NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Армавир (Јерменија)

Армавир (јерм. Արմավիր) је град у југозападном делу Јерменије и административни центар марза Армавир. Град се налази у подручју Араратске низије, на јужним обронцима планине Арагац, 40 км западно од Јеревана. У близини данашњег града (на удаљености од 15 км јужније) налазе се остаци древног града Агриштихинилија којег је основао урартски владар Агришти I у 8. веку пре нове ере. Антички Армавир је био прва престоница Јерменског краљевства. У близини града је у периоду 21—29. маја 1918. вођена Сардарапатска битка која је довела до заустављања инвазије Турака ка унутрашњости источне Јерменије. Град је до 1932. носио име Сардарапат када је преименован у Октемберјан у част Октобарске револуције у Русији 1917. године. Град је након распада Совјетског Савеза преименован у данашњи Армавир. Према службеним резултатима пописа из 2001. у граду је живело 32.034 становника, а у 2010. тај број се процењује на 33.800 становника. Градови побратими Армавир, Краснодарски крај, Русија Феодосија, Крим, Украјина (од 2008) Деир ез Зор, Сирија (од 2010) Види још Армавир (марз) Списак градова у Јерменији Сердарапатска битка 1918. Агриштихинили Референце Спољашње везе Армавир на сајту GEOnet Names Server Демографска статистика на World-Gazetteer.com/Armenia
Armavir (stad i Armenien)

För olika betydelser av Armavir, se Armavir Armavir (armeniska: Արմավիր) är en stad i provinsen Armavir i västra Armenien. Den nuvarande staden var en bosättning sedan 1903 känd som Sardarabad (armeniska: Սարդարապատ; ryska: Сардарапат) före 1932 och som Hoktemberjan (armeniska: Հոկտեմբերյան; ryska: Октемберян: oktober på svenska, till minne av oktoberrevolutionen 1917) till 1995. Staden grundades 1932, åtta kilometer från den antika staden Armavir. Befolkningen uppgick till 33 700 invånare i början av 2008. Armavir är förvaltningsort för provinsen Armavir. Den är också sedan 2014 säte för den armeniska apostoliska kyrkans biskopsdöme Armavir. Katedralen Sankt Grigorius av Narek invigdes i maj 2014. Den tidigare antika staden Armavir, som ligger i anslutning till den moderna, var Armeniens huvudstad under Orontiddynastin från 331 före Kristus. Staden Armavir i Ryssland, som grundades av armenier på 1800-talet, har fått sitt namn efter den antika staden. Bildgalleeri Referenser
Армавір (місто, Вірменія)

Армаві́р (вірм. Արմավիր, до 1932 — Сардарабад, до 1995 — Октемберян) — місто у Вірменії, населення 45 100 осіб. Розташоване в Араратській долині, на південь від гори Арагац. Історія Поблизу сучасного міста розташовані руїни стародавнього Армавіра — першої столиці Вірменського царства. За Мовсеса Хоренаци, місто збудоване онуком Хайка (Гайк, Айк) Армаісом. До II століття був столицею володарів і вірменських царів. Заснований близько 770 до н. е. як урартська фортеця Аргіштіхінілі. Розквіт Армавіра відноситься до 2-ї пол. 1-го тис. до н. е. Руїни стародавнього Армавіра розташовані поблизу сучасного Армавіра. Перші розвідувальні розкопки пагорба були зроблені 1880 року, однак систематичні розкопки Армавіра розпочаті в 1962. Археологічний вивчення Армавіра виявило багатошаровий характер історії міста. Найдавніший шар відноситься до урартського періоду (VIII—VII ст. до н. е., коли цар Аргішті I в 776 р. заснував на цьому місці місто Аргіштіхінілі), далі йдуть давньовірменський елліністичний (III—II ст. до н. е.) і середньовічний (X—XIII ст.) шари. За радянських часів місто було перейменоване на Октемберян. Після розпаду Радянського Союзу перейменоване на Армавір. Міста-побратими Армавір (рос. Армавир), Росія Дейр-ез-Зор (араб. دير الزور), Сирія Феодосія, Україна Примітки
Sainte-Hripsimé

