NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Base aérea de Richmond

A Base Aérea de Richmond (IATA: XRH, ICAO: YSRI) é uma das maiores e mais antigas bases aéreas da Austrália. Encontra-se localizada na cidade de Hawkesbury, a noroeste de Sydney, entre as cidades de Windsor e Richmond. A base é a casa do quartel-general dos transportes aéreos da Real Força Aérea Australiana, do Air Lift Group, e de duas grandes formações operacionais, a Asa N.º 84 e 86. A principal aeronave que é operada na base é o Lockheed C-130. Além de ser um local frequentemente requisitado para espectáculos aéreos, já foi diversas vezes proposto como "o local ideal para o segundo aeroporto internacional de Sydney". Situado num sítio originalmente chamado de Ham Common, Richmond tornou-se uma base da RAAF em 1925. O seu comandante inaugural foi Frank Lukis, que também liderou a primeira unidade de voo da base, o Esquadrão N.º 3. Muitos outros esquadrões foram criados em Richmond nos anos que se seguiram. A base sofreu uma expansão durante a Segunda Guerra Mundial, aumentando a capacidade de albergar mais unidades de voo, incluindo a Asa N.º 1 e o Hospital N.º 3 da RAAF. Só com o final da Segunda Guerra Mundial é que Richmond se tornou numa base dedicada aos transportes, com a chegada da Asa N.º 86 e os seus C-47 Dakota. A base começou a operar aeronaves C-130 em 1958, sendo acompanhada anos mais tarde por aviões DHC-4 Caribou e Boeing 707. Referências
RAAF Base Richmond

RAAF Base Richmond är en flygbas i Australien. Den ligger i kommunen Hawkesbury och delstaten New South Wales, i den sydöstra delen av landet, omkring 49 kilometer nordväst om delstatshuvudstaden Sydney. RAAF Base Richmond ligger 19 meter över havet. Runt RAAF Base Richmond är det tätbefolkat, med 343 invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Quakers Hill, omkring 18 kilometer sydost om RAAF Base Richmond. Trakten runt RAAF Base Richmond består till största delen av jordbruksmark. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 267 millimeter. Den regnigaste månaden är februari, med i genomsnitt 216 mm nederbörd, och den torraste är juli, med 25 mm nederbörd. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör RAAF Base Richmond.
Mercedes-Benz O405

El Mercedes-Benz O405 és un model d'autobús simple produït pel fabricant d'automòbils alemany Mercedes-Benz entre els anys 1983 i 2002 com a autobús integral o només xassís a carrossar; fou l'últim model d'autobús estàndard VöV en producció. Amb vora 12.000 unitats produïdes, substituïa el Mercedes-Benz O305 i fou reemplaçat pel Mercedes-Benz Citaro o O530. La versió convencional, és a dir, amb escales i dos nivells, fou denominada O405. Una versió articulada en tres eixos fou produïda amb el nom de O405G, així com un troleibús anomenat O405T. L'O405 fou presentat el setembre de 1983. Equipava un motor atmosfèric diesel Mercedes-Benz OM447h el qual produïa 211 o 247 cavalls. Opcionalment, també hi havia un motor atmosfèric de gas natural comprimit (GNC) model M447hG que produïa fins a 201 cavalls. La transmissió acoplada al motor era generalment una Mercedes-Benz W3E110/2.2R o Mercedes-Benz W4E112/2.2R, les darreres, preparades per a motors més potents. A mitjans dels anys 90 es presentà la segona sèrie del model, O405 2, comercialitzada fins a principis dels anys 2000. Equipava un motor amb turbocompressor Mercedes-Benz OM447hA que produïa 247 cavalls. La versió de pis pla de l'O405 fou presentada el setembre de 1989 i es denominà O405N en carrosseria simple o O405GN per a la carrosseria articulada amb tres eixos. Poc després, a mitjans dels anys 90, es presentà una nova versió millorada anomenada O404N II, tant en carrosseria simple com articulada. L'interior del model no té cap graó ni en l'entrada ni en el passadís, però els seients es troben muntats sobre plataformes elevades. El model sol equipar transmissions ZF, però algunes unitats porten transmissions de Voith. La versió suburbana, és a dir, la preparada per a recorreguts interurbans, fou denominada O407 (o O407G/O405GÜ per a la versió triple articulada) i fou produïda entre els anys 1987 i 2001. Les diferències amb el O405 consistien en una única porta davantera (a diferència de les dues del O405) així com dues a la part central; a més, els seients es trobaven tots ubicats al mateix nivell i en sentit de la marxa. Pel que fa a la mecànica, l'O407 equipava un motor atmosfèric Mercedes-Benz OM447h que produïa 237 cavalls (cv); així com també una transmissió manual de la marca amb sis velocitats. L'O407 fou substituit pel Mercedes-Benz Citaro Ü. Empreses Referències
Mercedes-Benz O 405

