NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Universidade de Música e Performances Artísticas de Viena

A Universidade de Música e Performances Artísticas de Viena (em alemão Universität für Musik und darstellende Kunst Wien) é uma universidade austríaca localizada em Viena, estabelecida em 1819. Com um corpo estudantil de aproximadamente 3.000 pessoas e corpo docente de aproximadamente 850 professores, é a maior instituição do tipo na Áustria e uma das maiores e mais prestigiadas no mundo. História O chamado Conservatório de Viena foi fundado em 1817. Foi fundado seguindo o exemplo do Conservatório de Paris, mas começou realmente, como uma escola de canto. Antonio Salieri foi o primeiro diretor do conservatório. Em 1819, o violinista Joseh Böhm associou-se ao conservatório e a partir de 1827 foram oferecidos cursos de muitos instrumentos orquestrais. As finanças do conservatório foram muitos instáveis. Propinas foram introduzidas em 1829, mas em 1837 a instituição foi a falência. O estado, eventualmente financiou o conservatório entre 1841 aé 1844 e novamente entre 1846 até 1848. Em 1848, circunstâncias políticas fizeram o estado descontinuar o financiamento, assim, o conservatório não ofereceu mais cursos até 1851. Mesmo com o apoio financeiro do estado, a Sociedade dos Amigos da Música manteve-se no controle da instituição. Entretanto, em 1 de Janeiro de 1909 a escola foi nacionalizada, e foi chamada de Academia Imperial de Música e Artes Cênicas (Akademie für Musik und darstellende Kunst). Em 1844, quando Gottfried Preyer, professor de harmonia e composição tornou-se diretor, o diretor do conservatório não era um membro do corpo docente, mas um membro da Sociedade dos Amigos da Música. Joseph Hellmesberger, Pai, foi diretor de 1851 até 1893. Quando o conservatório foi nacionalizado em 1909, a escolha da administração foi atribuída ao Presidente do Estado. Após o término da Primeira Guerra Mundial, a Academia do Estado foi novamente reorganizada. O presidente Karl Ritter von Wiener deixou seu cargo e o maestro Ferdinand Löwe foi eleito o diretor pelo corpo discente. Em 1922, Joseph Marx assumiu. Após o Anschluss, muitos professores e estudantes foram demitidos por motivos raciais. Em 1941, a academia tornou-se um Reich. No processo de Desnazificação, cinquenta e nove professores foram demitidos, em Novembro de 1945 e dezesseis foram reintegrados. Professores Notáveis Anton Bruckner Robert Fuchs Arnold Schoenberg Franz Schreker Josef Krips
Univerza za glasbo in uprizoritvene umetnosti Dunaj

Univerza za glasbo in uprizoritvene umetnosti Dunaj (izvirno nemško Universität für Musik und darstellende Kunst Wien) je bila ustanovljena leta 1808. Izobražuje glasbenike in gledališke umetnike vseh profilov. Med profesorji so tudi Sloveci: za klasični saksofon Oto Vrhovnik, za dirigiranje Uroš Lajovic (gostujoči profesor med 1989-91, redni profesor med 1991-2012 ter profesor emeritus od 2012) Glej tudi seznam univerz v Avstriji Konservatorium Wien (Musik und Kunst Privatuniversität Wien) Zunanje povezave Uradna spletna stran
Universität für Musik und darstellende Kunst Wien

Universität für Musik und darstellende Kunst Wien är ett universitet i Österrikes huvudstad Wien, grundat år 1817. Universitetet är med över 3 000 studenter (2009) en av världens största högskolor för musik och scenisk konst. Sedan 1999 har institutionen universitetstatus. Bakgrund Efter förebild från Paris (Conservatoire de Paris) grundades Wiens musikkonservatorium 1817 av Gesellschaft der Musikfreunde in Wien. Antonio Salieri var skolans första chef och verksamheten var från början inriktad enbart på sång, men redan 1819 anställdes violinisten Joseph Böhm och verksamheten kom att byggas ut även med instrumentalundervisning. Tidigare namn för institutionen har varit bland annat Kaiserlich-königliche Akademie für Musik und darstellende Kunst och Hochschule für Musik und darstellende Kunst. Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Universität für Musik und darstellende Kunst Wien.﻿ Officiell webbplats
Віденський університет музики й виконавського мистецтва

