Гюмрі

Гюмрі́ (вірм. Գյումրի, заст. вірм. Գիւմրի) — друге за розміром місто Вірменії, адміністративний центр марзу (області) Ширак. Місто розташоване поруч з річкою Ахурян, на північному заході Вірменії, на Ширакському плато. Відоме своїм середмістям, де збереглися одні з останніх прикладів вірменської міської архітектури. Географія Гюмрі розташований на висоті 1550 метрів над рівнем моря, у північно-західній частині Вірменії. Знаходиться у 8-9 бальній сейсмічній зоні. Гюмрі перетинається ущелинами Черкез, Джаджур ті іншими. Рельєф — рівнинний, з озерами, ріками та лавовими масивами потужністю у 350 метрів. Рослинність степова. У долинах річок ростуть акації, клен, ясен та інші дерева. Околиці Гюмрі багаті будівельними матеріалами — туфом, базальтом, діатомітами, глиною, а також чорноземними грунтами. По прямій лінії від Гюмрі до Чорного моря — 196 км. Клімат Клімат посушливий. Взимку бувають сильні морози — до -41 °C. Влітку спекотно: до +36 °C. Протягом року випадає незначна кількість опадів (в середньому 500 мм). Повітря має цілющі властивості. Впродовж року Гюмрі отримує приблизно 2500 годин сонячного світла. Назва Історично землі, що їх займає сучасне місто, відомі під назвою Кумайрі (вірм. Կումայրի). Місто виникло за часів давньої держави Урарту, а його назву пов'язують з кімерійськими племенами. З плином часу назва спотворювалася під впливом суспільно-політичних чинників і мовних змін: Кумайрі → Кумрі → Гумрі → Гюмрі. У 1837 році російська влада змінила назву міста на Александрополь (вірм. Ալեքսանդրապոլ) — на честь дружини Миколи I, царівни Александри Федорівни. Після вторгнення Червоної армії та Національних сил Анкари до Вірменії та встановлення там радянського режиму, назву міста було змінено через її зв'язок з царською владою. У 1926 році місто отримало назву Ленінакан (вірм. Լենինական) на честь провідника Жовтневого перевороту, засновника більшовицького руху та організатора червоного терору Володимира Леніна. У 1990 році, після здобуття Вірменією незалежності, місту повернули його історичну назву Кумайрі, однак уже 1992 року її замінили на Гюмрі (вірм. Գյումրի, сх-вірм. і зах-вірм. Գիւմրի). Історія Відповідно до батька вірменської історіографії Мовсесу Хоренаці (V століття), онук Айка Наапета Арамаїс відправив свого багатодітного сина, ненажеру Шара, разом з усією сім'єю і господарством на найближче родюче чорноземне поле. Останнє було розташоване біля північного підніжжя гори Арагац. Там рясно текли води. Той благодатний край назвали його ім'ям — Ширак. Відомо, що населений пункт, де нині розташований Гюмрі, за старих часів називали Кумайрі. Це ім'я зазвичай пов'язують з іменем кімерійців — племен, що вторгалися на західні береги Чорного моря зі Східно-Європейської рівнини (VIII століття до н. е.). Про Кумайрі згадував вже в VII–VI ст. до н. е. відомий давньогрецький воєначальник і історик Ксенофонт. У вірменській бібліографії Кумайрі (давня назва Гюмрі) вперше згадується в зв'язку з повстанням 773–775 років, спрямованим проти арабського панування. В середньовіччя Кумайрі було великим поселенням. В 1804, в ході російсько-перської війни 1804—1813 років Кумайрі входить до складу Російської імперії. В 1837 на території Гюмрі закладається російська фортеця, в цьому ж році його відвідує Микола I, місто було перейменовано на Александрополь на честь його дружини імператриці Олександри Федорівни. У 1840 році Гюмрі був офіційно проголошений містом, в 1850 році, став центром Александропольского повіту Ериванської губернії. Александрополь, будучи прикордонним містом-фортецею, незабаром став також значним центром торгівлі та ремісництва. В 1899 у в зв'язку зі спорудженням залізничних ліній Тіфліс—Александрополь, потім Александрополь—Єреван, продовжених в 1906 до Джульфи і далі до Тавризу, Александропіль став одним з важливих залізничних вузлів. Це стало переломним моментом в соціально-економічному та культурному житті міста. У дорадянський період Александрополь був у першу чергу ремісничим містом. У Александрополі було безліч магазинів, великих і малих крамниць, ринків. До кінця XIX століття місто населяли 32 тисячі жителів. Після Тіфлісу і Баку, Александрополь вважався третім, за величиною і значенням, торговим та культурним центром Закавказзя. У цей період в Гюмрі