Mercedes-Benz O 405 je městský autobus vyráběný společností Mercedes-Benz v letech 1985–2002 v několika verzích. Zatímco v Německu a některých dalších evropských zemích jsou tyto autobusy velmi rozšířené, v Česku byly do provozu zařazovány pouze dovezené ojeté vozy z Německa. Provozovali je například čeští dopravci ZDAR a ICOM transport. Varianty Verze se standardní výškou podlahy O 405 Základní verzí byl standardní dvounápravový autobus O 405, vyráběna byla také třínápravová kloubová verze O 405G a trolejbus O 405T. První generace O 405 byla představena v září 1983 a vyráběna byla od poloviny 80. let 20. století do začátku 90. let 20. století. Byla vybavena atmosférickým motorem Mercedes Benz OM447h o výkonu 157 kW nebo 184 kW. Volitelně byl k dispozici atmosférický motor na stlačený zemní plyn (CNG) M447hG o výkonu 150 kW. Převodovka byla obvykle Mercedes-Benz W3E110 / 2.2R nebo Mercedes-Benz W4E112 / 2.2R (první byla schopna zvládnout výkonnější motor 184 kW), ačkoli byly používány i jiné převodovky, například ZF 5HP 500 nebo Allison B300R. Druhá generace byla vyráběna v 90. letech 20. století, pro některé části světa i počátkem 21. století. Disponovala přeplňovaným motorem Mercedes-Benz OM447hA o výkonu 184 kW, ale některé vozy byly vybaveny atmosférickým motorem OM447h-II, přeplňovaným motorem OM447hA nebo přeplňovaným motorem OM447hLA s mezichladičem. Převodovka byla buď ZF 4HP 500, ZF 5HP 500 nebo Voith D864.3. Od roku 1994 byl k dispozici i podvozek s atmosférickým motorem M447hG Euro II o výkonu 175 kW na stlačený zemní plyn. Nízkopodlažní verze O 405N Nízkopodlažní verze O 405N byla uvedena na trh v září 1989, později byla vyráběna vylepšená verze O 405N² (respektive O 405N2). Třínápravová kloubová varianta měla označení O 405GN a O 405GN² (O405GN2). Modely O 405(G)N nemají sice ve dveřích schody, ale sedadla se nachází na vyvýšených podestách. Vylepšená verze O 405(G)² již měla sedadla umístěná na podlaze. Nízkopodlažní verze byla obvykle vybavena převodovkami ZF, ale některé vozy měly převodovku Voith. Low entry verze O 405NH Low entry verzi O 405NH vyráběla společnost EvoBus pro australský trh. V provozu tyto vozy nahradily druhou generaci autobusů O 405. Podvozek byl odvozen z kombinace zadních modulů podvozku O 405 2. generace a předních modulů podvozku O 405N²/O 405GN². Přední část ke středním dveřím je nízkopodlažní, do zadní části s výškou podlahy jako u O 405 vede jeden nebo více schodů. Vzhledem k tomu, že podvozek má horizontálně uložený motor, není zde místo pro zadní dveře. Příměstská verze O 407 Příměstská verze O 407 měla jedny dveře vpředu a jedny uprostřed, a všechna sedadla po směru jízdy. Třínápravová kloubová verze nesla označení O 407G, případně O 405GÜ. Vozy O 407 měly atmosférický motor OM447h o výkonu 177 kW a 6stupňovou manuální převodovku Mercedes-Benz. Historické vozy Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Mercedes-Benz O405 na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mercedes-Benz O 405 na Wikimedia Commons
Mercedes-Benz O 405

