NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Макраванк

Монастирський комплекс Макраванк розташований у південній частині міста Раздан (Котайкський марз, Вірменія). Монастир заснований у Х ст. Головна церква — Св. Катогіке (Богородиці) побудована в XIII ст. Являє собою купольний зал із двома двоповерховими прибудовами в західній стороні. Над входом є дарчий напис князя Смбата і Шахншаха. З південного боку розташована друга однонефна церква Аменапркіч, побудована в Х ст. До церкви Св. Богородиці із заходу примикав квадратний у плані притвор, від якого збереглися лише основи стін. У східній частині монастиря є маленьке кладовище з розписаними хачкарами. Фототека Монастирський комплекс Макраванк [Архівовано 16 жовтня 2012 у Wayback Machine.](рос.) Монастир Макраванк (Раздан) [Архівовано 21 березня 2012 у Wayback Machine.](рос.) Примітки
Deutsche Botschaft Eriwan

Die Deutsche Botschaft Eriwan (es wird auch von Jerewan oder Yerevan gesprochen) ist die diplomatische Vertretung der Bundesrepublik Deutschland in der Republik Armenien. Lage und Gebäude Das Kanzleigebäude der Botschaft liegt im Ostteil des Stadtzentrums von Eriwan im Distrikt Kentron, Stadtviertel Aygestan. Die Straßenanschrift lautet: Charentsstraße 29, 0025 Eriwan. Benachbart ist der Sitz des amerikanischen Friedenscorps in Armenien; die Staatliche Universität Jerewan liegt in der Nähe. Das armenische Außenministerium liegt 2,5 Kilometer westlich und ist in der Regel in 15 Minuten erreichbar. Zum 15 Kilometer westlich gelegenen Flughafen Eriwan ist eine Fahrtzeit von einer Dreiviertelstunde anzusetzen. Die Gebäude in der bundeseigenen Liegenschaft wurden in den Jahren 2011 bis 2013 gegen die Auswirkungen von Erdbeben ertüchtigt, wobei 1480 Tonnen Stahl für die Errichtung einer Gebäudehülle aus Stahlbeton eingesetzt wurden. Im Zuge dieser Baumaßnahme wurde auch der Brandschutz verbessert, ein Pförtnergebäude errichtet sowie der An- und Neubau von Garagen durchgeführt. Für die Jahre 2022/2023 wurde die Vergabe von Leistungen zur Steigerung der materiellen Sicherheit der Liegenschaft ausgeschrieben. Auftrag und Organisation Die Deutsche Botschaft Eriwan hat den Auftrag, die deutsch-armenischen Beziehungen zu pflegen, die deutschen Interessen gegenüber der Regierung von Armenien zu vertreten und die Bundesregierung über Entwicklungen in Armenien zu unterrichten. In der Botschaft werden die Sachgebiete Politik, Wirtschaft, Kultur und Bildung sowie Entwicklungszusammenarbeit bearbeitet. Deutschland ist eines der wichtigsten Geberländer von finanziellen Mitteln, wobei die Bereiche Umwelt und Energie, nachhaltige Wirtschaftsentwicklung sowie Demokratie, Zivilgesellschaft und öffentliche Verwaltung im Vordergrund stehen. Das Referat für Rechts- und Konsularangelegenheiten der Botschaft betreut ganz Armenien als konsularischen Amtsbezirk. Es bietet konsularische Dienstleistungen für im Land ansässige deutsche Staatsangehörige an. Die Visastelle des Referats stellt Visa für armenische Staatsangehörige aus. In Gjumri ist ein Honorarkonsul der Bundesrepublik Deutschland mit Zuständigkeit für die Provinzen Schirak und Lori bestellt und ansässig. Geschichte Nach dem Zerfall der Sowjetunion erlangte die Republik Armenien am 21. September 1991 wieder ihre Unabhängigkeit. Diplomatische Beziehungen wurden am 28. Februar 1992 aufgenommen. Die Bundesrepublik Deutschland eröffnete am 1. Dezember 1992 ihre Botschaft in Eriwan. Siehe auch Liste der deutschen Botschafter in Armenien Deutsche Auslandsvertretungen Weblinks Website der Botschaft Eriwan Verzeichnis der Vertretungen der Bundesrepublik Deutschland im Ausland Deutsche Botschaft Eriwan auf Twitter (deutsch, armenisch, englisch) Deutsche Botschaft Eriwan auf Facebook (deutsch, armenisch, englisch) Fußnoten und Einzelnachweise
Hartagyugh