Sainte-Hripsimé (en arménien : Սուրբ Հռիփսիմե, Sourp Hripsimé) est une église du Saint-Siège d'Etchmiadzin. Elle est dédiée à sainte Hripsimé. Histoire L'église a été construite en 618. Bien qu'elle ait été, comme la cathédrale Sainte-Etchmiadzin, restaurée au XVIIe siècle, elle garde son aspect original qui témoigne bien de l'architecture arménienne. Pendant cette restauration est édifié le porche, en 1653, entouré par un mur construit beaucoup plus tard, en 1776. Architecture D'un point de vue architectural, l'église est un tétraconque à niche d'angles. Elle possède un gavit avec pour couronner le tout une coupole haute. « Joyau de l'architecture arménienne, elle en illustre remarquablement les qualités de sobriété, d'harmonie, de perfection dans la réalisation. Elle est de plan cruciforme. (...) L'assemblage des pierres et la qualité de leur taille donnent aux murs d'un rose doré une beauté achevée. » Les façades sont creusées de niches des quatre côtés. Postérieurement à la construction deux petites fenêtres ont été ajoutés dans le mur de l'abside, D'après A. Eremian cela est dû à l'influence byzantine et du fait que pendant une période assez longue l'église arménienne adhéra, du moins en la personne de ses chefs, à la doctrine chalcédionienne. À l'intérieur, comme dans beaucoup d'églises arméniennes de cette époque, on peut voir une croix sculptée dans la partie supérieure du dôme. Patrimoine mondial de l'humanité Depuis 2000, le complexe religieux d'Etchmiadzin ainsi que le site archéologique de Zvartnots sont inscrits sur la liste du patrimoine mondial de l'UNESCO. Notes et références Voir aussi Article connexe Liste d'églises et monastères arméniens (du IVe au XIVe siècle) Liens externes Ressource relative à l'architecture : Liste du patrimoine mondial « Church of St. Hripsimeh », sur Armenica (consulté le 2 octobre 2011). Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail de l’Arménie
Crkva sv. Ripsime

Crkva svete Ripsime (armenski: Սուրբ Հռիփսիմէի եկեղեցի) - jedna je od najstarijih do danas sačuvanih crkava u Armeniji, poznata po istančanoj armenskoj arhitekturi iz klasičnog razdoblja, a koja je utjecala na druge armenske crkve. Jedna od najstarijih spomenika armenske duhovne i arhitekturne baštine iz tog vremena. Nalazi se u samostanu Ečmijadzinu u gradu Vagaršapatu, a dovršena je 618. godine. Crkva, zajedno s nekoliko obližnjih lokaliteta (Katedrala i crkve Ečmijadzina i arheološki lokalitet Zvartnoc), zaštićena je kao UNESCO-ov lokalitet Svjetske baštine. Posvećena je svetoj Ripsimi (Hripsimi). Crkva je izgrađena po tetrakonhnom planu i doživjela je nekoliko nadogradnji tijekom stoljeća. Trijemovi na zapadnom i južnom ulazu srušeni su, a prozori apside su zazidani. Godine 1790. sagrađen je zvonik. U unutrašnjosti najviše zanimanja pobuđuje oltarna pala sagrađena 1741. godine, koja prikazuje visok stupanj armenskog zanatstva u 18. stoljeću. Kompozicija ukrasa, sačinjena od grana i različitih plodova, aranžirana oko grčkog križa, vrlo je originalna. U njoj se nalaze grobovi dva armenska Katolikosa iz 18. stoljeća - Asdvadzadura i Garabeda II. Galerija Vanjske poveznice Hrvatska udruga Benedikt[neaktivna poveznica] Artur Bagdasarov: Sveta Ripsime, starokršćanska mučenica, 24. listopada 2012.
Kościół św. Rypsymy w Wagharszapacie

