NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cementerio de la Recoleta

Cementerio de la Recoleta – cmentarz położony w ekskluzywnej dzielnicy Recoleta w Buenos Aires. Znajdują się tu groby najważniejszych i najbardziej wpływowych mieszkańców Argentyny: naukowców, artystów, bohaterów wojennych i prominentnych polityków, w tym kilku prezydentów. Najsłynniejszą osobą pochowaną na cmentarzu jest Eva Perón. Cmentarz został zaprojektowany przez francuskiego inżyniera Próspero Catelina i zmieniony w roku 1881 przez włoskiego architekta Juana Antonia Buschiazzo. Wejście na cmentarz prowadzi przez neoklasycystyczną bramę z wysokimi greckimi kolumnami. Na cmentarzu znajduje się wiele misternych, marmurowych mauzoleów z licznymi statuami, w różnych stylach. Część z nich zachowana jest w bardzo dobrym stanie, inne prawie się zawalają. Niektóre używane są jako podręczne magazyny, gdzie na trumnach przechowuje się środki czystości czy narzędzia ogrodnicze. Charakterystyczne dla Recolety są gromady kotów, które zbierają się w okolicach bramy, gdzie są dokarmiane przez okolicznych mieszkańców. Pochowani na La Recoleta Wśród pochowanych na La Recoleta są: Guillermo Brown (1777–1857), admirał, twórca argentyńskiej marynarki wojennej Juan Bautista Alberdi (1810–1884), pisarz, polityk, prawnik Juan Pujol, pierwszy gubernator prowincji Corrientes Luis César Amadori (1902–1977), poeta, kompozytor Nicolás Avellaneda (1837–1885), prezydent Argentyny Susan Barrantes (1937–1998), matka Sary Ferguson, księżnej Yorku Adolfo Bioy Casares (1914–1999), pisarz Miguel Juárez Celman (1844–1909), prezydent Argentyny Juan Manuel de Rosas (1793–1877), polityk Luis Ángel Firpo (1894–1960), bokser wagi ciężkiej, pretendent do mistrzostwa świata Oliverio Girondo (1891–1967), poeta, dziennikarz José Hernández (1834–1886), pisarz Arturo Umberto Illia (1900–1983), prezydent Argentyny Enrique Larreta (1875–1961), pisarz Luis Federico Leloir (1906–1987), naukowiec, zdobywca Nagrody Nobla w dziedzinie chemii Leandro Alem (1844–1896) polityk Cándido López (1840–1902), malarz Vicente López y Planes (1785–1856), polityk Leopoldo Lugones (1874–1938), pisarz Eduardo Mallea (1903–1982), pisarz Carlos Menditéguy (1915–1973), kierowca wyścigowy Bartolomé Mitre (1821–1906), pisarz, prezydent Argentyny Silvina Ocampo (1903–1993) poetka, autorka opowiadań i artystka Victoria Ocampo (1890–1979), pisarka, intelektualistka Carlos Pellegrini (1846–1906), prezydent Argentyny Luis Piedrabuena (1833–1883), odkrywca, podróżnik Eva Perón (1919–1952), pierwsza dama Honorio Pueyrredón (1876–1945), mąż stanu Hipólito Yrigoyen (1852–1933), polityk, prezydent Argentyny Dante Quinterno (1909–2003), karykaturzysta Carlos Saavedra Lamas (1878–1959), mąż stanu, zdobywca Nagrody Nobla Domingo Faustino Sarmiento (1811–1888), pisarz, prezydent Argentyny Juan Facundo Quiroga (1790–1835), caudillo (bohater książki Facundo) Zbigniew Żółtowski (1888–1973), polski dyplomata Linki zewnętrzne Oficjalna strona – po hiszpańsku Pokaz zdjęć
Cemitério da Recoleta

