NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ridge View Secondary College

Ridge View Secondary College is an Independent Public secondary school in Baldivis, a suburb 45 kilometres (28 mi) south of Perth, Western Australia. Overview The $40.6 million first stage of construction began at the end of 2017. The first stage was designed to cater for 725 students. A new public secondary school was needed as Baldivis had a high rate of population growth and Baldivis Secondary College was the only other public secondary school in the area. At the time, the school's planning name was South Baldivis Secondary College. The school's proper name was announced in July 2018 as Ridge View Secondary college, named as such as it sits on a ridge with views of the Darling Scarp. The first stage of the school opened in February 2019 to 170 Year 7 students. The first stage included science labs, technologies rooms, eight general classrooms and sports facilities. The school is expected to have 1,600 students from Year 7 to 12 in 2024. Construction on stage two of the school began in June 2021, and is to be completed by the start of the 2023 school Year at a cost of $30.28 million. The stage is to bring the school to its final capacity of 1,450, and include facilities such as a performing arts centre with music rooms, a dance studio, visual arts area and media rooms, as well as more general classrooms and sports courts. Student numbers See also List of schools in the Perth metropolitan area References
Darling Range Sports College

Darling Range Sports College is an Independent Public secondary school in Forrestfield, a suburb 14 kilometres (8.7 mi) east of Perth, Western Australia. Formerly known as Forrestfield Senior High School, the school was renamed in 2008 due to it becoming a specialist sports school. History The school opened in 1975 as Forrestfield Senior High School. In 2000, A$300,000, equivalent to A$534,313 in 2022, was spent on making the school's pool indoors and heated. In 2001, Bianca Batten, a student at Forrestfield Senior High School, won the Beazley Medal for Vocational Education and Training (VET). This was the first time the Beazley Medal for VET had been awarded, having previously been awarded to just the top TEE student. The Beazley Medal is the most prestigious award offered to year 12 graduates in Western Australia. In 2008, the school was turned into a specialist sports school. Prior to that, the school had several sports programs, but more became available in 2008. Alongside this, the school was rebranded as Darling Range Sports College, named after the nearby Darling Range. In 2011, a A$4-million, 250-seat indoor sports stadium was opened. In late 2014, A$2.6 million worth of new buildings were completed to increase the capacity of the school for the addition of year 7 students in 2015. The upgrades included 5 new classrooms. At the start of 2019, designs were revealed for a A$10-million upgrade. In December 2019, the upgrades commenced. The upgrades were a 2017 election commitment by the Labor Party, and include new buildings for design and technology and food technology, as well as the refurbishment of existing science laboratories. The new buildings were completed late 2020. Programs Sports academy Darling Range Sports College is the first specialist sports school in Western Australia. It provides school based specialist programs in athletics, Australian rules football, baseball, basketball, netball, rugby league, soccer, swimming, and triathlon. Sports facilities include a 250-seat indoor stadium and an eight-lane, 25-metre (82 ft) indoor swimming pool. Among the coaches of the specialist programs are Sandover Medallist Aaron Black and former Perth Wildcats and Cairns Taipans coach Alan Black. Other Non-sports programs offered by the school include the Academic Challenge and Enrichment program, music program, and Vocational Education and Training program. Student numbers Notable alumni Jessica Anstiss – Netball player for the West Coast Fever. Denver Grainger-Barras – AFL footballer for the Hawthorn Football Club. See also List of schools in the Perth metropolitan area References
Chiltern-Mount-Pilot-Nationalpark

