NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Матосаванк

Матосаванк (вірм. ՄաթոսավանքՄաթոսավանք) — невеликий монастир, розташований в гірському лісовому масиві Національного парку «Діліжан», в 3,5 км на північний захід від міста Діліжан в Тавушской області Вірменії. Знаходиться поблизу від монастиря Джухтакванк. Комплекс в даний час знаходиться в руїнах, частково присипаний землею, складається з церкви (без купола), притвору і книгосховища, примикають один до одного. Архітектура Згідно напису на головному фасадному камені — церква побудована в 1205 році, зведена з грубо тесанних каменів і має невелику будова, покрите склепінням, однак купол відсутня. Біля входу в церкву, по обидва боки, встановлені хачкари. Із західного боку до церкви прилягає будинок притвору, що являє собою прямокутне приміщення зі склепінчастим перекриттям. Стіни побудовані з грубо тесаних каменів, оштукатурені зсередини. Висвітлюється єдиним вікном, яке знаходиться на західній стіні. На підлозі лежить кілька надгробних плит (написи на них нерозбірливі від часу). На південній стороні церкви примикає книгосховище — невелике приміщення зі склепінчастим покриттям, знаходиться в дуже поганому стані одна зі стін на 50 % зруйнована. У східній стіні є окремий вхід. На південній стіні знаходяться вікна. Руїни церкви, притвору, бібліотеки збереглися, але стан дуже поганий. Сучасний стан Незважаючи на те, що комплекс включений в список охоронюваних державою пам'яток і має реєстровий номер «10.3.145», з року в рік пам'ятник продовжує руйнуватися і не реставрується. Цей негативний аспект доповнюється вандалізмом з боку відвідувачів монастиря, деякі з стін будівлі розписані, а на стародавніх кам'яних хрестах запалені свічки покривають рештки монастиря шаром гарі і залишками воску. Відсутність купола церкви обумовлює високу вологість всередині руїн і прискорює процес руйнування пам'ятника. Галерея Примітки
Hagvi

Hagvi es una localidad del raión de Turmanyan, en la provincia de Lorri, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 402 habitantes. Se encuentra ubicada al noreste de la provincia, a poca distancia del río Debet —un afluente derecho del río Kurá— y de la frontera con Georgia y la provincia de Tavush.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hagvi.
Агви

Агви (арм. Հագվի) — село в Лорийской области Армении. География Село расположено в восточной части марза, к западу от реки Дебед и автодороги , на расстоянии 50 километров к северо-северо-востоку от города Ванадзор, административного центра области. Абсолютная высота — 1070 метров над уровнем моря. Климат Климат характеризуется как умеренно континентальный, влажный, с жарким летом (Dfa в классификации климатов Кёппена). Население Численность постоянного населения по состоянию на 1 января 2025 года составляла 396 человек. Достопримечательности В селе находится церковь Пресвятой Богородицы (XII—XIII вв.). Примечания
Harich, Armenia

Harich (Armenian: Հառիճ) is a village in the Artik Municipality of the Shirak Province of Armenia. Within the village is the Harichavank Monastery of the 8th century. Across the gorge from the monastery is a 3rd millennium BC fortress and tomb field. Demographics Gallery References Harich, Armenia at GEOnet Names Server World Gazeteer: Armenia – World-Gazetteer.com Report of the results of the 2001 Armenian Census, Statistical Committee of Armenia Kiesling, Brady (2005), Rediscovering Armenia: Guide, Yerevan, Armenia: Matit Graphic Design Studio Kiesling, Brady (June 2000). Rediscovering Armenia: An Archaeological/Touristic Gazetteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia (PDF). Archived (PDF) from the original on 6 November 2021.
Harich

Harich es una localidad del raión de Artik, en la provincia de Shirak, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 1535 habitantes. Se encuentra ubicada al sureste de la provincia, a poca distancia del río Mantash —un afluente del río Akhurian— y de la frontera con la provincia de Aragatsotn.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Harich.
Арич

