NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palfinger

Palfinger AG est une entreprise autrichienne spécialisée dans la construction de grues hydrauliques auxiliaires pour camions et tous matériels mobiles. Histoire La création de Palfinger remonte à 1932 par un atelier de réparation de remorques agricoles, bennes et carrosseries par Richard Palfinger. L'entreprise a construit sa première grue en 1959, et c'est le fils de Richard, Hubert Palfinger, qui spécialisa l'entreprise dans les grues hydrauliques de chargement à partir de 1964. En 1974, la société a construit une nouvelle usine d'assemblage à Kasern/Salzbourg et en 1976 a déposé un brevet de bras rabattable. Le développement de la société l'a conduite à ouvrir une nouvelle usine à Lengau en 1984. En 1989, Palfinger a exporté plus de 90 % de sa production vers 70 pays. En 2004, elle a fait l'acquisition du constructeur de grues allemand Bison. En 2012, le groupe a débuté la production en Chine. En 2023, Palfinger disposait de 30 sites de fabrication et d'assemblage et de près de 5 000 points de vente dans plus de 130 pays. En France, la marque est distribuée par le Groupe Vincent sous l'enseigne Palfinger France. Actionnaires Le groupe Palfinger est détenu directement à environ 56,2 % par la famille Palfinger, à environ 43,8 % par le flottant . Depuis juin 1999, Palfinger est coté à la Bourse de Vienne. Groupe Vincent Controverses Activités en Russie Palfinger a été critiqué pour avoir maintenu ses activités commerciales en Russie malgré les tensions géopolitiques persistantes à la suite de l'invasion de l'Ukraine. Selon la base de données Leave Russia, Palfinger continue d'opérer sur le marché russe, suscitant des critiques de la part d'organisations prônant la responsabilité d'entreprise et des pratiques commerciales éthiques. Production Palfinger produit différents types de grues et engins de levage pour des applications spécialisées et génériques : grues hydrauliques auxiliaires à flèche articulée sur camion, avec des capacités de levage de 450 à 30 000 kg ; grues Epsilon avec griffes à bois ; bras de levage Guima pour camions ; carrosseries de camions Omaha, de 4 000 à 52 000 kg ; grues agricoles Stepa, grues mobiles et portiques ; solutions du système de transport ferroviaire de chemin de fer : grues, plates-formes d'accès et les véhicules d'inspection des ponts ; chariots élévateurs transportables qui peuvent être ajoutés à l'arrière d'un camion ; hayons élévateurs de camions et ascenseurs ; nacelles allant jusqu'à 102,5 m de hauteur ; grues pour applications éoliennes, marines et offshore. Notes et références Portail des entreprises Portail des transports Portail de l'Autriche
Palfinger

Palfinger è un'azienda austriaca specializzata nella produzione di macchinari per il sollevamento carichi, come gru idrauliche per autocarri e piattaforme aeree. L'azienda è una multinazionale con sede principale a Bergheim. Ha filiali in tutti e cinque i continenti. L'azienda è stata fondata nel 1932. Quote societarie Circa il 56,4% delle quote societarie appartengono alla famiglia Palfinger. La società è quotata nella borsa di Vienna dal 1999, dal 2000 è quotata nei mercati over the counter di Stoccarda, Berlino e Düsseldorf, mentre dal 2005 le sue azioni sono scambiate anche nella borsa di New York. Controversie Operazioni in Russia Palfinger è stato criticato per aver mantenuto le proprie attività commerciali in Russia nonostante le continue tensioni geopolitiche seguite all'invasione dell'Ucraina. Secondo il database Leave Russia, Palfinger continua a operare nel mercato russo, attirando critiche da parte di organizzazioni che promuovono la responsabilità aziendale e pratiche commerciali etiche. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palfinger Collegamenti esterni Sito ufficiale, su palfinger.com.
Palfinger