Kościół św. Rypsymy w Wagharszapacie (orm. Սուրբ Հռիփսիմե եկեղեցի) – kościół z VII wieku należący do Apostolskiego Kościoła Ormiańskiego, położony w Wagharszapacie w Armenii, wpisany na listę światowego dziedzictwa UNESCO (wpis: Katedra i kościoły w Eczmiadzynie i zespół archeologiczny w Zwartnoc). Historia Na miejscu dzisiejszej świątyni znajdowała się pierwotnie świątynia pogańska, a następnie kaplica wzniesiona według tradycji przez Grzegorza Oświeciciela (jako jego druga świątynia w Armenii), a po niej mauzoleum zbudowane przez katolikosa Sahaka Bartewa w 395 roku, które upamiętniały miejsce męczeństwa świętej Rypsymy (w niszy kościoła znajdują się kamienie, którymi miała zostać zabita). Badania archeologiczne wykazały, że przy kościele pochowano w obrządku wczesnochrześcijańskim kilka torturowanych kobiet, znaleziono także narzędzia związane z uprawą winorośli. Kościół został wzniesiony przez katolikosa Komitasa, budowę ukończono w 618 roku. Dobudowano do niego domek portalowy z dzwonnicą w 1653, 1790 lub 1880 roku. Kościół otoczono murowanym ogrodzeniem w 1776 roku. Pomimo częstych uzupełnień ubytków elewacji bryła kościoła zachowała się w pierwotnym kształcie. Świątynia została poddana renowacji w latach 1651–1653 przez katolikosa Filiposa. Prace rewitalizacyjne prowadzono także w latach 1959–1962, podczas których natrafiono na pozostałości pogańskiej świątyni pod kościołem. Kościół wraz z innymi świątyniami miasta został wpisany na listę światowego dziedzictwa UNESCO w 2000 roku (wpis: Katedra i kościoły w Eczmiadzynie i zespół archeologiczny w Zwartnoc), zachował się w doskonałym stanie pomimo trzęsień ziemi. Architektura Kościół zbudowano z popielatego tufu, a elewacje pokryto zaprawą przypominającą beton. Budowla w typie tetrakonchy, wzniesiona na rzucie prostokąta o bokach o przybliżonych wymiarach 22,8 x 17,7 m, posadowiona na schodkowym stylobacie. Wysokość kościoła do zwieńczenia krzyża na kopule wynosi około 32 m. Kopuła jest oparta na szesnastokątnym bębnie przeprutym dwunastoma oknami i wzmocniona 12 żebrami. W centrum elewacji zachodniej znajduje się domek portalowy z dzwonnicą. Wnętrze świątyni ma w najwyższym punkcie wysokość 23,20 m (kopuła). W liniach osi symetrii znajdują się cztery większe półokrągłe nisze zwieńczone sklepieniami kolebkowymi oraz cztery mniejsze nisze po przekątnych. W narożach budynku znajdują się kwadratowe pomieszczenia, których długość boku wynosi 4 m. W północno-wschodnim pomieszczeniu znajdują się schody prowadzące do krypty pod absydą (mauzoleum św. Rypsymy). Świątynia jest otoczona murowanym ogrodzeniem, a przy świątyni znajduje się cmentarz z pochówkami sięgającymi IV wieku. Galeria Przypisy Bibliografia Die Baukunst der Armenier und Europa; Ergebnisse einer vom Kunsthistorischen Institute der Universität Wien 1913 durchgeführten Forschungsreise. Josef Strzygowski (bearb.). Wien: A. Schroll & Co., G.m.b.H., 1918.
Biserica Sfânta Hripsime

Biserica „Sf. Hripsime” (în armeană Սուրբ Հռիփսիմե եկեղեցի, transliterat: Surb Hřip’simē yekeghetsi, uneori Hripsimeh) este o biserică apostolică armeană din secolul al VII-lea din Ecimiadzin (Armenia). Ea este una dintre cele mai vechi biserici existente în țară. Biserica a fost construită de catolicosul Komitas⁠(d) pentru a înlocui mausoleul inițial construit de catolicosul Sahak cel Mare⁠(d) în 395, ce conținea rămășițele sfintei mucenice Hripsime⁠(d), căreia îi este dedicată biserica. Actuala construcție a fost terminată în 618. Ea este cunoscută pentru arhitectura fină în stilul armenesc al perioadei clasice, care a influențat multe alte biserici de-a lungul secolelor. A fost introdusă în Patrimoniul Mondial UNESCO împreună cu alte biserici din apropiere, inclusiv Catedrala Ecimiadzin, biserica mamă a Armeniei, în 2000. Galerie Note Vezi și Catedrala Ecimiadzin
Церковь Святой Рипсимэ

Церковь Святой Рипсимэ (арм. Սուրբ Հռիփսիմե եկեղեցի) — армянская церковь VII века, расположенная в городе Вагаршапат Армавирской области Армении. С 2000 года входит в список Всемирного наследия ЮНЕСКО. История Эллинистический храм, похожий на Храм Гарни и посвященный языческой богине, стоял на месте церкви до IV века. При раскопках в 1958 году под опорной колонной был найден фундамент монументального каменного здания с эллинистическим орнаментом. Согласно легенде, Рипсимэ бежала в Армению с христианскими девственницами, избегая преследований императора Диоклетиана, и проповедовала христианство. Её преследовал царь Армении Трдат III Великий. Она была убита вместе с 34 другими христианками. На месте мученической смерти дев царь Трдат и Григорий Просветитель построили часовню, полупещерную усыпальницу с четырехколонным каменным столбом. Он был разрушен персами в V веке, но Саак Партев построил новый. Церковь была основана на этом месте в 618 году католикосом Комитасом I Ахцеци. В 1653 году католикос Филипп отремонтировал церковь и построил открытый вестибюль перед западным входом. Позже она была обнесена кирпичной стеной и пирамидами (1776 г.), на притворе построена колокольня (1880 г.), построены восточная и южная тесненные каменные стены, дом, подсобные постройки двора (1894 г.). Значительный ремонт произведен в 1898 году. Колокольня была отремонтирована в 1987 году. Галерея Художественные и исторические изображения См. также Армянская архитектура Примечания Ссылки Hripsime Church Статья на armenica.org
Церква Святої Ріпсіме

