NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Makaravank

Makaravank (en armenio Մակարավանք, «monasterio de Macaire ») es un monasterio armenio situado cerca de la comunidad rural de Achajur, en el marz de Tavush, en Armenia. Fue fundado en el siglo IX sobre una meseta y fue ampliado en el siglo XIII. Cuenta con 4 iglesias, un gavit que sirve a las dos iglesias más grandes y otros edificios que cumplían roles secundarios. Si bien el monasterio ya no está en servicio, el complejo se encuentra bien conservado. Restaurado en el siglo XX, durante los años 1920, fue objeto de medidas dirigidas a consolidar el suelo sobre el cual estaba construido. Es particularmente renombrado por sus decorados esculpidos. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Makaravank. Makaravank (en inglés) Makaravank Monastery en Armeniapedia
Макараванк

Монастир Макараванк (вірм. Մակարավանք) — вірменський монастир X–XIII століть за 6 км на захід від села Ачаджур, на лісистому схилі гори Пайтатап в Тавушскому марзі Вірменії. Хоча монастирський комплекс є нечинним, але він дуже добре зберігся. Історія Колись монастир Макараванк оточували добре укріплені стіни, а поруч розкинулися великі поселення. Сучасний стан Опис Найдавніша споруда монастиря — хрестовокупольна, з чотирма приділами церква X ст. Від усіх інших споруд подібного типу її відрізняє багато різьблений декор вівтарної апсиди і обрамлень віконних прорізів. Головний храм монастиря Сурб Аствацацин у вигляді великої купольної зали споруджений в 1204 р. Зовнішнє оздоблення храму на південному фасаді містить сонячний годинник, що добре зберігся, нижче — фігура голуба, який сидить на консольної підставці. Барабан купола огинає струнка 12-арочна аркатура на парних напівколонках. Притвор, що обслуговує обидва вищеописані храми, відноситься до XII ст. Невелика церква, розташована за головними, побудована в 1198 р. Вона являє собою 4-апсидну центричну, круглу в нижній частині композицію. Перехід від кола в основі церкви до восьмигранника стін, потім до пропорційного відносно нижнього об’єму купола — безсумнівна знахідка середньовічного архітектора. У зовнішньому оздобленні цього пам'ятника виділяються оригінальні рельєфи лелеки і змії — на північній стороні, сцена сутички двох диких звірів — над південним вікном. До церкви примикає каплиця XIII ст. Пам'ятники Макараванка, побудовані з темно-рожевого андезиту і червоного туфу з вкрапленнями зеленуватих каменів, надзвичайно мальовничі. При дорозі, біля воріт монастиря, по стародавніх гончарних трубах по цю пору тече вода з джерела. Церква Святої Богородиці Церкву Святої Богородиці (вірм. Սորբ Աստվածածին եկեղեցի) було засновано якимсь Аббасом Ованнесом в 1198 році, в пам'ять про своїх батьків і братів, статуї яких висічені перед входом. Церква за розмірами невелика, має округлу форму з чотирма апсидами X–XIII ст. Церква округла в нижній частині і восьмигранна в верхній частині, з чотирма трикутними нішами. Купол пропорційний до нижньої круглої частини. Оформлення церкви в цілому в стилістичної гармонії з головним храмом і притвором. Див. також Тавуш Примітки Ресурси Інтернета Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Макараванк Вірменське Бюро Подорожей Architectural Ensembles of Armenia [Архівовано 4 лютого 2012 у Wayback Machine.] Rediscovering Armenia Guidebook [Архівовано 30 квітня 2006 у Wayback Machine.]
Kirants Monastery

Kirants Monastery is a 13th-century Armenian monastery located about 10 kilometers southwest of Kirants village in the Tavush Province of Armenia. The Georgian Orthodox Church in Armenia has laid claim to the monastery, which the Armenian Apostolic Church rejects. The Kirants Monastery was most likely founded by the Zakarid ruler Avag Zakarian, who was of Chalcedonian faith. The frescoes of the monastery are from the 1230s-1240s. Gallery References External links Armeniapedia.org: Kirants Monastery
Монастир Кіранц