i2i3i6 Der Chiltern-Mount-Pilot-Nationalpark ist ein Nationalpark im Nordosten des australischen Bundesstaates Victoria, 237 km nordöstlich von Melbourne und 25 km westlich von Wodonga, in der Nähe der Kleinstadt Chiltern. Der Hume Highway teilt den Park in zwei Hälften. Pflanzenwelt Der Park wird charakterisiert durch Eukalyptuswald, in dem Ironbark-Eukalyptusarten dominieren. Diese Vegetationsform war früher im Staat Victoria weit verbreitet und bietet aufgrund ihres Nahrungsreichtums eine Nahrungsgrundlage vor allem für ein reiches Vogelleben. Der hügelige nordwestliche Teil des Parks wird von offenem Eukalyptuswald mit Red Stringybark (Eucalyptus macrorhyncha), Blakelys Red Gum (Eucalyptus blakelyi) und diversen Gray Box- und Ironbark-Eukalyptusarten geprägt. Außerdem kommen Akazien-, Orchideen-, Buscherbsen und Pflanzen der Gattung Cassinia vor. Der südöstliche Teil des Nationalparks weist einen größeren Artenreichtum an Bäumen auf, z. B. die Eucalyptusart White Box (Eucalyptus albens). Tierwelt Über 150 Vogelarten wurden bisher im Park nachgewiesen, darunter der Regenten-Honigfresser (Anthochaera phrygia) und der Schönsittich. An bemerkenswerten Säugetierarten weist er den Pinselschwanzbeutler und den Mittleren Gleithörnchenbeutler auf. Weblinks Chiltern-Mount Pilot National Park. Parks Victoria Einzelnachweise
Parque nacional Chiltern-Mt Pilot

Chiltern-Mt Pilot es un parque nacional en Victoria (Australia), ubicado a 237 km al noreste de Melbourne.​ Al momento de su creación su nombre era "Chiltern Box-Ironbark National Park". El parque fue establecido por ley en 2002​ para proteger una amplia gama de especies y ecosistemas amenazados.​ Los rasgos distintivos del parque incluyen las cataratas Woolshed, la pintoresca cima del Monte Pilot, Obras de roca aborígenes de importancia cultural en Yeddonba y ruinas históricas de la época de extracción de oro esparcidas por el parque.​ El parque se utiliza para una serie de actividades recreativas como caminatas, senderismo, pista de equitación, escalada en rocas, pícnic, camping, observación de aves y exploración.​ Referencias Véase también Zonas protegidas de Victoria
Parc national Chiltern-Mt Pilot

Le parc national Chiltern-Mt Pilot est un parc national situé au Victoria en Australie à 237 km au nord-est de Melbourne. Il est connu pour ses orchidées, ses bois d'ironbarks et ses oiseaux. C'est un des sites aborigènes du Victoria. Liens externes Portail de la conservation de la nature Portail du Victoria
Maranatha Christian School

Maranatha Christian School (MCS), is a co-ed, non-denominational Christian school with campuses spread out between Doveton, Victoria, Officer, Victoria, and Endeavour Hills, Victoria. Curriculum Maranatha provides education for all year levels, from kindergarten to year 12. MCS also offers the Victorian Certificate of Education to year 10, year 11, and year 12 students along with the Victorian Certificate of Applied Learning. References External links Official website
Tailem Bend–Keith pipeline

The Tailem Bend–Keith pipeline provides treated water drawn from the Murray River to communities in the Upper South East region of South Australia. It extends 132 kilometres (82 mi) from Tailem Bend southeast to Keith. It runs roughly parallel to both the Dukes Highway and the Adelaide–Wolseley railway line. It services 800 kilometres (500 mi) of branch mains and a total area of 6,470 square kilometres (2,500 sq mi). The pipeline was constructed by the South Australian government with financial assistance from the Australian government provided under the South Australia Grant (Tailem Bend to Keith Pipeline) Act 1969. The storage facility at Coomandook was expanded in 2019 with the addition of a new 9 megalitres (2,000,000 imperial gallons) tank. References
Fremantle College