Віденський університет музики й виконавського мистецтва (нім. Universität für Musik und darstellende Kunst Wien) — найбільший музичний навчальний заклад Австрії, розміщений у Відні. В університеті навчається близько 3000 студентів. Історія створення Бажання створити у Відні консерваторію за зразком Паризької вперше виникло в 1808 році. А в 1819 році Віденська консерваторія була відкрита, біля її витоків був скрипаль, пізніше видатний музичний педагог, — Йозеф Бем. Протягом усього XIX століття консерваторія розвивалася на правах приватної ініціативи і до 1890-х років уже налічувала 1000 студентів. У 1909 році консерваторія за розпорядженням імператора була націоналізована і стала називатися Цісарсько-королівською академією музики та виконавського мистецтва (k.k. Akademie für Musik und darstellende Kunst). З установленням республіки в 1919 році академія отримала статус державної. У 1970—1998 роках заклад називали — Вища школа музики та виконавського мистецтва (Hochschule für Musik und darstellende Kunst), а в 1998 році перетворена на університет. З 1928 року у складі Академії працюють відділення театральних акторів і музичної педагогіки. Серед видатних музикантів що викладали у цьому закладі — композитор Антон Брукнер. Видатні випускники Разумейко Ілля Костянтинович – український композитор Ганс Галь — композитор і музикознавець Зубін Мета — симфонічний диригент Нора Дюсберг-Барановська(1895—1982) — шведська скрипалька Див. також Віденський університет Посилання Офіційний сайт (англ.)(нім.) Примітки
Lentos

Het Lentos is een kunstmuseum in het Oostenrijkse Linz. Het museum werd geopend in 2003 en is de opvolger van de Neue Galerie der Stadt Linz. Het 130 meter lange museumgebouw naar een ontwerp van Weber Hofer Partner ligt aan de Donau tussen de Nibelungenbrücke en het Brucknerhaus. Tot de collectie behoort fotografie en kunst vanaf de 19e eeuw (o.a. Caspar David Friedrich, Johann Baptist Reiter, Gustav Klimt, Egon Schiele, Oskar Kokoschka, Lovis Corinth, Max Pechstein, Karel Appel, Herbert Bayer, Ernst Wilhelm Nay, Andy Warhol, Keith Haring, Gottfried Helnwein, Hans Staudacher, Maria Lassnig, Markus Lüpertz, Ludwig Merwart, Arnulf Rainer, Sean Scully, Valie Export). Externe link Website van het museum
Музей современного искусства (Линц)

«Лентос» — музей современного искусства, находящийся в городе Линц (Австрия). Здание музея, построенное мастерской Weber & Hofer, составляет 130 метров в длину и расположено вблизи Дуная. Оно является архитектурной достопримечательностью города Линц, благодаря уникальности проекта. Фасад здания представляет собой сложную систему стеклянных панелей, создающих в дневное время эффект прозрачности и лёгкости. В ночное время на стенах музея загорается неоновая подстветка, меняющая цвет, что эффектно смотрится на фоне ночного города. Коллекция музея представляет большую ценность. История Музей «Лентос» является правопреемником Новой галереи Линца, созданной после Второй мировой войны на основе коллекции Вольфганга Гурлитта, включавшей в себя произведения Эгона Шиле, Оскара Кокошки и Эмиля Нольде. В 2003 году мастерской Weber & Hofer было построено новое здание музея, и он получил новое название. После нескольких лет рассмотрения требования о реституции в 2009 году музей «Лентос» передал наследникам законной владелицы конфискованный после аншлюса портрет Рии Мунк III работы Густава Климта, который был позднее продан с аукциона «Кристис» в частное собрание за 18,8 млн фунтов стерлингов. Коллекция Музейная коллекция составляет 10 000 картин, 850 фотографий, 1500 скульптур и других объектов. Наиболее ранние объекты принадлежат первой половине XIX века. Из более поздних художников представлены: Карел Аппель, Энди Уорхол и Готфрид Хельнвайн. Коллекция постоянно пополняется. Деятельность При музее работают библиотека, ресторан, образовательный центр. Примечания Ссылки Официальный сайт музея Достопримечательности Австрии, Lentos Art Museum
Музей сучасного мистецтва (Лінц)