Село Кіранц (згадується з VII ст. — як Канен) знаходиться за 18 км на північ від Іджевана (Тавушський марз; Вірменія). На захід від села знаходиться монастирський комплекс Кіранц (XIII ст.), що складається з трьох цегляних церков, викладених гладкотесаним каменем, притворів, трапезної, стіни — з великими арочними воротами, житлових і побутових приміщень. Головна церква має купольну конструкцію. З двох сторін вівтаря знаходяться боковий вівтар. Вертикальний барабан прикрашений різнобарвними глазурованими плитками із зображеннями зірок і місяця. До головної церкви, з півночі і півдня прилягають дві інші церкви. Інтер'єри головної церкви і трапезної оздоблені фресками, написи яких свідчать про її приналежність до вірменської Халкедонської гілки. Примітки Посилання Є непогані світлини [Архівовано 22 березня 2012 у Wayback Machine.] Чудове фото Ціла фотогалерея [Архівовано 10 березня 2020 у Wayback Machine.]
Dzoramut

Dzoramut (Armenian: Ձորամուտ) is a town in the Lori Province of Armenia. In 1988-1989 Armenian refugees from Azerbaijan settled in the village. Demographics 58 people lived in the village in 1886, and 169 Muslims in 1897. 271 Turkish-Tatars lived here in 1922, 334 people in 1926, and 382 people in 1931. References External links Dzoramut at GEOnet Names Server Report of the results of the 2001 Armenian Census, Statistical Committee of Armenia
Dzoramut

Dzoramut es una localidad del raión de Tashir, en la provincia de Lorri, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 281 habitantes. Se encuentra ubicada al noroeste de la provincia, a poca distancia del río Debet —un afluente derecho del río Kurá— y de la frontera con Georgia y la provincia de Shirak.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Dzoramut.
Aznvadzor

Aznvadzor (Armenian: Ազնվաձոր) is a village in the Lori Province of Armenia. Geography The village is located on the southern slopes of the Bazum ridge, 4 km from the city of Vanadzor. It occupies an area of 14.56 km2. The area is partially covered with forests. Climate Yearly precipitation amounts to 600-700 mm. Demographics Economy and culture In 2016, the church of Surb Astvatsatsin (Armenian: Սուրբ Աստվածածին, lit. 'Holy Mother of God'), serving Aznvadzor and neighboring Bazum, was renovated and consecrated. Near the village is a campsite called Aznvazor Eco Camp. The village has a school completed in 2003, a library and a medical point. The postal code for the village is 2025. References
Aznvadzor

Aznvadzor es una localidad del raión de Gugark, en la provincia de Lorri, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 380 habitantes. Se encuentra ubicada al sureste de la provincia, a poca distancia del río Debet —un afluente derecho del río Kurá— y de la frontera con las provincias de Kotayk' y Tavush.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aznvadzor.
Азнвадзор

Азнвадзор (арм. Ազնվաձոր; до 1940 г. Ханджугаз, затем Гезалдара) — населённый пункт в Лорийской области Армении. Население 304 человек (перепись 2008 года). Население По данным «Сборника сведений о Кавказе» за 1880 год в селе Ханджугаз Татарская Александропольского уезда по сведениям 1873 года было 33 двора и проживало 295 азербайджанцев (указаны как «татары»), которые были шиитами. По данным Кавказского календаря на 1912 год, в селе Ханджугаз Александропольского уезда проживало 595 человек, в основном армян. В Гезалдаре родился Герой Советского Союза Хыдыр Мустафаев. Примечания
Saint-Serge d'Ushi