Hartagyugh (Armenian: Հարթագյուղ) is a town in the Lori Province of Armenia. The village was founded in 1820 by Western Armenian immigrants. The ancestors of the inhabitants came from Basen, Mush, Erzurum, Alashkert, Van and Kars. The settlement has existed since the 4th millennium BC. History During the 1920 Turkish–Armenian war, the village (known then as Ghaltakhchi) was occupied by Turkish forces and 2,100 of its inhabitants were massacred. Demographics The population of the village since 1831 is as follows: References Hartagyugh at GEOnet Names Server World Gazeteer: Armenia – World-Gazetteer.com Report of the results of the 2001 Armenian Census, Statistical Committee of Armenia
Hartagyugh

Hartagyugh es una localidad del raión de Spitak, en la provincia de Lorri, Armenia, con una población censada en octubre de 2011 de 1035 habitantes. Se encuentra ubicada al suroeste de la provincia, a poca distancia del río Debet —un afluente derecho del río Kurá— y de la frontera con las provincias de Aragatsotn y Shirak.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hartagyugh.
Havuts Tar

Havuts Tar (en armenio: Հավուց Թառ Վանք; y también Havuts Tar Vank; que se traduce como "Monasterio del Salvador") es un monasterio amurallado de los siglos XI al XIII y se encuentra en el valle del río Azat frente a los pueblos de Goght y Garni en la provincia de Kotayk (Armenia). Acceso Se puede llegar con facilidad desde la reserva de Josrov. Un camino conduce directamente desde el lado izquierdo de la entrada de la reserva hasta el complejo monástico. A lo largo del camino pueden encontrarse diversos jachkares. A poca distancia del monasterio hay un campo en el que se encuentra un gran jachkar y un pequeño monumento/santuario. Siguiendo el camino se llega a los muros y ruinas del complejo monástico. Complejo monástico Entre los muros del complejo de Havuts Tar se encuentra una iglesia, las ruinas de otro edificio adyacente, edificios monásticos situados alrededor de una porción de la muralla, estancias en el foso y una gran cámara subterránea. Hay numerosas inscripciones y hermosos grabados por todas partes. En el exterior de los muros hay restos de los cimientos de otras estructuras menores. la mayor parte del complejo se construyó entre los siglos XII y XIV. Tras ser destruido por un terremoto, el catholicós Astvatsatur Hamadantsi hizo que se reconstruyera a principios del siglo XVIII. Iglesia de Amenaprkich Hacia el oeste y sobre una colina se encuentra la Iglesia de Amenaprkich (que puede verse desde el otro lado de la garganta a lo largo del camino que lleva al Templo de Garni, con algunas lápidas en sus cercanías. El edificio está construido con una mezcla de color anaranjado y marrón. Junto a la iglesia principal hay otra pequeña estructura de color gris que se ha derrumbado parcialmente. Según Mkhitar Airivanatsy, Gevorg Marzpetuni mandó construir la iglesia de Amenaprkich en el siglo X. Con posterioridad fue reconstruida en el 1013 por Gregorio Magistros, hijo de Vasak Pahlavuni como indican las inscripciones. El monasterio se conoce por una breve visita de Abraham Kretatsi en octubre de 1734, mientras estaba al servicio del catholicós Abraham II. Tomó un monje como guía y pasó dos días en el lugar en su peregrinaje por varios monasterios. Galería Referencias Bibliografía Kiesling, Brady (2005), Rediscovering Armenia: Guide, Ereván (Armenia): Matit Graphic Design Studio . Hacikyan, Agop J. (2002), Miǰnadar: The Heritage of Armenian Literature, Vol. 3: From the Sixth to the Eighteenth Century, Detroit, Michigan: Wayne State University Press, ISBN 08143302318 . Enlaces externos Armeniapedia: Havuts Tar Monastery FindArmenia.com: Havuts Tar Archivado el 11 de julio de 2011 en Wayback Machine. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Havuts Tar.
Havuts Tar