Palfinger AG é um fabricante austríaco de sistemas hidráulicos de elevação, carregamento e manuseio, especialmente conhecido pelos guindastes. Com 150 modelos e uma participação de mercado de 35%, a empresa é líder no mercado mundial. A empresa foi fundada em Schärding e sua sede é em Bergheim, perto de Salzburg. Possui fábricas na Argentina, Áustria, Brasil, Bulgária, Canadá, China, Croácia, França, Alemanha, Itália, Polônia, Romênia, Rússia, Eslovênia, Estados Unidos e Vietnã. História A história de Palfinger remonta a 1932, com a fundação de uma oficina de reparação e usinagem de reboques agrícolas, basculantes e carrocerias de veículos por Richard Palfinger. A empresa construiu seu primeiro guindaste em 1959, e o filho de Richard, Hubert, especializado em guindastes de carregamento hidráulico em 1964. Em 1989, a Palfinger exportou mais de 90% de sua produção para cerca de 70 países. Em 1999, a empresa se tornou pública. Nos últimos 20 anos, o foco foi na diversificação, bem como na internacionalização. Em 2023, a Palfinger tinha 30 locais de fabricação e montagem e cerca de 5000 pontos de venda em mais de 130 países. Acionistas Cerca de 56,4% do Grupo Palfinger é detido pela família Palfinger, cerca de 7,5% da Palfinger AG e cerca de 36,1% em explorações diversificadas. Desde junho de 1999, a Palfinger está listada no mercado oficial da Bolsa de Valores de Viena . Desde meados de junho de 2000, as ações da Palfinger AG também são negociadas no mercado de balcão das bolsas de valores de Stuttgart, Berlim, Düsseldorf e Frankfurt. Referências Ligações externas Página oficial
Palfinger AG

Palfinger AG är ett börsnoterat österrikiskt industriföretag, som tillverkar hydrauliska kranar och andra lyftsystem. Företaget hade 2020 en global marknadsandel på 35 procent. Historik Palfinger grundlades 1932 av Richard Palfinger som en verkstad för jordbruksmaskiner. Företaget tillverkade sin första kran 1959 och specialiserade sig på hydrauliska kranar 1964. Källor Noter Externa länkar Palfingers webbplats
Арсенал (Вена)

Арсенал — комплекс зданий военного назначения (в прошлом) на юго-востоке Вены в третьем районе (Ландштрассе). Несколько кирпичных зданий, расположенных квадратом, образуют этот комплекс, находящийся в южной части кольцевой дороги Гюртель. Это самая известная архитектурная композиция в стиле романтического историзма в Вене — комплекс создан с использованием мотивов средневековой итальянской и исламо-византийской архитектуры по проекту Теофила фон Хансена (проект 1856 г.). В целом комплекс сохранён в своей первоначальной форме, хотя несколько зданий во внутреннем дворе были разобраны. Комплекс был построен в период с 1848 по 1856 годы в свете мартовской революции 1848 года и был первым из трёх комплексов, заменивших старую фортификационную систему Вены. В годы Первой мировой войны выполнял функции арсенала и казарм. В 1945 году Арсенал был сильно повреждён бомбардировками, но после окончания войны был восстановлен до своего первоначального состояния. Здания Арсенала расположены квадратом, и внутри замкнутого пространства располагается обширный плац. В одном из зданий располагается Военно-исторический музей, который может носить звание величайшего и старейшего в мире. Интересно, что это здание и первоначально задумывалось как музей, но его экспозиция должна была рассказывать о лучших полководцах государства за всю историю его существования. Но так получилось, что в музей вместилась вся военная история Австрии, начиная с XVI века до 1945 года. Здесь находится самая полная коллекция бронзовых пушек, и каждая выставка посвящена какой-либо войне из истории Австрии, включая и последнюю. В состав комплекса входит Венский военно-исторический музей. Примечания Литература Лисов М. Венский Арсенал. Музей истории исчезнувшей империи. (рус.) // Техника и вооружение вчера, сегодня, завтра. — 2014. — Январь (№ 01). — С. 33—38. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Венский Арсенал
Haas-Haus

Haas-Haus (Haasův dům) je budova z roku 1990 na náměstí Stock-im-Eisen v centru Vídně, naproti katedrále svatého Štěpána. Na místě stál od roku 1867 obchod s koberci a nábytkem firmy Philipp Haas & Söhne, zničený za druhé světové války. Další budova na parcele vyrostla roku 1953 a byla zbořena v roce 1985. Současný Haas-Haus navrhl architekt Hans Hollein ve stylu postmoderní architektury, stavba vzbudila ve své době vlnu kritiky jako necitlivý zásah do historického jádra města. Nápadným rysem jsou oblé tvary a asymetrické prvky, část fasády je tvořena skleněnými plochami, v nichž se odráží Stephansdom. V domě sídlí obchody, kanceláře a restaurace, střešní terasa nabízí neobvyklý výhled na město. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Haas-Haus na Wikimedia Commons http://archiweb.cz/buildings.php?action=show&id=237&type= http://www.turistika.cz/mista/viden-haas-haus-haasuv-dum http://www.wien.info/cs/sightseeing/architecture-design/modern-architecture-vienna Archivováno 30. 10. 2015 na Wayback Machine.
Haas-Haus