Saint-Serge d'Ushi (en arménien Ուշի Սուրբ Սարգիս) ou Ushi Vank (Ուշի Վանք) est un monastère arménien situé dans le marz d'Aragatsotn, dans la communauté rurale d'Ushi, non loin du canyon de la Kasakh. Remontant selon la tradition au Ve siècle, ce monastère fortifié se compose de l'église Sourp Astvatsatsin (« Sainte-Mère-de-Dieu »), de la chapelle Sourp Sargis (« Saint-Serge »), d'un gavit et de divers bâtiments ; seule la chapelle n'est pas en ruines. Saint-Serge fait l'objet de restaurations depuis 2003. Situation géographique Saint-Serge est situé non loin du canyon de la Kasakh, à 1 410 m d'altitude, au sud-est du mont Aragats. Compris dans la communauté rurale d'Ushi, il se trouve à 500 m à l'ouest de la localité proprement dite et à 5 km au nord d'Achtarak, dans le marz d'Aragatsotn. Historiquement, Saint-Serge est situé dans le canton d'Aragatsotn de la province d'Ayrarat, une des quinze provinces de l'Arménie historique selon le géographe arménien du VIIe siècle Anania de Shirak. Histoire Le monastère remonterait au Ve siècle, lorsque Mesrop Machtots ramène en ce lieu la dépouille de saint Serge de Cappadoce. Les principaux bâtiments sont cependant postérieurs (Xe – XIIIe siècles). Les fortifications datent quant à elles de 1654. Le monastère est dévasté par deux séismes en 1679 et en 1827, qui ne laissent subsister que la chapelle Sourp Sargis. Fouillé sous les auspices de l'Académie nationale des sciences, Saint-Serge fait l'objet de restaurations depuis la fin de l'année 2003. Bâtiments Saint-Serge se compose de l'église Sourp Astvatsatsin, de la chapelle Sourp Sargis, d'un gavit, d'un vestibule, d'un clocher, d'un réfectoire et de divers bâtiments utilitaires. Sa superficie de 45 m sur 54 est comprise dans un rempart quadrilatère doté de trois tours au sud et de deux tours au nord. Édifiée sur la tombe du saint dont elle porte le nom, Sourp Sargis (« Sant-Serge ») est une mononef voûtée à toit en bâtière ; elle fait 5,8 m sur 8. Accolée à sa façade méridionale, Sourp Astvatsatsin (« Sainte-Mère-de-Dieu ») est une croix inscrite à coupole. Elle est prolongée au sud par un gavit dont la couverture était supportée par deux paires d'arcs se croisant à angle droit et appuyées sur les parois. Notes et références Voir aussi Articles connexes Aragatsotn Ushi Liste d'églises et monastères arméniens (du IVe au XIVe siècle) Portail de l’Arménie • Monastères arméniens
Монастырь Святого Саргиса (Уши)

Монастырь Святого Саргиса (арм. Սուրբ Սարգիս վանք; также известный как монастырь Сурб Саргис, Ушиванк) — армянский монастырский комплекс V—XVIII веков, расположенный в селе Уши Арагацотнской области Армении. История По сведениям, сохранившимся в Гайсмавурке, монастырь был основан в V веке Месропом Маштоцем, похоронившим здесь мощи святого Саргиса. Остальные здания монастыря были построены в период V—XVIII веков. Но всё было разрушено в результате землетрясения 1827 года. В 1999 году экспедиция Института археологии и этнографии Армении (руководитель раскопок Фрина Бабаян, научный консультант Арам Калантарян, архитекторы Григор и Корюн Гафадаряны) произвела раскопки и вскрыла руины всех сооружений, погребенных под слоем грунта толщиной 3—5 метров. Особо выделяется частично сохранившаяся после землетрясения церковь святого Саргиса, который представляет собой однонефное прямоугольное здание с двускатной крышей. Он был построен из базальтовых камней, взятых из построек старого поселения. В XIII веке, во время правления Закарянов, когда Араратская земля была освобождена от турок-сельджуков, вачутские князья, правители Арагацотна, заложили на месте новые церкви, отремонтировали старую и превратили ее в большой монастырь. Устройство комплекса Комплекс состоит из двух церквей, притвора, окружающих стен и руин жилых домов, которые построены вдоль крепостной стены. Сохранилась лишь однонефная, сводчатая, полуразрушенная церковь, которая, согласно надписи, была построена в 1203 году. Единственный вход с запада. Стены выложены черным, гладкотесаным туфом. С юга примыкает вторая, более крупная церковь. Сохранились только нижние части стен и остатки орнаментированного карниза барабана. Ко второй церкви с юга примыкает квадратный притвор. Сохранились отдельные части восточной, западной и южной стен, западный вход, арочный проем восточной стены и две пары широких окон южной стены. Монастырь окружен стенами прямоугольной конфигурации, которые в 1654 году построил Воскан вардапет. Базальтовые стены оснащены полукруглыми и прямоугольными башнями. В окрестностях деревни сохранилась крепость и древнее поселение (Старый Уши). Галерея Примечания Ссылки Монастырь — 3D модель
Theologisches Seminar Gevorkian