Ари́ч (арм. Հառիճ) — село в Армении. Находится в Ширакской области, Артикский район. Название Прежде селение Арич называлось Кыпчаг или Xпчах, по наименованию тюркского народа кыпчаков. По словам историка Сурена Еремяна, со времени Георгия III и Тамары кипчаки были поселены в Армении, в местности Арич, приняли христианство и слились с армянами. География Наблюдаются резкие климатические изменения и разнообразие живой природы. Огромное количество сенокосов испульзуется в хозяйственных целях. Население Согласно «Гeогpaфичeско-стaтистичecкому cлoваpю Рoссийcкой Импepии» изданному в 1865 году, в селе на тот момент проживало 599 человек и имелось 57 дворах. Население — армяне.. Достопримечательности В селе находится армянский средневековый монастырский комплекс XIII века — Аричаванк (Сурб Аствацацин (Пресвятой Богородицы)), самая ранняя постройка которого относится к (VII веку). Монастырь с древних времен существовал под именем Арич (Хартич/Артич). С 1850 года церковь Аричаванк являлось летней резиденцией Эчмиадзинского католикоса. Центр архитектурного комплекса составляют 2 церкви и притвор — гавит. Экономика Население занимается скотоводством и земледелием. Галерея Примечания
Ditak

Ditak es una localidad del raión de Artashat, en la provincia de Ararat, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 734 habitantes. Se encuentra ubicada al norte de la provincia, cerca del río Aras —el principal afluente del río Kurá— y a poca distancia al sur de Ereván y al este de la frontera con Turquía.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ditak.
Ditak

Ditak (en arménien Դիտակ) est une communauté rurale du marz d'Ararat en Arménie (région d'Artachat), fondée en 1927 par des immigrants venus de Van. Elle est située à 15 km au sud d'Erevan et à 15 km de la ville d'Artachat. En 2008, elle compte 749 habitants. Notes et références Portail de l’Arménie
Ditak

Ditak (in armeno Դիտակ?) è un comune dell'Armenia di 749 abitanti (2008) della provincia di Ararat . Note Bibliografia (EN) Brady Kiesling, Rediscovering Armenia, 2000, p. 25. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ditak Collegamenti esterni (EN) Ditak, su GEonet Names Service. URL consultato il 2 agosto 2021 (archiviato dall'url originale il 12 dicembre 2012).
Дитак

Дитак (арм. Դիտակ) — село в области Арарат в Армении. Главой сельской общины является Сурен Срапоян (по состоянию на 05.06.2026). География Село Дитак находится в юго-западной части Республики Армения, в 15 километрах на север от города Арташата , в 15 км на юг от Еревана, в Араратской области (марзе), на территории бывшего Арташатского района, в Араратской долине. Находится на высоте 880—920 метров над уровнем моря. Протяженностью в 900 метров с запада на восток и 600 метров с севера на юг занимает территорию 100 гектаров. Через село проходит канал Арташат. Село расположено рядом с сёлами Джрашен, Аревшат, Ншаван, Мхчян. Из посёлка выходят две дороги: одна в Ереван через сёла Джрашен и Нубарашен, а другая в Мхчян и Аревшат. Основание села Село было основано в 1927 году переселенцами из соседних сёл. Примечания
Дітак

Дітак (вірм. Դիտակ) — село в марзі Арарат, у центрі Вірменії. Село розташоване за 14 км на північний захід від міста Арташата, за 2 км на захід від села Аревшат, за 1 км на південний схід від села Джрашен та за 3 км на північний схід від села Мхчян. Джерела Національна статистична служба Республіки Вірменія [Архівовано 16 листопада 2010 у Wayback Machine.](англ.)(вірм.)(рос.)
Храздан (стадион)

Стадион Храздан е изцяло покрит със седалки футбoлен стадион в град Ереван, Армения. Построен е през 1971 г. Служи за домакинските срещи на ФК Киликия и на националния отбор на Армения. Стадион Храздан е най-големият в страната. На 5-о място по големина в бившия СССР. Бил е и домакински стадион на националния отбор на СССР.
Estadi Hrazdan

L'Estadi Hrazdan (en armeni Հրազդան մարզադաշտ) és un estadi situat al carrer Atenes, del districte de Kentron de la ciutat d'Erevan, Armènia. Història L'estadi fou construït durant la segona meitat de 1969 i finalitzat en 18 mesos. La inauguració oficial fou el 29 de novembre de 1970 amb la presència de Leonid Bréjnev, en commemoració del 50 aniversari de l'RSS d'Armènia. El primer partit oficial fou el 19 de maig de 1971 amb el partit Ararat Yerevan contra Kairat Almaty, amb resultat de 3-0 davant 78.000 espectadors. L'any 2004 fou adquirit pel Hrazdan Holding CJSC, qui inicià una remodelació l'any 2005, que finalitzà el 2008. És gestionat per la Federació Armènia de Futbol i hi juga la selecció de futbol d'Armènia. Galeria d'imatges Referències Enllaços externs Lloc web oficial Arxivat 2013-07-24 a Wayback Machine.
Stadion Hrazdan

