NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Catedral de Zvartnots

La catedral de Zvartnots (en armeni, Զվարթնոց, o 'àngels celestials') és una catedral circular en ruïnes del segle vii situada al voltant de 15 quilòmetres a l'oest de Yerevan, Armènia, al límit de la ciutat de Vagharxapat, a la província armènia d'Armavir. Està inscrita en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2000 amb el nom de catedral d'Edjmiatsín i el jaciment arqueològic de Zvartnots. Història Zvartnots va ser construït durant les primeres incursions àrabs musulmanes per capturar i conquerir els territoris de l'Armènia romana d'Orient i sassànida. La construcció de la catedral va començar el 643, sota la direcció del Catholicos Nerses III el Constructor (Shinogh). Dedicada a Sant Gregori, la catedral es va construir en un lloc on es diu que va tenir lloc una reunió entre el rei Tiridates III i Gregori l'Il·luminador. Segons l'historiador armeni medieval Movses Kaghankatvatsi, la catedral va ser consagrada el 652. Del 653 al 659, Nerses va ser a Taik i la construcció de la catedral va continuar sota Anastas Akoratsi. Després de l'ocupació àrab de Dvin i a causa de les guerres d'intensitat creixent entre els exèrcits romà d'Orient i àrab a les fronteres orientals del primer, Nerses va traslladar el palau patriarcal del catolicós de Dvin a Zvartnots. El disseny exterior de l'església, amb capitells en forma de cistella amb volutes jòniques, capitells amb àguiles i frisats de motius vegetals en espiral, revela la influència de l'arquitectura de Síria i del nord de Mesopotàmia. Zvartnots va romandre dempeus durant 320 anys abans d'esfondrar-se al segle x; quan l'historiador del segle xi Esteve Asolik va esmentar l'església a la seva Història Universal, la catedral ja era en ruïnes. Encara avui es debat com va col·lapsar, tot i que la majoria d'experts apunten dues teories principals: un terratrèmol o els danys provocats per atacs derivats de repetides incursions àrabs. L'explicació més habitual és que la catedral s'esfondrà a causa d'un terratrèmol, tot i que l'edifici estava ben dissenyat i pensat per durar mil anys (una data projectada per a la segona vinguda de Crist). Les excavacions han revelat restes de grans incendis al lloc, possiblement d'un intent anterior de destruir l'església, tot i que la construcció també incloïa l'ús de morter fet amb obsidiana i calç cuita per formar les juntes (convertint-lo en maó). A més, una campanya d'excavació el 1893 va utilitzar foc i explosius per desprendre runes. Una còpia fidel de la catedral va ser erigida a Ànion pel famós arquitecte Trdat, durant el regnat de Gagik I Bagratuni a la darrera dècada del segle x. Esteve Asolik es referí a Zvartnots en descriure l'església que Gagik I havia inaugurat com una gran estructura a Vałaršapat [Vagharshapat], dedicada al mateix sant i que havia caigut en ruïnes. Referències
Zvarthnocká katedrála

Zvarthnocká katedrála (arménsky: Զուարթնոց) je ruina katedrály v zaniklém městě Zvarthnoc v Arménii, nedaleko dnešního Vagharšapatu. Chrám byl postavený v 7. století. Byl zasvěcený svatému Řehořovi Osvětitelovi. Byl postaven na místě, kde se údajně Řehoř setkal s králem Tiridatem III. Kruhový půdorys stavby byl v tehdejší arménské architektuře výjimečný. Vnitřní kruhová hala měla průměr 35,75 metru. Stavebními materiály byly tuf, pemza a obsidián. Stavba začala v roce 643 pod vedením katolikose Nersese III. Stavitele. Podle středověkého arménského historika Movsese Kaghankatvaciho byla katedrála vysvěcena v roce 652, nicméně její stavba pokračovala i v dalších letech. Když arabští nájezdníci dobyli Dvin, katolikos Nerses přemístil své sídlo právě do Zvarthnocu. Chrám stál zhruba 320 let. Kdy a jak byl pobořen, je předmětem debat historiků. Když historik 11. století Stepanos Taroneci