Das Theologische Seminar Gevorkian (armenisch Գևորգյան Հոգևոր Ճեմարան, Geworgjan Hogewor Tschemaran, nach anderer Transliteration auch Gevorgian oder Geworkian) ist eine theologisch-akademische Einrichtung der Armenischen Apostolischen Kirche mit Sitz in Wagharschapat (Etschmiadsin) in der Provinz Armawir der Republik Armenien. Das Gebäude wurde am 28. September 1874 fertiggestellt, am 5. Oktober 1874 erteilte der Zar die Erlaubnis zur Gründung und Eröffnung des Seminars. Lehrstühle Das Seminar verfügt (Stand 2021) über folgende Lehrstühle: Lehrstuhl für biblische Studien Lehrstuhl für Historische Theologie Lehrstuhl für christliche Lehre Lehrstuhl für Praktische Theologie Lehrstuhl für Philologie Lehrstuhl für Geisteswissenschaften Weblinks Offizielle Webseite (arm., engl.) Siehe auch Liste der Universitäten in Armenien Einzelnachweise
Séminaire théologique Gevorkian

Le Séminaire théologique Gevorkian (en arménien Գևորգյան Հոգևոր Ճեմարան) est un des deux séminaires du Catholicossat de tous les Arméniens (Église apostolique arménienne) en Arménie (le second étant l'Académie théologique Vazkenian à Sevan). Fondé par le Catholicos Gevork IV, il est situé à Etchmiadzin, dans l'enceinte du Saint-Siège d'Etchmiadzin, en Arménie. Liens externes (en) « Gevorkian Theological Seminary », sur Mother See of Holy Etchmiadzin (consulté le 17 mai 2012). Portail de l’Arménie Portail des chrétiens d’Orient
Духовная семинария Геворгян

Духовная семинария Геворгян (арм. Գևորգյան Հոգևոր Ճեմարան) (также известна как Георгиевская духовная семинария) — высшее учебное заведение (семинария) Армянской апостольской церкви. Основана в 1874 году Геворгом IV. Находится в Вагаршапате, недалеко от Эчмиадзинского монастыря. История В 1872 году католикос Геворг IV принял решение открыть новую семинарию Армянской апостольской церкви. 18 мая 1869 года был заложен первый камень здания семинарии. Строительство было окончено 28 сентября 1874 года. 5 октября того же года император Александр II утвердил устав семинарии и разрешил её открытие. В 1917 году семинария была закрыта, а 1 ноября 1945 года открыта снова. В 2003 году была окончена полная реставрация здания семинарии. Современное состояние Продолжительность обучения в Духовной семинарии Геворгян составляет 6 лет. Дипломы о высшем образовании присваиваются в соответствии с государственными стандартами Армении. Структура Руководящим органом семинарии является учёный совет, возглавляемый католикосом всех армян. Учебно-методический комитет семинарии выполняет консультативную роль. Члены комитета избираются по инициативе ученого совета, утверждённого католикосом. В ноябре 2015 года в семинарии был создан комитет по культуре. В настоящее время в семинарии есть следующие кафедры: кафедра библеистики; кафедра исторической теологии; кафедра христианской догматики; кафедра практической теологии; кафедра филологии; кафедра гуманитарных наук. Выдающиеся выпускники Геворг VI — католикос всех армян; Комитас (Согомон Согомонян) — композитор, музыковед; Аветик Исаакян — писатель; Левон Шант — писатель, политический деятель. Примечания
Gevorgjanseminariet

