NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Barrage d'Arroyito

Le barrage d'Arroyito, en Argentine, est un des cinq barrages construits sur le río Limay. Il est construit en aval du barrage d'El Chocón, au niveau de la frontière entre la province de Neuquén et celle de Río Negro. Il est situé dans la région du Comahue, à 45 km au sud-ouest de la ville de Neuquén, aux environs immédiats de la petite localité d'Arroyito. Description Le barrage a été inauguré en 1979. Ses coordonnées approximatives sont 39° 06′ 56″ S, 68° 34′ 47″ O. Il mesure 37 m de haut et 3 500 m de long. Il génère principalement de l'électricité. Sa puissance installée est de 120 mégawatts, ce qui lui permet de produire 560 gigawattheures/an (560 millions de kilowattheures). Il sert en outre de barrage régulateur du barrage d'El Chocón, localisé en amont. Altitude du plan d'eau : 315 m Profondeur moyenne du lac de retenue : 7,7 m Profondeur maximale : 15 m Surface du lac de retenue au niveau max. normal : 38,6 km2 Volume total de la retenue : 300 000 000 m3 Module du río Limay : 720 m3/s Usine d'eau lourde Sur la rive nord-ouest du lac de retenue, non loin du barrage, se trouve une importante usine productrice d'eau lourde (Planta Industrial de Agua Pesada - PIAP), d'une capacité de 200 tonnes par an, appartenant à l'entreprise d'état ENSI. Sources (es) InterTourNet : Embalse Arroyito (es) Región Comahue Voir aussi Articles connexes Le río Limay Le barrage d'El Chocón Le lac Ezequiel Ramos Mexía Liens externes (es) Le barrage d'Arroyito sur le site de l'Organisme régulateur de sécurité des barrages (Organismo Regulador de Seguridad de Presas) (es) Carte détaillée de la province de Neuquén (es) Carte détaillée de la province de Río Negro (es) Site hidricosargentina.gov.ar - Le lac d'Arroyito Portail des énergies renouvelables Portail du bâtiment et des travaux publics Portail de l’Argentine Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Арроїто

ГЕС Арроїто (ісп. Embalse de Arroyito) — гідроелектростанція в центральній Аргентині на межі провінцій Неукен та Ріо-Негро. Знаходячись після ГЕС Ель-Чокон, становить нижній ступінь каскаду на річці Лімай, яка є правим витоком Ріо-Негро (впадає в Атлантичний океан за 250 км на південь від Баїя-Бланки). У межах проекту річку перекрили земляною греблю висотою 26 метрів, довжиною 3500 метрів та шириною по гребеню від 6 до 10 метрів, яка потребувала 4 млн м3 матеріалу. Вона утримувала водосховище з площею поверхні 39 км2, глибиною від 7,7 до 15 метрів та об'ємом 300 млн м3, в якому відбувалось коливання рівня поверхні між позначками 310 та 314,9 метра НРМ. В кінці 2000-х з метою підсилення протиповеневої функції висоту греблі дещо наростили, в результаті чого максимальний рівень сховища піднявся до 316,5 метра НРМ, а об'єм до 361 млн м3. У центральній частині греблі лежить бетонна ділянка, яка включає шість шлюзів для пропуску надлишкової води та машинний зал. Останній обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 42,5 МВт, що при напорі 15,9 метра забезпечують виробництво 720 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
Talsperre Pichi Picún Leufú