Церква Святої Ріпсіме (вірм. Սուրբ Հռիփսիմէի եկեղեցի) — розташована в місті Вагаршапат, марз (область) Армавір, Вірменія. Входить до списку Світової спадщини ЮНЕСКО і є частиною Ечміадзинського монастиря. Історія Церква побудована в 618 році на місці давнього язичницького капища, де була замучена і вбита Свята Ріпсіме. У 301 році до Вірменії прийшли 37 дівчат-християнок, які на чолі з настоятелькою Гаяне жили в монастирі Святого Павла. Одна з них, Ріпсіме, полонила своєю красою римського імператора і, не побажавши стати його дружиною, разом з подругами сховалася в Олександрії. Легенда свідчить, що в дівчат було явлення Богоматері, яка вказала їм шлях до Вірменії. Вірменський цар Трдат III, дізнавшись про те, що трапилося з дівчатами в Римі, сам побажав узяти в дружини Ріпсіме. Її, разом із Гаяне привели в царський палац. Цар хотів заволодіти Ріпсіме, але відмова діви, яка заявила, що вона належить лише Христу, привела Трдата III в лють. Він наказав вбити всіх 37 дівчат-християнок. Після страти, Трдат став одержимий бісами. Але від безумства його зцілив Григорій Просвітитель, після чого, повіривши у силу віри християнської, Трдат III хрестився, хрестив народ і проголосив християнство державною релігією у Вірменії. Григорію ж наснився сон, у якому Ісус Христос показав йому місце для будівництва храму. Так виник ечміадзинський монастир і одна з його складових частин — церква Святої Ріпсіме. Галерея Посилання Hripsme Church Article at armenica.org
Yerevan Vernissage

Yerevan Vernissage (Armenian: Վերնիսաժ Vernisazh) is a large open-air market in Yerevan, Armenia. The name of the market is the derived from the French word vernissage. The market lies along Aram Street and Buzand Street at a length of 350 metres (1,150 ft), connecting the Hanrapetutyun street with the Khanjyan street. The market mainly features a collection of different types of traditional Armenian art works. Overview The Yerevan Vernissage is an open-air exhibition-market functioning every day. It was formed during the 1980s by Armenian artists who started to display their art works in the square next to the Artists' Union of Armenia (the current Charles Aznavour Square). Others have used the park next to Komitas State Conservatory to show their works. Later, the Vernissage was moved to Martiros Saryan garden in front of the Opera House. The exhibition-market was gradually enlarged and finally moved to Aram and Buzand streets, starting with the Republic square metro station and ending up with the statue of Vardan Mamikonyan. However, painters are still using the Saryan park to show their painting works. In addition to carved wood and art works, traditional carpets, old collections of coins and medallions, books, jewellery, musical instruments, electronics and even pets are found in the market. Gallery References
Mercado de arte de Ereván

El Mercado de arte de Ereván también llamado Vernissage de Ereván ​ (en armenio: Վերնիսաժ) es un gran mercado al aire libre en Ereván, la capital de Armenia. El nombre del mercado es derivado de la palabra francesa vernissage. El mercado se encuentra a lo largo de las calles Aram y Buzand a una longitud de 600 metros, conecta con la calle Nalbandian y Khanjyan. El mercado ofrece principalmente una colección de diferentes tipos de obras de arte tradicionales armenias. El Vernissage es una exposición y mercado al aire libre los fines de semana. Se formó durante la década de 1980 por los artistas armenios que comenzaron a mostrar sus obras de arte en la plaza junto a la Unión de Artistas de Armenia (la actual Plaza de Charles Aznavour) . Otros han utilizado el parque junto al Conservatorio Estatal de Komitas para mostrar sus obras. Más tarde, el Vernissage se trasladó al jardín Martiros Saryan en frente de la Casa de la Ópera. La exposición mercado se amplió gradualmente y finalmente se trasladó a las calles Aram y Buzand, comenzando con la estación de metro de Plaza de la República y terminando en la estatua de Vardan Mamikonyan. Sin embargo , los pintores siguen utilizando el parque Saryan para mostrar sus trabajos de pintura. Véase también Mercado (establecimiento) Mercado de arte Maorí Referencias
Вернисаж (Ереван)