Le Mercedes-Benz O 405 est une gamme de bus du constructeur allemand Mercedes-Benz et sa filière bus, EvoBus. Née en 1984, la gamme O 405 se décline en sept versions : O 405 ; O 405 N ; O 405 NK ; O 405 G ; O 405 GN ; O 407 et O 408. Le O 405 est aujourd'hui remplacé par le Mercedes-Benz Citaro. Versions Midibus Le O 405 NK est un midibus surbaissé, il est aujourd'hui remplacé par le Mercedes-Benz Cito, et dernièrement par le Citaro K (10.50m). Standards Le O 405 est un bus standard et à plancher non-surbaissé. Il a été remplacé par le O 405 N. Le O 405 N est un bus standard à plancher surbaissé. Il remplace le O 405. Caractéristiques techniques : Longueur : 11,7 m Largeur : 2,5 m Hauteur : 2,93 m Nombres de cylindres : 6 Puissance : 157 kW /214 ch Moteur : MB-011 447 h Diesel Articulés Le O 405 G est la version articulé du O 405 (plancher non-surbaissé). Il a été remplacé par le O 405 GN. Le O 405 GN est la version articulé du O 405 N (plancher surbaissé), il existe également en version GNV. Il remplace le O 405 G. Caractéristiques techniques : Longueur : 16,91 m Largeur : 2,475 m Hauteur : 3,13 m Nombres de cylindres : 6 Puissance : 220 kW /290 ch Nombre de tour nominal : 2 200 U/min Nombre de places debout : 113 Nombre de places assises : 57 Cars Les O 407 et O 408 sont les déclinaisons périrubaines et sub-urbaines du O 405. Il existe aussi quelques O 407 G (articulés). Trolleybus Nommé O 405 GTZ. Notes et références Voir aussi Mercedes-Benz Citaro EvoBus Liens externes (en + de) EvoBus, le constructeur (fr) Gamme O 405 sur Trans'Bus Portail des autobus Portail de l’Allemagne
Mercedes-Benz O405

Il Mercedes-Benz O405 è un autobus tedesco prodotto dal 1984 al 2001. Progetto Il Mercedes-Benz O405 nasce nella prima metà degli anni '80 per rispondere alla normativa VOV-II, finalizzata alla produzione di un modello di autobus standard per la riduzione del costo dei ricambi e l'impiego di economie di scala. L'O405 nasce dunque parallelamente al MAN SL202 e al Neoplan N416; i tre modelli sono accomunati da una struttura simile e dalla presenza di due soli gradini in corrispondenza di ogni porta. Tecnica Il Mercedes-Benz O405 è dotato del motore OM 447-hA, erogante 150kW o 204 cavalli (nella versione da 12 metri); come già accennato, non è presente il pianale ribassato (che sarà introdotto sul successivo O405N). L'allestimento interno prevede varie configurazioni, per una capacità di trasporto che va da 90 a 108 passeggeri; è inoltre possibile l'installazione del sollevatore per carrozzine con relativa postazione. Sono stati prodotti anche esemplari alimentati a gas metano e filoviari, nonché modelli con guida a destra destinati al mercato inglese e australiano. Versioni Ecco un riepilogo delle versioni prodotte. O405 Lunghezza: 11,5 metri Larghezza: 2,5 metri Allestimento: Urbano, Suburbano Alimentazione: Gasolio, Metano (CNG), Filobus (O405T) O405G Lunghezza: 17,5 metri Larghezza: 2,5 metri Allestimento: Urbano, Suburbano Alimentazione: Gasolio, Filobus (HCE, GTZ, GTD) O402 Lunghezza: 8,0 metri Larghezza: 2,40 metri Allestimento: Urbano Costruito da Goppel Bus su telaio NAW O407 Lunghezza: 11,5 metri Larghezza: 2,5 metri Allestimento: Interurbano Alimentazione: Gasolio Diffusione Il mezzo, grazie alla sua elevata affidabilità e qualità costruttiva, ha avuto un grande successo sul mercato europeo; è stato inoltre molto richiesto sul mercato dei mezzi usati. Come già accennato, sono stati prodotti modelli specifici con guida a destra per il mercato inglese, sudafricano e australiano. In Italia questo modello ha avuto uno scarso successo, non essendo conforme alle normative Federtrasporti che ne bloccavano la finanziabilità. Alcuni esemplari hanno circolato tuttavia presso AGI Milano, ATV Verona, in Alto Adige e presso Atral Latina. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mercedes-Benz O 405.
Ranger Uranmine