Havuts Tar (en arménien Հավուց Թառ) ou Havuts Tar Vank (Հավուց Թառ Վանք) est un monastère arménien situé dans la vallée de l'Azat, dans la réserve d'État de la forêt de Khosrov, à proximité des communautés rurales de Goght et de Garni, dans le marz de Kotayk, au centre de l'Arménie. Il a été édifié aux XIe et XIIIe siècles. Photos Notes et références Liens externes Articles connexes Liste d'églises et monastères arméniens (du IVe au XIVe siècle) Portail de l’Arménie • Monastères arméniens
Hawuc Tarr

Hawuc Tarr – klasztor w Armenii, położony w marzie Kotajk, kilka kilometrów od kompleksu Garni. Datowany na XI - XIII wiek. Obecnie w stanie ruiny. Linki zewnętrzne Zdjęcia z Hawuc Tarru Artykuł w Armenopedii Rosyjska strona o Hawuc Tarrze
Авуц Тар

Авуц Тар (арм. Հավուց Թառի վանք, также известный как монастырь Всеспасителя арм. Ամենափրկիչ, церковь Арунец арм. Արունեց եկեղեցի, церковь Дарунец арм. Դարունեց եկեղեցի, Красный монастырь арм. Կարմիր վանք, а также арм. Կզըլվանք и арм. Հայոց թառ) — армянский монастырский комплекс, основанный в XI веке и принявший свой окончательный вид в XIII веке. Расположен в котайкской области Армении восточнее села Гарни на левом берегу реки Азат. История Согласно преданию, монастырь Авуц Тар был основан Сааком Партевом и Месропом Маштоцом в V веке. А в X веке был перестроен и получил новую жизнь. В XIII—XV веках монастырь был известным центром создания рукописей, и многие созданные здесь рукописи сохранились до наших дней. Здесь было написано одно из старейших целостных Евангелий на армянском языке — «Евангелие Вехамор», которое, предположительно, было написано в VII веке. В данный момент, Евангелие хранится в Институте древних рукописей Матенадаран. В этом монастыре, упоминающийся с раннего средневековья, Григорий Магистрос построил церковь Св. Аменапркич. В XVIII веке монастырь реставрировал католикос Аствацатур. Авуц Тар был одним из религиозных и культурных центров средневековой Армении. Монастырь сильно пострадал из-за землетрясения в 1679 году и был окончательно разрушен в 1840 году. Устройство комплекса Комплекс состоит из двух часовен, церкви Святого Карапета, церкви Сурб Ацвацацин, Свято-Воскресенской церкви с колокольней и кладбищем. Основные постройки с трех сторон окружены внушительной стеной. В окрестностях были также земли, сады и маленькие деревни, принадлежавшие монастырю. Фотогалерея Примечания Литература Тадевос Акопян. Ани - столица средневековой Армении. История и судьба городища. — Ереванский университет, 1985. — 316 с. Нонна Степанян, Арутюн Чакмакчян. Декоративное искусство средневековой Армении. — Аврора, 1971.
Авуц-Тар

Монастир Авуц-Тар (X—XVIII ст.) — монастир, що розташований між Гарні і Гегардом, нависаючи над каньйоном р. Азат. Його основні споруди з трьох боків оточені значної стіною. У сотні метрів розташований невеликий хрестовокупольний храм, складений з червоних і чорних туфових блоків. За легендою, в одній зі стін цієї церкви був похований син місцевого князя. У протилежній стороні від церкви — ще одна невелика споруда, яка, мабуть, служила каплицею. На території монастиря і в його околицях можна побачити значне число хачкарів дуже тонкої роботи. Монастир можна побачити і з протилежного боку каньйону, наприклад, із села Гохт, жителі якої займаються вирощуванням тютюну. Примітки Джерела [1] [2] [Архівовано 10 травня 2013 у Wayback Machine.] [3]
Sąd Konstytucyjny (Armenia)

