NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Пукара-де-Тилкара

Пукара-де-Тилкара - крепость (пукара) древней культуры, существовавшей до расцвета государства инков, расположенная на холме неподалёку от небольшого городка Тилкара, в аргентинской провинции Жужуй. Крепость провозглашена национальным памятником в 2000 году. История Появление людей в этой местности датируется VIII тысячелетием до н. э. Крепость была возведена и заселена примерно в XII веке. Местные жители были мастерами сельского хозяйства, ткацкого искусства и гончарства и, кроме того, смелыми воинами. В своё время Пукара служила значительным экономическим и военным центром. В лучшие времена крепость вмещала около 2000 жителей, проживающих в небольших квадратных каменных зданиях с низкими дверями и без окон. Кроме жилых помещений, загонов для скота и других хозяйственных построек, здесь располагались места для проведения религиозных ритуалов и погребений. В конце XV века племена Квебрада были окончательно завоёваны инками, которые использовали крепость как военный форпост для обеспечения поставок серебра, цинка и меди, добывавшихся поблизости. Господство инков длилось всего около полувека и завершилось с приходом испанцев в 1536 году, которые основали современный город Тилкара в 1586 году. Современная история Повторное открытие В 1908 году этнограф Хуан Баутиста Амбросетти из Университета Буэнос-Айреса и его студент Сальвадор де Бенедетти вновь исследовали эту местность и составили каталог с более чем 3000 артефактов в течение первых трёх лет раскопок. Начав работы в 1911 году, они расчистили около 2000 квадратных метров территории и восстановили некоторые здания. В 1948 году Эдуардо Касанова взял на себя руководство исследованием территории вокруг крепости, и, как следствие, в 1966 году здесь был открыт археологический музей. Раскопки, продолжающиеся по сей день, и сегодня контролируются Университетом Буэнос-Айреса. Музей Музей состоит из 10 комнат, три из которых предназначены для временных выставок, библиотеки и административных помещений. В семи залах, где размещены постоянные экспозиции, выставлено более 5000 ценных исторических экспонатов различных индейских культур. Зал 1 - Аргентина и соседние страны - Чили и Боливия, среди экспонатов - мумифицированное тело из пустыни Атакама. Зал 2 - культура Перу, выставлены керамические изделия индейцев наска, мокики и чиму. Зал 3 - выставлены экспонаты эпохи испанского завоевания. Залы 4 и 5 - экспонаты из Пуны и Жужуй. Зал 6 - остатки фортификационных укреплений Пукара. Зал 7 - остатки культуры Квебрада. Ссылки Пукара-де-Тилкара Deia.com: article on Tilcara and the pucará La Nación article 16 Aug 2002: La Quebrada de Humahuaca se fortalece en el Pucará de Tilcara
Пукара-де-Тілкара

Пукара-де-Тілкара — до-інківська фортеця або пукара, розташована на пагорбі, неподалік від невеликого містечка Тілкара, в аргентинській провінції Жужуй. Фортецю проголошено національною пам'яткою у 2000 році. History Поява людей у цій місцевості датується 8 тисячоліттям до н. е. Фортецю було зведено і заселено приблизно у XII столітті. Місцеві жителі були майстрами сільського господарства, ткацького мистецтва і гончарства, й окрім того були сміливими воїнами. Свого часу Пукара слугувала значним економічним та військовим центром. У найкращі часи фортеця вміщувала близько 2 000 жителів, які проживали у невеличких квадратних кам'яних будівлях з низькими дверима та без вікон. Окрім житлових приміщень, загонів для худоби й інших господарських будівель, тут розміщувались місця для проведення релігійних ритуалів та поховань. Наприкінці 15 століття племена Квебрада були остаточно завойовані інками, які використовували фортецю як військовий форпост та для забезпечення поставок срібла, цинку й міді, що видобувались поблизу. Панування інків тривало лише близько півстоліття і завершилось із приходом іспанців у 1536 році, які заснували сучасне місто Тілкара у 1586 році. Сучасна історія Повторне відкриття У 1908 році етнограф Хуан Баутіста Амбросетті з Університету Буенос-Айреса та його студент Сальвадор де Бенедетті знову дослідили цю місцевість і склали каталог з понад 3 000 артефактів упродовж перших трьох років розкопок. Розпочавши роботи у 1911 році вони розчистили близько 2000 м2 території та відновили деякі будівлі. У 1948 році Едуардо Касанова узяв на себе керівництво дослідженням території навколо фортеці, і, як наслідок, у 1966 році тут було відкрито археологічний музей. Розкопки, що тривають донині, і сьогодні контролюються Університетом Буенос-Айреса. Музей Музей складається з 10 кімнат, три з яких призначені для тимчасових виставок, бібліотеки та адміністративних приміщень. У семи інших залах, де розміщено постійну експозицію, виставлено понад 5 000 цінних історичних експонатів різних індіанських культур. Зала 1 — Аргентина та сусідні країни — Чилі й Болівія, серед експонатів муміфіковане тіло з пустелі Атакама. Зала 2 — культураПеру, виставлено керамічні вироби індіанців наска, мокіка та чиму. Зала 3 — виставлено експонати епохи іспанського завоювання. Зали 4 та 5 — експонати з Пуни та Жужуя. Зала 6 — рештки фортифікаційних укріплень Пукари. Зала 7 — залишки культури Квебрада. Примітки Посилання Пукара-де-Тілкара Deia.com: article on Tilcara and the pucará La Nación article 16 Aug 2002: La Quebrada de Humahuaca se fortalece en el Pucará de Tilcara
Museo del Libro y de la Lengua Horacio González