Das Haas-Haus ist ein Gebäude im 1. Wiener Gemeindebezirk, Innere Stadt, am Stock-im-Eisen-Platz gegenüber dem Stephansdom. Geschichte Erstes Haas-Haus 1867 Das nach der biedermeierlichen Bebauung erste neue Gebäude an dieser Stelle, das Teppichhaus Philipp Haas & Söhne, war ein prunkvoller Bau in Eisenständer-Bauweise. Es wurde 1866/1867 im Stil des Historismus errichtet und war das erste große Warenhaus in Wien. Architekten waren August Sicard von Sicardsburg und Eduard van der Nüll, die parallel dazu 1861–1869 an der heutigen Wiener Staatsoper bauten. Zweigniederlassungen der Teppich- und Möbelstofffabriken bestanden um 1900 in Lemberg, Prag, Graz und Linz. Nachkriegsbau 1953 Nach der Zerstörung dieses Gebäudes bei den Luftangriffen auf Wien gegen Ende des Zweiten Weltkriegs wurde von 1951 bis 1953 von Carl Appel und Max Fellerer ein Neubau errichtet. Dieser schlichte Nachkriegsbau direkt im Angesicht des Stephansdomes galt schon bald als im Stadtbild unhaltbar, und auch dem prominenten Standort nicht mehr angemessen. Hollein-Haus 1990 Das Haus wurde ab 1985 durch das heutige Haas-Haus ersetzt, das am 19. September 1990 eröffnet wurde. Das vom Architekten Hans Hollein geplante Bauwerk setzt durch den verspiegelten Erker einen städtebaulichen Akzent. Da das Gebäude einen Kontrast zum gegenüberliegenden Stephansdom bildet, sorgte es zur Zeit der Errichtung für Debatten: Es war zu seiner Zeit noch umstrittener als der Vorgängerbau. Im Inneren hatte das Haus einen kegelförmig nach oben öffnenden Zentralraum, der 2002 bei dem Umbau für den Zara-Shop verloren ging. Im Dezember 2014 wurde das Gebäude für 107 Millionen Euro von der Uniqa-Versicherung an das österreichische Cateringunternehmen Do & Co verkauft. Bildergalerie Literatur Dieter Klein, Martin Kupf, Robert Schediwy: Stadtbildverluste Wien. Ein Rückblick auf fünf Jahrzehnte, S. 100f. Lit, Wien 2004, ISBN 978-3-8258-7754-5. Weblinks Stock-im-Eisen-Platz 4 im Wien Geschichte Wiki der Stadt Wien Zeitrafferfilm vom Abriss des alten und Bau des neuen Haas-Hauses; aus der online-Sammlung der Österreichischen Mediathek Das Haas-Haus, ORF, Kultur aktuell, Bericht von Anna Soucek, 7. Januar 2013 Baubeginn des Haas-Hauses am Stock-im-Eisen-Platz (mit Links zu historischen Zeitungsberichten) (Memento vom 16. Mai 2016 im Internet Archive) Einzelnachweise
Haas House

The Haas House is a building in Vienna, Austria, at the Stock-im-Eisen-Platz. Designed by the Austrian architect Hans Hollein, it is a building in the postmodernist style and was completed in 1990. The building is located at the site of the former Philipp Haas & Söhne flagship department store dating to 1867, destroyed during World War II and rebuilt in 1953. The use of the Haas-Haus is divided between retail and a restaurant. The building is considered controversial owing to its contrast with the adjacent Stephansdom cathedral. In December 2014, Uniqa Insurance Group sold the building to the Austrian catering company Do & Co, which now uses it as their headquarters. References External links Media related to Haas-Haus (Wien) (category) at Wikimedia Commons Description with pictures The "Haas House" in Vienna a short video about Hollein's building in the historical city center of Vienna
Haas-Haus