Sąd Konstytucyjny (orm. Հայաստանի Հանրապետության սահմանադրական դատարան) – sąd konstytucyjny Armenii z siedzibą w Erywaniu. Opis Sąd Konstytucyjny Armenii powstał na mocy konstytucji uchwalonej w 1995 roku. Działalność rozpoczął w kolejnym roku, po powołaniu składu sędziowskiego. Do jego uprawnień należy: orzekanie o zgodności ustaw Zgromadzenia Narodowego, dekretów i zarządzeń prezydenta oraz decyzji rządu i premiera z konstytucją; rozstrzyganie sporów kompetencyjnych między organami konstytucyjnymi; rozpatrywanie skarg dotyczących wyników wyborów i referendów; badanie zgodności umów międzynarodowych z konstytucją. Sąd Konstytucyjny Armenii ma swój własny hymn, który skomponował w 2006 roku Rafael Papayan, były sędzia Sądu. Sędziowie W skład Sądu Konstytucyjnego wchodzi 9 sędziów wybieranych przez Zgromadzenie Narodowe większością co najmniej 3/5 głosów. Prawo zgłaszania kandydatów na sędziów przysługuje: Prezydentowi, Rządowi i Ogólnemu Zgromadzeniu Sędziów. 3 sędziów Sądu Konstytucyjnego wybieranych jest na podstawie propozycji Prezydenta, 3 na podstawie propozycji Rządu i 3 na podstawie propozycji Ogólnego Zgromadzenia Sędziów. Ich kadencja trwa 12 lat i nie mogą zostać ponownie wybrani. Współpraca międzynarodowa Sąd Konstytucyjny Armenii współpracuje m.in. z Komisją Wenecką oraz współtworzy Konferencję Europejskich Sądów Konstytucyjnych. Przypisy Linki zewnętrzne Constitutional Court of the Republic of Armenia. concourt.am. [dostęp 2022-03-31]. 20 rocznica powstania Sądu Konstytucyjnego Republiki Armenii. trybunal.gov.pl, 2015-10-12. [dostęp 2022-03-31].
Конституционный суд Армении

Конституционный суд Республики Армения (арм. Հայաստանի Հանրապետության Սահմանադրական դատարան) — орган конституционного контроля Республики Армения. Основан в 1996 году. Состоит из 9 членов. История В 2000 году Армения была оценена многими международными ассоциациями по защите прав человека, как состоявшееся государство с идеально отработанной системой КС. Суд активно действовал в многочисленных интересах собственных граждан, неоднократно он доказывал полноправность своего членства в европейских ассоциациях. Суд РА разработал специализированную комплексную программу, которая проводит сравнительный анализ международных, официальных документов. В данную программу вошло более 1,5 тыс. различных документов, которые были приняты ООН и другими международными европейскими институтами. Причем, программа содержит в себе две версии документов — одна на русском, другая на английском языке. Также КС разработал систему выпуска части учебников по различным правовым вопросам, специально для общеобразовательных школ. Кроме всего, будут разработаны специализированные методические пособники для учителей и студентов. Опубликована книга «конституционный контроль» одним из судей КС Г. Арутюняном. КС своей основной целью ставить правильное соблюдение всех установленных конституционных норм, а также международных положений, которые связаны с защитой интересов, прав и свобод граждан. Развитие данного суда идет весьма интенсивно именно благодаря членству в различных международных организациях. Суд рассматривает всевозможные дела, касающиеся нарушений конституционного права, а также нарушения прав, свобод личности. Толкование Конституции производится различными методами, но акцент ставится на правовом воспитании молодежи. Председатели Грайр Товмасян Арман Диланян Примечания
Конституційний суд Вірменії

Конституційний суд Вірменії (неофіц. КС) заснований в 1996 році. Складається з 9 членів. Історія розвитку У 2000 році Вірменія була оцінена багатьма міжнародними асоціаціями щодо захисту прав людини, як держава з ідеально відпрацьованою системою КС. Суд активно діяв в численних інтересах власних громадян, неодноразово він доводив повноправність свого членства в європейських асоціаціях. Суд розробив спеціалізовану комплексну програму, яка проводить порівняльний аналіз міжнародних, офіційних документів. До цієї програми увійшло понад 1,5 тис. різних документів, які були прийняті ООН та іншими міжнародними європейськими інститутами. Причому, програма містить в собі дві версії документів - одна російською, інша англійською мовами. Також КС розробив систему випуску частини підручників з різних правових питань, спеціально для загальноосвітніх шкіл. Крім усього, будуть розроблені спеціалізовані методичні посібники для вчителів і студентів. Опублікована книга «конституційний контроль» одним із суддів КС Г. Арутюняном. КС своєю основною метою ставить правильне дотримання всіх встановлених конституційних норм, а також міжнародних положень, які пов'язані із захистом інтересів, прав і свобод громадян. Розвиток даного суду йде досить інтенсивно саме завдяки членству в різних міжнародних організаціях. Суд розглядає різні справи, що стосуються порушень конституційного права, а також порушення прав, свобод особистості. Тлумачення Конституції проводиться різними методами, але акцент ставиться на правовому вихованні молоді. Примітки
Хулдара

