Szent Gajane-templom

A Szent Gajane-templom (örményül: Սուրբ Գայանե եկեղեցի; kiejtése: Surb Gajane jekegheci) egy 7. századi örmény ortodox templom Vagarsapatban (más néven Ecsmiadzinben), Örményország vallási központjában. Sétatávolságra található az örmény egyház központjától, a 301-ben épült ecsmiadzini székesegyháztól. A mai Szent Gajane-templomot I. Ezsdrás (Ezra) katolikosz építtette 630-ban. A templom egy olyan helyszínen épült, amely már korábban is Szent Gajane emlékéhez kötődött, így a 7. századi épület Örményország korábbi keresztény hagyományaihoz kapcsolódik. Kialakítása változatlan maradt annak ellenére, hogy 1652-ben a kupolát és egyes mennyezeteket részlegesen felújították. Emiatt a templomot a kora középkori örmény templomépítészet egyik legépebben fennmaradt példájaként tartják számon. A Szent Gajane-templomot Vagarsapat történelmi templomaival együtt 2000-ben vették fel az UNESCO világörökség listájára. Története A Szent Gajane-templom azon a helyen áll, ahol a hagyomány szerint Szent Gajane vértanúhalált halt Örményország keresztény hitre térésének idején, Kr. u. 301-ben. Az ötödik századi örmény történetíró, Agathangelosz azt írta, hogy a fiatal és gyönyörű Hripszimét, aki abban az időben Rómában volt keresztény apáca, akarata ellenére feleségül akarták adni Diocletianus római császárhoz. Ő és Gajane apátnő más apácákkal együtt elmenekültek a zsarnok császár elől, és a mai Örményország területe felé menekültek. A pogány király, III. Tiridatész pártus király levelet kapott Diocletianustól, amelyben leírta a lány szépségét. Tiridatész felfedezte az apácák rejtekhelyét, és beleszeretett Hripszimébe, majd később Gajanéba is. Miután a lány visszautasította közeledését, Hripszimét megkínozták és kivégezték a Szent Hripszime-templom jelenlegi helyén, míg Gajanét nem sokkal távolabb azon a helyen kínozták és ölték meg, ahol később az ő emléktemploma felépült. A vértanúságok ezen elkülönült helyszínei később fontos zarándok- és emlékhelyekké váltak, a templomok pedig az egyes szentekhez kötődő helyeket jelölik. A fennmaradó harmincnyolc meg nem nevezett apáca a Soghakat-templom helyén szenvedett vértanúhalált. Mialatt Hripszimét kínozták, Gajane arra biztatta, hogy „legyen jókedvű, és álljon szilárdan” a hitében. Agathangelosz szerint 301-ben Világosító Szent Gergely vezetésével és az általa lerakott alapokon III. Tiridatész király, nővére, Hoszroviduht és Ashen királyné martyriumot (vértanúsírt) építtettek. 395-ben I. Szahak Partev újjáépítette Szent Gajane martyriumát. 630-ban I. Ezsdrás Farazsnakertci katolikosz lebontatta a martyriumot, és a helyén finomra faragott tufából felépíttette a ma is álló Szent Gajane-templomot, valamint szerzetesi közösséget alapított. A 17. században a templom félig romos és elhagyatott volt. Tabrizi Arakel 17. századi történetíró azt írja, hogy a Szent Gajane-templomnak csak a falai és a kupolát tartó pillérei álltak. I. Piliposz Aghbakci katolikosz 1652-ben alapjaiban újjáépítette a templomot, helyreállította a tetőzetét és a kupoláját. Egyidejűleg a Szent Gajane-templom alapjainak a talajvíztől való védelme érdekében a kolostor déli falától a mező felé vízelvezető rendszert építettek ki, hogy a vizet öntözési célokra is felhasználhassák. 1688-ban I. Egiazar Ajntapci felépíttette a kolostori közösség épületeit és a kerítőfalat, a Szent Gajane-templom nyugati oldalához egy háromíves előcsarnokot toldott, annak déli és északi végében pedig Pál és Péter apostoloknak szentelt, oltárasztalokkal ellátott kápolnákat emeltetett. Az előcsarnok a későbbiekben a katolikoszok temetkezési helyeként szolgált. 1764-ben I. Simeon Jerevanci a Szent Gajane-templom területén egy nagy méretű föld alatti jégvermet építtetett a kolostor élelmiszereinek tárolására. IV. Gevorg Kosztandnupolszeci uralkodásának éveiben (1866–1882) a templom apátja, Vahan Basztamjanc felújította a kolostort, megépítette a nyugati boltíves kaput, az apát és a szerzetesek lakóépületeit, valamint egy iskolát, ahol ő maga is tanított; továbbá nyomdát alapított, és kiadta a „Dproc” (Iskola) című folyóiratot.1910-ben az új-nahicseváni örmény közösség fekete gránit sírkövet hozatott Szent Gajane sírjára. 1959-ben a Szent Gajane-templomot felújították: a templom belsejét megtisztították a vakolattól, a padlót lekövezték, a területet rendezték, az udvaron pedig egy áldozati házat (mataghatun) és egy kutat építettek R. Iszrajelján tervei alapján. 1960-ban a kolostor területén az Ecsmiadzsini Anyaszék 1920 után eltemetett szerzeteseinek sírjaira márványlapos sírköveket helyeztek. 