zmiňoval kostel ve svých Univerzálních dějinách, katedrála již byla v troskách. Dvě hlavní teorie o jejím zániku hovoří o zemětřesení a arabském vyplenění. Kostel svatého Řehoře (známější jako Gagkašen) ve městě Ani, který byl postaven v letech 1001–1005, měl být nápodobou zvarthnockého chrámu. Ruiny Zvarthnocu byly odkryty na počátku 20. století, zbytky chrámu byly vykopávány v letech 1901 až 1907 pod vedením Chačika Dadijana. Archeolog a architekt Toros Toramanian namaloval roku 1905 odhadovanou podobu původní stavby. Podle Toramaniana byla katedrála třípatrová, výšku odhadl na 45 metrů. Tato rekonstrukce ovšem byla i kritizována jako přeceňující možnosti tehdejšího arménského stavitelství (Stepan Mnacakanjan aj.). Tato odhadovaná podoba chrámu byla vyobrazena na bankovce v hodnotě 100 dramů, z první série dramových bankovek, jež byla v oběhu v letech 1993–1998. Katedrála byla v roce 2000 zapsána na seznam Světového dědictví, v rámci položky "Katedrála a kostely Ečmiadzinu a archeologické naleziště Zvarthnoc". Reference
Zvartnots

Zvartnots ou Zvarnotz (en arménien : Զվարթնոց) est une banlieue d'Erevan, la capitale de l'Arménie. Il s'y trouve un des plus importants sites archéologiques du pays, inscrit depuis 2000 sur la liste du patrimoine mondial de l'UNESCO avec la cathédrale et les églises d'Etchmiadzin. Le terrain est en partie occupé par l'Aéroport international de Zvartnots. Histoire Signifiant « la force vigilante », la cathédrale du lieu a été construite de 642 à 662, sur l'initiative de Nersès III dit « le Bâtisseur », le catholicos de l'époque, en plan de tétraconque (quatre conques) à galerie circulaire. Il y avait à l'origine un grand palais ; le bâtiment a cependant été détruit à cause d'un tremblement de terre au Xe siècle. La cathédrale possède un plan original car elle est de forme circulaire. Le plan de l'église est d'ailleurs assez proche de l'église d'Apamée (Syrie), qui a pu lui servir de modèle. Littérature Lors de son voyage en Arménie, le poète russe Ossip Mandelstam écrivit ces lignes à propos d'un cadran solaire : « ... je me trouvais au sein d'un peuple réputé pour son activité bouillonnante, et qui, cependant, ne vivait pas conformément à l'heure des gares et aux heures réglementaires, mais selon l'heure du soleil : heure que j'ai entrevue dans les ruines de Zvarnotz sous la forme d'une roue astronomique ou d'une rose inscrite dans une pierre. » Représentations La cathédrale serait représentée sur deux bas-reliefs ornant l'entrée extérieure de la chapelle haute de la Sainte-Chapelle, à Paris. Ces bas-reliefs représentent l'histoire de l'Arche de Noé, et la cathédrale se détache en surplomb du bateau. Jean-Michel Thierry, qui réfute cette hypothèse diffusée dans des ouvrages de vulgarisation, fait remarquer que la forme de l'édifice représenté sur le bas-relief est extrêmement commune et qu'il serait étonnant qu'un monument écroulé depuis trois siècles ait pu en constituer le modèle. Toutefois, Stépanos Taronetsi, historien Arménien du XIe siècle, écrit qu'en l'an 1000 le roi Gagik fit construire à Ani l'église Saint-Grégoire de Gagkashen sur le plan de Zvartnots. Cela montre la permanence de la mémoire d'une architecture considérée comme remarquable et nous rapproche de la date de la construction de la Sainte-Chapelle. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Architecture arménienne Nersès III le Bâtisseur Liste d'églises et monastères arméniens (du IVe au XIVe siècle) Liens externes (en) « Zvartnots Cathedral », Armenica (consulté le 12 août 2008). Portail de l’Arménie Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’archéologie Portail du patrimoine mondial
Katedrala u Zvartnocu