O cemitério da Recoleta (em castelhano Cementerio de la Recoleta) é uma famosa necrópole localizada no bairro homônimo na cidade de Buenos Aires (Argentina). Os jardins que rodeiam o cemitério constituem uma área de lazer muito popular entre os portenhos, ademais, o distrito da Recoleta é um dos mais nobres da capital argentina. Conhecido por ser um dos cemitérios mais visitados do mundo, ao lado do parisiense Pere-Lachaise, este local é um dos principais pontos turísticos de Buenos Aires. Ganhou fama devido ao luxo das lápides e da ostentação dos túmulos, retrato do bom momento econômico vivido pela Argentina no início do século XIX. Atualmente acontecem poucos enterros no local devido ao pouco espaço livre disponível e o alto preço do terreno. Personalidades sepultadas Referências
Кладбище Реколета

Кладбище Реколе́та (исп. Cementerio de La Recoleta) — кладбище, расположенное в одноимённом районе Буэнос-Айреса. Место погребения многих знаменитых аргентинцев. Некоторые погребения признаны историческими памятниками. История В начале XVIII века на окраинах тогдашнего Буэнос-Айреса поселились аскеты-францисканцы. Они основали монастырь, в 1732 году построили церковь Эль-Пилар и кладбище Реколета при ней. Местность получила название Реколета (от испанского Recoleta — аскетичный). В 1822 году монашеский орден был распущен и 17 ноября этого же года монастырские земли были превращены в первое публичное кладбище в Буэнос-Айресе. Основателями кладбища считаются тогдашний губернатор Мартин Родригес и министр его правительства Бернардино Ривадавия. В 1870-х года из-за эпидемии жёлтой лихорадки многие зажиточные жители Буэнос-Айреса переселились из районов Сан-Тельмо и Монсеррат в северную часть города, Реколету. Так как район Реколета стал престижным, его кладбище также стало последним пристанищем для многих жителей города из высшего света. Известные личности, похороненные на кладбище Президенты Аргентины Висенте Лопес и Планес Доминго Фаустино Сармьенто Эдуардо Лонарди Бартоломе Митре Николас Авельянеда Педро Арамбуру Хулио Рока Луис Саэнс Пенья Роке Саэнс Пенья Рауль Альфонсин Иполито Иригойен Артуро Умберто Ильиа Артуро Росон Марсело Торкуато де Альвеар Хуан Хосе Вьямонте Карлос Пеллегрини Мануэль Кинтана Хосе Феликс Урибуру Хосе Эваристо Урибуру Другие Хуан Баутиста Альберди, политический деятель Луис Аготе, врач Иларио Аскасуби, поэт, политический и дипломатический деятель Адольфо Биой Касарес, писатель Рауль Боррас, политик Нора Борхес, художница, сестра писателя Хорхе Луиса Борхеса Уильям Браун, военный, родоначальник аргентинского флота Гутьеррес, Эдуардо , писатель Хулио Дормаль, архитектор Мануэль Доррего, губернатор Буэнос-Айреса Кальво, Карлос, дипломат, юрист-международник Кандидо Лопес, аргентинский художник Хуан Мануэль де Росас, политический деятель Хуан Гало де Лавалье, военный, политический и государственный деятель Нора Ланге, писательница Луис Лелуар, врач, лауреат Нобелевской премии Франсиско Морено, учёный Виктория Окампо, писательница Сильвина Окампо, писательница Эва Перон, жена президента Перона Пуэйрредон, Прилидиано, аргентинский живописец, скульптор, архитектор и инженер. Зенон Ролон, композитор. Карлос Сааведра Ламас, лауреат Нобелевской премии мира Маседонио Фернандес, писатель Хуан Баутиста Флейтас, политический и государственный деятель Оливерио Хирондо, поэт Хосе Эрнандес, поэт, журналист Уроженцы России Алексей Владимирович Шварц, русский военный инженер, проживавший в Буэнос-Айресе с 1923 по 1953 год и преподававший фортификацию в местных университетах Ссылки На сайте Findagrave Архивная копия от 10 марта 2016 на Wayback Machine
Cementerio de La Recoleta

