NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nyngan naperőmű

A Nyngan naperőmű Ausztrália legnagyobb teljesítményű napelemparkja. Építésének idején a déli félteke legnagyobb ilyen létesítménye volt. Az erőmű az Új-Dél-Walesben található, Nyngan település mellett, attól 10 kilométerre nyugatra, az AGL Energy energetikai vállalat üzemelteti. A napelemparkban több mint 1,3 millió napelemtáblát helyeztek el, melyek együttesen 102 MW teljesítmény leadására képesek. Az erőművet 2015. április 18-án helyezték üzembe, teljes kapacitását 2016 júliusában érte el. Az országban több, ennél is nagyobb teljesítményű napelempark tervezése és kivitelezése is folyamatban van. Broken Hill naperőmű A Nyngantól 600 kilométernyire, nyugatra fekvő 53 MW teljesítményű Broken Hill naperőművet 2016 decemberében helyezték üzembe és a Nyngan naperőművel közösen együtt 155 MW teljesítmény leadására képesek. Pénzügyi háttér Az állam kormányzata az Australian Renewable Energy Agency (ARENA) által odaítélt 166,7 millió ausztrál dollárból építtette fel a két erőművet, továbbá az állam kormánya 64,9 millió ausztrál dollár önerőt biztosított a projekt megvalósulására. A tervek megvalósítását számos kritika övezte, főleg annak finanszírozásával kapcsolatban. A napelemparkokat az AGL építette, a First Solar vállalattal közösen, tovább a Nyngan önkormányzatának, Broken Hill önkormányzatának támogatásával valósították meg. A beruházás összköltsége 440 millió ausztrál dollár volt. A két erőmű évente 360 000 megawattóra megújuló energiát biztosít mintegy 50 000 ausztrál háztartás energiaellátását biztosítva. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Nyngan Solar Plant című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
Alexandria Town Hall

The Alexandria Town Hall is a heritage-listed town hall located in Alexandria, New South Wales, Australia. It stands at 73 Garden Street. It was built in 1880–81 in the Victorian architectural style by Ferdinand Reuss Snr. Significant alterations which changed the facade to an Inter-War Free Classical style were completed in 1928 by architects D. T. Morrow and Gordon. The Town Hall was the seat of Alexandria Municipal Council from 1881 to 1948 and since 1948 has been a branch library, community centre and council depot for the City of Sydney and the South Sydney councils. History and description The site of the Town Hall was acquired by the council in Garden Street in 1879 and Ferdinand Reuss Snr was commissioned as the architect. The Town Hall was completed and opened in June 1881 by the Mayor, Charles Brandling Henderson. By 1893 a two storey terrace, serving as a residence for the mayor, was constructed to the north of the Town Hall. Later history Following the amalgamation of the Alexandria municipality into the City of Sydney in 1948, the town hall ceased being a council seat and discussion occurred over its future use. The hall was considered for use as a branch of the City of Sydney Library (nearby Waterloo Town Hall was also later chosen) and on 16 February 1951, Sydney Lord Mayor Ernest Charles O'Dea opened the Alexandria Branch Library, with the hall venue, a limited number of council offices and the rear depot retained. From 1968–1982 and 1989–2004, the hall came under the control of the Northcott/South Sydney Municipal Council and the City of South Sydney, and housed the offices of the Municipal Engineer's Department. The hall continued its use as a branch library until 1990 and in 1994–1997 the hall was also home to The Women's Library. Heritage listing and conservation The Town Hall, along with the "mayor's house" next door, is listed under the 2012 Sydney Local Environment Plan as "a representative example of a Victorian Town Hall modified with an Inter-War Free Classical style façade. It is representative of the work of two relatively prominent architectural practices of the nineteenth and twentieth centuries although that of the DT Morrow and Gordon practice predominate. It has important historical associations with the local community and local government in the area and serves as a representative indicator of the small inner-city Council areas which were subsumed into larger municipalities after World War II." In March 2017, the Sydney City Council commissioned extensive restoration and conservation works to the hall, with Lord Mayor Clover Moore noting that "Alexandria Town Hall is an important civic building, we have a responsibility to make sure it meets the future needs of the community". The works, which included restoring the building's exterior and interior, were completed by the council in November 2017. See also List of town halls in Sydney Architecture of Sydney References External links Alexandria Town Hall – City of Sydney
Catedral de Santa María (Perth)