Хулдара (груз. ხულდარა) — село в Грузии, на территории Марнеульского муниципалитета края (мхаре) Квемо-Картли. География Село находится в юго-восточной части Грузии, вблизи государственной границы с Арменией, на расстоянии приблизительно 25 километров (по прямой) к юго-юго-западу от города Марнеули, административного центра муниципалитета. Абсолютная высота — 540 метров над уровнем моря. Население По результатам официальной переписи населения 2014 года в Хулдаре проживало 915 человек (481 мужчина и 434 женщины). В национальной структуре населения азербайджанцы составляли 100 %. Примечания
Horomair

Horomair (en armeni: Հոռոմայր) és un monestir armeni situat a Lorí, al poble d'Odzun. Dividit en dos grups de monestirs, data del segle XII i XIII. Aquest monestir és de difícil accés. Situació geogràfica Horomair es troba en un congost de la vall del Debed, a 1 km al sud d'Odzun, al districte de Lorí, al nord d'Armènia. La seua ubicació en dificulta l'accés. Històricament, Horomair es troba a la província de Gugarq, una de les quinze províncies de l'Armènia històrica segons el geògraf del segle VII Ananies de Xirak. Història El monestir data dels segles XII i XIII. l'església de Saint-Signe fou construïda sota els prínceps Zakarê i Ivanê zacàrides el 1187, mentre que els altres edificis s'alçaren sota l'abat Samuel cap al 1206. Edificis Horomair es divideix en el monestir superior i l'inferior. El monestir inferior comprén l'església principal, Sourp Nshan ('Signe Sant'), així com el gavit (nàrtex), de forma quadrangular, la coberta del qual està sostinguda per dos parells d'arcs recolzats sobre suports enganxats i encreuats en diagonal. Fotos Notes i referències
Horomayr Monastery

Horomayr Monastery (Armenian: Հոռոմայրի վանք) is a monastic complex in the Lori Province of Armenia. The monastery is built on the cliffs 1 km south of the village of Odzun. It is easiest to get to Odzun from Alaverdi via the town's public transport. To get to the site, the visitor may climb up from the highway along the Debed River, or hike south across the cliffs from the last switchback to Odzun. The fastest but hardest route is to climb down the cliff south of Odzun. The monastery is built in part at the top of the cliff, in part halfway down. At the top, there is a three-chambered chapel. Below, the walls of the canyon form one of the four walls of the structures. There are caves within the monastic complex, khachkars, and carvings. St Mark's Church was built by the Princes Zakare and Ivane Mkhargrdzeli in 1187. The other buildings were built by Abbot Samuel in 1206. The bottom monument complexes of Horomayr are stretched in the same way as the main church of St. Virgin in the convent of Bardzrakash St. Gregory for the same reasons: highly constrained terrain. References External links Horomayr Armeniapedia.org: Horomayri Monastery Wikimapia
Horomayr

El Monasterio Horomayr (Armenio: Հոռոմայրի վանք) es un complejo monástico en la provincia de Lori, Armenia. El monasterio está construido sobre los acantilados, 1 km al sur del pueblo de Odzun. La forma más fácil de llegar a Odzun desde Alaverdi es a través del transporte público de la ciudad. Para llegar al sitio, el visitante puede subir desde la carretera a lo largo del río Debed o caminar hacia el sur a través de los acantilados desde el último desvío a Odzun. La ruta más rápida (pero más difícil) es bajar por el acantilado al sur de Odzun. El monasterio está construido en parte en la cima del acantilado, en parte a mitad de camino. En la parte superior, hay una capilla de tres salas. Debajo, las paredes del cañón forman una de las cuatro paredes de las estructuras. Hay cuevas dentro del complejo monástico, khachkars y tallas. La iglesia de San Marcos fue construida por los príncipes Zakare e Ivane Mkhargrdzeli en 1187. Los otros edificios fueron construidos por el abad Samuel en 1206. Los complejos de los monumentos inferiores de Horomayri se extienden de la misma manera que la iglesia principal de la Santa Virgen en el convento de Bardzrakash San Gregorio por las mismas razones: terreno muy reducido. Gallería Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Horomayr.
Horomayr