Лінцьский музей сучасного мистецтва або Лентос (нім. Lentos Kunstmuseum Linz) — музей сучасного мистецтва у австрійському місті Лінці, діючий від травня 2003 року. Загальні дані Музей сучасного мистецтва в Лінці розташований за адресою: Ернст-Кореф-променад (Ernst-Koref-Promenade), буд. 1, м. Лінц—4020 (Австрія). При музеї працюють бібліотека, ресторан, освітній центр. Заклад працює по середах, і від п'ятниці до понеділка — від 10:00 до 18:00, у четвер — від 10:00 до 22:00. Директор музею — Стелла Роліг (Stella Rollig). Історія Музей «Лентос» є правонаступником Нової галереї Лінца, створеної після Другої світової війни на основі колекції Вольфганга Гурлітта, що включала в себе твори Егона Шіле, Оскара Кокошки та Еміля Нольде. 2003 року майстернею «Weber & Hofer» було зведено нову будівлю музею, й він дістав свою сучасну назву. Фонди Музейна колекція Музею сучасного мистецтва в Лінці становить 10 000 картин, 850 фотографій, 1 500 скульптур та інших об'єктів. Найбільш ранні об'єкти зібрання музею відносяться до 1-ї половини XIX століття. З пізніших художників представлені: Карел Аппел, Енді Ворхол і Готфрід Гельнвайн. Колекція постійно поповнюється, експозиція — оновлюється. Посилання Сайт музею [Архівовано 24 квітня 2022 у Wayback Machine.]
Дунав (кула)

Кулата „Дунав“ или Дунавска кула (на немски: Donauturm – Донаутурм) е наблюдателна и радиокула във Виена, 22-ри район Донаущат, близо до Международния център. Открита е през 1964 г. Висока е 252 метра, тежи 17 600 тона. Това е най-високата кула във Виена и 2-рата по височина в Австрия. Наблюдателната площадка се намира на височина 150 метра, към която водят 2 асансьора, издигащи посетителите за 35 секунди. По-нагоре на отделни етажи се разполагат 2 заведения за хранене, които се въртят през определени интервали. Отначало не се различават по обзавеждане и меню, но впоследствие са наречени: горният (на височина 169 м) – ресторант „Дунавски валс“ (Donauwalzer), а долният (на 161 м) – кафетерия (кафе) „Панорама“. От 2001 г. има съоръжение за скачане с бънджи от 152 м височина. Организират се състезания по скоростно изкачване на стъпалата до наблюдателната площадка (150 м); рекордът е 3 минути 23,58 секунди, установен от Кристиан Редъл (Christian Redl) през януари 2015 г. На кулата са монтирани антени за мобилна телефония, частни УКВ радиостанции и служби за радиосъобщения. Не се използва като телевизионна кула. Източници
Donauturm

Donauturm (doslova Dunajská věž) je nejvyšší věž a stavba ve Vídni, postavená roku 1964 podle návrhu architekta Hannese Lintla. Jedná se o nejvyšší stavbu Rakouska. Nachází se uprostřed Donauparku poblíž Dunaje, jde o vyhledávanou turistickou atrakci. Věž je vysoká 252 m, ve výšce 150 m je pozorovací plošina, ve výšce 160 m otáčející se kavárna. Jedno otočení kavárny trvá 26, 39 nebo 52 minut. Ve věži jsou dva výtahy, cesta nahoru trvá asi 35 sekund. Jinak na ni vede 776 schodů. U pozorovací plošiny je také plošina na bungee jumping. Na věži se nachází vysílače mobilních operátorů a radiostanic. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Donauturm na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Donautårnet

Donautårnet (Donauturm) er et tårn i Wien beliggende midt i Donauparken, som blev konstrueret til et havemarked i Wiens 22. bydel nær Donaus nordlige bred. Tårnet blev tegnet i 1964 af arkitekt Hannes Lintl i anledning af Wiens internationale haveshow (WIG 64). Siden da er det blevet en del af Wiens skyline og et populært udkigspunkt og turistattraktion. Med en højde på 252 meter er det den højeste bygning i Østrig og dermed i Wien. 776 trin leder op til dets udkigsplatform, som ligger i en højde af 150 meter. Platformen kan endvidere nås via to ekspreselevatorer, som det tager besøgende 35 sekunder at komme op med. Platformen bliver også brugt til bungee jumping i løbet af sommeren. To restauranter er placeret i en højde af henholdsvis 160 0g 170 meter, som tilbyder et varieret udsyn over Østrigs hovedstad, da de er indrettet som drejerestauranter, hvilket vil sige, at restauranten drejer rundt om tårnet. Det tager enten 26, 39 eller 52 minutter pr omdrejning. Donautårnet bærer antenner til mobiltelefonnetværk, radiostationer og andre radiokommunikationsservicer. På trods af dets lighed med TV-tårne bruges det ikke til TV-fonering – en stor TV-sender for Wien-området er placeret på Kahlenberg. Eksterne henvisninger http://www.donauturm.at/ Information om Donautårnet for turister
Tour du Danube