Верниса́ж (арм. Վերնիսաժ) — ярмарка под открытым небом, расположенный в центре Еревана между улицами Республики, Ханджяна, Арама и Павстоса Бузанда. Название рынка происходит от французского слова vernissage. На ярмарке в основном представлены изделия ручной работы армянских мастеров, предметы искусства, сувениры, ювелирные изделия, ковры, картины, музыкальные инструменты, одежда, куклы, изделия из камня, дерева, глины, металла, керамики, антиквариат и т.д. История Создан в 1980-х годах армянскими художниками, которые начали демонстрировать свои работы на площади рядом с Союзом художников Армении (нынешняя площадь Шарля Азнавура). Другие использовали парк рядом с государственной консерваторией имени Комитаса, чтобы показать свои работы. Впоследствии стихийный «Вернисаж» был перенесён в парк Мартироса Сарьяна. Рынок постепенно расширялся и, наконец, переместился на улицы Арама и Бузанда и занял пространство площадью более трёх гектар от пересечения улиц Республики, Арама и Павстоса Бузанда до улицы Ханджяна. Галерея Примечания Ссылки Официальный телеграмм канал Вернисаж Ереван
Erevanski Vernisaž

Erevanski Vernisaž (armensko Վերնիսաժ) je velika tržnica na prostem v Erevanu v Armeniji. Ime tržnice izhaja iz francoske besede vernissage. Tržnica se razprostira vzdolž ulic Aram in Buzand v dolžini 350 metrov in povezuje ulico Hanrapetutjun z ulico Khanjan. Tržnica predstavlja predvsem zbirko različnih vrst tradicionalnih armenskih umetniških del. Opis Erevanski Vernisa je razstavna tržnica na prostem, ki deluje vsak dan. Ustanovili so jo v 1980-ih armenski umetniki, ki so začeli razstavljati svoja umetniška dela na trgu ob Armenski zvezi umetnikov (današnji trg Charlesa Aznavourja). Drugi so za razstavljanje svojih del uporabljali park ob državnem konservatoriju Komitas. Kasneje so vernissage preselili v vrt Martirosa Sarjana pred Operno hišo. Razstavna tržnica se je postopoma širila in se končno preselila na ulico Aram in Buzand, začenši s postajo podzemne železnice Trg republike in končajoč s kipom Vardana Mamikonjana. Slikarji pa še vedno uporabljajo park Sarjan za razstavljanje svojih slikarskih del. Poleg rezbarjenega lesa in umetniških del so na tržnici na voljo tudi tradicionalne preproge, stare zbirke kovancev in medaljonov, knjige, nakit, glasbila, elektronika in celo hišni ljubljenčki. Galerija Sklici Zunanje povezave
Vernissage, Jerevan

Vernissage (armeniska: Վերնիսաժ (Vernisazj)) är en stor utomhusmarknad i Jerevan i Armenien. Marknadens namn kommer från franska språkets ord "vernissage". Marknaden ligger längs Aram- och Buzandgatorna på en sträcka av 350 meter, mellan Hanrapetutiangatan (Republikgatan) och Chandzjiangatan. På marknaden handlas huvudsakligen med olika typer av armenisk konsthantverksproduktion, inklusive armeniska mattor. Vernissage är öppen under veckosluten. Den organiserades under 1980-talet av armeniska konstnärer, som började ställa ut egna konstverk på torget intill Armeniska konstnärsförbundets hus, nuvarande Charles Aznavourtorget. Andra konstnärer hade utnyttjat de park som ligger vid Komitas konserthus för kammarmusik för att visa sina verk. Senare flyttade Vernissage-marknaden till Martiros Sarjanparken framför Jerevans operahus. Efter hand växte marknaden i omfattning och till slut flyttade den till Aram- och Buzandgatorna, med början vid tunnelbanestationen Republikens plats och slut vid statyn över Vardan Mamikonjan. Målarna har dock fortsatt att sälja sina konstverk i Martiros Sarjanparken. Förutom snidade trä- och andra konsthantverksprodukter, traditionella mattor och samlingar av gamla mynt och medaljer, säljs böcker, smycken, musikinstrument och elektroniska varor och till och med husdjur på marknaden. Bildgalleri Källor Vernissage – Yerevan’s Flea Market på armenia.travel.en Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vernissage, Jerevan.
Маралик

