Jereváni tévétorony

A jereváni tévétorony (örményül: Երևանի հեռուստաաշտարակ) egy 311,7 méter magas építmény Jerevánban, Örményország fővárosában. 1974 és 1977 között épült. A jereváni tévétorony a Kaukázus legmagasabb építménye, és a világ 38. legmagasabb tornya. Története Az első jereváni tévétorony elődje ugyan csak 1956-ban készült el, ám a növekvő igények miatt egy új, magasabb és nagyobb teljesítményű tévétorony építéséről már az 1960-as évek végén döntés született. A régi, 180 méteres tévétornyot kellett felváltania, kétszeresére növelve a vételi kapacitást. A tévétorony tervezését az Ukrán Acélszerkezeti Intézet végezte. A projekt alkotói Iszaak Zatulovszkij, Anatolij Perelmuter, Mark Grinberg, Jurij Severnyickij és Borisz But voltak. Ugyanez a mérnökcsoport dolgozott a tbiliszi és a kijevi tévétorony projektjein is. A torony építése 1974-től 1977-ig tartott. A torony szerkezeti elemei gyengén ötvözött acélból készültek a Rusztavi Kohászati Üzemben. A szerkezetek szerelését a „Promsztalkonsztrukcija” intézet által kifejlesztett önkúszó és áthelyezhető darukkal végezték. Az építkezés befejezésekor a jereváni tévétorony Örményország és a Kaukázuson túli terület (Transzkaukázus) legmagasabb építménye, valamint a Szovjetunió 4. legmagasabb tévétornya lett (az osztankinói, a kijevi és a leningrádi után). A régi tévétornyot áthelyezték Leninakanba (a mai Gjumriba), ahol a mai napig működik. A televíziós sugárzás 1977. november 29-én kezdődött meg. 2025 decemberének utolsó napjain adták át a torony új, különleges interaktív díszkivilágítását. A rendszer 486 darab, egyetlen vezérlőrendszerbe összevont fényforrásból; 15 166 darab, egyenként vezérelhető fénypixelből, valamint 6 darab új generációs, nagy teljesítményű dinamikus lézerrendszerből áll, melyekkel különleges fényfestéseket és lézershowkat hozhatnak létre. Építészeti jellemzői A tévétorony szerkezete alapvetően három részre oszlik: az alapzatra, a testre és az antennára. Az alapzat egy acél rácsos szerkezetű tetraéder, amely 71 méteres magasságban egy zárt kilátó- és műszaki szintté alakul. Az alsó toronykosár tetején rádióantennák helyezkednek el. A háromszögletű acél rácsszerkezet egészen 137 méteres magasságig folytatódik, ahol egy kétszintes, 18 méteres, fordított csonkakúp alakú szerkezet található. A rácshálózat további 30 méteren keresztül folytatódik. E szerkezet közepén egy 4,2 méter átmérőjű, függőleges betoncső található, amely többek között a liftaknát is magába foglalja. Az alagsorból induló cső tartóantennaként folytatódik. Ez a forma széles körben elterjedt volt a Szovjetunióban az acéltornyok esetében. Ilyen elven épült például a kijevi és a szentpétervári tévétorony is. Az antenna az öt karbantartó híd között a csúcs felé egyre szűkül (az egyes szakaszok átmérői: 4 méter, 3 méter, 2,6 méter, 1,72 méter és 0,75 méter). A teljes acélszerkezet a repülésbiztonsági előírásoknak megfelelően fehér és nemzetközi narancssárga színűre van festve (hasonlóan a tokiói és a tbiliszi tévétoronyhoz). Az építmény össztömege 1900 tonna, alapzata pedig 1170 méteres tengerszint feletti magasságban fekszik. A műsorszórás története A torony 1977-es üzembe helyezése lehetővé tette a moszkvai Központi Televízió, valamint a Szovjetunió más köztársaságainak legkülönfélébb műsorainak vételét. Ezekben az években az örmény televízió által sugárzott műsorok átlagos napi időtartama elérte a tizenkét órát, ebből két és fél óra színes volt, beleértve négy óra harmincöt percnyi saját gyártású műsort. A lakosság kilencvenhat százaléka nézte az első adást. 1978-ban lehetővé vált a Központi Televízió negyedik csatornájának vétele is Örményországban. 1978-ban a nézett műsorok megoszlása a következő volt: hírműsorok (25%), zenei (23%), oktatási (13%), felnőtt szórakoztató műsorok (14,5%), politikai (9%) és katonai (6%), sport (4%), film (3,5%) és egyéb. 1978-ra a televíziókészülékek száma elérte az 500 000-et, amelyből 100 000 színes volt. Az Örmény SZSZK a második helyen állt a Szovjetunióban a televíziózás népszerűségét tekintve. A televíziós műsorok napi időtartama ekkorra már elérte a 19 órát. A műsorok mintegy 50%-a színes, 70%-a pedig felvételről sugárzott volt. A következő években Örményország az első helyre került a Szovjetunió köztársaságai között a televíziós közönség arányát és a műsorok mennyiségét tekintve. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Yerevan TV Tower című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.