Cementerio de La Recoleta, kyrkogården La Recoleta, belägen i stadsdelen Recoleta i Buenos Aires, utmärker sig för de fina skulpturarbeten som pryder gravar och mausoleer, och har med tiden förvandlats till en stor turistattraktion. I bjärt kontrast till kyrkogården, ligger runt La Recoleta flera exklusiva hotell, många av de mest etablerade restaurangerna och kaféerna i huvudstaden samt flera konstmuseeer och modehus. Kyrkogården räknas som den argentinska huvudstadens första offentliga kyrkogård och öppnades för allmänheten 1822 efter att ha varit en för prästerskapet enskild kyrkogård sedan mitten på 1700-talet. Många av Argentinas stora personligheter inom politik, ekonomi och kultur ligger begravda i La Recoleta. Den mest besökta graven, ganska anspråkslös och undangömd i ett familjemausoleum, är Eva Peróns. Externa länkar Guía del Cementerio de la Recoleta
Реколета (цвинтар)

Реколе́та (ісп. Cementerio de La Recoleta) — відомий цвинтар, розташований у однойменному районі Буенос-Айреса. Місце поховання багатьох відомих аргентинців. Деякі поховання визнані історичними пам'ятками. Історія На початку XVIII століття на околицях тодішнього Буенос-Айреса осіли аскети-францисканці. Вони заснували монастир, 1732 року збудували церкву Ель Пілар і кладовище Реколета при ній. Місцевість отримала назву Реколета (ісп. Recoleta — аскетичний). 1822 року чернечий орден було розпущено і 17 листопада цього ж року монастирські землі були перетворені на перший публічний цвинтар у Буенос-Айресі. Відповідальними особами у цій справі були тодішній губернатор Мартін Родрігес і міністр його уряду Бернардіно Рівадавія. У 1870-х роках внаслідок епідемії жовтої гарячки багато заможних родин Буенос-Айреса переселилися з районів Сан-Тельмо і Монсеррат у північну частину міста, Реколету. Оскільки район Реколета став престижним, його кладовище також стало останнім притулком для багатьох містян з вищого світу. Опис Вхід до цвинтаря Реколета прикрашений колонами і доричним портиком, збудованими 1881 року за вказівкою мера Торкуато де Альвеара. Кладовище містить 4800 склепів, розміщених на 54 тисячах квадратних метрів території. Склепи і мавзолеї Реколети виконані у різних архітектурних стилях і багато прикрашені скульптурами. Поховання розділені на квартали, між якими проходять алеї. У місці перетину алей у центрі цвинтаря знаходиться ротонда зі скульптурою Христа роботи Педро Сонса Бріано, встановлена 1914 року. Поховання відомих людей Примітки Посилання Сайт про Кладовище Реколета [Архівовано 26 січня 2022 у Wayback Machine.](ісп.) Сайт про Кладовище Реколета [Архівовано 18 червня 2011 у Wayback Machine.](англ.)
Obelisk (Buenos Aires)