Katedrala u Zvartnocu (armenski: Զուարթնոց, u značenju "Nebeskih anđela"), ostaci armenske katedrale na istočnom kraju Ečmijadzina. Izgrađena je prema nalogu katolikosa Nersesa III. od 641. do 653. godine. Katolikos Nerses III. (nadimkom "Graditelj") je između 641. i 653. dao sagraditi katedralu, na mjestu gdje su se upoznali kralj Trdat III. i sveti Grgur Prosvjetitelj. Oba su zaslužna za pokrštavanje Armenaca. Katedrala je bila jedinstvena po svom obliku: tlocrt kružnog plana sa središnjom kupolom na kolonadi arkada i poligonalnim vanjskim zidovima od 32 kuta. Uz nju su se nalazila Patrijarhalna palača i vinarija, a unutrašnjost joj je bila oslikana freskama. Ona je snažno utjecala na mnoge građevine izgrađene poslije u Armeniji i šire (Turska, Iran). Uništena je u snažnom potresu 930. godine i otkrivena je tek početkom 20. stoljeća. Njen pronalazač, arhitekt Thoros Thoramanian, poduzeo je i prve radove na njezinoj obnovi. Skica katedrale je na prvom izdanju novčanica od 100 armenskih drama. Model katedrale nalazi se u erevanskom Povijesnom muzeju. Katedrala je zajedno s nekoliko obližnjih lokaliteta pod zajedničkim nazivom (Katedrala i crkve Ečmijadzina i arheološki lokalitet Zvartnoc), zaštićena kao UNESCO-ov lokalitet Svjetske baštine. U blizini je također Međunarodna zračna luka grada Erevana. Galerija
Zvartnoci katedrális

A zvartnoci katedrális (örményül: Զվարթնոցի տաճար) Örményországban, Jereván és Ecsmiadzin között, a zvartnoci nemzetközi repülőtérhez közel található. A templomot a 7. évszázadban építették, ma csak romjai láthatók. Az építmény 2000 óta szerepel a világörökségi listán. Története 640-ben arab hódítók törtek be Örményországba és a támadókat csak II. Kónsztasz bizánci császár seregei tudták megállítani. Az örmények hálásak voltak a bizánci segítségért, de tartottak a császárság növekvő vallási befolyásától. III. Narszész örmény katolikosz Bizánc-párti volt vallási és politikai tekintetben egyaránt. A történészek úgy vélik, hogy III. Narszész az örmény–bizánci kapcsolatok és együttműködés szimbólumának tervezte az épületet, amely kifejezte az ő közvetítő hatalmát is a két állam között. A bazilikát uralma alatt (641–661) építették. A katedrális a legrégebbi és legnagyobb négykaréjos templom Örményországban. Formája nagy hatással volt a térség keresztény építészetére. Korabeli feljegyzések szerint az építkezés 645-ben kezdődött, és 650-ig tartott. Örmény legendák szerint II. Kónsztasz jelen volt az épület felszentelésén, hiteles adatok azonban nem maradtak fenn erről. A templom helyszínéül azt a területet választották, ahol a legenda szerint Világosító Szent Gergely keresztény hitre térítette III. Tiridatész királyt. A templomot a közelben kitermelt bazaltból építették, de használtak tufát, habkövet és obszidiánt is. Alaprajza hasonló számos, a Földközi-tenger medencéjében emelt épületéhez, köztük a milánói San Lorenzóéhoz és több szíriai temploméhoz. A kupolát négy W alakú pillér tartotta. A kupola körülbelül 45 méter magas volt. Az egész építmény egy öt méter magas kőalapzaton nyugodott. A katedrális magját a kör alakú kerengő és egy ma ismeretlen célú helyiség uralta. A maradványok alapján a kutatók megállapították, hogy az építményt egykor gazdagon díszítették gránátalmát és szőlőt mintázó faragványokkal és mozaikokkal. A katedrálisban a pillérek közé jón oszlopokat is beépítettek, ami nem volt jellemző a korábbi örményországi építészetre. Az oszlopokba belefaragták III. Narszész görög monogramját, ez a római és bizánci építészeti eljárás Örményországban addig ismeretlen volt. A nagy pilonokat sasokkal díszítették. A 10. században a templom jelentős része leomlott egy földrengésben. A templomot feltáró ásatások 1900 és 1907 között folytak, az 1940-es években részben helyreállították az építményt. Jegyzetek Források ↑ James Blake Wiener: James Blake Wiener (2018). Zvartnots Cathedral. World History Encyclopedia. Hozzáférés: 2022. szeptember 25..