La Catedral de Santa María de Perth (en inglés St. Mary's Cathedral of Perth) es una catedral católica australiana, sede del arzobispo de la arquidiócesis de Perth. Se encuentra localizada en la Plaza Victoria (Victoria Square). Reseña histórica El sitio de la Catedral de la Inmaculada Concepción de la Bienaventurada Virgen María fue incluido en el primer mapa de Perth en 1838, y el 8 de febrero de 1863 fue colocada la primera piedra por el Obispo de Perth; siendo abierta y bendecida el 29 de enero de 1865. La catedral fue planeada en estilo gótica, sin embargo, debido a la Gran Depresión, la Segunda Guerra Mundial y sus secuelas, no se disponía de recursos suficientes para ser terminada, resultando en las barras de hierro que aún hoy siguen visibles. En 1973 se le añadieron el atrio y el altar principal al santuario, que fue remodelado y consagrado el 12 de agosto. Por su parte, a principios de los años 2000 el estado en que la catedral se encontraba generó el planteamiendo de que fuera reparada y se terminara la idea original, trabajos que iniciaron a finales del 2005. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Catedral de Santa María. www.perthcatholic.org.au - Sitio web oficial de la Arquidiócesis de Perth, en inglés. www.stmarysappeal.com.au - Sitio web oficial de la Catedral de Santa María, en inglés.
Cathédrale Sainte-Marie de Perth

La cathédrale Sainte Marie (en anglais : St Mary’s Catherdral) ou officiellement cathédrale de l'Immaculée-Conception-de-la-Bienheureuse-Vierge-Marie (en anglais : Cathedral of the Immaculate Conception of the Blessed Virgin Mary) est la principale église catholique de la ville de Perth, en Australie-Occidentale. Située au sommet d'une colline à l'est de la ville, au centre de la place Victoria, elle est la cathédrale de l'archidiocèse de Perth. Résumé historique La cathédrale a été construite en trois phases principales, dont la première s'est achevée en 1865. Des plans ont été élaborés pour son remplacement dans les années 1920 par un plus grand édifice gothique perpendiculaire au premier. Mais cette construction a été interrompue par la Grande Dépression, laissant la cathédrale avec un nouveau transept et un nouveau chœur, tout en conservant la nef de la cathédrale d'origine. Entre 1897 et 1910, des modifications furent apportées à la cathédrale afin de souligner son caractère gothique, notamment l'ajout d'une flèche à son clocher. Après 70 années sans travaux, et des parties de la cathédrale nécessitant des réparations importantes, des fonds ont finalement été recueillis à la fin des années 1990 et 2000 pour l'achèvement de l'extension. De nouveaux plans ont été conçus pour ajouter une deuxième flèche et un centre paroissial souterrain. La cathédrale a fermé pour travaux en 2006, et a pu rouvrir à Noël 2009. Voir aussi Article lié Liste des cathédrales d'Australie Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Perth
Cattedrale dell'Immacolata Concezione (Perth)