Obelisk v Buenos Aires (španělsky: Obelisco de Buenos Aires) je vysoký, štíhlý a čtyřboký pilíř, stojící uprostřed náměstí republiky Plaza de la República. Představuje národní historickou památku a jeden ze symbolů argentinské metropole Buenos Aires. Obkružuje jej objezd tvořící křižovatku tříd 9. července a Corrientes. Architektonický návrh zpracoval modernistický architekt a pozdější starosta Alberto Prebisch. Vztyčení obelisku se uskutečnilo v květnu 1936 při čtyřstém výročí prvního založení města. Historie Stavba obelisku začala 20. března 1936 a skončila 23. května téhož roku. Architektem se stal argentinský modernista Alberto Prebisch, který na třídě Corrientes rovněž navrhl divadlo Teatro Gran Rex. Stavba obelisku si vyžádala náklady 200 tisíc pesos, 680 m3 betonu a pokrytí plochy 1 360 m2 bílým kamenem z córdobské olaenské pampy. Obelisk postavila německá společnost G.E.O.P.E. – Siemens Bauunion – Grün & Bilfinger, která za pomoci 157 pracovníků stavbu dokončila v rekordním čase 31 dní. Použit byl rychle tvrdnoucí cement Incor. Výška pilíře činí 67,5 m. Z toho 63 m představuje vzdálenost od základny do začátku jehlanového vrcholu. Šířka stěn čtvercového průřezu činí 3,5 × 3,5 m. Horní hrot měří 40 cm a zakončuje ho hromosvod, který není ze země vidět. Jediný vchod se nachází na západní straně. Na vrcholu jsou čtyři okna přístupná vnitřním schodištěm o 206 schodech, s předěly po 6–8 metrech. Na místě obelisku stál dříve kostel zasvěcený svatému Mikuláši, jenž byl zbořen. Na vrcholu kostela byla 23. srpna 1812 poprvé oficiálně vztyčena argentinská vlajka. Tuto skutečnost připomíná nápis na severní stěně památníku. Obelisk se opakovaně stal terčem vandalismu, zejména politicky orientovaných graffiti. Po vniknutí aktivistů do útrob a rozlití barvy na stěny pilíře, rozhodla v roce 1987 městská rada o stavbě plotu kolem základny. To vyvolalo kontroverzní reakce. Obelisk hostil zahajovací ceremoniál Letních olympijských her mládeže 2018. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Obelisco de Buenos Aires na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Obelisk v Buenos Aires na Wikimedia Commons
Obelisk von Buenos Aires

Der Obelisk von Buenos Aires (spanisch Obelisco) ist ein im Jahr 1936 errichtetes 67,5 Meter hohes Denkmal in der Stadt Buenos Aires. Er ist Mittelpunkt und Wahrzeichen der Stadt. Der Turm ist für normales Publikum nicht zugänglich; der Aufstieg ist nur mit behördlicher Genehmigung über innen befindliche Stahlleitern und mit Klettersicherung möglich (206 Sprossen). An der Spitze des Obelisken befindet sich an jeder seiner vier Seiten ein Fenster. Lage Der Obelisk befindet sich an der Stelle der im Jahr 1773 errichteten Kirche San Nicolás, die abgerissen und an anderer Stelle neu gebaut wurde, als 1936 die Bauarbeiten für die Avenida 9 de Julio begannen. Er ist durch drei U-Bahn-Linien gut zu erreichen. Geschichte Der aus Stahlbeton gefertigte und mit weißen Natursteinplatten verkleidete Obelisk wurde von deutschen Firmen in den Monaten März bis Mai 1936 anlässlich des 400-jährigen Stadtgründungsjubiläums errichtet. Er befindet sich auf der Plaza de la República und wurde vom deutschstämmigen Architekten Alberto Prebisch nach dem Vorbild des Washington Monument geplant und in nur etwa 8 Wochen errichtet. Bereits drei Jahre nach seiner Fertigstellung sollte der Obelisk aus ökonomischen, ästhetischen und sicherheitstechnischen Gründen abgerissen werden, was jedoch verhindert werden konnte. Im Jahr 2005 wurde das Monument gründlich restauriert. Inschriften Inschriften auf allen vier Seiten erwähnen die wichtigsten Ereignisse der Stadt Buenos Aires: erste Stadtgründung (1536) und zweite Gründung durch Juan de Garay (1580), Hissen der argentinischen Flagge (1812), Ernennung zur Hauptstadt (1880), 400-jähriges Stadtjubiläum (1936). Literatur Jason Wilson: Buenos Aires. A cultural and literary companion. Signal Books, Oxford 1999, ISBN 978-1-9026-6903-8, S. 198. Weblinks Eintrag zum Obelisk von Buenos Aires im METROMOD Archiv von Laura Karp Lugo Obelisk von Buenos Aires, Geschichte und andere Sehenswürdigkeiten – Fotos + Infos auf den Webseiten von Expedia Einzelnachweis
Buenos Aires-i obeliszk