Fremantle College is an Independent Public secondary school in Beaconsfield, Western Australia, 2 kilometres (1 mi) south-east of the port city of Fremantle, and 15 kilometres (9.3 mi) south-west of Perth, the capital city of Western Australia. It opened in 2018 following the closure of South Fremantle Senior High School and Hamilton Senior High School due to low enrolment numbers. Overview At the end of 2013, the Government of Western Australia announced that it was looking at reforming secondary education in the Fremantle area. The Department of Education opened a survey in April 2014 for local residents to give their opinion on secondary education in Fremantle. Education minister Peter Collier hosted a meeting on 4 June at the Fremantle town hall to discuss options. In December 2014, the government announced that Fremantle would get a new secondary school to replace South Fremantle Senior High School (SFSHS) and Hamilton Senior High School (HSHS). In 2014, SFSHS had 300 students and a capacity of 800 students, and HSHS had 440 students and a capacity of 950 students. Those two schools had limited options for subjects for a university pathway, and the merger would make offering more of those subjects viable. The plan involved no changes to John Curtin College of the Arts. A parent's lobby group suggested that local intake for John Curtin be increased instead. At the time, that school mainly took students for its performing arts program, most of whom are outside the local area. Fremantle College opened in February 2018, for the start of that school year. SFSHS and HSHS closed at the end of the previous year. It opened on the same site as SFSHS, but facilities were significantly renovated, at a cost of $30 million. Costs were offset by the sale of the land for HSHS. Student numbers Fremantle College has a capacity of 1,200 students. As of 2020, it had two demountable classrooms. See also List of schools in the Perth metropolitan area References External links Media related to Fremantle College at Wikimedia Commons
Whitsunday Island

Whitsunday Island ist die größte der Whitsunday Islands, die vor Queensland (Australien) im Pazifik liegt. Die Insel ist unbewohnt und bietet viele Tourismusattraktionen für Tagesbesucher und für Übernachtsegler, unter anderem die wunderschönen Sandstrände mit klarem Wasser von Whitehaven Beach und Hill Inlet, die sicheren schönen Ankerplätze von Cid Harbour, sowie die gut geschützten Wasserwege von Gulnare Inlet. Die Insel ist vom Festland aus von den Tourismushochburgen Airlie Beach und Shute Harbour erreichbar. Weblinks Einzelnachweise
Île Whitsunday

L'île Whitsunday (en anglais : Whitsunday Island) est la plus grande île de l'archipel des îles Whitsunday, située à une dizaine de kilomètres au large des côtes du Queensland, en Australie, dans la mer de Corail. Situation L'île est célèbre pour sa plage de Whitehaven : la blancheur du sable et les nuances de bleu de son eau limpide en font une image parfaite de carte postale. On peut admirer la crique depuis les hauteurs, sur Hill Inlet. Les bateaux peuvent jeter l'ancre dans la baie protégée de Cid Harbour. Elle abrite nombre d'espèces sauvages, que ce soit dans ses eaux turquoise ou dans ses forêts. Les plus probables d'apercevoir lors d'une visite de l'île sont les varans, serpents, raies et requins de récifs. L'île Whitsunday est accessible par bateau depuis les ports d'Airlie Beach et de Shute Harbour. Histoire Habitée par le peuple Ngaro pendant 8 000 ans avant la colonisation britannique, l'île reçoit son nom actuel lors du premier voyage de Cook, lorsqu'il navigue les eaux environnantes en juin 1770. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Parc national des Îles-Whitsunday Liste des îles d'Australie Liens externes Portail du Queensland Portail des îles
Whitsunday Island

Whitsunday Island è la maggiore delle isole Whitsunday; è situata nel mar dei Coralli al largo della costa centrale del Queensland, in Australia. La superficie dell'isola è di 109 km², la sua altezza massima è quella del monte Whitsunday, 435 m. L'isola, che si trova al centro del Whitsunday Island National Park, è raggiungibile in barca dai porti turistici continentali di Airlie Beach e Shute Harbour. Contiene molte destinazioni popolari tra cui le magnifiche spiagge di Spiaggia di Whitehaven e Hill Inlet. L'isola è stata denominata dal capitano James Cook all'inizio del giugno 1770. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Whitsunday Island Collegamenti esterni (EN) Whitsunday Island, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Pinkstereiland