Маралик (на арменски: Մարալիկ) е град, разположен в провинция Ширак, Армения. Населението му през 2011 година е 5398 души. История Население 1990 – 7590 души 2001 – 4995 души 2009 – 5984 души 2011 – 5398 души Източници
Maralik

Maralik (armenio: Մարալիկ) es una comunidad urbana de Armenia perteneciente a la provincia de Shirak. En 2011 tiene 5398 habitantes.​ Se conoce su existencia desde el siglo V, aunque ha tenido diversos nombres a lo largo de la historia, como Molla Gokcha o Kaputan, hasta que en 1935 adoptó el actual topónimo. Le fue reconocido el estatus urbano en 1962. En una iglesia de la localidad hay numerosos jachkares de los siglos XI y XII. Se ubica sobre la carretera M1, unos 20 km al sur de Gyumri.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Maralik.
Маралик

Маралик (јерм. Մարալիկ) је градић у Јерменији, у јужном делу марза Ширак у подручју Ширакске равнице. Налази се на северозападним обронцима планине Арагац, на надморској висини од 1.920 m. Кроз град пролази друмска деоница која повезује Јереван са Гјумријем, а сам град је и железницом повезан са административним центром марза Гјумријем. Према проценама за 2010. у насељу је живело 5.400 становника. У граду се налази црква из 1903. године, а у околини бројни камени хачкари из периода XI—XII века. Види још Ширак (марз) Ширакска равница Списак градова у Јерменији Референце Спољашње везе Маралик на презентацији GEOnet Names Server Резултати пописа становништва у Јерменији 2001. године. Железничка линија Гјумри-Маралик
Maralik

Maralik (armeniska: Մարալիկ) är en ort i Armenien. Enligt beslut av Armeniska SSR:s centralkommitté döptes orten Molla-Gjuktja, den 28 oktober 1927, om till Kaputan. Den 26 juli 1935 döptes Kaputan om till Maralik. Den ligger i provinsen Sjirak, i den västra delen av landet, 70 kilometer nordväst om huvudstaden Jerevan. Maralik ligger 1 713 meter över havet och antalet invånare är 4 959. Terrängen runt Maralik är kuperad åt sydväst, men åt nordost är den platt. Maralik är det största samhället i trakten. Trakten runt Maralik består i huvudsak av gräsmarker. Runt Maralik är det ganska tätbefolkat, med 129 invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Маралік

Маралі́к (вірм. Մարալիկ) — місто на північному заході Вірменії, розташоване у марзі (області) Ширак. Розташований на західному схилі гірського масиву Арагац, на висоті 1920 м над рівнем моря. Через місто проходить шосе Батумі — Ахалцихе — Ахалкалакі — Гюмрі — Маралік — Талін — Єреван. З Мараліку проходить залізниця до Гюмрі. У Мараліку є церква, побудована в 1903 р., у місті багато хачкарів XI—XII століть. Історія Після звільнення від турецько-перського ярма, в 1826—1828 роках зі Східної Вірменії в Маралік (тоді Молла-Гюкча) переселилися 59 сімей (371 осіб) з міст Муш, Тарон, Гініс, Елешкірт, Ерзрум. 28 жовтня 1927 року по рішенню ЦВК АРСР Молла-Гюкча була перейменована в Капутан. 26 липня 1935 за рішенням ЦВК АРСР Капутан був перейменований в Маралік. У 1962 Маралік отримує статус селища міського типу. З 21 вересня 1991 року Маралік став центром Анійського району незалежної республіки Вірменія. З 1996 року входить в Ширакську область. Через нього проходить шосе Гюмрі-Талін-Єреван. Місто розташоване на залізничній гілці Маралік-Артик-Гюмрі. Гілка збереглася, але ділянку Маралік — Пемзашен, за даними на 2010 рік, не діє. За радянських часів гілка використовувалася для перевезення сировини. Діюча станція Пемзашен з регулярним пасажирським рухом розташована за 6 кілометрів від Маралік. У Маралік є церква, побудована 1903 року. У місті багато хачкарів XI—XII століть. Джерела Про громаду Маралік [Архівовано 29 червня 2020 у Wayback Machine.]