Stadion Hrazdan (arménsky Հրազդան» մարզադաշտ) je víceúčelový sportovní stadion v hlavním městě Arménie Jerevanu, na němž hraje své domácí zápasy arménská fotbalová reprezentace. V letech 1992–2011 zde hrál i klub Kilikia FC. Byl postaven v roce 1970 a pojmenovaný je podle arménské řeky Hrazdan, která protéká Jerevanem. Po rekonstrukci z roku 2008 byla všechna místa obsazena sedačkami a kapacita se snížila ze 75 000 na současných 53 849 diváků. Před rozpadem SSSR patřil z hlediska kapacity mezi 4 největší sportovní stadiony v Sovětském svazu. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hrazdan Stadium na anglické Wikipedii. Související články Seznam největších evropských stadionů podle kapacity Hrazdan – arménská řeka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stadion Hrazdan na Wikimedia Commons Fotografie stadionu, fussballtempel.net
Stadion Hrasdan

Das Stadion Hrasdan (armenisch մարզադաշտ „Հրազդան“) ist ein Multifunktions-Stadion in Jerewan, Armenien. Es besitzt ausschließlich Sitzplätze und ist das Heimatstadion der armenischen Fußballvereine FC Ararat Jerewan und FC Kilikia Jerewan. Mit 55.000 Sitzplätzen ist es das größte Stadion Armeniens. Erbaut wurde es 1972, bevor es 2002 und 2008 grundrenoviert wurde. Neben den Heimspielen vom FC Ararat und FC Kilikia findet hier auch das jährliche Finale des Armenischen Fußballpokals statt. Darüber hinaus ist das Stadion laut UEFA für europäische Finalspiele geeignet. Galerie Siehe auch Liste von Stadien in Armenien Liste der größten Fußballstadien der Welt Liste der größten Stadien der Welt Weblinks Fotos auf Fußballtempel.net stadiumguide.com Einzelnachweise
Stadion Hrazdan

Stadion Hrazdan (arm. «Հրազդան» մարզադաշտ) je višenamjenski stadion u gradu Erevanu, Armenija. Otvoren je 1970. i naveće je sportsko borilište u Armeniji. Većinom se koristi za nogometne utakmice. Domaći je teren za klubove FC Ararat Erevan i Ulisses FC. Stadion je nakon izgradnje mogao primiti do 75.000 gledatelja i bio je među tri najveća stadiona u Sovjetskom Savezu. Nakon restauracije 2008. godine, kapacitet je smanjen na 53.849 mjesta, ali su sva mjesta postala sjedeća. Nogometna reprezentacija SSSR-a je na ovom stadionu 1978. odigrala utakmice protiv Finske i Grčke. Izvori Vanjske poveznice (engl.) Službena stranica Hrazdan holdinga Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. srpnja 2013. (Wayback Machine)
Hrazdan (stadion)

Hrazdan (Armeens: Հրազդան մարզադաշտ) is een multifunctioneel stadion in Jerevan. Hrazdan was de thuishaven van de voetbalclub Ararat Jerevan. Het stadion is gebouwd in 1972. In het jaar 2008 werd het stadion gerenoveerd. Het stadion biedt plaats aan 54.208 toeschouwers en is daarmee het grootste stadion van Armenië. Interlands Het stadion was 25 keer gastheer van een voetbalinterland. Zie ook Lijst van voetbalstadions in Armenië Externe links (en) eu-football (en) Foto's van Hrazdan op worldstadiums.com (en) Stadionpagina op transfermarkt.co.uk
Stadion Hrazdan