Pinkstereiland (Engels: Whitsunday Island) is een eiland gelegen aan de oostkust van Australië (Queensland) en is het grootste van de Whitsundayeilanden. James Cook ontdekte het eiland met Pinksteren, wat 'Whitsunday' in het Engels betekent. Whitehaven Beach is een toeristische trekpleister op het eiland.
Whitsunday Island

Whitsunday Island är en ö i Australien. Den ligger i delstaten Queensland, omkring 900 kilometer nordväst om delstatshuvudstaden Brisbane. Arean är 109 kvadratkilometer. Den sträcker sig 19,3 kilometer i nord-sydlig riktning, och 15,7 kilometer i öst-västlig riktning. Savannklimat råder i trakten. Genomsnittlig årsnederbörd är 1 680 millimeter. Den regnigaste månaden är mars, med i genomsnitt 436 mm nederbörd, och den torraste är september, med 10 mm nederbörd. Kommentarer Källor
Вітсандей (острів)

Вітсандей (англ. Whitsunday) — острів Великого Бар'єрного рифу в Австралії, є частиною архіпелагу Вітсандей. Знаменитий пляжем Вайтхевен із мілинами з білого піску. Своєю назвою острів зобов'язаний капітану Куку, який пропливав повз нього в 1770 році у День Святої Трійці (Whitsunday з англійської — Трійця). Опис Острів безлюдний. До 1860 року на ньому мешкало плем'я Нгаро. Площа острова близько 19 тис. га. Скелі острова покриті тропічними лісами, які порізані фіордами. Тут відсутні туристичні бази, уздовж берегів простягається пляж, покритий білосніжним піском. Довжина пляжу складає 7 км, він входить у топ-10 кращих пляжів планети. Туристи, які прибули на острів, можуть зупинятися в наметовому таборі. Клімат Клімат на Вітсандеї субтропічний з теплими зимами. Завдяки пасатам тут завжди прекрасні погодні умови. Звичайно з травня по серпень пасати володіють більшою силою. Найхолодніший місяць року — липень, а найтепліший — січень. У період з лютого по березень імовірні циклони. Середня температура повітря 27,2 °C. Температура води варіює від 20 до 24 °С. Середньостатистична кількість опадів становить 1792 мм в рік, з них 60 % випадає в сезон дощів (січень-березень). Примітки Література Атлас світу / Гол. ред. І. С. Руденко; зав. ред. В. В. Радченко; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 966-631-546-7 Географічний атлас світу / гол. ред. І. Л. Дрогушевська; відп. ред. В. В. Радченко; худож.-оформ. М. Гутман. — К. : ДНВП «Картографія», 2018. — 184 с. — ISBN 978-966-946-053-0 Литвин В. М., Лымарев В. И. Природа мира. Острова. — М. : Мысль, 2003. — 287 с. — ISBN 5-244-00977-X (рос.) Фізична географія материків та океанів : Підручник у 2-х т. / Ред. П. Г. Шищенко. — К. : Київський університет, 2020. — Т. 2. Африка, Америка, Австралія, Антарктида, Океани. — 470 с. — ISBN 978-966-439-989-8
Richmond Bridge (Tasmanien)