A Buenos Aires-i obeliszk az argentin főváros legismertebb jelképe. 1936-ban állították a város alapításának 400. évfordulója alkalmából. Története Az obeliszk Alberto Prebisch építész tervei alapján épült, 1936-ban avatták fel, arra emlékezve, hogy Buenos Airest éppen 400 éve alapították. A munkálatokban, amelyek kevesebb mint 2 hónapig tartottak, 157 munkás vett részt. Azért választották ezt a helyet, mert a város története során itt vonták fel először az argentin zászlót (1812-ben). Kezdetben sokan ellenezték az emlékmű felépítését, sőt, 1939-ben a városi önkormányzat még a lebontását is elrendelte, és ennek megvalósítását csak az akkori intendáns vétója tudta megakadályozni. Ma az obeliszk körüli tér számos politikai tüntetés és ünnepség helyszíne. Leírás Az obeliszk Buenos Aires belvárosában helyezkedik el két igen fontos út, az Avenida 9 de Julio és a Calle Corrientes kereszteződésében. Magassága 67,5 méter, szélessége az alapoknál 6,8 méter. Nyugati oldalán egy bejárati ajtó található, az építmény belsejében pedig egy 206 fokból álló létrát helyeztek el, amin a csúcsáig fel lehet jutni. A csúcson egy négy ablakkal rendelkező kilátórész található, ennek tetején pedig egy villámhárító, ami lentről nem is látható. Mostanában turisták nem mehetnek be és fel. Az obeliszk alsó részén mind a négy oldalon egy-egy feliratot helyeztek el. Az északi oldalon levő felirat arról tájékoztat, hogy 1812-ben itt vonták fel először a városban a nemzeti zászlót, a nyugati felirat arról az 1880-as eseményről szól, amikor a várost szövetségi jogúvá nyilvánították, a keleti a város 1536-os (Pedro de Mendoza általi) első, míg a déli az 1580-as (Juan de Garay általi) második megalapítására emlékezik. Képek Jegyzetek
El Obelisco

El Obelisco, zwany też Obelisco de Buenos Aires – pomnik znajdujący się w Buenos Aires, w Argentynie. Obelisk został wybudowany w maju 1936 roku, w 400 rocznicę osiedlenia się pierwszych hiszpańskich osadników nad estuarium La Platy. Położony jest na środku Plaza de la República, w miejscu, gdzie krzyżują się Avenida Corrientes i Avenida 9 de Julio. Monument jest wysoki na 67 metrów, zaś podstawa zajmuje 49 metrów kwadratowych. Zaprojektowany został przez Alberto Prebischa, a konstrukcja zajęła 4 tygodnie. Obelisk jest główną wizytówką miasta, miejscem, gdzie odbywają się różnego rodzaju happeningi i wydarzenia artystyczne, oraz gdzie spotykają się kibice, by świętować zwycięstwo swojej drużyny. Przez lata El Obelisco był obiektem działalności wandali, głównie tych związanych z polityką. W 30. rocznicę Nocy ołówków (La Noche de los Lápices) monument został zamieniony w gigantyczny ołówek. Bibliografia Buenos Aires – City Guide, 4th Edition, Lonley Planet, 2005. Linki zewnętrzne Oficjalna strona (wersja archiwalna) – po hiszpańsku Krótki film. 24-frames.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-10-21)].
Обелиск в Буэнос-Айресе