1976-ban a Szent Gajane-templom körül az évszázadok során felhalmozódott törmeléket eltávolították, a falakba habarcsot fecskendeztek, a mállott köveket pedig újakra cserélték. 1977 és 1980 között a londoni örmény Harutjun Mutafjan adományából a kolostori szerzetesrend épületeit felújították és modern kényelmi berendezésekkel látták el, a templom tetőzetét és kupoláját pedig kőlapokkal fedték be. A templomelőcsarnokában nyugszanak I. Egiazar Ajntapci, II. Abraham Hosabeci, I. Ghazar Dzsahkeci, I. Minasz Aknerci, V. Hakob Samahci, I. Simeon Jerevanci, I. Ghukasz Karneci, V. Davit Enegetci és I. Mateosz Kosztandnupolszeci katolikoszok, a kolostor körül pedig számos érsek, püspök, apát, az Anyaszék jótevői, hercegek és más jeles személyiségek sírjai találhatók. Építészeti jellemzői A Szent Gajane-templom egy harmonikus arányokkal és lenyűgöző belső térrel rendelkező, négypilléres kupolás bazilika, amelynek főoltára (szentélye) alatt található a szent boltozatos sírkamrája, amely a délkeleti sekrestyéből közelíthető meg. A tufa kváderkövekből épített háromhajós kupolás bazilika nyolcszögletű kupoladobja négy belső pilléren nyugszik; ezek a templom belső terét három hajóra osztják. A mellékhajók középső szakaszai kissé meg vannak emelve a sarokszakaszokhoz képest, és az épületen átívelő boltozatokkal vannak fedve, ezáltal egy kereszthajót alkotva. A templombelső keleti falánál egy félköríves apszis található, mindkét oldalán egy-egy téglalap alakú kamrával. Az épület belsejébe három portál vezet. A fő portál az íves portikuszon (előcsarnokon) keresztül nyílik, míg a két oldalbejárat az északi és a déli falon található. A Szent Gajane-templom külseje abban különbözik a belsejétől, hogy kereszt alaprajzú nyeregtetővel rendelkezik, a kupoladob és a kupola pedig a főszerkezet központjában helyezkedik el. 1683-ban egy szellős, hármas ívű portikuszt toldottak a templom nyugati homlokzatához, a kiemelkedő örmény egyházi személyiségek temetkezési helyeként. A galéria öt különálló, mégis összefüggő boltozatszakaszból áll, amelyek mindegyike nyitott és kapcsolódik a mellette lévőhöz. Három középső szakasza boltozatos mennyezettel és nagy íves nyílásokkal rendelkezik, amelyek a külső udvarra vezetnek. A két szélső boltszakasz magassága valamivel alacsonyabb, és ezek is boltozatosak. Mindegyiket három oldalról falak veszik körül, a külső falakon pedig apró, négylevelű lóhere alakú (négykaréjos) ablakok találhatók. A portikusz belső falai mentén lévő fülkéket egyházi személyiségek freskói díszítik, míg a főajtó feletti timpanon freskója szenteket ábrázol. A két szélső boltszakasz feletti tetőn hatoszlopos kis fiatornyok (kupolák) ülnek, amelyek kívülről is jól láthatók. A Szent Gajane-templom építészeti szempontból azért jelentős, mert két fő templomformát ötvöz harmonikus módon: a hosszházas bazilikát és a centrális) elrendezésű kupolás templomot. Az UNESCO a Szent Gajane-templomot az örmény és az ókeresztény építészet egyik legkorábbi példájaként írja le, amely egy háromhajós bazilikát ötvöz egy központi kupolával. Ez a kialakítás lehetővé tette, hogy a templom megőrizze a bazilika hosszú, körmeneti (processziós) elrendezését, miközben a központi kupolás boltszakaszt is hangsúlyozta. A belső tér négy szabadon álló pillér köré szerveződik, amelyek a központi kupolát tartják. Ezek a pillérek osztják fel a belső teret egy főhajóra és mellékhajókra. A megemelt kereszthajók és a kupola magas dobja kereszt alakú megjelenést kölcsönöz a külsőnek, annak ellenére, hogy az épület a bazilikális alaprajz téglalap alakú elrendezését is megtartja A négyzet alakú központi boltszakaszból (négyezet) a nyolcszögletű kupoladobba való átmenetet sarokboltozatokkal oldották meg, ami az örmény templomépítészetben gyakran használt szerkezeti elem a kupolák négyzet alakú terek feletti alátámasztására. A Szent Gajane-templom alaprajzát a korábbi háromhajós bazilikális típus és a későbbi centrális alaprajzú templom szintéziseként jellemezték. A Szent Gajane e típus legkorábbi példái közé tartozik, szabadon álló pillérei, valamint négyzetbe írt kereszt elrendezése más 7. századi örmény templomokéval, köztük a mreni, a bagawani és az odzuni temploméval vethető össze. Ez teszi a templomot fontossá nemcsak a Szent Gajanéhoz kötődő szentélyként, hanem az örmény kupolás templomépítészet fejlődésének jelentős példájaként is. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) Սուրբ Գայանե եկեղեցի (Վաղարշապատ) című örmény Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Ez a szócikk részben vagy egészben a Saint Gayane Church című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.