Die Richmond Bridge ist die älteste steinerne Groß-Brücke Australiens und wird bis heute befahren. Geografische Lage Sie liegt im Zuge einer Straße vor der Stadt Richmond in Tasmanien, 25 km von Hobart entfernt. Geschichte Das Gebiet von Richmond wurde von europäischen Siedlern ab 1803 landwirtschaftlich erschlossen. Das war 1820 abgeschlossen. Erfolgreich wurde Weizenanbau betrieben. Um das geerntete Getreide abtransportieren zu können, war eine dauerhafte Überquerung des Coal River erforderlich. Vor dem Brückenbau geschah das durch eine Furt südlich der Stelle, an der die Brücke errichtet wurde. Die Furt aber konnte bei Hochwasser nicht genutzt werden. Im Dezember 1823 wurde der Bauplatz für die Brücke ausgewählt. Sie wurde von Sträflingen errichtet. Ende 1824 / Anfang 1825 war sie fertiggestellt. Nun war eine dauerhafte Straßenverbindung zwischen Hobart, der Ostküste Tasmaniens und der Tasman Peninsula sichergestellt. 1872 wurde der Sorell Causeway nach Hobart eröffnet, der die Tasman Peninsula und Hobart direkt verband, worauf die Verkehrsbedeutung der Brücke sank. Ab den 1920er Jahren wurde die Brücke auf Postkarten abgebildet und in den 1960er Jahren der historische Wert und Bedeutung des Bauwerks erkannt. 1976 und 2000 wurde sie auf australischen Briefmarken abgebildet. Heute wird sie von etwa 200.000 Menschen jährlich besucht und ist ein touristischer Anziehungspunkt. Seit dem 25. November 2005 ist sie in die Australian National Heritage List eingetragen und steht unter Denkmalschutz. Bauwerk Die Brücke wurde massiv aus lokalem Sandsteinen vom Butchers Hill errichtet. Sie besteht aus sechs Bögen mit Spannweiten von 4,30, 8,10, 8,30, 8,50, 8,30 und 4,10 Metern. Die technische Konstruktion führten Thomas Bell, der Kolonialingenieur, und der Steinmetz William Wilson durch. Ursprünglich erhielt sie den Namen des Commissioners John Thomas Bigge. Weblinks colnect.com: Abbildung der Richmond Brücke auf einer 5-Cent-Briefmarke Australiens (englisch) Einzelnachweise
Richmond Bridge

Le pont de Richmond ou Richmond Bridge est un pont à arches figurant au patrimoine national australien. Il est situé sur la B31 (l'ancienne "Convict Trail") à Richmond, à 25 kilomètres au nord de Hobart en Tasmanie, en Australie. C'est le plus ancien pont encore en service en Australie. Histoire La première pierre du pont de Richmond a été posée le 11 décembre 1823 et la construction a été entièrement réalisée par des bagnards. Il a été achevé en 1825. Le pont a été initialement nommé pont Bigge d'après le nom du commissaire royal, John Thomas Bigge qui avait reconnu la nécessité d'un pont en ce lieu en 1820. En 2005, le pont a été reconnu comme un excellent monument historique et ajouté à la liste du patrimoine national australien. Construction Le pont de Richmond est construit en grès extrait de Butchers Hill, transporté sur le chantier à l'aide de chariots à bras tirés par les bagnards. Il se compose de quatre grandes arches et deux petites de portées respectives 4,3, 8,1, 8,3, 8,5, 8,3 et 4,1 mètres. Notes et références Liens externes Portail des ponts Portail des routes Portail de la Tasmanie
Richmond híd

A Richmond híd a tasmaniai Richmondban található, Hobarttól 25 kilométerre északra. Ez a legöregebb híd Ausztráliában, amelyet jelenleg is használnak. Az alapkövet 1823. december 11-én rakták le. A híd eredeti neve Bigge's híd volt. 2005-ben kiemelkedő történelmi emlékhelynek nyilvánították és felvették az Ausztrál Nemzeti Védettségi Listára. Konstrukció A hidat fegyencek által kivájt homokkőből építették, amelyet a közeli Butchers Hillből hoztak. Négy tartópillére van. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Richmond Bridge, Tasmania című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Külső hivatkozások www.discovertasmania.com.au (angolul) www.tco.asn.au (angolul) Ausztrál Nemzeti Védettségi Lista (angolul)
Richmond Bridge