La Tour du Danube (Donauturm en allemand) est une tour destinée aux radio-télécommunications de 252 mètres de haut située à Vienne, près du parc du Danube (Donaupark en allemand). Histoire Elle fut construite par les architectes Hannes Lintl et Robert Krapfenbauer entre 1962 et 1964, à l'occasion de la Wiener Internationale Gartenschau, exposition sur le thème des jardins. Le site choisi du Donaupark était alors une décharge. 3 750 m3 de béton et 514 tonnes de béton armé furent utilisés pour construire cette tour de 12 mètres de diamètre à sa base et de 6 mètres à 160 mètres de hauteur. On peut accéder à ses 170 mètres en 35 secondes grâce à ses 2 ascenseurs rapides, ou en cas d'urgence par un escalier comptant 775 marches. À 150 mètres de hauteur se trouve une plate-forme avec une vue sur Vienne. Par temps dégagé, la vue atteint 80 km alentour. À 160 mètres se trouve un café viennois et à 170 mètres se trouve un restaurant panoramique tournant (une première mondiale à l'époque de sa construction). Sport et loisirs Depuis 2001, il est possible de sauter à l'élastique à partir de la tour à une hauteur de 152 mètres, c'est l'un des plus hauts de sa catégorie au monde. Une épreuve sportive, le Donauturm-Lauf, est organisée chaque année en novembre. Cette épreuve sportive consiste à gravir les 775 marches des escaliers de la tour, pour arriver à une hauteur de 150 mètres. Le record actuel est de 3 minutes et 23,58 secondes, il a été établi par l'athlète Christian Redl en janvier 2015. Notes et références Portail de Vienne Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Donauturm

La Donauturm (in italiano: Torre sul Danubio) è una torre panoramica di Vienna costruita nel 1964 su progetto di Hannes Lintl in occasione della Mostra Internazionale del Giardino (WIG 64). Da allora è diventata una popolare attrazione turistica. Descrizione La torre è situata nel centro del Donaupark, costruito per ospitare la fiera dell'orticultura nel 22º distretto di Vienna, la Donaustadt. Con un'altezza di 252 metri, la torre è uno dei più alti edifici di Vienna. 779 scalini immettono nella sua piattaforma panoramica, la quale è ad un'altezza di 150 metri e può essere raggiunta mediante due ascensori che portano i turisti in alto in soli 35 secondi. Un giro turistico completo della torre dura 26, 39 o 52 minuti. La piattaforma è usata talvolta durante l'estate per il bungee jumping. Due ristoranti girevoli (ad un'altezza di 160 e 170 metri) offrono una vista varia sopra la capitale austriaca. Fa parte della World Federation of Great Towers. La Torre sul Danubio è inoltre una radio-stazione privata e sede di diversi servizi di radiotrasmissione. Nonostante assomigli ad una torre TV, la Donauturm non è usata per le trasmissioni TV (le maggiori stazioni televisive di Vienna si trovano a Kahlenberg). Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Donauturm Collegamenti esterni Sito ufficiale, su donauturm.at. (EN) Donauturm, su Structurae. (EN) Donauturm, su Skyscraper Center.
Donauturm

De Donauturm (Nederlands: Donautoren) is een uitkijktoren in Wenen. De toren staat in het midden van het Donaupark. De toren is van 1962 tot 1964 gebouwd voor de Wiener Internationale Gartenschau. Met zijn 252 meter is de toren het hoogste gebouw van Oostenrijk. De toren herbergt een restaurant en een café. Sinds de jaren 90 wordt de toren ook gebruikt als zendmast en als Bungeejump-platform.
Donauturm