Обелиск в Буэнос-Айресе (исп. Obelisco de Buenos Aires) — современный монумент, построенный в центре Буэнос-Айреса. Сами горожане называют его просто Обелиск (El Obelisco). Обелиск был построен в мае 1936 года в ознаменование 400-й годовщины основания города. Он находится в центре Площади Республики, в том месте, где впервые в городe был вывешен аргентинский флаг, на пересечении проспекта 9 июля и проспекта Авениды Корриентес. Высота 67 метров, площадь основания 49 квадратных метров. Спроектированный архитектором Альберто Пребишем (Alberto_Prebisch), он был построен всего за 4 недели. Обелиск — одно из главных культовых мест города и место проведения многих культурных мероприятий (обычно на деньги города), а также неформальных мероприятий. Здесь по традиции собираются спортивные болельщики, чтобы отпраздновать победу своей команды, особенно сборной Аргентины по футболу, часто устраивая красочные празднества, привлекающие внимание прессы. Здесь акробатические группы демонстрировали своё искусство высотной акробатики. На протяжении своей истории обелиск неоднократно подвергался вандализму, особенно политически ориентированному (граффити). В 1980-е годы группа активистов ворвалась в обелиск и начала брызгать краской из его верхних окон, что заставило городские власти построить ограду вокруг основания обелиска. Это решение вызвало споры, но в итоге оказалось эффективным для снижения количества инцидентов. В течение некоторого времени в 1970-х годах, во время нахождения у власти Изабель Мартинес де Перон, на обелиске висел кольцеобразный знак с лозунгом El silencio es salud (молчание — это здоровье). Хотя лозунг был предположительно направлен против водителей транспорта, производящих излишний шум, его часто интерпретировали как совет аргентинцам не высказывать свои политические взгляды. 1 ноября 2005 было объявлено, что закончена тщательная реставрация Обелиска, финансировавшаяся Объединением аргентинских художников и реставраторов (Ceprara). Монумент был выкрашен 90-микронной акриловой краской цвета «парижский камень», более приятного для глаза, чем ранее использовавшийся белый. 1 декабря 2005 в ознаменование Международного Дня борьбы со СПИДом (World AIDS Day) обелиск был одет в розовый презерватив. 16 сентября 2006 года, в 30-ю годовщину Ночи карандашей (Noche de los lápices) монумент был превращён в огромный карандаш. Линии B, C, D метрополитена Буэнос-Айреса (Subte de Buenos Aires) имеют станции возле обелиска, соединяющиеся с коммерческими галереями через подземные переходы. Примечания Ссылки Статья о реставрации обелиска Архивная копия от 14 марта 2020 на Wayback Machine (исп.)
Обеліск (Буенос-Айрес)

Обеліск в Буенос-Айресі (ісп. Obelisco de Buenos Aires) — сучасний монумент, встановлений у центрі Буенос-Айреса. Самі містяни називають його просто Обеліск (El Obelisco). Обеліск було зведено у травні 1936 року на відзнаку 400-ї річниці заснування міста. Він знаходиться у центрі площі Республіки, на тому місці, де вперше у місті було вивішено аргентинський прапор, на перетині з вулицею 9 Липня та Авеніда Коррієнтес. Висота пам'ятника становить 67 метрів, площа основи 49 квадратних метрів. Автор проекту Альберто Пребіш, його було збудовано лише за 4 тижні. Обеліск є місцем проведення багатьох культурних заходів (зазвичай коштом міського бюджету), а також неформальних заходів. Тут, за традицією, збираються спортивні уболівальники, щоб відсвяткувати перемогу своєї команди, особливо національної збірної з футболу, часто влаштовуючи яскраві святкування, що приваблюють увагу преси. Упродовж своєї історії обеліск неодноразово псували вандали, особливо політично орієнтованими графіті. У 1980-их роках група активістів увірвалась до обеліска й почала бризкати фарбою з його верхніх вікон, що змусило міську владу звести навколо основи огорожу. Це рішення спричинило запеклі суперечки, але в підсумку виявилось ефективним. 1 листопада 2005 було оголошено про завершення ретельної реставрації Обеліска, яка фінансувалась Об'єднанням аргентинських художників та реставраторів (Ceprara). Монумент було пофарбовано 90-мікронною акриловою фарбою кольору «паризький камінь», приємнішого для ока, ніж білий, що використовувався раніше. Лінії B, C і D метрополітену Буенос-Айреса мають станції поблизу Обеліска. Події 1 грудня 2005 на відзначення міжнародного дня боротьби зі СНІДом Обеліск було одягнуто у рожевий презерватив. 16 вересня 2006 року, у 30-у річницю Ночі олівців монумент перетворився на велетенський олівець. 24 серпня 2023 року до дня незалежності України обеліск підсвітили у синьо-жовтих кольорах. Примітки Посилання [1] (ісп.)
Pirámide de Mayo