Katedra Zwartnoc

Katedra Zwartnoc (orm. Զվարթնոցի տաճար), katedra pw. św. Grzegorza Oświeciciela – katedra z 2. połowy VII wieku w miejscowości Zwartnoc w prowincji Armawir w Armenii, zachowana w stanie ruiny, wpisana na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Historia Katedra została wzniesiona na miejscu pogańskiej świątyni w latach 641–661 (lub 643–652) ze środków katolikosa Nersesa II Budowniczego. Nazwa świątyni według historyka Sebeusa ma pochodzić od dawnego ormiańskiego słowa oznaczającego anioła, co miało nawiązywać do wpadającego do świątyni światła, które migocząc mogło przywoływać na myśl wyobrażenie anielskich skrzydeł. Nazywano ją także Świątynią Marchii. W uroczystości namaszczenia katedry miał uczestniczyć cesarz Konstans II w 652 roku. W świątyni znajdowały się relikwie ormiańskiego biskupa, Grzegorza Oświeciciela. Katedra uległa niemal całkowitemu zniszczeniu prawdopodobnie podczas trzęsienia ziemi w 930 roku (nie ma jednak o tym mowy w źródłach historycznych). Świątynia popadła w zapomnienie, do 1901 roku ruiny znajdowały się pod ziemią, zainteresowanie nią na nowo było związane z XX-wiecznymi wykopaliskami archeologicznymi prowadzonymi przez Cachica Dadyana w latach 1901–1907 oraz w 1904 roku przez Torosa Thoramaniego, który oszacował przypuszczalne rozmiary oryginalnej budowli. Model oddający przypuszczalny pierwotny wygląd katedry znajduje się w erywańskim Muzeum Historii Armenii. Możliwe, że jej wizerunek znajduje się także na jednej z płaskorzeźb w Sainte-Chapelle. Katedra została wpisano na listę światowego dziedzictwa UNESCO w 1989 roku. Wstęp na teren ruin jest płatny. Architektura Katedra znajduje się w Zwartnoc koło wsi Pytchunk. Była to rotunda o wysokości około 45–49 m (była to wówczas jedna z najwyższych budowli świata). Budowla wykazywała stylistyczne wpływy kultury greckiej, rzymskiej i wczesnochrześcijańskiej. Była trzykondygnacyjna, nakrywała ją kopuła. W jej centrum znajdował się zbiornik z wodą, który prawdopodobnie służył jako miejsce chrztu. Zachowały się m.in. rzeźbione kolumny oraz duże kamienne bloki, a także płaskorzeźbiony zegar słoneczny i fragment mozaiki. Przy katedrze, na południowy wschód od niej znajdowała się rezydencja katolikosa, a także spichlerze oraz magazyny wina. Powierzchnia zespołu wynosi 18,8 ha. Galeria Przypisy
Catedral de Zvartnots

A Catedral de Zvartnots (em armênio, Զվարթնոց, ou anjos celestiais) é uma catedral circular em ruínas, do século VII localizado a cerca de 15 quilômetros a oeste de Erevã, no limite da cidade de Valarsapate, na província de Armavir. História Zvartnots foi construída em uma época em que grande parte da Armênia encontrava-se sob controle do Império Bizantino e durante o início das Conquistas Árabes da Armênia. A construção da catedral dedicada a Gregório, o Iluminador começou em 642 sob supervisão do católico Narses III, no lugar onde se supõe que tenha sido o encontro do rei Tiridates IV (r. 298–330) e Gregório, o Iluminador. Segundo o historiador armênio medieval Moisés de Dascurã, a catedral foi consagrada em 653. De 653 a 659, Narses estava em Taique e a construção da catedral continuou sob supervisão de Anastas de Acarra. Devido à ocupação árabe de Dúbio e as guerras cada vez mais intensas entre os exércitos bizantinos e os árabes nas fronteiras orientais, Narsés transferiu o palácio dos católicos de Dúbio para Zvartnots. Zvartnots permaneceu em pé até o fim do século X; depois, as fontes históricas se calam a respeito de