Ranger Uranmine er en 79 km2 stor mine som ligger omgivet af Kakadu Nationalpark i Northern Territory i Australien, 230 kilometer øst for byen Darwin. Åremassen blev opdaget i 1969, og minen sattes i drift i 1980, og opnåede fuld produktionskapacitet af uranoxid i 1981. Der er udvundet 125.000 tons uranoxid fra minen. Minen drives af Energy Resources of Australia, som til 68 procent er et datterselskab af Rio Tinto Group. Uran fra Ranger-minen sælges til atomkraftværker i Japan, Sydkorea, Storbritannien, Frankrig, Tyskland, Spanien, Sverige og USA. Den oprindelige åremasse var fuldstændig udgravet i slutningen 1995, selvom noget af det stadig ligger oplagret. En anden åremasse kaldet Ranger 3 påbegyndte udgravning i 1997 – begge miner er dagbrud. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger
Ranger Uranium Mine

Ranger Uranium Mine är en gruva i Australien. Den ligger i kommunen West Arnhem och territoriet Northern Territory, omkring 230 kilometer öster om territoriets huvudstad Darwin. Trakten runt Ranger Uranium Mine är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.. I omgivningarna runt Ranger Uranium Mine växer huvudsakligen savannskog. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 667 millimeter. Den regnigaste månaden är januari, med i genomsnitt 406 mm nederbörd, och den torraste är juni, med 1 mm nederbörd. Källor
Ravensbourne-Nationalpark

i2i3i6 Der Ravensbourne-Nationalpark (engl.: Ravensbourne National Park) ist ein Nationalpark im Südosten des australischen Bundesstaates Queensland. Er liegt 60 Kilometer westlich von Brisbane und 33 Kilometer westlich von Esk über dem Lockyer Valley. Flora und Fauna Kleine Flecken von subtropischem Regenwald und feuchtem Eukalyptuswald, die früher diesen Teil der Great Dividing Range vollständig bedeckten, sind im Park erhalten geblieben. Auf Roterdeböden im Süd- und Südwestteil des Parks wächst Regenwald mit Eukalypten, Piccabeen-Palmen (Archontophoenix cunninghamiana), Lianen, Pilzen und Geweihfarnen (Platycerium). Auf den Sandböden im Ostteil des Parks wächst ein eher lichter Eukalyptuswald. Mehr als 80 Vogelarten wurden im Park beobachtet, z. B. Grünlaubenvögel (Ailuroedus crassirostris), Lärmpittas (Pitta versicolor), Cinclosomatide (Psphodes olivaceus) oder Langschwanz-Fruchttauben. Auch Haubenfruchttauben, Goldbauchschnäpper, Weißbrauen-Sericornis (Sericornis frontalis), graue Fächerschwänze (Rhipidura albiscapa), Schwarzbrust-Laufhühnchen (Turnix melanogaster), Rotschwanz-Rabenkakadus und Braunkopf-Rabenkakadus. Einrichtungen und Zufahrt Zelten ist im Park nicht gestattet, aber es gibt viele kurze Wanderwege und Picknickplätze. Der Ravensbourne-Nationalpark ist vom New England Highway (Ausfahrt Hampton) aus zu erreichen. Von dort fährt man 16 Kilometer nach Osten zum Park. Auch vom Brisbane Valley Highway (Ausfahrt Esk) ist der Nationalpark zu erreichen. Von Esk aus fährt man 33 Kilometer nach Westen. Weblinks Offizielle Webpräsenz des Nationalparks Einzelnachweise
Ravensbourne National Park

Ravensbourne National Park is located in the Ravensbourne and Buaraba in South East Queensland, Australia, 33 km west of Esk. This small scenic park sits on the Great Dividing Range within the Lockyer Creek water catchment area and overlooks the Lockyer Valley. Small remnants of the rainforest and wet eucalypt forest that once covered this part of the Great Dividing Range are preserved within the park. The park's red soils in the west and south-west support rainforest that includes eucalypt species, as well as palms, vines, and ferns. Sandy soils in the park's eastern section support open eucalypt forest. The park is situated within the catchment areas of the Brisbane River and Lockyer Creek. Fauna Four rare or threatened species have been recorded in the park. Over 80 bird species have been recorded in the park. See also Protected areas of Queensland References External links Media related to Ravensbourne National Park at Wikimedia Commons
Parque nacional Ravensbourne