La Hass House es un edificio de Viena, localizada a pocos metros de Stephansdom. Este es uno de los edificios más emblemáticos de dicho país, ya que se encuentra en pleno centro histórico. Haas House La Haas House creada por Hans Hollein, está construida con el movimiento arquitectónico, posmoderno, calificada así por varios arquitectos reconocidos mundialmente. La arquitectura está pensada, para hacer "entrar" al visitante, en un mundo, donde el caos, y la imaginación dominan el ambiente, creando una sensación de extraña pero agradable confusión, con los toques posmodernistas. Fue concebida entre 1985 y 1990 en el mismo centro histórico de Viena, siendo situada delante de la preciosa catedral de Sant Stephen dónde ésta se refleja en la enorme fachada de vidrio. Esta casa nos suscita una polémica, está en el centro medieval de Viena, y se coloca un edificio de una modernidad incomparable, pero Hollein juega con el hecho de que las casas medievales fueron construidas encima de las romanas, y a su vez la Haas encima de lo medieval. Por lo tanto, cada época comporta un presente, y el de Viena es la Haas, arquitectónicamente hablando. El edificio Se compone de dos fachadas: una íntegramente en cristal, y la otra de estructura de casetones de corriente romana, con lo cual lleva al visitante a echar un vistazo "al pasado", mezclado con un toque modernista, ocasionando un fuerte choque de dos épocas. En su interior podemos encontrar desde un hotel, a un centro comercial y a un restaurante. El diseño interior de este es completamente detallado dónde el eclecticismo da rienda suelta a una arquitectura llena de ironía e imaginación. Se encuentra repleto de elementos descontextualizados (como una escalera que no nos lleva a ninguna parte), arquitecturas mezcladas, etc. Véase también Viena Hans Hollein Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Haas-Haus. HassHouse (en Lëtzebuergesch) La Casa Haas, Haas Haus video.
Immeuble Haas

L'immeuble Haas est un édifice récent qui s'élève sur la Stephansplatz dans le centre historique de l'Innere Stadt de Vienne en Autriche. L'immeuble Haas se dresse en face de la cathédrale Saint-Étienne de Vienne. Le bâtiment fut construit par l'architecte Hans Hollein et inauguré en 1990. De style moderne, l'immeuble remplace un précédent bâtiment qui avait été construit après la Seconde Guerre mondiale et qui avait succédé à l'ancien magasin de tapis de la maison « Philipp Haas und Söhne » (Philippe Haas et fils). L'immeuble a repris l'appellation Haas d'origine. Le style avant-gardiste de l'architecture est toujours un sujet de polémique en raison de la proximité de ce bâtiment avec la cathédrale Saint-Étienne et le cœur historique du vieux centre-ville. Le bâtiment abrite un hôtel (le Do&Co) et son restaurant, ainsi qu'un grand magasin Zara. Liens externes Vidéo de la maison Haas à Vienne Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Vienne
Haas-Haus

Haas-Haus (in italiano: "Edificio Haas") è un edificio situato a Vienna in Austria, disegnato dall'architetto Hans Hollein è costruito dal 1985 al 1990. L'edificio, in stile postmoderno, è stato completato nel 1990. La funzione della Haas-Haus è commerciale: ospita negozi e ristoranti. L'edificio è situato di fronte alla facciata principale del Duomo di Vienna. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Haas-Haus Collegamenti esterni (EN) Haas Haus, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Haas-Haus, su archINFORM.
Haas-Haus

Het Haas-Haus is een gebouw in Wenen op de Stock-im-Eisen-Platz tegenover de Stephansdom. Het is een gebouw in postmodernistische stijl uit 1990, ontworpen door Hans Hollein, met een grote gevel van spiegelglas. Het doet dienst als restaurant. Het is omstreden door het grote contrast met de historische dom er tegenover. Externe link (en) Video van Haas Haus in Vienna (en) Engelstalige beschrijving met foto's
Haas-Haus