sua queda. Uma imitação próxima à catedral foi levada a cabo por Tiridates, o Arquiteto sob reinado de Cacício I durante a década final do século X. O historiador contemporâneo armênio Estêvão de Taraunitis referiu-se a Zvartnots quando descreveu a igreja que Cacício I havia inaugurado como «uma grande estrutura em Valarsapate (Vałaršapat), dedicada ao mesmos anto, que havia ficado em ruínas». Escavações Zvartnots permaneceu enterrada até que seus restos foram descobertos em princípios do século XX. O lugar foi escavado entre 1901 e 1907 sob a direção do vardapetes Khachik Dadyán, descobrindo as fundações da catedral assim como os restos do palácio dos católicos e uma adega. As escavações revelaram que Zvartnots se erguia sob os restos de estruturas que remontam ao reinado de Russa II. UNESCO A UNESCO inscreveu a Catedral e Igrejas de Valarsapate e o Sítio Arqueológico de Zvartnots como Patrimônio Mundial por "ilustrarem graficamente a evolução e desenvolvimento da igreja com hall em cruza e domo central típico da Armênia, que exerceu uma profunda influência no desenvolvimento arquitetônico e artístico da região" Galeria Referências Gombos, Károly (1974). Armenia: Landscape and Architecture. New York: International Publications Service. ISBN 963-13-4605-6 Maranci, Christina (2001). Medieval Armenian Architecture: Constructions of Race and Nation. Louvain: Peeters Publishers. ISBN 90-429-0939-0 Ligações externas Armenica.org Armeniapedia.org Unesco Arquitetura armênia World 66 Terras altas da Armênia Imagens de Zvartnots
Катедрала у Звартноцу

Катедрала у Звартноцу (јерм. Զուարթնոց у преводу ”небеских анђела“) представља остатке јерменске катедрале на источном крају Ечмијадзина. Изграђена је по налогу католикоса Нерсеса III у периоду 641—653. године. Католикос Нерсес III (надимком "Градитељ") је између 641. и 653. градио катедралу на месту где су се упознали краљ Трдат III и Свети Григорије Просветитељ. Обојица су заслужни за покрштавање Јермена. Катедрала је била јединствена по свом облику: кружна основа са средишњом куполом на колонади аркада и полигоналним спољним зидовима од 32 угла. Уз њу су се налазила Патријархална палата и винарија, а унутрашњост је била осликана фрескама. Она је снажно утицала на многе грађевине које су у будућности изграђене у Јерменији и шире (Турска и Иран). Јонске волуте, капители и призови од винове лозе откривају утицај сиријске и северно месопотамске архитектуре. Унутрашњост цркве украшене мозаицима изграђена је у облику грчког крста (тетраконха). Уништена је у снажном земљотресу 930. године и откривена је тек почетком 20. века. Њен проналазач, архитекта Торос Тораманијан, предузео је и прве радове на њеној обнови. Ископавања на локалитету су обављена између 1901. и 1907. године, када су откривени темељи катедрале, као и остаци католикосалне палате и винарије. Ископавања су открила и то да се катедрала налазила на остацима грађевине која датира из времена владавине урартског краља Русе II. Скица катедрале се налази на првом издању новчанице од 100 јерменских драма. Модел катедрале се налази у јереванском Историјском музеју. Катедрала у Звартноцу, заједно са неколико оближњих локалитета у Вагарашапату (Катедрала и цркве Ечмијадзина и археолошки локалитет Звартноц), заштићена је и уврштена на УНЕСКО-в списак Светске баштине у Азији и Аустралазији 2000. године. У близини локалитета се налази Међународни аеродром града Јеревана. Види још Јерменска црквена архитектура Архитектура Јерменије Јерменска висораван Галерија Референце Спољашње везе Звартноц на сајту Armenica.org Јерменска архитектура Фотографије Звартноца