Ravensbourne es un parque nacional en Queensland (Australia), ubicado a 33 km al oeste de Esk. Datos Área: 4,40 km² Coordenadas: 27°21′24″S 152°12′06″E Fecha de Creación: 1922 Administración: Servicio para la Vida Salvaje de Queensland Categoría IUCN: II Véase también: Zonas protegidas de Queensland
Ravensbourne National Park

Ravensbourne National Park är en park i Australien. Den ligger i delstaten Queensland, omkring 84 kilometer väster om delstatshuvudstaden Brisbane. Arean är 6,9 kvadratkilometer. Runt Ravensbourne National Park är det glesbefolkat, med 10 invånare per kvadratkilometer.. I omgivningarna runt Ravensbourne National Park växer i huvudsak städsegrön lövskog. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 106 millimeter. Den regnigaste månaden är januari, med i genomsnitt 235 mm nederbörd, och den torraste är september, med 31 mm nederbörd. Källor
Warner Bros. Movie World

Warner Bros. Movie World is een themapark in Gold Coast (Queensland) in Australië. Het park is eigendom van Village Roadshow Theme Parks sinds de overname van Time Warner en is het enige op films gebaseerde pretpark in Australië. Het park opende op 3 juni 1991 en is het gehele jaar geopend. Naast de mechanisch aangedreven attracties zijn er ook verschillende shows. In 2024 opende het attractiepark drie nieuwe achtbanen, waarvan twee in het nieuwe themagebied Wizard of Oz zijn gebouwd. Hiermee stak het Gold Reef City voorbij als park met de meeste achtbanen van het zuidelijk halfrond. Attracties Het park bevat verschillende attracties, die allemaal gethematiseerd zijn naar films. In het park zijn zeven achtbanen en twee waterattracties te vinden. Hier is onder meer de langste, hoogste en snelste achtbaan van de het zuidelijk halfrond en de achtbaan met de op twee na steilste eerste afdaling ter wereld. Achtbanen Voormalige achtbanen Filmstudio's In het Movie World-complex zijn verschillende filmstudio's in bedrijf. House of Wax, de Scooby-Doo-films, de Peter Pan-film van het jaar 2003 en Ghost Ship zijn enkele van de films en tv-series geproduceerd in de Warner Roadshow Studios.
Warner Bros. Movie World

Warner Bros. Movie World (mais comumente referido como Movie World) é um parque temático relacionado a filme popular na Gold Coast, Queensland, Austrália. Ele é de propriedade e operado pela Village Roadshow Theme Parks desde que assumiu o lugar da Time Warner e é o único parque relacionado a filmes na Austrália. Foi inaugurado em 3 de junho de 1991. O parque contém vários passeios e atrações temáticas de filmes que vão desde simuladores de movimento até´montanhas-russas e passeios fluviais. Além disso, os artistas de personagens fantasiados também patrulham o parque, permitindo aos visitantes a oportunidade de tirar fotos com eles. Estes incluem Batman, Austin Powers, Marilyn Monroe, Scooby-Doo e Salsicha e vários personagens da Looney Tunes. Há uma série de estúdios de cinema ativos dentro do complexo Movie World. A Casa de Cera (2005), Scooby-Doo (2002), Peter Pan (2003), Ghost Ship, The Condemned e Fortress estão entre a série de muitos filmes e programas de televisão produzidos na Warner Roadshow Studios, adjacente da Warner Bros. Movie World. História A construção do parque começou em 1989, após planos da C.V. Wood, que também foi responsável pelo Six Flags Over Texas e Disneyland. O parque foi concluído no prazo de 16 meses, a conversão de um pântano em um parque temático foi baseada em filmes de parques temáticos no exterior, como os da Universal Studios Hollywood ou da Disney Hollywood Studios. O parque abriu oficialmente 3 de junho de 1991. Wayne Goss primeiro ministro de Queensland, marcou na ocasião uma cerimônia de abertura, que contou com a presença de celebridades como Clint Eastwood, Mel Gibson, Goldie Hawn e Kurt Russell. Referências Ligação externa «Página oficial»
Warner Bros. Movie World