Donauturm – jedna z najwyższych budowli w Wiedniu, w Austrii. Obiekt znajduje się na terenie parku Donaupark. Wieża została wzniesiona została w latach 1962–1964, z okazji Międzynarodowej Wystawy Ogrodów (Wiener Internationale Gartenschau 1964). Wieżę zaprojektował austriacki architekt Hannes Lintl, na podstawie danych technicznych inżyniera Roberta Krapfenbauera (Krapfenbauer, 1966, Turmbauweise, s.28). W dniu oddania wieży od użytku w 1964 roku, była ona najwyższą konstrukcją żelbetową w Europie. 12 października 1962 roku nastąpiło oficjalne położenie kamienia węgielnego. 16 kwietnia 1964 roku miało miejsce oficjalne oddanie wieży do użytku przez ówczesnego prezydenta Austrii Adolfa Schärfa. Budową kierował Eberhard Födisch. Z wieży rozciąga się widok na Wiedeń i jego okolice, aż do 80 km. Przy dobrej widoczności można zobaczyć górę Rax i Schneeberg w kierunku południowym, a także Bratysławę w kierunku wschodnim. Wieża jest ulubioną atrakcją turystyczną mieszkańców Wiednia. Wydarzenia związane z wieżą Z okazji Międzynarodowej Wystawy Poczty Lotniczej, która miała miejsce w Wiedniu 6 czerwca 1968 roku, planowano start siedmiu balonów. Trzy z nich, z powodów technicznych nie wystartowały, trzy wzniosły się prawidłowo do góry, a jeden, z powodu błędu pilota, nie nabrał wystarczająco szybko wysokości i zahaczył o siatkę bezpieczeństwa zawieszoną pod drugą platformą widokową wieży. W wyniku tego balon uległ rozdarciu, a kosz z pasażerami spadł na ziemię. Na miejscu zginęli amerykański pilot Francis Shields, pracownik poczty Guntram Pammer oraz młody dziennikarz Dieter Kasper z Austriackiej Agencji Prasowej. Z okazji wizyty papieskiej w 1983 roku, 11 września w na terenach wokół wieży Jan Paweł II odprawił mszę, w której uczestniczyło około 300 tys. wiernych. Atrakcja turystyczna Według danych z 2009 roku Wiedeńskiego Stowarzyszenia Turystycznego, wieża Donauturm znalazła się na 8. miejscu atrakcji turystycznych Wiednia. W 2009 roku wieżę odwiedziło 396 tys. turystów (2008 – prawie 420 tys.). Do 2004 roku, tj. 40. rocznicy powstania wieży, w sumie odwiedziło ją 16,5 miliona turystów. Wieża ma 252 m wysokości. Na wysokości 150 m znajduje się platforma widokowa, na którą można się dostać windą lub schodami (776 stopni). Z platformy tej odbywają się także skoki na bungee. Na wysokości 160 oraz 170 m ulokowane są obrotowe restauracje, z których można obejrzeć panoramę Wiednia. Przypisy Literatura Bundesdenkmalamt (Hrsg.): Dehio-Handbuch. Wien. X.–XIX. und XXI.–XXIII. Bezirk. XXII. Bezirk. Donauturm. Berger, Horn und Wien 1997, ISBN 3-85028-394-1, Seite 661. Felix Czeike: Historisches Lexikon Wien. Verlag Kremayr & Scheriau, Wien 1993, ISBN 3-218-00544-2, Band 2, S. 74. Mark Steinmetz: Wien – Der Architekturführer. Verlagshaus Braun, Berlin 2006, ISBN 3-938780-14-2, S. 215. Wolfgang Kos, Christian Rapp: Alt Wien. Die Stadt, die niemals war. Katalog zur Ausstellung im Historischen Museum der Stadt Wien, Czernin-Verlag, 2004 ISBN 978-3-70760-193-0. Linki zewnętrzne Oficjalna strona Donauturm Website des Donauturms Webcam vom Donauturm von Funknetz.at Hinter den Kulissen. Video über den Aufzug, 1994 w serwisie YouTube
Дунайская башня

Дунайская башня (нем. Donauturm) была построена в 1964 году по проекту Ханса Линтля в ходе Венской Международной садовой выставки. С тех пор она стала частью венского пейзажа, являясь популярной смотровой башней и туристической достопримечательностью. Башня расположена в Донаупарк на берегу реки Дунай. Высота башни — 252 м. Это самое высокое строение в Австрии. Смотровая площадка находится на высоте 150 м, к ней ведут 2 лифта, поднимающие посетителей наверх за 35 секунд. На площадке установлен механизм для прыжков с помощью «тарзанки», которая используется в летнее время. Кроме того на высоте 160 и 170 м находятся два вращающихся ресторана («Панорама» и «Дунайский вальс», имеют три скоростных режима и выполняют полный оборот за 26, 39 и 52 минуты). На Дунайской башне установлены антенны сотовых компаний, частных УКВ-радиостанций и других служб радиосвязи. Несмотря на своё сходство с телевизионной башней, она не используется для этих целей. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Дунайская башня Официальный сайт
Дунавски торањ