De Richmond Bridge is de oudste, nog steeds in gebruik zijnde, brug in Australië. De brug ligt in de plaats Richmond (Tasmanië), over de Coal River. Deze boogbrug bestaat uit zes bogen waarvan de grootste 8,5 meter lang is. De eerste steen werd gelegd op 11 december 1823. Twee jaar later, in 1825, werd de brug in gebruik genomen. De brug werd in 2005 opgenomen in de Australian National Heritage List.
Ричмонд-Бридж (Тасмания)

Ри́чмонд-Бридж или Ри́чмондский мост (англ. Richmond Bridge) — исторический мост на юго-востоке острова Тасмания (Австралия), пересекающий реку Кол (Coal River) и находящийся в небольшом городе Ричмонд, расположенном примерно в 26 км северо-восточнее Хобарта. Ричмондский мост считается самым старым из до сих пор используемых мостов Австралии. Он был включён в список объектов Национального наследия Австралии (Australian National Heritage List) 25 ноября 2005 года. История В 1820 году Королевский уполномоченный (англ. Royal Commissioner) Джон Томас Бигге отметил необходимость постройки моста через реку Кол. Считается, что проект моста был создан Томасом Беллом (Thomas Bell), который также руководил постройкой моста. Первый камень в основание моста был заложен 11 декабря 1823 года. В 1824 году также началось строительство центральной части города Ричмонд. Строительство моста, которое проводилось с использованием труда заключённых, было завершено к концу 1824 года, и движение по мосту было открыто 1 января 1825 года. Изначально мост был известен под названием «мост Бигге» (англ. Bigges Bridge). За время существования моста на нём произошло несколько серьёзных аварий, приводивших к частичному разрушению ограждения моста. В 1977 году на мосту было введено ограничение скорости в 30 км/ч, а в 1985 году — ограничение по массе в 25 тонн. См. также Другие мосты Тасмании: Боуэн-Бридж, Бриджуотер-Бридж, Бэтмен-Бридж, Ред-Бридж, Росс-Бридж, Тасманов мост Примечания
Richmond Bridge

Richmond Bridge är Australiens äldsta bro som ännu är i bruk. Den är 47 meter lång och korsar Coal River i Richmond, Tasmanien, 25 kilometer norr om Hobart. Grundstenen lades den 11 december 1823 och straffarbetare användes fram till färdigställandet 1825. Den hette till att börja med Bigge's Bridge efter John Thomas Bigge, som framlade behovet av bron 1820. Bron är byggd av sandsten och består av sex spann på 4,3, 8,1, 8,3, 8,5, 8,3 och 4,1 meter. Den 25 november 2005 togs bron med på Australian National Heritage List. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Noter
Річмонд-Бридж (Тасманія)

Річмонд-Бридж або Річмондський міст (англ. Richmond Bridge) — історичний міст на південному сході острова Тасманія (Австралія), перетинає річку Кол і розташований у невеликому місті Річмонд, приблизно за 26 км на північний схід від Гобарта. Річмондський міст вважається найстарішим з досі використовуваних мостів Австралії. 25 листопада 2005 року його включено до списку об'єктів Національної спадщини Австралії. Історія 1820 року королівський уповноважений Джон Томас Бігге відзначив необхідність спорудження мосту через річку Кол. Вважається, що проєкт мосту створив Томасом Белл (Thomas Bell), який також керував будівництвом. Перший камінь в основу мосту закладено 11 грудня 1823 року. 1824 року також почалось будівництво центральної частини міста Річмонд. Будівництво моста, яке відбувалося з використанням праці ув'язнених, завершено до кінця 1824 року, і 1 січня 1825 року відкрито рух мостом. За час існування моста на ньому трапилося кілька серйозних аварій, що призвели до часткового руйнування огорожі моста. 1977 року на мості введено обмеження швидкості до 30 км/год, а 1985 року — обмеження за масою 25 тонн. Див. також Тасманія Гобарт Інші мости Тасманії: Бовен-Бридж, Бриджвотер-Бридж, Бетмен-Бридж, Ред-Бридж, Росс-Бридж, Тасман-Бридж Примітки