Warner Bros. Movie World är en nöjespark i Gold Coast, Queensland, Australien. Parken öppnades 3 juni 1991 och har 17 attraktioner, varav fyra är berg- och dalbanor och två är vattenbanor. Precis bredvid parken ligger en vattenpark, Wet'n'Wild Water World, som ägs av samma ägare som Warner Bros. Movie World och är Australiens största vattenpark. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version.
Fitzgerald-River-Nationalpark

i2i3i6 Fitzgerald-River-Nationalpark in Western Australia liegt südlich von Perth und ist 170 km von Albany entfernt. In diesem Nationalpark, der nach dem Gouverneur James Fitzgerald benannt ist, liegen die Barren Mountains und Eyre Range und der Park wird vom Fitzgerald River durchflossen. Das etwa 3300 km² große geschützte Gebiet führt eine einmalige Flora und Fauna. Die Bucht von Point Anne ist der beste Punkt in West-Australien, um die Südlichen Glattwale in ihrer Kinderstube zu beobachten, denn im australischen Winter kommen bis zu 40 Wale in die Bucht, um ihre Kinder zu gebären. In Point Anne gibt es zwei Walbeobachtungs-Plattformen, die Wale kommen bis zu 20 Meter an diese Plattformen, besser als mit jedem Boot, denn die dürfen nur auf 200 Meter an die Wale heranfahren. Entdeckt wurden im Nationalpark 62 endemische und weitere seltene Pflanzenarten, beispielsweise Drosera prostratoscaposa. Im Landesinneren befindet sich trockenes Land, das das Meer durch Sandstrände an einer langen Küstenlinie begrenzt. Ins Meer münden drei Flüsse, der Gairdner, Fitzgerald und Hamersley River. Im Park gibt es Mount Barren-Berge (unfruchtbare Berge), den East Mount Barren mit 311 Metern, den Mid Mount Barren mit 451 Metern und der West Mount Barren mit 340 Metern Höhe, die die höchsten Erhebungen der rauen Barren Mountain Range sind. Erreicht werden kann der Park vom Westen über die Bremer Bay und vom Osten über Hopetoun. Der beste Ausgangspunkt um die beeindruckenden Natur zu erkunden und für Walbeobachtungen ist das Quaalup Homestead Wilderness Retreat, welches mitten im Park auf der westlichen Seite liegt, dort gibt es botanische Wanderwege und es ist auch nur 30 km entfernt von Point Anne (Walbeobachtungen und einer der schönsten Strände Australiens). Das Innere des Nationalparks kann nur erwandert werden. Da sich im Park die Wurzelfäule, die Phytophthora, ausbreitet, müssen die Vorsichtsmaßnahmen beachtet werden und die Schuhe gründlich gewaschen werden, damit die Verbreitung eingeschränkt werden kann. Weblinks Fitzgerald River National Park (englisch) Weitere Informationen über den Park Übernachtung im National Park (Memento vom 27. Oktober 2009 im Internet Archive)
Parque nacional Río Fitzgerald

El Parque Nacional Río Fitzgerald es un parque nacional en Australia Occidental, a 419 km al sudeste de Perth. Dentro del parque se encuentran las cordilleras Eyre y Barren, así como el río Fitzgerald. Dentro del parque se encuentra el Casa Quaalup (Quaalup Homestead), construida en 1858 por la familia Wellstead. Galería Véase también Zonas protegidas de Australia Occidental Enlaces externos Parque Nacional Río Fitzgerald
Parc national de la rivière Fitzgerald

Le parc national de la rivière Fitzgerald (en anglais : Fitzgerald River National Park) est un parc national australien situé en Australie-Occidentale, à 419 km de Perth, dans le comté de Ravensthorpe et le comté de Jerramungup. Il comprend les monts Barren et la chaîne d'Eyre, ainsi que la Fitzgerald River, d'après laquelle il est nommé. D'une superficie de 329 882 ha, il compte 62 espèces de plantes uniques, dont 48 sont très rares ailleurs. Le parc est reconnu réserve de biosphère par l'UNESCO en 1978. Le parc reçoit 40 000 visiteurs en 2008, le gouvernement de l'État lui allouant 20 millions de dollars australiens dans le cadre d'un plan de développement du site. Ce plan prévoit la réfection de 80 km de voie routière et la création d'un chemin de randonnée entre la baie de Bremer et Hopetoun, ainsi qu'une amélioration des installations de loisir déjà présentes. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des parcs nationaux d'Australie-Occidentale Liens externes (en) Site officiel Portail de la conservation de la nature Portail de l’Australie-Occidentale