Die Talsperre Pichi Picún Leufú (spanisch Represa Pichi Picún Leufú) ist eine Talsperre mit Wasserkraftwerk in Argentinien. Sie staut den Río Limay, der hier die Grenze zwischen den Provinzen Neuquén und Río Negro bildet, zu einem Stausee auf. Die Talsperre Piedra del Águila liegt ungefähr 20 km flussaufwärts. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk besteht aus einer Gewichtsstaumauer aus Beton (Maschinenhaus und Wehranlage) auf der rechten Seite sowie aus einem Schüttdamm, der sich an der linken Seite anschließt. Die Höhe des Bauwerks beträgt maximal 45 m, die Gesamtlänge des Bauwerks liegt bei 1045 m. Die Breite des Damms beträgt an der Krone 10 m. Die Bauwerkskrone liegt auf einer Höhe von 482,7 m über dem Meeresspiegel. Für das Absperrbauwerk wurden 1,35 (bzw. 1,562) Mio. m³ Schüttmaterial sowie 27.500 m³ Beton verwendet. Über die Wehranlage können maximal 10.500 m³/s abgeleitet werden. Stausee Das normale Stauziel liegt zwischen 477 und 479 m. Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 19 km² und fasst 197 Mio. m³ Wasser – davon können 35 Mio. m³ zur Stromerzeugung genutzt werden. Das maximale Stauziel beträgt 480,2 m. Kraftwerk Das Kraftwerk ging 1999 in Betrieb. Die installierte Leistung beträgt 250 (bzw. 261 oder 285) MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung wird mit 973 (bzw. 1050 oder 1080) Mio. kWh angegeben. Die Jahreserzeugung schwankt: sie lag 2016 bei 494 Mio. kWh und 2006 bei 1430 Mio. kWh. Die 3 Kaplan-Turbinen leisten jeweils maximal 87 MW und die Generatoren jeweils 90 MVA. Die Nenndrehzahl der Turbinen beträgt 83,33 min−1. Die Fallhöhe liegt zwischen 18 und 24 m. Die Nennspannung der Generatoren beträgt 13,8 kV, ihr Nennstrom 3,8 kA. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung von 13,8 kV mittels Leistungstransformatoren auf 500 kV hochgespannt. Das Kraftwerk wird von Hidroeléctrica Pichi Picún Leufú betrieben, einer Tochter von Pampa Energía. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Argentinien Liste von Talsperren der Welt (Argentinien) Einzelnachweise
Pichi Picún Leufú Dam

The Pichi Picún Leufú Dam (in Spanish Embalse Pichi Picún Leufú) is the third of five dams on the Limay River in northwestern Argentine Patagonia (the Comahue region), near the town of Piedra del Águila. The dam is used for the generation of hydroelectricity and for the regulation of the flow. It measures 45 metres (148 ft) in height and 1,045 metres (3,428 ft) in length, and is made of 1,562 million cubic metres (55.2×10^9 cu ft) of loose materials. It was built by the Sweden-based multinational Skanska, and inaugurated in 2000. The reservoir has an area of 19 square kilometres (7.3 sq mi) and a volume of 197 million cubic metres (160,000 acre⋅ft) in maximum normal conditions. The hydroelectric plant has an installed power of 261 megawatts (350,000 hp) and generates an annual average of 1,080 gigawatt-hours (3,900 TJ). It employs three vertical-axis Kaplan turbines. References (in Spanish) Secretaría de Energía. República Argentina. Embalse Pichi Picún Leufú. (in Spanish) Región Comahue. (in Spanish) Skanska LA. Central Hidroeléctrica Pichi Picún Leufú. External links
Embalse de Pichi Picún Leufú

El Embalse Pichi Picún Leufú es el tercero de cinco embalses sobre el río Limay al noroeste de la región del Comahue, Argentina, cerca de la localidad de Piedra del Águila, a 40°40′S 69°59′O, y a 230 km hacia aguas arriba de la ciudad de Neuquén. El embalse genera hidroelectricidad y regula el caudal del río Limay. Mide 45 m de alto y 1.045 m de longitud y fue hecho con 1.562.000 m³ de material granular. Datos del embalse Nivel máximo: 480,20 m s. n. m. Nivel máximo normal: 479 m s. n. m. Nivel mínimo normal: 477 m s. n. m. Área del embalse a nivel máx. normal: 19 km² Volumen activo de operación: 35 hm³ Volumen total del embalse:> 197 hm³ Módulo del río Limay: 720 m³/s Aprovechamiento hidroeléctrico Pichi Picún Leufú consta de un cierre central con una presa de materiales sueltos con paramento impermeable de concreto, un vertedero con 6 compuertas radiales, una central Hidroeléctrica y una toma integrada a la misma. La pantalla de concreto está sobre talud aguas arriba. El vertedero puede evacuar 10.300 m³/s. Fue construido por un consorcio formado por la multinacional sueca Skanska, por la argentina IMPSA ( Industrias Metalúrgicas Pescarmona ) y la obra civil fue realizada por las constructoras Odebrecht ( Brasil ) y Benito Roggio ( Argentina ), e inaugurada el 30 de agosto de 1999. El reservorio tiene 19 km² y un volumen de 197 hm³ en máxima condición normal. La planta hidroeléctrica tiene una potencia instalada de 261 MW; genera anualmente 1.080 GWh, empleando tres turbinas Kaplan. Completan el equipo electromecánico los transformadores elevadores de tensión y una estación de maniobras de 500 kV. Toponimia Pichi Picún Leufú: pequeño río que va hacia el norte, en mapuche Véase también Anexo:Centrales hidroeléctricas de la Argentina Referencias Secretaría de Energía. República Argentina. Embalse Pichi Picún Leufú. Región Comahue (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).. Skanska LA. Central Hidroeléctrica Pichi Picún Leufú. Enlaces externos Sitio del Organismo Regulador de Seguridad de Presas
Barrage de Pichi Picún Leufú

