Kostel svatého Mesropa Maštoce

Kostel svatého Mesropa Maštoce je chrám arménské apoštolské církve v Ošakanu, postavený nad hrobem Mesropa Maštoce, autora arménské abecedy. Je to jeden z nejznámějších arménských kostelů a poutní místo; hlavní pouť připadá na svátek svatých překladatelů v říjnu. Maštoc zde byl pohřben v roce 440, nad hrobem bylo o tři roky později postaveno martyrium. Současný kostel pochází z let 1873–79, hrobka světce se nachází pod oltářem. Od roku 1996 je kostel katedrálou diecéze Aragacotn. Dějiny Podle Movsese Chorenaciho byla po Maštocově smrti kolem roku 440 zvažována tři místa, kde by mohl být pohřben: jeho rodný kraj Taron; Goghtn, kde začal svou misijní práci; a Vagharšapat, hlavní politické a náboženské centrum tehdejší Arménie, poblíž hrobů dalších svatých. Tělo nakonec odvezli do Ošakanu, jeho rodné vesnice. Podle Maštocova životopisce Korjuna postavil Vahan Amatuni o tři roky později, v roce 443, na hrobě „oltář“. Hračja Ačarjan to vykládal doslovně; věřil, že Amatuni jednoduše přidal oltář do již existující kaple. Moderní názor je, že Vahan Amatuni postavil chrám, tedy martyrium nebo kapli. Elizabeth Redgateová míní, že šlo o podzemní martyrium. O pozdější historii lokality až do novověku toho není mnoho známo. Na počátku 19. století bylo v kostele pět nápisů, z nichž čtyři byly datovány roky 1285–1295. Předpokládá se, že nápisy zanikly při rekonstrukci v 70. letech 19. století. Nejméně jeden nápis zanechal Sahmadin, bohatý Armén, který zřejmě kostel opravil. Historik Arakel z Tabrízu ze 17. století napsal, že střecha „chrámového mauzolea“ se zcela zhroutila a že se dochoval pouze hlavní oltář. Katolikos Filip kostel v letech 1639 až 1645 kompletně zrenovoval, ale v 19. století byl již značně zchátralý. Katholikos Nerses Aštarakeci se neúspěšně pokusil o jeho renovaci v roce 1850. Mikajel Nalbandjan, spisovatel a aktivista, místo navštívil během své jediné návštěvy Arménie v roce 1860 a v básni naříkal nad jeho stavem. Katolikos Gevorg IV. začal v roce 1868 usilovat o přestavbu. Úspěšně získal finanční prostředky a v roce 1872 oficiálním dopisem vyzval arménský lid, aby akci podpořil. Stavba začala na jaře 1873 a nový kostel byl dokončen v roce 1879 a vysvěcen 21. října 1879. Stavěli ho řečtí dělníci z Alexandropole (Gyumri). Je to klenutá bazilika postavená z černého tufu. Má tři vchody, na severu, jihu a západě, a jedenáct oken, kromě menších oken na zvonici. Kapacita je 800 osob. Hrob Maštoce se nachází v kryptě pod hlavním oltářem. V roce 1884 byl z prostředků arcibiskupa Andrease postaven nový mramorový náhrobek, který byl v roce 1962 nahrazen náhrobkem z italského mramoru s nápisem: Svatý Mesrop Maštoc 361–440 (ՍՈՒՐԲ ՄԵՍՐՈՊ ՄԱՇՏՈՑ 361 ✝ 440). Na východní straně kostela byla roku 1884 přistavěna válcová zvonice završená rotundou s osmi sloupy. Pro svou polohu na východní straně (na rozdíl od obvyklého západu) a válcový tvar je v rámci arménské architektury raritou. V roce 1880 byl u kostela postaven památník na hrobě Vahana Amatuniho. V roce 1996 byl chrám prohlášen za katedrálu diecéze Aragacotn. Budova biskupství byla dokončena v roce 1997. Interiér kostela v letech 1961–64 vyzdobili freskami Hovhannes Minasjan a Henrik Mamjan. Mimo jiné je zde monumentální freska Sláva arménskému písemnictví, která zobrazuje vynález arménské abecedy. Minasjan také vytvořil oltářní obraz, zobrazující Pannu Marii s Ježíškem. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Saint Mesrop Mashtots Church na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Mesropa Maštoce na Wikimedia Commons Literatura ACHARIAN, Hrachia. Հայոց գրերը [The Armenian Letters]. Yerevan: Hayastan Publishing, 1984. Dostupné online. (arménsky) TERYAN, Vahan vardapet. Օշականի Սուրբ Մեսրոպ-Մաշտոց եկեղեցին. Etchmiadzin. Mother See of Holy Etchmiadzin, 1963, s. 22–29. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-10-15. (arménsky) BABAYAN, Frina. Օշական գյուղի Ս. Մեսրոպ Մաշտոց եկեղեցու պեղումների մասին (2012 թ. օգոստոս) [On the excavations of St. Mesrop Mashtots Church in village Oshakan]. Etchmiadzin. Mother See of Holy Etchmiadzin, 2014, s. 122–127. Dostupné online. (arménsky) KHANJYAN, Grigor. Օշականի եկեղեցու վերանորոգության առթիվ. Etchmiadzin. 1968, s. 13–19. Dostupné online. (arménsky)