La cattedrale dell'Immacolata Concezione (in inglese: St Mary's Cathedral, ufficialmente Cathedral of the Immaculate Conception of the Blessed Virgin Mary) è il principale luogo di culto cattolico della città di Perth, in Australia, e sede vescovile dell'arcidiocesi di Perth. Storia La cattedrale nella sua forma attuale è stata costruita in tre fasi principali. L'8 febbraio 1863 il vescovo di Perth Rosendo Salvado pose la prima pietra della cattedrale, completata nel 1865 e consacrata il 29 gennaio dello stesso anno. Il progetto per la sostituzione della cattedrale con un nuovo edificio gotico risale al 1920. Tuttavia, la costruzione è stata interrotta a causa della Grande depressione e solo la crociera e il presbiterio sono stati rinnovati, mentre la navata è rimasta nella sua configurazione originale. Dopo oltre 70 anni, nel 1990 sono stati raccolti i fondi per il rinnovo dell'edificio e nei primi anni del 2000 sono stati ripresi i lavori per l'estensione della cattedrale, con la realizzazione di una seconda guglia e di un centro parrocchiale sotterraneo. La cattedrale è stata chiusa per i lavori nel 2006 e riaperta nel dicembre 2009. Note Voci correlate Arcidiocesi di Perth Cattedrali in Australia Perth Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale dell'Immacolata Concezione Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su perthcatholic.org.au. (EN) Cattedrale dell'Immacolata Concezione, su Structurae.
Archikatedra Najświętszej Maryi Panny w Perth

Archikatedra Najświętszej Maryi Panny w Perth (ang. St Mary’s Cathedral, Perth) – kościół arcybiskupi archidiecezji Perth w Australii. Został zbudowany w stylu neogotyckim w latach 1863–1865. W 1973 została ogłoszona sanktuarium maryjnym. W 2005 roku rozpoczął się remont katedry, w 2010 roku zakończył się. Katedra mieści się przy Victoria Square.
Kraftwerk Eraring

Das Kraftwerk Eraring (englisch Eraring Power Station) ist ein Kohlekraftwerk in New South Wales, Australien. Es liegt ca. 1 km vom westlichen Ufer des Lake Macquarie entfernt. Die Stadt Newcastle befindet sich ca. 20 km nordöstlich des Kraftwerks. Das Kraftwerk ist im Besitz der Origin Energy und wird auch von Origin betrieben. Am 17. Februar 2022 kündigte das Unternehmen die vorzeitige Stilllegung des Kraftwerks im Jahr 2025 an. Daten Mit einer installierten Leistung von 2,88 GW ist Eraring das leistungsstärkste Kraftwerk in Australien. Es liefert ungefähr 25 % des in New South Wales verbrauchten Stroms. Die Jahreserzeugung schwankt: sie lag z. B. bei 14.116 GWh im Jahr 2009 und 17.530 GWh im Jahr 2006. Dementsprechend schwankt auch der Verbrauch an Steinkohle zwischen 5,48 Mio. t im Jahr 2009 und 7 Mio. t im Jahr 2006. Eraring dient zur Abdeckung der Grundlast. Kraftwerksblöcke Das Kraftwerk besteht aus insgesamt vier Blöcken, die von 1982 bis 1984 in Betrieb gingen. Die folgende Tabelle gibt einen Überblick: Die Leistung der vier Blöcke wurde in den Jahren 2010 bis 2012 von 660 MW auf 720 MW (bzw. 750 MW) gesteigert. Sonstiges Das Kraftwerk bezieht im Jahr rund 1,1 Mio. m³ recyceltes Abwasser von der Kläranlage in Dora Creek, das im Kraftwerk weiter gereinigt und dann in den Dampfkesseln verwendet wird. Dadurch konnte der Frischwasserbedarf von 8.500 auf 4.000 m³ pro Tag verringert werden. Vorzeitige Stilllegung Das Kraftwerk sollte ursprünglich bis in die frühen 2030er Jahre in Betrieb bleiben. Origin Energy hatte erklärt, ab diesem Zeitpunkt nicht mehr in fossile Energien investieren und stattdessen auf erneuerbare Energien setzen zu wollen. Am 17. Februar 2022 erklärte das Unternehmen seine Absicht, das Kraftwerk sehr viel früher, nämlich schon 2025 stilllegen zu wollen. Der australische Energiemarkt habe sich seit der Inbetriebnahme des Kraftwerks in den 1980er Jahren sehr stark gewandelt. Nach der Stilllegung sollen große Batteriekapazitäten am Kraftwerksstandort installiert werden. Zum Zeitpunkt dieser Absichtserklärung bezog Australien etwa 60 Prozent seiner elektrischen Energie aus der Kohleverstromung. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Australien Liste der größten Kohlenstoffdioxidemittenten Weblinks Einzelnachweise
Kraftwerk Bayswater

