitovszky Tibor külügyminiszter Széchényi Ferenc Dr. boldogfai Farkas Tibor (1883–1940), jogász, nemzet- és országgyűlési képviselő, a legitimizmus képviselője Jegyzetek Források Kökényesi Zsolt 2013: „A nemesi erények műhelye” - A Collegium Theresianum mint lovagi akadémia. Hadtörténelmi Közlemények 2013/1. A Pallas nagy lexikona Magyar nagylexikon V. (C–Csem). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Magyar Nagylexikon. 1997. 530–531. o. ISBN 963-85773-0-4 (Collegium Theresianum címszó) További információk A mai iskola honlapja Theresianum (Neue Favorita) Kökényesi Zsolt: „A nemesi erények műhelye” A Collegium Theresianum mint lovagi akadémia.