Le barrage de Pichi Picún Leufú est le dernier en date des cinq barrages construits sur le río Limay au sud-ouest de la région du Comahue, en Argentine, à 8 km au nord-est de la ville de Piedra del Águila, et à 230 km en amont de la ville de Neuquén. Il est construit entre le barrage de Piedra del Águila et celui d'El Chocón, au niveau de la frontière entre la province de Neuquén et celle de Río Negro. Le barrage génère de l'électricité et régule le débit du río Limay. Étymologie - Toponymie En mapudungun (langue des mapuches), Pichi Picún Leufú signifie petite rivière coulant vers le nord. En chiffres Le barrage mesure 45 m de haut et 1 045 m de long Niveau maximum des eaux : 480,20 m Niveau maximum normal : 479 m Niveau minimum normal : 477 m Surface du lac de retenue au niveau max. normal : 19 km2 Volume actif d'opération : 35 000 000 m3 Volume total de la retenue : 197 000 000 m3 Module du río Limay : 720 m3/s Hydroélectricité Pichi Picún Leufú comporte un barrage central avec un déversoir latéral à 6 compartiments, et une centrale hydroélectrique. Le déversoir peut évacuer 10 500 m3/s en cas de crue. Il a été construit par un consortium formé par la multinationale suédoise Skanska et par l'argentine IMPSA (Industrias Metalurgicas Pascarmona). Le barrage a été réalisé par les sociétés Odebrecht( Brésil) et Benito Roggio (Argentine). Il fut inauguré le 30 août 1999. Le lac-réservoir a une superficie de 19 km2 et volume de 197 millions de m3 en condition normale maximale. L'usine hydroélectrique a une puissance installée de 261 mégawatts. Elle génère annuellement 1 080 gigawattheures (GWh) (ou 1,08 milliard de kilowattheures). Elle possède trois turbines Kaplan, ainsi que des transformateurs élévateurs de tension et une station de manœuvres de 500 kilovolts. Liens externes Site de l'Organisme régulateur de sécurité des barrages Carte détaillée de la province de Neuquén Carte détaillée de la province de Río Negro (es) Secretaría de Energía. República Argentina : Retenue Pichi Picún Leufú. (es) Región Comahue. (es) Skanska LA. Centrale hydroélectrique Pichi Picún Leufú. Voir aussi Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Embalse de Pichi Picún Leufú » (voir la liste des auteurs). Portail des énergies renouvelables Portail du bâtiment et des travaux publics Portail de l’Argentine Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
ГЕС Пічі-Пікун-Леуфу

ГЕС Пічі-Пікун-Леуфу (ісп. Embalse de Pichi Picún Leufú) — гідроелектростанція в центральній Аргентині на межі провінцій Неукен та Ріо-Негро. Знаходячись між ГЕС П'єдра-дель-Агіла (вище за течією) та ГЕС Ель-Чокон, входить до складу каскаду на річці Лімай, яка є правим витоком Ріо-Негро (впадає в Атлантичний океан за 250 км на південь від Баїя-Бланки). У межах проекту річку перекрили земляною греблю із бетонним облицюванням висотою 45 метрів та довжиною 1045 метрів, яка потребувала 1,56 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 19 км2 та об'ємом 197 млн м3, в якому відбувається коливання рівня поверхні між позначками 477 та 479 метрів НРМ. Біля правого берегу розташована бетонна ділянка греблі, яка включає шість шлюзів для пропуску надлишкової води та машинний зал. Останній обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 87 МВт, що при напорі 20,7 метра забезпечують виробництво 1080 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Muzeum latinskoamerického umění Buenos Aires