Horomayr ou Horomaiyr (en arménien Հոռոմայր) est un monastère arménien situé dans le marz de Lorri, dans la communauté rurale d'Odzoun. Divisé en deux groupes de monastères, il date des XIIe et XIIIe siècles. Ce monastère est d'accès difficile. Situation géographique Horomayr est situé dans une gorge de la vallée du Debed, à 1 km au sud d'Odzoun, dans le marz de Lorri, en Arménie septentrionale. Sa situation rend son accès difficile. Historiquement, Horomayr est situé dans la province de Gougark, une des quinze provinces de l'Arménie historique selon le géographe du VIIe siècle Anania de Shirak. Histoire Le monastère date des XIIe et XIIIe siècles : l'église Saint-Signe est construite sous les princes Zakarê et Ivanê Zakarian en 1187, alors que les autres bâtiments ont été érigés sous l'abbé Samuel vers 1206. Bâtiments Horomayr est divisé en deux groupes : monastère supérieur et monastère inférieur. Le monastère inférieur comprend l'église principale, Sourp Nshan (« Saint-Signe »), ainsi que le gavit, de forme quadrangulaire et dont la couverture est supportée par deux paires d'arcs reposant sur des appuis engagés et se croisant en diagonale. Photos Notes et références Voir aussi Articles connexes Odzoun Lorri Liste d'églises et monastères arméniens (du IVe au XIVe siècle) Portail de l’Arménie • Monastères arméniens
Абовян

Абовян (на арменски: Աբովյան) е град, разположен в провинция Котайк, Армения. Намира се на 10 км североизточно от столицата Ереван. Населението му през 2011 година е 43 495 души. История Население 1990 – 58 671 души 2001 – 38 876 души 2009 – 46 032 души 2011 – 43 495 души Побратимени градове Вилюрбан, Франция Калининград, Русия Източници Външни препратки Официален сайт Архив на оригинала от 2013-05-20 в Wayback Machine. ((hy))
Abovian

Abovian (armeni: Աբովյան), és una població i comunitat municipal d'Armènia dins la província Kotaik. El 2001 tenia 43.495 habitants. Abovian és considerada una ciutat satèl·lit de la capital Ierevan. La zona de l'actual Abovian estava habitada d'ençà el segle iv aC. Etimologia L'actual Abovian es deia anteriorment Elar. El 1961, va ser rebatejada com Abovian en honor de l'escriptor armeni Khatxatur Abovian. Clima Abovian està situada a l'altiplà Kotaik està envoltada pel volcà Gutanasar. El seu clima és continental i sec. Referències
Abovjan

Abovjan (arménsky Աբովյան, rusky Абовян) je město v Arménii. K roku 2011 v něm žilo přes třiačtyřicet tisíc obyvatel. Poloha Abovjan leží přibližně deset kilometrů severovýchodně od Jerevanu, arménského hlavního města, a fakticky je jeho satelitem. Dějiny Současné jméno nese obec až od roku 1961, kdy byla přejmenována k poctě arménského spisovatele Chačatura Abovjana. Předtím se obec jmenovala Elar a vykopávky zde doložily osídlení již v době bronzové. K jejímu rozvoji výrazně přispělo založení Elarské pevnosti, kterou vybudoval urartuský král Argišti I. Sport V Abovjanu působila řada fotbalových klubů. V letech 1955–2006 FC Kotajk Abovjan, který byl znovu obnoven v roce 2016. V letech 1992–1993 FC Geghard Abovjan . V roce 2005 FC Abovjan. V roce 2012 King Delux FC. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Abowjan na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Abovjan na Wikimedia Commons