Das Kraftwerk Bayswater (englisch Bayswater Power Station) ist ein Kohlekraftwerk in New South Wales, Australien. Es liegt rund 100 Kilometer nordwestlich von Newcastle zwischen den Orten Muswellbrook und Singleton im Hunter Valley, einem Gebiet mit vielen Kohlenminen. Das Kraftwerk ist im Besitz der AGL Energy und wird auch von AGL Energy betrieben. Der rund einen Kilometer entfernte Lake Liddell wurde als Kühlwasserspeicher angelegt. Das Wasser stammt aus dem Hunter River. Zusammen mit dem einen Kilometer entfernten, am Ufer des Sees gelegenen Kraftwerk Liddell produziert das Kraftwerk Bayswater rund 30 % des Energiebedarfs von New South Wales. Daten Mit einer installierten Leistung von 2,64 GW ist Bayswater eines der leistungsstärksten Kraftwerke in Australien. Die Jahreserzeugung schwankt: sie lag 2009 bei 15,176 Mrd. kWh und 2005 bei 16,867 Mrd. kWh. Dementsprechend variiert der Verbrauch an Steinkohle: er lag 2009 bei 7,2 Mio. t und 2005 bei 8,05 Mio. t. Bayswater dient zur Abdeckung der Grundlast. Kraftwerksblöcke Das Kraftwerk besteht aus insgesamt vier Blöcken, die von 1985 bis 1986 in Betrieb gingen. Die folgende Tabelle gibt einen Überblick: Siehe auch Liste von Kraftwerken in Australien Liste der größten Kohlenstoffdioxidemittenten Weblinks Einzelnachweise
Stanwell Power Station

Stanwell Power Station is a government-owned coal-fired power generation station located in Stanwell, 23 kilometres (14 mi) south-west of Rockhampton, Queensland, Australia. At the time of construction, it was one of the largest industrial developments undertaken in Queensland. With a capacity to generate 1,445 megawatts (MW), Stanwell Power Station supplies electricity for distribution to customers via the state's high voltage electricity grid. History The station is located on 4,000 acres (1,600 hectares) of land. Construction of the station took seven years, with infrastructure built to withstand cyclonic winds. The first unit at Stanwell was commissioned in 1992, and the station became fully operational in 1996. Fuel Coal is transport via rail from several Central Queensland coal mines. About 4 million tons of coal are used each year. Design There are four generating units at Stanwell Power Station. The four units and their components are housed in a 20 storey boiler house and a turbine hall the length of three football fields. The power station is highly automated using only half the workforce that a plant of its size would usually use. These innovations in unattended operation have been recognized both nationally and internationally . Stanwell Power Station previously held the world record at 1,073 days of continuous operation on Unit 4. This was surpassed in 2021 by Canadian public entity Ontario Power Generation's Darlington Nuclear Generating Station Unit 1, which ran for 1,106 days continuous. The station features a 210-metre-high-chimney stack which was constructed using approximately 750,000 bricks. The station has two cooling towers, each stands 130 metres high (about the height of a 40-storey building) and is 100 metres in diameter. Fifteen thousand cubic metres of concrete was poured for each tower. The plume seen coming from the cooling towers is steam, lost through evaporation during the water-cooling process. Additional facilities The Queensland government and Stanwell decided to build a 1 MW / 10 MWh iron redox flow battery. Construction of a 300 MW / 1,200 MWh battery storage power station at AU$747 million for 2027 started in 2024. See also List of active power stations in Queensland References External links
Tarong North Power Station