La Pirámide de Mayo è un monumento storico situato in plaza de Mayo a Buenos Aires, capitale dell'Argentina. Alta 19 metri, fu realizzata nel 1811, in occasione del primo anniversario della Rivoluzione di Maggio. Storia e descrizione La piramide, che in realtà è un obelisco, fu commissionata dalla Giunta Grande nel 1811, per commemorare il primo anniversario della Rivoluzione di Maggio. Fu realizzata in mattoni cotti dallo scalpellino Francisco Cañete tra il 6 aprile ed il 24 maggio 1811. Nel 1856 l'architetto Prilidiano Pueyrredón fu incaricato del rifacimento del monumento ormai deteriorato dal tempo. L'intervento fu realizzato direttamente sulla piramide, che fu così rivestita di un nuovo strato di mattoni e malta. Sulla punta dell'obelisco fu collocata un'allegoria della Libertà coronata da un berretto frigio realizzata dallo scultore francese Joseph Dubourdieu. Oltre alla Libertà Dubourdieu realizzò anche le allegorie della Meccanica, della Navigazione, della Astronomia e della Geografia. Sul lato est dell'obelisco fu realizzato un sole raggiante mentre sugli altri tre furono realizzati in altorilievo delle corone d'alloro. Sulle quattro facciate della base vennero invece realizzati degli altorilievi raffiguranti lo stemma dell'Argentina. Infine il monumento fu circondato da una recinzione in ferro ed illuminato con lampioni a gas. Con la demolizione del portico della Recova nel 1884 che separava in due parti la piazza, la Pirámide de Mayo si ritrovò scentrata rispetto alla nuova fisionomia di plaza de Mayo. S'iniziarono pertanto a progettare eventuali spostamenti del manufatto al fine di armonizzarlo meglio all'interno della piazza. Nel 1912 la piramide fu spostata di 63 m. ad est. Il 21 maggio 1942 fu dichiarata monumento nazionale con il Decreto 120.412. Repliche Repliche della Pirámide de Mayo si trovano presso le città argentine di Belén de Escobar, Campana e La Punta. Anche nella cittadina italiana di Potenza Picena è presente una copia in scala ridotta del monumento. Fu commissionata infatti dalla Sociedad Potentina de Mutuo Socorro e solennemente inaugurata il 16 luglio 1967. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pirámide de Mayo
Pirámide de Mayo

Pirámide de Mayo – obelisk usytuowany na środku Plaza de Mayo w Buenos Aires, stolicy Argentyny, upamiętniający rewolucję majową z 1810 roku. Opis Pomnik projektu Pedro Vicente Cañete (1749–1816) został wzniesiony w 1811 roku i odsłonięty w pierwszą rocznicę rewolucji majowej. Zbudowany z cegły, miał 12 m wysokości, a jego szczyt zdobiły bolas. Całość została przebudowana w 1856 roku przez Prilidiano Pueyrredóna (1823–1870) – obelisk został wydłużony do wysokości prawie 17 m, a później na jego szczycie stanęła rzeźba autorstwa francuskiego artysty Josepha Dubourdieu z 1860 roku przedstawiająca alegorię wolności. Po zburzeniu hali targowej w 1884 roku i połączeniu dwóch placów, w 1912 roku pomnik przeniesiono na środek nowego placu. Na ziemi wokół obelisku znajdują się malowidła białych chust i szali – symboli Madres de la Plaza de Mayo (pol. „Matki z Plaza de Mayo”), matek, które od 1997 roku co tydzień spotykały się na Plaza de Mayo, domagając się informacji o dzieciach, które zaginęły w okresie rządów dyktatury wojskowej. W 2005 roku u stóp pomnika złożono prochy założycielki ruchu matek Azuceny Villaflor zamordowanej przez juntę wojskową. Przypisy