Stadion Hrazdan – wielofunkcyjny stadion sportowy (przede wszystkim piłkarski) w Erywaniu, wybudowany w latach 1969–1970 z okazji 50-lecia sowietyzacji Armenii dolinie rzeki Hrazdan i oficjalnie otwarty 29 listopada 1970 (choć pierwszy mecz rozegrano na nim 19 maja 1971). Trzykrotnie przebudowywany: 2002, 2008 oraz 2012. Aktualna pojemność jego trybun wynosi 54 208 miejsc, co czyni go największym tego typu obiektem w Armenii. Rekord frekwencji (78 000 widzów) padł podczas inauguracyjnego spotkania piłkarskiego, w którym Ararat Erywań pokonał 3:0 Kajrat Ałmaty. Swoje mecze rozgrywały na nim: Ararat Erywań (w latach 1971–2015), Kilikia Erywań (w latach 1992–2011) oraz dwukrotnie reprezentacja ZSRR. Po 1999 reprezentacja Armenii grywa na nim okazjonalnie, bowiem władze armeńskiej federacji piłkarskiej preferują mniejszy Stadion Hanrapetakan. Przypisy
Stadionul Hrazdan

Stadionul Hrazdan este un stadion cu multiplă folosință în Erevan, Armenia. Este folosit cu preponderență pentru meciurile de fotbal. Stadionul găzduiește echipele FC Ararat Yerevan și FC Kilikia Yerevan. A fost construit în anul 1972 și are o capacitate de 54,208 de locuri. Finalele Cupei Armeniei se dispută pe acest stadion. În trecut, Hrazdan Stadion a fost unul dintre stadioanele-gazdă a naționalei de fotbal a URSS. Note Legături externe Fotografii ale stadionului Hrazdan Arhivat în 19 septembrie 2020, la Wayback Machine.
Hrazdanstadion

Hrazdanstadion (armeniska: Հրազդան մարզադաշտ) är en idrottsarena i Armeniens huvudstad Jerevan. Stadion öppnades den 19 maj 1971. Med stöd av Gulbenkianstiftelsen byggdes anläggningen på endast 11 månader. Hrazdanstadion är den största i Armenien, med en kapacitet på 53 849 åskådare vid exempelvis fotbollsmatcher. Den är hemmastadion för Armeniens herrlandslag i fotboll, FK Ararat Jerevan och Ulisses FK. Innan arenan rekonstruerades 2008 hade den en maxkapacitet på 70 000 åskådare. Arenans publikrekord sattes den 19 mars 1975, när FK Ararat Jerevan tog emot tyska FC Bayern München, då hela 75 000 åskådare såg matchen. Referenser Noter Externa länkar Hrazdan Holdings officiella webbplats
Раздан (стадіон)

Стадіон «Раздан» (вірм. Հրազդան մարզադաշտ) — універсальний стадіон в місті Єреван, Вірменія. Є найбільшим і єдиним двоярусним стадіоном у Вірменії. Історія «Раздан» побудований в 1970—1971 роках за 11 місяців за підтримки фонду Галуста Гюльбекяна. На схилі біля річки Раздан, від якої, власне, і отримав свою назву. Відкриття стадіону відбулося 19 травня 1971 року. У радянський час був одним з найбільш містких стадіонів СРСР і одним з небагатьох двоярусних. Саме на цьому стадіоні футбольні вболівальники «Арарату» побачили перемоги клубу, що призвели до "золота" чемпіонату СРСР 1973 року і перемог в Кубку СРСР 1973, 1975 років. Збірна СРСР на стадіоні провела лише два матчі, які обидва датуються 1978 роком. У квітні в товариській грі проти фінської збірної (10:2 на користь СРСР), а через півроку у відбірковому матчі чемпіонату Європи проти збірної Греції (2:0 перемога радянської збірної). На матчі з Фінляндією були присутні 12 000 глядачів, на матч з Грецією прийшло 40 тисяч. Після розпаду СРСР на стадіоні проводила свої матчі збірна Вірменії, а також футбольні клуби. У 1990-х роках на стадіоні проводилися фінали Кубка Вірменії з футболу. У 2002 році відреставрований, реставрація була продовжена у 2006—2008 роках. Спочатку вміщував в себе 75 000 глядачів, після часткової реконструкції 69 000. Після реконструкції та встановлення індивідуальних крісел, стадіон вміщує 55 000 глядачів, є найбільшим стадіоном у Вірменії. За планом на стадіоні повинні були побудувати ярус і над східною трибуною, але якщо б він був побудований, то «Раздан» перевищував би місткістю «Лужники» («Лужники» вважався самим головним стадіоном в СРСР, так як він розташовувався в Москві, столиці СРСР), тому було прийнято рішення залишити ярус тільки над західною трибуною. Після успіхів збірної Вірменії у відбірковому циклі до Євро-2012 футбол став популярний, і стадіон почав активно використовуватися для проведення домашніх матчів. Також варто відзначити той факт, що стадіон розташований на гірському ландшафті в ущелину і для його будівництва, що потребувало більших витрат для будівництва. Він розташований поруч з відомим на весь світ коньячним заводом «Арарат». До 2011 року був домашньою ареною футбольного клубу «Кілікії». Власник стадіону Ашот Агабабян, був одночасно і власником футбольного клубу «Кілікія». Однак на початку 2011 року керівництво вирішило розформувати клуб з фінансових причин, що в підсумку і сталося. Домашні ігри на «Раздані» до серпня 2015 року проводили футбольні клуби Прем'єр-ліги «Арарат» і «Уліссес». 26 червня 2015 року судом визнано банкрутом. Характеристики Стадіон двох'ярусного рівня. Враховуючи розташованість стадіону на схилі, другий ярус є тільки на Західній трибуні. З східної сторони стадіон виходить до схилу, внизу якого тече річка Раздан. Габарити поля 105х68 м. Включає в себе зали для карате, художньої гімнастики, баскетболу, боксу, фехтування, аеробіки та настільного тенісу. Крім того, до складу стадіону входять зал загальної фізичної підготовки, два конференц-зали, три ресторани. Примітки Посилання Профіль worldstadiums.com (англ.) Профіль weltfussballarchiv.com (англ.)
Храм на Митра (Гарни)