Tarong North Power Station is a 443-megawatt coal-fired power station on the same site as Tarong Power Station in the South Burnett. The Queensland Government commissioned the construction of the power station in November 1999. Construction work began in 2000. The power station was initially owned by a 50/50 joint venture between Tarong Energy and TM Energy. Full ownership of the power station by Tarong Energy was obtained in November 2009. The plant was opened in 2003 and is based on an energy-efficient supercritical design. The Steam Generator was supplied by IHI and the steam turbine was manufactured by Toshiba. Particulate emissions at the power station are reduced by bag filter technology. It is expected to close in 2036 or 2037 as part of Australia's coal phase out. Boondooma Dam was purpose-built to provide water to both Tarong and Tarong North power stations. Coal is supplied from the nearby Meandu Mine. See also List of active power stations in Queensland References
Tarong Power Station

The Tarong Power Station is a coal fired power station located on a 1,500 hectares (3,700 acres) site in Tarong in the South Burnett Region near the town of Nanango, in Queensland, Australia. The Queensland-government-owned utility Stanwell Corporation operates the plant. The station has a maximum generating capacity of 1,400 megawatts, generated from four turbines. Coal is supplied via a conveyor from Meandu Mine, which is 1.5 kilometres (0.93 mi) away and is also owned by Stanwell. Water is supplied from Boondooma Dam. Construction and design The location near Nanango was the preference of the premier of the day, Joh Bjelke-Petersen, out of a total of three possible locations that were considered. It was decided to build a new power station at Tarong in 1978, with work beginning in the following year. Stanwell decided in 2021 to install a 150 MW grid battery at Tarong. Scheduled for 2023, the battery will add approximately two hours of storage to the facility. However, the battery was doubled to 300 MW and 600 MWh, connected in 2025 and operating in February 2026. Emissions The power station was the site for a pilot project which had been expected to reduce emissions by 1000 tonnes per year by collected carbon dioxide from flue gases. The project was developed by CSIRO and launched in 2010. A second trial to capture greenhouse gas emissions was conducted by MBD Energy. The technology being trialled collected carbon dioxide and pumped it into waste water where it synthesised oil-rich algae into edible seaweed products or oils. Research measured performance of certain bacteria types. Demand reduction In October 2012, Stanwell announced plans to shut down two generating units for two years. The electricity market was oversupplied and wholesale electricity prices were relatively low. The scaling down of operations resulted in the loss of employment for some workers. Return to service Because of higher natural gas prices, in 2014 power generators again turned to coal-fired plants. However, in January 2014, Stanwell disclosed that maintenance inspections had revealed cracks in the rotors of the steam turbines in Units 1, 3 and 4. The cracks in the still-operational Units 1 and 3 caused the company to replace their rotors. At the time, the company was considering whether to pursue a repair or replacement for Unit 4's 50-tonne (110000 lb) turbine rotor. In July 2014, one of two units shut down in 2012 returned to service. The recommissioning task involved a weld repair, and was a first for a turbine of that type, taking 20,000 hours to complete. The second turbine was expected to return to operation by mid-2015. As coal is scheduled for reduction, LNP MP Peter Dutton said he intends, if elected, to build one of seven government-owned nuclear power plants on this site, to be operational by 2035–2037. See also Fossil fuel power plant Stanwell Power Station References External links Stanwell Incident at Tarong Power Station. 29 November 2015.
ANZAC Bridge