Haas-Haus − budynek usługowy w Wiedniu oddany do użytku w 1990. Historia Zlokalizowany na placu św. Szczepana, w sąsiedztwie Katedry Świętego Szczepana Męczennika, w miejscu zajmowanym uprzednio przez dwa domy towarowe o tej samej nazwie: pierwszy istniejący w latach 1865−1945, oraz drugi istniejący w latach 1953−1985. Zaprojektowany w latach 1986−1987 przez architekta Hansa Holleina wraz zespołem, którego członkiem był m.in. Andrzej Kapuścik, jako luksusowy dom handlowy oraz budynek biurowy. Inwestorami były instytucja finansowa Zentralsparkasse der Gemeinde Wien oraz dwa zakłady ubezpieczeń: Wiener Städtische oraz Wiener Verein. Oddany do użytku w 1990. Przebudowany w 2002 na hotel oraz siedzibę wielokondygnacyjnego sklepu odzieżowego. W 2012 wpisany do rejestru zabytków. Kontrowersje wzbudza jego postmodernistyczna architektura usytuowana w otoczeniu zabytkowych budynków Dzielnicy 1 Wiednia. Elewacje pokryte są marmurem oraz szkłem refleksyjnym, w którym odbijają się kontury i fasady okolicznej zabudowy zabytkowej. Przypisy
Хаас-Хаус

Хаас-Хаус (нем. Haas-Haus) — пятиэтажное здание в Вене, расположенное на площади Шток-им-Айзен-плац. Спроектированное австрийским архитектором Хансом Холляйном, это постмодернистское здание было построено в 1987—1990 году на месте торгового дома, разрушенного во время бомбардировок Второй мировой войны. Современное здание сильно отличается от остальных построек площади и контрастирует со стоящим по диагонали напротив собором Святого Стефана, что вызывает споры относительно его уместности. В Хаас-Хаусе изначально расположился комплекс с дорогими магазинами, офисами и двумя ресторанами, один из которых на крыше. Позже внутренние помещения были переделаны в магазин модной одежды с отелем на верхних этажах. Здание выполнено в камне и стекле, причём зеркальная поверхность фасада подчёркивает историческое окружение Хаас-Хауса, помогая ему вписаться в обстановку. Архитектор рассказывал журналистам, что его целью было спроектировать здание дружественное к стоящей рядом венской святыне, но при этом оживить место, сделать его многоголосым. Галерея Примечания Ссылки
Obří kolo ve Vídni

Vídeňské obří kolo nacházející se v zábavním parku Prátr, je jedním ze symbolů města a nejstarší atrakcí svého druhu na světě. Historie Obří kolo postavil anglický inženýr Walter Basset Basset, stavba byla zahájena v listopadu 1896 a 3. července 1897 bylo kolo po zkušebním provozu otevřeno pro veřejnost. Ve své době nebylo žádným unikátem. Podobná kola byla na konci 19. století velice populární a Basset je vybudoval i v Chicagu, Londýně, Blackpoolu a Paříži. Vídeňské se ale jako jediné z nich zachovalo. Na konci druhé světové války bylo kolo postiženo požárem, který zničil hnací ústrojí i vagóny. Po skončení války bylo obnoveno a znovu otevřeno 25. května 1947, na konstrukci byla umístěna už jen polovina vagónů. Popis V nejvyšším místě kolo dosahuje 64,75 m, jeho průměr je 61 m. Hmotnost celé železné konstrukce činí 430 tun. Patnáct vagónů (polovina z počtu před rokem 1945) se otáčí rychlostí 0,75 m·s−1. Kolo v umění Na vídeňském obřím kole se natáčel britský poválečný film Třetí muž, bondovka Dech života a romantický film Před úsvitem. Kolo je také možno mnohokrát spatřit v rakouském seriálu Komisař Rex. Objevilo se též ve filmu z roku 2015 Dáma ve zlatém. Související články Ruské kolo Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Obří kolo ve Vídni na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Riesenrad

Riesenrad (tysk: "kæmpe hjul") er et pariserhjul ved indgangen af "Wurstelprater" (forlystelsesdelen af Prater) i Wien i Østrig. Det var et af de tidligste pariserhjul og i 1897 bygget for at fejre kejser Franz Joseph 1. af Østrig-Ungarns 50 år som regent. Designeren var englænderen Walter Bassett. Det forklarer, hvorfor hjulets diameter er et rundt tal i det britisk-amerikanske målesystem – 200 fod (ca. 61 meter). Riesenrad er nu en af Wiens mest populære turistattraktioner, og for mange symboliserer det byen. Oprindeligt havde hjulet 30 gondoler, men blev alvorligt skadet under 2. verdenskrig, og da det blev genopbygget, blev kun 15 gondoler erstattet. I populærkulturen var hjulet med i Den Tredje Mand, som er en efterkrigs film noir. Det var også med i James Bond-filmen The Living Daylights fra 1987. Eksterne henvisninger Wiener Riesenrad Fotogalleri: Wiener Riesenrad Arkiveret 28. september 2007 hos Wayback Machine
Noria de Viena