Храмът на Митра (на арменски: Գառնու տաճար, Gaṙnu tačar, [ˈgɑrnu ˈtɑtʃɑʁ])[a]) в Гарни, Армения е единственият съхранен (след сриване и престрояване) исторически паметник в цялостния му вид от гръко-римския период в целия бивш Съветски съюз. Йонийският храм е разположен в село Гарни, Армения и е известен най-вече като символ на Предхристиянска Армения. Сградата вероятно е изградена около 76 – 77 година като храм на слънчевия бог Мхер – бога на Слънцето, небесната светлина и справедливостта. Това е обяснението в стила на декорациите и цялостно архитектурата му да има елементи от култовете към гръцкия Хелиос и персийския Мхер. Създаден е с подкрепата на арменския цар Трдат или Тиридат I. Римляните водят войни срещу персийското царство на партите, а арена на битките е Армения. През 54 година Тиридат не сваля римския фаворит. За наказание Рим нахлува в Армения в 57 година и разрушава до основи арменската столица Арташат. Почти цяла Армения е завзета, докато при битката при Харпут през 62 година Тиридат обкръжава и побеждава римската войска. Като свидетелство на построяването на храма близо до него се намира плоча с надпис на гръцки на Тиридат, наречен още Слънце (Хелиос), висш управник на Велика Армения: "Хелиос! Трдат Велики, на Велика Армения (Μεγαλη Αρμενια) господар, когато владетелят построи агарак (дворец)а царицата (и) тази непристъпна крепост в година единадесета на своето царуване..." След приемането на християнството от Армения през 301 година остава единственият несъборен езически храм. Според някои изследователи сградата не е храм, а гроб. По-късно по тези земи идват арабите и го превръщат в джамия, за което оставят надпис върху храма. По време на голямото земетресение през 1679 година сградата на Храма на Митра е значително разрушена. Реновирана е основно през XIX век и допълнително е реконструирана в периода между 1969 и 1975 г. Днес храмът е сред основните туристически атракции в централната част на Армения. Източници
Chrám v Garni

Chrám v Garni (arménsky Գառնու տաճար, Gaṙnu tačar, [ˈgɑrnu ˈtɑtʃɑʁ]) je antická stavba v iónském stylu v arménské vesnici Garni. Jde o jedinou stojící antickou budovu se sloupořadím na území Arménie i bývalého Sovětského svazu. Pravděpodobně ji roku 77 našeho letopočtu vybudoval král Tiridates I. jako chrám slunečního boha Mihira; jiná hypotéza má za to, že šlo o hrobku, a proto unikla ničení pohanských chrámů po pokřesťanštění Arménie. Budova se zřítila 4. června 1679 následkem zemětřesení, v letech 1969 až 1975 byla zrekonstruována. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Garni na Wikimedia Commons
Napisten templom (Garni)