Muzeum latinskoamerického umění Buenos Aires (španělsky Museo de Arte Latinoamericano de Buenos Aires, zkráceně MALBA) je muzeum věnované především latinskoamerickému umění 20. století, sídlící v Palermu, čtvrti Buenos Aires. Muzeum bylo založeno argentinským miliardářem a filantropem Eduardem Constantinim a bylo otevřeno 21. září 2001. Základem expozice muzea byla osobní sbírka umění shromážděná Constantinim. Muzeum spravuje nezisková organizace Fundación MALBA – Constantini. Součástí muzea je také aktivní kulturní centrum. Muzeum každoročně navštíví až milion návštěvníků. Budovu navrhl ateliér Atelman-Fourcade-Tapia se sídlem v provincii Cordoba, který vyhrál soutěž v roce 1997. Porota soutěže zahrnovala takové světoznámé architekty jako jsou Brit Norman Foster, Argentinec César Pelli a Švýcar Mario Botta. Muzeum bylo postaveno ve stylu dekonstruktivismu, populárním v 90. letech 20. století. Sbírka muzea čítá přes 400 děl asi 160 umělců z celé Latinské Ameriky. Zahrnuje období od začátku 20. století po nejnovější díla. Mezi mistry 20. století, zastoupenými v muzeu, vynikají umělci jako Frida Kahlo, Fernando Botero, Argentinci Antonio Berni, Jorge de la Vega a Leon Ferrari. Budova muzea má tři podlaží. Na prvním se vystavují díla současníků, na druhém je umístěn základ sbírky, 270 obrazů vztahujících se k první polovině 20. století. Třetí patro muzea je určeno pro dočasné výstavy. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Muzeum latinskoamerického umění Buenos Aires na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Музей латиноамериканского искусства в Буэнос-Айресе na ruské Wikipedii.
MALBA

The Latin American Art Museum of Buenos Aires (Spanish: Museo de Arte Latinoamericano de Buenos Aires, mostly known for its acronym MALBA) is an art museum located on Figueroa Alcorta Avenue, in the Palermo section of Buenos Aires. History Created by Argentine businessman Eduardo Costantini, the museum is operated by the not-for-profit Fundación MALBA – Costantini, and was inaugurated on September 21, 2001. The institution was organized around the Costantini Collection, and has continued to expand its selection of works from modern artists across Latin America. It also maintains a cultural center, which stages art and film exhibitions and develops cultural activities. The museum receives over a million visitors annually, and is sustained by over 1,400 active patrons. The mission of the MALBA is to collect, preserve, research and promote Latin American art from the onset of the 20th century to the present. This involves educating the public about Latin American artists, and the diversity of cultural and artistic holdings in this region. MALBA—PUERTOS, a satellite space in the town of Escobar opened in 2024. Building The museum design was made through an open call contest; 450 proposals from 45 countries were presented. The selection was made by an international jury of architects, and the first prize was awarded to three young Argentinian architects: Gaston Atelman, Martin Fourcade and Alfredo Tapia. The building project was executed by AFT Architects, an Argentine architectural firm. In 1998, Costantini began construction on a large plot on Avenida Figueroa Alcorta. Collection Among the collection's highlights is Frida Kahlo's Autorretrato con chango y loro (1942), which in 1995 cost Costantini $3.2 million and which set the record price for Kahlo at the time. Other notable works in the collection include Abaporu (1928) by Tarsila do Amaral, bought in 1995 for almost $1.5 million; Baile en Tehuantepec (1928) by Diego Rivera, for which Costantini paid $15.7 million at Phillips in 2016; and La Grande Dame (The Cat Woman, 1951), a sculpture by Leonora Carrington purchased for $11.3 million in 2024. In December 2025, it was announced that the MALBA had acquired the Daros Latinamerica Collection, comprising 1,233 works by 117 artists, previously based in Zurich. The acquisition significantly expanded MALBA’s holdings of post-1950 Latin American art and was accompanied by plans to enlarge the museum’s facilities to accommodate the collection. Directors 2000–2002: Agustín Arteaga 2014–2018: Agustín Pérez Rubio 2019–2021: Gabriela Rangel 2024–present: Rodrigo Moura Gallery References External links Official website (in Spanish, English, and Portuguese) MALBA article on Fotopedia Archived 1 May 2010 at the Wayback Machine
Musée d'Art latino-américain de Buenos Aires