Дунавски торањ (нем. Donauturm, енгл. Danube Tower) у Бечу је кула за посматрање у Дунавском парку близу серверне обале Дунава. Грађен је од 1962. до 1964. године . Дунавски торањ је највиша грађевина у Аустрији. На торњу се налази тераса за посматрање и ресторан који се окреће. Користи се као ФМ предајник за неколико радио станица. Дунавски торањ је једно од туристичких обележја Беча, видљив из даљине и популарна дестинација за туристе. Галерија Дунавски торањ Референце https://www.ots.at/presseaussendung/OTS_20030617_OTS0188/architekt-professor-hannes-lintl-verstorben https://web.archive.org/web/20050204223918/http://www.lintl.at/donauturm/default.htm https://wien.orf.at/news/stories/2888823/
Дунайська вежа

Дунайська вежа (нім. Donauturm) — зведена в 1962–1964 рр. за проєктом Ханса Лінтля під час підготовки до Віденської Міжнародної садової виставки 1964. Відтоді вона стала частиною віденського пейзажу. Вежа є популярною оглядовою точкою, зокрема має важливе туристичне значення. Вежа розташована посередині Донаупарку на березі річки Дунай. Закладення першого каменю відбулося 12 жовтня 1962 року. Будівництво під керівництвом Ебергарда Федіша тривало приблизно 18 місяців. 16 квітня 1964 року вежу офіційно відкрив федеральний президент Адольф Шерф. Висота вежі — 252 м. Це найвища будівля в Австрії. Оглядовий майданчик знаходиться на висоті 150 м, до нього ведуть 2 ліфти для 14 пасажирів кожен, що підіймають відвідувачів наверх за 35 секунд. Також можна піднятися на вежу своїми ногами, подолавши 779 сходинок. Кожного року по них проводиться забіг. На майданчику встановлено механізм для стрибків з допомогою «тарзанки», який використовують у літній час. Окрім того, на висоті 160 і 170 м знаходяться два ресторани («Панорама» і «Дунайський вальс»), розташовані на поворотній платформі (має три швидкісних режими та виконує повний оборот за 26, 39 і 52 хвилини відповідно). На Дунайській вежі встановлені антени стільникових компаній, приватних радіостанцій та інших служб радіозв'язку. Попри свою схожість з телевізійною вежею, її не використовують для цих цілей. Катастрофа повітряної кулі 1968 року 6 червня 1968 поблизу вежі піднялися в повітря 4 повітряні кулі. Одна з них не розминулася з вежею. Через пошкодження повітряна куля впала з висоти 150 метрів. Загинули троє людей. Див. також Список найвищих споруд Австрії Примітки Посилання www.donauturm.at — офіційний сайт «Дунайська вежа». Відео катастрофи повітряної кулі біля вежі 1968 року [Архівовано 9 червня 2014 у Wayback Machine.]
Музикферайн

С Вийнер Музѝкферайн (на немски: Wiener Musikverein – Виенско музикално сдружение) се означават: известната концертна зала във Виена, Австрия и съкратено за Обществото на любителите на музиката (Gesellschaft der Musikfreunde), което притежава сградата. Галерия
Musikverein

La Musikverein a Viena, Àustria, és una sala de concerts que fou oberta al públic el 6 de gener de 1870, i és famosa per la seva acústica, la qual la situa entre les tres millors sales del món pel que fa a la sonoritat, i és la seu de l'Orquestra Filharmònica de Viena. La sala de concerts fou construïda per la Gesellschaft der Musikfreunde (Societat Amics de la Música). El lloc on es troba, l'entorn de la Ringstrasse, fou donat per l'Emperador Francesc Josep I. L'edifici, en poc temps, es va anomenar Musikverein (club de música). La Goldener Saal (Sala d'or) té 48 metres de longitud, 19 d'amplada i 18 d'alçada. Té 1744 seients. Cada 1 de gener, s'hi celebra el Concert d'Any Nou de la Filharmònica de Viena. Tenia, des de l'origen, una segona sala anomenada Sala Brahms Les obres de rehabilitació reforma de l'edifici dutes a terme al voltant de l'any 2000 va permetre la incorporació de cinc noves sales de concertsː la sala dedicada a Gottfried von Einem, la sala "del metall", la sala "del vidre", la sala "de la fusta" i la sala "de la pedra" Enllaços externs Musikverein. Web oficial L'edifici de la Musikverein a la Wiki sobre història de Viena Arxivat 2016-09-22 a Wayback Machine. La Societat Amics de la Música a la Wiki sobre història de Viena Arxivat 2016-09-22 a Wayback Machine.