Gevorgjanseminariet (armeniska: Գևորգյան Հոգևոր Ճեմարան: Gevorgjan Hogevor Tjemaran) är ett armeniskt teologiskt seminarium i Etjmiadzin i Armenien. Katolikos Gevorg IV av Armeniska apostoliska kyrkan lade grundstenen till seminariet 1869 i Etjmiadzin. Det uppfördes 1869–1874, under den tid som den armeniska kyrkan förhandlade med öppnande av den med den ryska regimen. Godkännande lämnades 1874. Seminariet utexaminerade sina första elever under det akademiska året 1885/1886. En känd elev var kompositören och körledaren Komitas. Seminariet stängdes 1917 för att återöppnas först 1945. Källor Gevorkian Seminary på www.armenianchurch.org Externa länkar Gevorgianseminariets webbplats Wikimedia Commons har media som rör Gevorgjanseminariet.﻿
Духовна семінарія Геворгян

Духовна семінарія Геворгян (вірм. Գևորգյան Հոգևոր Ճեմարան) — вищий навчальний заклад (семінарія) Вірменської апостольської церкви. Заснована 1874 році Геворгом IV. Знаходиться в Вагаршапаті, недалеко від Ечміадзинського монастиря. Історія У 1872 році католикос Геворг IV ухвалив рішення відкрити нову семінарію Вірменської апостольської церкви. 18 травня 1869 року закладено перший камінь будинку семінарії. Будівництво закінчено 28 вересня 1874 року. 5 жовтня того ж року імператор Олександр II затвердив статут семінарії і дозволив її відкриття. 1917 року семінарію закрили, а 1 листопада 1945 року знову відкрили. 2003 року закінчено повну реставрацію будівлі семінарії. Сучасний стан Тривалість навчання в Духовній семінарії Геворгян становить 6 років. Дипломи про вищу освіту присвоюються відповідно до державних стандартів Вірменії. Структура Керівним органом семінарії є вчена рада, очолювана католикосом усіх вірмен. Навчально-методичний комітет семінарії виконує консультативну роль. Членів комітету обирають за ініціативою вченої ради, затвердженої католикосом. У листопаді 2015 року в семінарії створено комітет з культури. В даний час[коли?] у семінарії є такі кафедри: кафедра біблеїстики; кафедра історичної теології; кафедра християнської догматики; кафедра практичної теології; кафедра філології; кафедра гуманітарних наук. Видатні випускники Геворг VI — католикос всіх вірмен; Комітас (Согомон Согомонян) — композитор, музикознавець; Аветік Ісаакян — письменник; Левон Шант — письменник, політичний діяч. Примітки
Geghard, Armenia

Geghard (Armenian: Գեղարդ, also Romanized as Geghart; formerly, Artiz) is a village in the Kotayk Province of Armenia. The UNESCO World Heritage Site of Geghard monastery is located southeast of Geghard village, near Goght. Notable people Suren Nalbandyan, Olympic gold medalist and European champion in Greco-Roman wrestling See also Kotayk Province References Geghard, Armenia at GEOnet Names Server Report of the results of the 2001 Armenian Census, Statistical Committee of Armenia
Geghard

Geghard es una localidad del raión de Kotayk, en la provincia de Kotayk, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 363 habitantes. Se encuentra ubicada en el centro-sur de la provincia, a poca distancia del río Hrazdan —un afluente del río Aras—, de Ereván y de la frontera con la provincia de Ararat.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Geghard.
Gaghard

Gaghard o Geghard (in armeno Գեղարդ?) è un comune dell'Armenia di 470 abitanti (2009) della provincia di Kotayk'. Sul territorio di questo comune si trova il monastero di Geghard. Note Bibliografia (EN) Brady Kiesling, Rediscovering Armenia, 2000. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Gaghard Collegamenti esterni (EN) Gaghard, su GEonet Names Service. URL consultato il 9 novembre 2021 (archiviato dall'url originale il 12 dicembre 2012).
Гегард (село)