Le Museo de Arte Latinoamericano de Buenos Aires ou MALBA, en français musée d'art latino-américain de Buenos Aires est un musée argentin situé dans le quartier de Palermo, à Buenos Aires, sur l'Avenida Figueroa Alcorta. Il héberge la collection d'Eduardo F. Costantini, président de la fondation qui porte son nom et qu'il fonda. La mission spécifique de ce musée est d'être un espace destiné à la collection, la conservation, l'étude et la diffusion de l'art latino-américain depuis le début du XXe siècle. Histoire La collection Costantini fut ouverte depuis 1990 à des spécialistes en la matière, tant locaux qu'internationaux, et beaucoup de ses œuvres furent prêtées pour des expositions qui furent organisées en divers pays d'Amérique et d'Europe. En 1996, l'ensemble fut présenté pour la première fois au public en général, dans l'enceinte du Musée national des Beaux-Arts de Buenos Aires, exposition qui se répéta peu après au Museo Nacional de Artes Visuales de Montevideo, en Uruguay. À la fin de l'année 1998, avec l'acquisition d'un terrain sur l'Avenida Figueroa Alcorta à Buenos Aires, on fit le premier pas vers la construction d'une enceinte qui pourrait héberger la totalité de la collection Costantini. Après avoir convoqué un concours international en vue de réaliser l'édifice, et la réception de 450 propositions issues de 45 pays, on sélectionna trois architectes argentins pour exécuter la construction du musée. Ce furent Gastón Atelman, Martín Fourcade et Alfredo Tapia, de l'étude cordobèse AFT Arquitectos. Activités du musée En plus de l'exposition de la collection Costantini, on réalise dans le musée des expositions temporaires d'art contemporain argentin et latino-américain. Il existe aussi une importante cinémathèque, ainsi qu'un secteur dédié à la littérature, au sein duquel se déroulent différentes rencontres et présentation de livres. Notes et références Liens externes (es) Site officiel Direction générale des musées de la ville de Buenos Aires Portail des musées Portail des arts Portail de Buenos Aires
Museo d'arte latinoamericana di Buenos Aires

Il Museo d'Arte Latinoamericana di Buenos Aires (Museo de Arte Latinoamericano de Buenos Aires in spagnolo), acronimo MALBA, è uno dei principali musei della capitale argentina Buenos Aires. Situato nell'elegante quartiere di Palermo, è un museo privato che ospita una grande collezione di opere d'arte contemporanea di artisti latinoamericani. Storia Nel 1996 fu esposta al pubblico per la prima volta la collezione d'arte del filantropo argentino Eduardo Costantini. Ad ospitare l'evento furono il Museo Nazionale di Belle Arti di Buenos Aires ed il Museo Nazionale d'Arti Visuali di Montevideo. Visto il successo riscontrato maturò l'idea di costruire uno spazio espositivo permanente dove ospitare le opere. Così, nel 1998, fu acquistato un terreno nel barrio di Palermo e fu bandito un concorso internazionale per la progettazione del museo. Ad aggiudicarsi il bando furono i tre architetti argentini Gastón Atelman, Martín Fourcade e Alfredo Tapia. Il museo fu inaugurato il 20 settembre 2001 ed ospita la collezione Costantini oltre ad esposizioni temporanee di artisti latinoamericani. Tra i principali artisti esposti figurano Frida Kahlo, Roberto Matta, Pedro Figari, Tarsila do Amaral, Guillermo Kuitca, Jorge de la Vega, Linoenea Spilimbergo, Antonio Berni, Emilio Pettoruti e Fernando Botero. All'interno della struttura sono ospitate anche due importanti sezioni dedicate al cinema ed alla letteratura. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo d'Arte Latinoamericana di Buenos Aires Collegamenti esterni (ES) Sito ufficiale, su malba.org.ar. (EN) Museum of Latin American Art of Buenos Aires, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (PT) Museo d'arte latinoamericana di Buenos Aires, su Enciclopédia Itaú Cultural, Itaú Cultural. Museo d'arte latinoamericana di Buenos Aires, su archINFORM.
Museu de Arte Latino-Americana de Buenos Aires