Kathedrale von Odsun

Die Kathedrale von Odsun ist eine armenisch-apostolische Kirche im Dorf Odsun in der Provinz Lori. Die Basilika wurde im 7. Jahrhundert erbaut und soll auf den Katholikos Johannes von Odzun zurückgehen, der von 717 bis 728 Oberhaupt der armenischen Kirche war. Archäologische Untersuchungen deuten darauf hin, dass die Kirche älter ist. Die zentrale, sechzehneckige Schirmkuppel wird von vier freistehenden Stützen getragen. An der Nord- und Südseite ist die Basilika von Arkaden umgeben, die an der Westseite in eine durchgehend gestaltete Mauer mit Portal übergehen. Nördlich der Kathedrale steht auf einem siebenstufigen Sockel ein Grabmal in Form eines hufeisenförmigen Doppelbogens aus Tuff, in denen sich jeweils eine hellere Stele befindet. Die Bedeutung der Stelen ist nicht geklärt, sie werden auf das 5. bis 8. Jahrhundert datiert. Der einzige vergleichbare Grabbau in Armenien blieb in Aghitu in der Provinz Sjunik erhalten. Auf dem Gelände der Kathedrale sind zudem viele Grabsteine des Klerus zu finden. Weblinks Odzun. Armenian Studies Program der California State University, Fresno (USA)
Odzun Church

Odzun Church (Armenian: Օձունի եկեղեցի) is an Armenian basilica constructed around the 5th–7th century in the Odzun village of the Lori Province of Armenia. History The first church appeared here in the 6th century. In the 8th century it was reconstructed by Hovhannes III Odznetsi (Հովհաննես Գ Օձնեցի) who served as the katholikos between 717 and 728 and was, as his name suggests, from Odzun. This is the time the church got its current form of a pink felsite basilica with three naves, the two side naves being narrow. At the northern (not preserved anymore) and southern side there are unusual arcaded cloisters and the west cloister has a blind wall with an arched entrance in the middle. The roof is barrel vaulted. Four columns support the rib vaulted tambour and there are two more columns at the western part of the church. At the eastern façade above the central window one can observe a carving of Christ with the gospel of St. John and two angels below. At the southern façade, at each side of the central window there are two angels and traces of another figure, probably Christ. Much later, in the 19th century two small bell towers were added. The church was renovated between 2012 and 2014. There are numerous gravestones of the clergy around the church, as well as a funerary monument. Its stepped platform supports two carved stelae, each within one of a set of double arches. The east and west sides of the monument are carved with scenes from the Bible and introduction of Christianity in Armenia. Its north and south side are carved with geometrical motifs and floral shapes. It is suggested that this monument commemorates Hovhannes Odznetsi, but its style suggests that it was probably erected earlier, in the 6th century. This is one of only two such funerary monuments in Armenia. The one located in Odzun is claimed to have been given as a gift to Armenia from an Indian king around the 8th century. The other one is situated in Aghudi in southern Armenian province of Syunik. Gallery See also Cathedral of Mren, a similar and contemporaneous three-nave basilica with dome in historical Armenia (in Turkey) References External links Odzun Monastery Armeniapedia.org Odzun Church - Hidden Gems of Armenia Virtual Armenia