діяло близько 10 шкіл та училищ. У боротьбі за встановлення Радянської влади у Вірменії особливе місце займає Травневе повстання залізничників і робітників депо Гюмрі 1920 року. Його лідерами були Баграт Гарібджанян, Єгор Севян, Саркіс Мусаелян (розстріляні). В 1924 році вже радянський Александрополь був перейменований на Ленінакан, з 1990 по 1992 мав назву Кумайрі. З 1992 (після проголошення незалежності Вірменії) повернув собі історичну назву — Гюмрі. Сильно постраждав в результаті катастрофічного Спітакського землетрусу в грудні 1988. Релігійні споруди У місті знаходяться п'ять церков, один монастир та одна православна каплиця. Найрозкішнішою та історично важливою з них є Церква Аменапркіч (Всеспасителя). Будівництво церкви почалося у 1859 та була завершена у 1873. Церква сильно постраждала від Спітакського землетрусу 1988 року та наразі відновлюється. Відомі особистості Аветік Ісаакян Абрахамян Ара Гурджиєв Георгій Іванович (1866?—1949) — філософ, містик, письменник та композитор Шерам Чехова Ольга Костантинівна Меркуров Сергій Дмитрович Шираз Ованес Татевосович Кеосаян Едмонд Гарегінович (1936—1994) — вірменський радянський кінорежисер і сценарист Мкртчян Фрунзик Мушегович (1930—1993) - радянський актор театру і кіно Світлична Світлана Опанасівна (* 1940) — російська актриса театру і кіно Варданян Юрік Гюнашян Алік Нагапетян Корюн Емміян Роберт Хачатрян Гарнік Енгоян Роберт Нерсесович (* 1932) — вірменський державний та господарський дія Согоян Фрідріх Мкртичевич Мінасян Ара Шотайович — вірменський шахіст, міжнародний гросмейстер. Мелконян Артуш Сергойович — радянський вчений в галузі агротехніки вина. Мнджоян Єгія Левонович — радянський вчений в галузі хімії і технології коньячного виробництва. Шахбазян Сурен Варткесович (1923—1989) — радянський, український кінооператор, кінорежисер, Іванова Каріна Андріївна — науковиця, кандидат соціологічних наук, доктор філософських наук, професор, проректор з науково-педагогічної роботи. Мери Карлен Данелович Амбарцумян /1989-1992/ Левон Бабкенович Адамян /1992-1994/ Мікаел Оганесович Варданян /1994—1999/ Вардан Миколаєвич Гукасян / 1999–2012/ Самвел Мисакович Баласанян /2012 — / Ймовірно, недалеко від Гюмрі народився всесвітньо відомий математик і астроном Ананія (Ананій) Шіракаці (615 р.). Також в Гюмрі народилися композитори Нікогаос та Армен Тігранян, мистецтвознавець Г. Левонян (син ашуга Дживані), народний артист Вірменської РСР Шара Талья, співак і актор Генріх Алавердян, академіки АН Вірменії Геворк Гарібджанян, Андранік Шагінян, Олександр Акопян, Хачатур Коштоян, Сергій Амбарцумян, Рубен Зарян. З XIX століття Гюмрі називався містом поетів і ашуг, «ремесел і мистецтв». Гюмрі — відомий музично-театральний центр, вперше вірменська опера («Ануш» А. Тіграняна) була поставлена в Міському театрі Гюмрі. Гюмрі — батьківщина відомих жартівників, дотепних героїв анекдотів (Полоз Мукуч, Цитро Алек, Хелар Симон, Серож, Варданік тощо.) Мешканці Гюмрі відомі своїм гострим почуттям гумору (Гюмрі в певному сенсі можна назвати «столицею» вірменського гумору), традиціоналізмом, працьовитістю та честолюбством. Гюмрі сьогодні В місті розташовані залізничний вузол, локомотивне та вагонне депо, аеропорт, траса Єреван — Гюмрі — Ахалкалакі — Батумі та Гюмрі — Ванадзор. Легка, машинобудівна, харчова промисловість. Педагогічний інститут. Два театри. Краєзнавчий музей. Картинна галерея. Історико-архітектурний заповідник «Гюмрі». У Гюмрі розташована 102-га російська військова база. 12 січня 2015 військовослужбовець російської військової бази розстріляв вірменську сім'ю з семи осіб. Це вбивство викликало масові протести у Вірменії та серед вірменської діаспори Росії. Докладніше: Масове вбивство в Гюмрі. Галерея Міста-побратими Александрія (араб. الإسكندرية), Єгипет Александрія (Вірджинія) (англ. Alexandria), США Кутаїсі (груз. ქუთაისი), Грузія Нардо (італ. Nardò), Італія Озаску (порт. Osasco), Бразилія Пловдив (болг. Пловдив), Болгарія (2004) Калінінград (рос. Калининград), Росія Див. також Масове вбивство в Гюмрі Примітки Посилання Інтернет Гюмрі [Архівовано 2 квітня 2022 у Wayback Machine.] Вітаємо в Гюмрі! Фотогалерея Гюмрі [Архівовано 4 березня 2009 у Wayback Machine.] Герб Александропольского повіту [Архівовано 24 жовтня 2008 у Wayback Machine.]