O Museu de Arte Latino-Americana de Buenos Aires (em espanhol: Museo de Arte Latinoamericano de Buenos Aires, MALBA) é um museu localizado no bairro de Palermo, em Buenos Aires. Abriga em seu interior a coleção de Eduardo F. Costantini, presidente da fundação que leva seu nome que fundou e mantêm o espaço dedicado as artes. Segundo o especificado em sua missão, o MALBA é um espaço destinado a coleção, conservação, estudo e difusão da arte latino-americano desde princípios do século XX até a atualidade. Origens A coleção Costantini esteve aberta desde 1990 a especialistas do âmbito local e internacional, e muitas de suas obras foram emprestadas para exposições que ocorreram em diversos países da América e Europa. No ano 1996, o conjunto se apresentou pela primeira vez ao público em geral, no âmbito do Museu Nacional de Bellas Artes, apresentação que se repetiria mais tarde no Museu Nacional de Artes Visuais de Montevidéu. Os fins do ano 1998, com a aquisição de um terreno sobre na Avenida Figueroa Alcorta, se deu o primeiro passo para a construção de um espaço que puder abrigar a totalidade da coleção Costantini. Depois uma convocatória na que se receberam 450 propostas de 45 países, se selecionou a três arquitetos argentinos para encomendar-lhes a construção do edifício. Eles foram Gastón Atelman, Martín Fourcade e Alfredo Tapia, do estudo cordobés AFT Arquitectos. Referências Ligações externas Site oficial do MALBA Direção Geral de Museus da Cidade de Buenos Aires Bienal do Fim do Mundo
Музей латиноамериканского искусства в Буэнос-Айресе

Музей латиноамериканского искусства в Буэнос-Айресе (исп. Museo de Arte Latinoamericano de Buenos Aires), сокращённо МАЛБА (исп. MALBA), расположен на Авениде Фигероа Алькорта в Палермо, районе города Буэнос-Айрес. Музей посвящён прежде всего латиноамериканскому искусству XX века. Музей был основан аргентинским миллиардером и филантропом Эдуардо Константини и открыт 21 сентября 2001 года. Основу экспозиции музея составляла личная коллекция произведений искусства, собранная Константини. Музей находится в введении некоммерческой организации «Фонда МАЛБА—Константини» (исп. Fundación MALBA – Constantini). В состав музея также входит активно действующий культурный центр. Ежегодно музей принимает до миллиона посетителей, поддерживаемый многочисленными патронами. Здание было построено по проекту архитектурной компании «Atelman-Fourcade-Tapia», базирующейся в провинции Кордова и выигравшей конкурс в 1997 году. В жюри конкурса входили такие всемирно известные архитекторы как британец Норман Фостер, аргентинец Сесар Пелли и швейцарец Марио Ботта. Строение музея было возведено в стиле деконструктивизма, популярного в 90-е годы XX века. Коллекция Коллекция музея насчитывает более 400 работ около 160 художников со всей Латинской Америки. Она охватывает период от начала XX века до самых последних работ. Среди мастеров XX столетия, представленных в экспозиции музея, выделяются такие художники как Фрида Кало, Фернандо Ботеро, аргентинцы Антонио Берни, Хорхе де ла Вега, Леон Феррари. Здание музея насчитывает 3 этажа. На первом выставлены произведения современного искусства, на втором — основа коллекции, 270 живописных работ, относящихся к первой половине XX века. Третий этаж музея отдан под временные выставки. Примечания Ссылки Официальный сайт музея (исп.) Страница музея (исп.) на facebook