Меморіал колишнім австралійським військовополоненим

Меморіал колишнім австралійським військовополоненим (англ. The Australian Ex-Prisoners of War Memorial) - військовий меморіал, розташований на розі вулиць Уендурі-парад і Карлтон-стріт, біля озера Уендурі на півдні Ботанічного саду міста Балларат, штат Вікторія, Австралія. Меморіал присвячений більш ніж 35 тисячам австралійських військовослужбовців, що потрапили в полон за часів від бурських до корейської воєн . Історія Ідея зведення меморіалу з'явилася в 1996 році під час церемонії, присвяченій військовополоненим на День пам'яти, на якій були висловлені побажання зведення відповідного пам'ятника австралійським військовополоненим і членам їх сімей. Виходячи з цих зауважень, пізніше був створений спеціальний комітет. Планування монумента на щотижневих засіданнях комітету зайняло 8 років. В цей час увійшли 6 років, які пішли на складання списку і з'ясування імен більш ніж 36 тисяч австралійців, які стали військовополоненими під час першої та другої світових, корейської воєн. Не були забуті і ті, хто брав участь в інших конфліктах, включаючи війни у ​​В'єтнамі, в Перській затоці, а також в миротворчій діяльності в усьому світі. Дана робота проводилася членами комісії у співпраці з істориками та співробітниками Австралійського військового меморіалу, Міністерства у справах ветеранів, Національного архіву, філій Ліга відслуживших і повернувшихся, газет і сайтів. Архітектурний проект пам'ятника був створений скульптором Пітером Бліззардом, відомим по втіленню замовлень уряду в Мельбурні та Сіднеї. На проектування та зведення пам'ятника, який сам Бліззард назвав «подорожжю в сад каменів», пішло близько 1,8 млн доларів. Була передбачена можливість додавання нових імен на стели меморіалу. Також, проект отримав 200 тисяч доларів від Співдружності націй, а в ході виборчої кампанії 2004 рокувиборчої компанії 2004 року, від керівництва Ліберальної партії - 290 тисяч, а Лейбористської - 150 тисяч. 6 лютого 2004 року меморіал був відкритий генералом Пітером Косгроув на урочистій церемонії в присутності понад 11 тисяч осіб, включаючи генерал-губернатора Австралії генерал-майора Майкла Джеффрі, міністра у справах ветеранів, міністра Данни Вейл , прем'єра Вікторії Стіва Бракса, 1500 колишніх військовополонених і членів їх сімей. Незабаром після відкриття, Міська рада Балларата попросив у федерального уряду 500 тисяч доларів на утримання та технічне обслуговування пам'ятника. 29 вересня 2008 року в присутності 50 колишніх військовополонених міністр у справах ветеранів Алан Гріффін оголосив про те, що меморіалу було присвоєно статус «Пам'ятка національного значення». Один з опікунів меморіалу, Ліс Кеннеді сказав, що в живих залишилося тільки 1200 австралійських військовополонених, принаймні у половини з більш ніж 8 тисяч померлих в полоні не відоме місце поховання. Пізніше, федеральний уряд виділив на чотири роки 160 тисяч доларів на утримання монументу. У 2010 році меморіал був включений до реєстру «Спадщина Балларата». Пітер Бліззард помер в січні того ж року, після довгих років боротьби з раком. Архітектура З обох сторін, меморіал довжиною 130 метрів (430 футів), починається з доріжки з бруківки з світло-сірого базальту, що нагадують залізничні шпали в якості символу відстаней, що долали австралійці, йдучи на війну, а також в знак визнання важливості залізниць в історії військовополонених . Багато в чому, уособленням випробувань австралійців в полоні є страждання в'язнів на будівництві залізниць за наказом японського командування в роки Другої світової війни. Так, тільки на зведенні Тайсько-Бірманської залізниці, що почалося в 1943 році, було задіяно близько 60 тисяч союзних військовополонених і 200 тисяч підневільних азійських робітників, з яких до кінця будівництва через важку ручну працю і обмежене харчування загинуло 2815 австралійців, більше 11 тисяч ув'язнених союзників, і, близько 75 тисяч робітників. Паралельно доріжці, з південного боку розташована довга скошена стіна з чорного граніту, на якій в алфавітному порядку висічені імена всіх відомих австралійських військовополонених, і чоловіків, і жінок, але без згадки рангів, так як за висловом творців монумента, «страждання і відчай ще ні разу не визнали статус жодної людини». В середині шляху стіна переривається на невелику водойму, в якії стоїть ряд кам'яних обелісків з назвами тих країн, в яких австралійці перебували в полоні. Обеліски знаходяться поза досяжністю, символізуючи те, що всі тюремні табори були за кордоном, далеко від дому, сім'ї та друзів. Шостий обеліск з семи не стоїть, а лежить на землі, в знак поваги до померлих в полоні. Перед обелісками стоїть висока стела з частково необробленого каменю з написом попереду і ззаду: «Меморіал колишнім австралійським військовополоненим», обрамленим з двох сторін флагштоками з прапором Торгового флоту, прапором Військово-повітряних сил, прапором Військово морського флоту і Національним прапором (як символ Армії). Далі, знову починається гранітна стіна, яка веде до кінця шляху - великого каменя в якості кенотафа з написом «Щоб ми не забули». З-під каменя витікає струмок, який рухається вниз по стіні до вузького водотоку перед першою групою імен та впадає у водойму, а потім продовжує текти мимо другої групи імен, після чого він зникає під дорогою, повертаючись до свого витоку. Меморіал створений з натуральних матеріалів для збереження гармонії з оточуючим його Ботанічним садом Балларата. Меморіал оточений рослинними посадками, в тому числі примірниками виду Ксантореі австралійської, відокремленими гравійною щебінкою. Використання Щорічно в перших числах лютого - в річницю відкриття меморіалу, як і 25 квітня в День АНЗАК і 10 листопада в День пам'яті, у кенотафа проводяться пам'ятні служби з покладанням вінків. 9 квітня 2017 року біля меморіалу має пройти захід пам'яті АНЗАК, приурочений до сторіччя битви при Буллекурте 11 квітня 1917 року, в результаті якої німецькою армією були захоплено 1100 австралійців, що склало більше 25% всіх австралійських військовополонених Першої світової війни. Примітки Посилання Мемориал бывшим австралийским военнопленным (англ.). Офіційний сайт. Архів оригіналу за 20 грудня 2019. Процитовано 21 грудня 2019. Мемориал бывшим австралийским военнопленным (англ.). MonumentAustralia.org.au. Архів оригіналу за 21 грудня 2019. Процитовано 21 грудня 2019.