L'ANZAC Bridge ou Anzac Bridge est un pont à haubans métallique situé dans la ville de Sydney, en Australie. Il traverse la baie Johnstons et relie les quartiers de Pyrmont et de Rozelle à proximité du centre des affaires de Sydney. Il fait partie de la voie ouest reliant le centre ville et le Cross City Tunnel aux faubourgs d'Inner West et de Sydney-Nord. Le pont est le plus long pont à câbles d'Australie et parmi les plus longs au monde. Le pont est large de 32,2 mètres et a sa principale portée longue de 345 mètres. Les pylônes en béton sont hauts de 120 mètres et supportent le tablier par deux nappes de câbles. Au départ, les câbles ont été victimes de vibrations qui ont été supprimées par l'adjonction de nouveaux câbles de stabilisation reliant les câbles de suspension entre eux. Histoire Le pont a été achevé en 1996 pour remplacer l'ancien pont tournant électrique, le Glebe Island Bridge, en service depuis 1901. L'augmentation régulière du trafic et la nécessité d'arrêter la circulation dans une importante avenue pour permettre le passage des navires conduisirent à faire construire un nouveau pont. Quand le pont fut mis en service avec ses sept voies de circulation, on entendit des critiques s'élever sur la démesure de la taille du pont. Le pont a été réaménagé et est passé à huit voies en 2005. Le pont a reçu son nom officiel le 11 novembre 1998 pour honorer la mémoire des soldats de l'Australian and New Zealand Army Corps (ANZAC) de la Première Guerre mondiale. Un drapeau australien flotte au sommet du pylône est et un drapeau néo-zélandais au sommet du pylône ouest. Une statue en bronze représentant un soldat australien de la Première Guerre mondiale a été inaugurée à l'extrémité ouest du pont le 25 avril 2000. Notes et références Liens externes (fr) Article sur Structurae Portail des ponts Portail des routes Portail des records Portail de l’océan Pacifique Portail de Sydney
ANZAC-híd

Az ANZAC-híd Ausztráliában, Sydney-ben található függőhíd, amely a Johnstons-öböl felett húzódik Pyrmont és Rozelle kerületek között, Sydney belvárosának közvetlen közelében. A híd a Sydney belvárosa és a nyugati, illetve északi elővárosok közötti gyorsforgalmi út része. Az ANZAC-híd a leghosszabb függőhíd Ausztráliában és a leghosszabbak között van a világon. A híd szélessége 32,2 méter, teljes hossza 805 méter, a két támasz közötti legnagyobb nyílás 345 méter hosszú. A vasbeton hídpillérek 120 méter magasak és kábelek rögzítik a hídfelületet. A tartókábeleken a híd átadása után vibrációk keletkeztek, amit később vékonyabb stabilizálókábelek felszerelésével sikerült leküzdeni. A híd története A híd jelenlegi helyén üzemelt 1901 óta a Glebe Island Bridge, amely egy elektromos működésű felnyitható híd volt. A város fejlődésével azonban egyre nagyobb problémát jelentett, hogy a hajók áthaladásának biztosítása érdekében fel kell nyitni a hidat és az egyre forgalmasabb úton meg kell állítani a forgalmat. Az új hidat 1995. december 3-án adták át és kezdetben túlzásnak tűnt az autóforgalom számára kialakított 7 sáv. Azonban a forgalom növekedése meghaladta a várakozásokat is, és 2005-ben a hídon 2x4 sávot alakítottak ki az autósoknak. A híd északi oldalán gyalogosok és kerékpárosok számára kialakított út található, kb. 30-40 perces sétával át lehet érni a hídon. A híd jelenlegi nevét 1998-ban kapta az első világháborúban létrehozott Ausztrál és Új-Zélandi Hadtest (Australia and New-Zealand Army Corps, ANZAC) katonáinak emlékére. A keleti tartóoszlopon egy ausztrál, a nyugatin egy új-zélandi zászlót húztak fel, míg a nyugati hídfő közelében egy bronzból készült szobor emlékeztet az ANZAC katonáira (2000-ben avatták fel). 2008. április 27-én az eredeti (ausztrál) katonát ábrázoló szobor közelében felavattak egy új-zélandi katonát ábrázoló szobrot is Képek Lásd még ANZAC-öböl Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az ANZAC Bridge című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Külső hivatkozások A híd leírása és építésének története, fotókkal. A hídon elhelyezett webkamera Archiválva 2013. augusztus 21-i dátummal a Wayback Machine-ben