Гегард (арм. Գեղարդ) — село в Котайкской области Армении. География Село расположено в южной части марза, на южном склоне Гегамского хребта, вблизи истока реки Гохт, к северу от автодороги , на расстоянии 74 километров к югу от города Раздан, административного центра области. Абсолютная высота — 1900 метров над уровнем моря. Климат Климат характеризуется как умеренно холодный, влажный (Dfb в классификации климатов Кёппена). Среднегодовая температура воздуха составляет +4,8 °C. Средняя температура самого холодного месяца (января) составляет −7,3 °С, самого жаркого месяца (августа) — +17,3 °С. Расчётная многолетняя норма атмосферных осадков — 649 мм. Наибольшее количество осадков выпадает в апреле (92 мм). Население Численность постоянного населения по состоянию на 1 января 2024 года составляла 286 человек. Примечания
Geghard, Armenija

Geghard (armensko Գեղարդ, latinizirano: Geghart; prej Artiz) je vas v armenski provinci Kotajk, s samostanom Geghard jugovzhodno od vasi, v zgornji dolini reke Azat, ki je na seznamu Unescove svetovne dediščine. Viri GEOnet Names Server Statistical Committee of Armenia
Гегард (село)

Гегард (вірм. Գեղարդ) — село в марзі Котайк, у центрі Вірменії. Основним заняттям яких є сільське господарство. Джерела Національна статистична служба Республіки Вірменія [Архівовано 15 листопада 2010 у Wayback Machine.](англ.)(вірм.)(рос.)
Lmbatavank

The Saint Stephen Church of Lmbat Monastery (Armenian: Լմպատի վանքի Սուրբ Ստեփանոս եկեղեցի), more commonly known as Lmbatavank (Armenian: Լմբատավանք), is a church located on a hillside southwest of the town of Artik in the Shirak Province of Armenia. It was constructed in the 7th century and was dedicated to Saint Stephen. Architecture The church of Saint Stephen has a cruciform centralised plan under a single octagonal drum with an octagonal-conical dome above. The four arms of the church have gable roofs. There is a single portal that leads into the building, and adjacent to the main entry of the church is another portal to a side chapel. Decorative elements are mostly circular shield-type patterns on the exterior of the structure, and are limited to the bell style arches above some of the windows, eaves, and cornices. On the eastern exterior façade of the church are some inscriptions, as well as a design of a low-relief cross pattée resting in the center of a circle located to the left of the lower window. This same cross variant can be seen on other churches in the Artik area; for example, on the rear façade of the 5th-century Surb Astvatsatsin Church/Surb Marine Church in the center of Artik, and also on the walls of the 7th-century Pemzashen Church. The apse of the church has important 7th-century frescoes, with remnants of scenes depicting Jesus in the center surrounded by symbols of heavenly powers. There is also an image of Saint George riding on a horse while holding a staff topped with a cross. Between 1955 and 1956 Saint Stephen was partially renovated. Excavations took place during 1960 to clear out the area in front of the church and under the stones: khachkars and a Bronze Age cemetery were uncovered. Some of these khachkars can be seen in and along the retaining walls next to the church. Other tombstones are nearby. Folklore Local folklore tells that Turkish invading forces tried to fire a cannon at the church of Saint Stephen. After firing twice at the structure and missing their target, they tried once again and misfired the cannon in their own vicinity. The commander realized that what they were firing upon was actually a church and put an end to the attack. In more recent years, the church door is said to have been stolen by a man who was seen carrying it away on his back. When asked by local residents, "What door is this?" he replied "The door to the church!" They told him to bring it back from where he took it, which he did. Since the door was taken from a holy place, it is said that he could not remove it from his back until he returned it to the church because it was stuck. Gallery References External links About Lmbatavank Armenian Architectural Studies Armeniapedia: Lmbatavank