A Napisten templom (örményül: Գառնիի տաճար) az 1. században épült templom Örményország Kotajk tartományában. Története Habár kevés történelmi adat áll rendelkezésre, a tudósok feltételezik, hogy a zoroasztriánus I. Tiridatesz örmény király építtette a Napisten tiszteletére 70-80 táján. Van azonban olyan vélemény is, amely szerint az építmény a 3-4. századból származik. Mások úgy vélik, az építmény nem templom, hanem valamely 2. századi örmény király mauzóleuma. A templom egy katonai létesítmény területén állt, amelyhez a 4. században római jellegű fürdőket, majd a 7. században egy négyapszisos és egy egyhajós templomot építettek. A területet kőfal vette körül, amelyet feltehetően az 1. században építettek. Az épület túlélte a pogány templomok lerombolását a 4. században, amikor az örmények felvették a kereszténységet. 1679-ben egy földrengésben összeomlott, romjait 1969-1975 között állították helyre, miután a késői 19. században és a 20. század elején ásatások folytak a helyszínen. A templomot kövekből emelt pódiumra építették szürke bazaltból, amelyet a közelben termeltek ki. A templomot 24 jón oszlop övezi. Néhány tudós úgy véli, hogy a 6,54 méteres oszlopokat Kis-Ázsiából szállították mai helyükre, és a nap 24 óráját szimbolizálják. A cella hét méter magas, nyolc méter hosszú és öt méter széles, nagyjából 25 ember befogadására alkalmas. A feltételezések szerint korábban egy napistenszobor állt benne. A domborművek egymásba fonódó akantusz-, tölgy-, babér- és gránátalmafa-leveleket ábrázolnak. Galéria Jegyzetek Források ↑ World History: Temple of Garni. World History. Hozzáférés: 2022. október 4..
Tempel van Garni

De Tempel van Garni (Armeens:Գառնիի տաճար) is een goed bewaard gebleven en deels gerenoveerde antieke Grieks-Romeins gestileerde 'heidense' Tempel van de Armeense mythologie in Garni in Armenië. De tempel is het enige nog volledig bestaande gebouw uit de Romeinse tijd in de voormalige Sovjet-Unie. De tempel is gelegen nabij de Garnikloof. De tempel is gebouwd in Ionische stijl uit de klassieke Griekse bouwkunst. De Tempel van Garni is het meest bekende pre-christelijke gebouw in Armenië. Het werd gebouwd door koning Tiridates I van Armenië. De tempel was gewijd aan de Armeense zonnegod Mithra. De stenen tempel bleef 1500 jaar staan, doordat men de basaltstenen met loden staven had versterkt. In de vroegmoderne tijd verwijderde men deze staven en de tempel verzakte daardoor. In 1679 stortte het gebouw in door een aardbeving. Tussen 1969 en 1975 is de tempel herbouwd met de originele materialen die nog rondom het gebouw lagen. De tempel wordt af en toe gebruikt voor rituelen van Neopaganisten. In de nabijheid van de tempel zijn ook archeologische resten te vinden van een Romeins badhuis met originele mozaïekvloeren. Afbeeldingen
Świątynia w Garni

Świątynia w Garni (orm. Գառնու տաճար, Garnu taczar) – jedyny na terytorium Armenii zachowany budynek klasyczny. Najpowszechniejszy jest pogląd, że budynek jest świątynią wybudowaną w I wieku n.e. ku czci Mitry, ale istnieje też teoria, że jest to mauzoleum rzymskiego króla Armenii Sohaemusa i dlatego, jako jedyny przedchrześcijański budynek sakralny, nie został zniszczony w trakcie konwersji Armenii na chrześcijaństwo. Wedle tej teorii budynek miał powstać ok. 175 r. n.e. Świątynia miała zostać wybudowana przez króla Armenii Tiridatesa I. W czwartym wieku, po konwersji Armenii na chrześcijaństwo, została przekształcona na letnią siedzibę siostry króla Tiridatesa III, Chosrowiducht. Budynek uległ zniszczeniu podczas trzęsienia ziemi w 1679 roku. W początku dwudziestego wieku rozpoczęły się tu badania archeologiczne na dużą skalę, a w latach 1969–1975 zrekonstruowano go z użyciem oryginalnego budulca. Na terenie świątyni została sfilmowana jedna ze scen w filmie Podróże Pana Kleksa, a sama świątynia posłużyła filmowcom jako pałac Magistra Pigularza II. Przypisy