La Noria de Viena, también conocida como Wiener Riesenrad ("Noria de Viena" en alemán), o simplemente Riesenrad, es una noria ubicada a la entrada del Parque de Atracciones del Prater, ubicado en el parque homónimo, en el segundo distrito de Viena, Leopoldstadt. Fue una de las primeras norias, construida en 1897 para celebrar el quincuagésimo aniversario del reinado de Francisco José de Austria. El diseño corrió a cargo del inglés Walter Bassett, lo que explica que su altura sea de 61 metros, 200 pies exactos. La Riesenrad es, hoy en día, uno de los principales atractivos turísticos de Viena. Era considerada la noria más alta existente en el mundo, de los años 20 hasta 1985, año en que la noria Technocosmos (ahora demolida) fuera construida en Tsukuba, Japón. Originalmente, la noria contaba con 30 góndolas, pero debido a los daños ocasionados durante la Segunda Guerra Mundial, durante la reconstrucción, solo se recolocaron 15 de estas cabinas. La noria está formada por cables de acero, los cuales trabajan a tracción. El movimiento se ejerce desde la base, moviendo la estructura perimetral de acero. Ha sido escenario de películas tales como El tercer hombre, The Living Daylights o Antes del amanecer. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Noria de Viena. Página oficial de la Noria de Viena Galería fotográfica de la Noria de Viena
Grande roue de Vienne

La Grande roue de Vienne (en allemand : Wiener Riesenrad) est une grande roue de 64,75 mètres de hauteur située à l'entrée du parc d'attractions du Prater à Leopoldstadt, le deuxième arrondissement de la capitale autrichienne. Elle est l'une des attractions touristiques les plus populaires de Vienne et symbolise le quartier ainsi que, pour beaucoup de personnes, la ville elle-même. Construite en 1896-1897 sur les plans des architectes anglais Walter Basset et Harry Hitchens, ce fut la plus haute grande roue existant dans le monde entre 1920 et 1985. Elle fut incendiée lors d'un bombardement en 1944 et reconstruite en 1953, avec 15 seulement des 30 nacelles d'origine. Dimensions Diamètre : 60,94 m Hauteur : 64,95 m Masse de la roue : 244,85 t Diamètre intérieur : 49,68 Diamètre extérieur : 55,78 m Images Notes et références Articles connexes Prater de Vienne Liens externes Sites officiels : (en) www.wienerriesenrad.com/en et (de) wienerriesenrad.com Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de Vienne Portail des parcs de loisirs Portail du tourisme
Bécsi óriáskerék

A bécsi óriáskerék (németül Wiener Riesenrad) a bécsi Práter vidámpark bejáratánál található óriáskerék, az osztrák főváros egyik népszerű turista-látványossága és Leopoldstadt (a bécsi II. kerület) szimbóluma. Története A Riesenrad az egyik legrégebbi óriáskerék, melyet 1897-ben állítottak fel Ferenc József uralkodásának (1848–1916) ötvenedik évfordulójára, és még azóta is működik. Építője, Walter Basset több nagyvárosban is épített már hasonló kereket, mint például Chicago, London vagy Párizs. A kerék 64,75 méter magas, átmérője 61 méter. 1916-ban már az engedélyt is kiadták az óriáskerék lebontására, azonban pénzhiány miatt arra nem került sor. 1944-ben a kerék leégett. Eredetileg harminc gondolája volt, azonban a második világháború idején sok közülük megsérült, és renoválása során már csak tizenötöt helyeztek vissza. 1947 óta működik ismét. 1997-ben és 1999-ben teljesen átfestették, 2002-ben újabb gondolák kerültek vissza a kerékre, és arany és ezüst színű éjjeli díszkivilágítást is kapott. Filmeken A kerék számos filmben szerepelt, mint pl. A harmadik ember, az 1987-es James Bond-film, a Halálos rémületben, vagy az 1995-ös Mielőtt felkel a Nap. Kulturális értéke miatt az Európai Filmakadémia 2016-ban felvette az európai filmkultúra kincseinek listájára. Galéria Jegyzetek További információk Hivatalos weboldal (angolul) Az Óriáskerék Archiválva 2012. január 20-i dátummal a Wayback Machine-ben (magyarul)