El Museo del Libro y de la Lengua Horacio González, anteriormente Museo del Libro y de la Lengua es un museo anexo a la Biblioteca Nacional de la República Argentina, proyectado por Clorindo Testa e inaugurado en 2011. Historia En 2006 se anunció la futura construcción del “Museo del Libro y el Autor Clásico Argentino”.​ El proyecto original de la Biblioteca Nacional de 1962 contemplaba la demolición de todos los edificios que ocupaban su manzana, pero eso no fue concretado. Uno de ellos fue cedido a la República del Paraguay para que estableciese su embajada, y otros dos en la Avenida Las Heras alojaron distintas reparticiones públicas, hasta que quedaron sin uso. El Museo del Libro ocuparía el espacio de esos dos edificios, liberando casi todo el frente de Las Heras para que se pudiese contemplar la Biblioteca desde allí. El proyecto fue elaborado por los mismos arquitectos Testa y Bullrich, y fue presentado al público en enero de 2008.​​ Como detalle de impacto público se anunció que el nuevo museo alojaría en azotea cuatro lunetas, fragmentos de los murales originales de las Galerías Pacífico, pintados por Spilimbergo, Berni y otros artistas, que habían sido desmontados cuando el centro comercial se reformó, en 1990.​ Los murales están en restauración, y el trabajo artesanal continuará mientras las obras estén expuestas en los muros del edificio. Finalmente en enero de 2010 la presidenta Cristina Fernández de Kirchner firmó el convenio para la construcción del Museo, adjudicada a la constructora LBESA, a cargo del Arq. Daniel Bello.​ Las obras comenzaron a los pocos meses. El edificio contó con un presupuesto de 10 millones de pesos​ e que implica la finalización de las obras de la Biblioteca Nacional. Inaugurado el 29 de septiembre de 2011 el museo abrió al público el 10 de octubre. Mientras la planta baja posee una exposición permanente dedicada al libro y la historia de las editoriales en la Argentina, la planta superior estará destinada a exposiciones temporales artísticas, comenzando a funcionar con una de Roberto Jacoby dedicada al Artículo 14 bis de la Constitución Nacional.​ A partir del 22 de junio de 2022, lleva el nombre de Horacio González,-exdirector de la Biblioteca- por el aniversario de su fallecimiento.​ Referencias
Файзър

Файзър е щатска многонационална фармацевтична корпорация. Тя е една от най-големите фармацевтични компании в света и към 2018 г. се нарежда на 57-о място в списъка Fortune 500 на най-големите щатски компании по общ приход. Централата на компанията се намира в Ню Йорк. Файзър разработва и произвежда лекарства и ваксини в широк спектър от медицински дисциплини, включващи имунология, онкология, кардиология, ендокринология и неврология. Сред по-популярните ѝ лекарства са „Липитор“ (аторвастатин), използван за понижаване на LDL кръвния холестерол, „Лирика“ (прегабалин) за невропатична болка и фибромиалгия, „Дифлукан“ (флуконазол) с орално противогъбично действие, антибиотикът „Зитромакс“ (азитромицин), „Виагра“ (силденафил) за еректилна дисфункция и „Селебрекс“ (селекоксиб) с противовъзпалително действие. На 19 декември 2018 г. от Файзър съобщават, че ще се слеят с британската GlaxoSmithKline, като последната ще запази дела на акциите си от 68%. Pfizer е част от промишления индекс „Дау Джоунс“ от 2004 до 2020 г., когато е обявено, че компанията ще бъде заменена в индекса от „Амджен“. Ваксина Comirnaty През 2020 г. компанията Файзър заедно с компанията BioNtech разработват ваксина срещу COVID-19 на основата на информационна РНК. Търговското наименование на продукта е Comirnaty и от края на декември 2020 г. получава разрешение да се прилага и у нас. Източници
Pfizer

Pfizer Inc. er en verdensomspændende amerikansk lægemiddelproducent med hovedsæde i New York. Virksomheden blev grundlagt af den tyske kemiker Charles Pfizer (1824-1906) som begyndte at producere kemiske produkter i en bygning i Williamsburg i Brooklyn i 1849. Pfizer var i 2020 blandt de tre største medicinalvareselskaber i verden. Pfizer var i 2020 rangeret som det 64. største selskab i USA på Forbes liste Fortune 500. Pfizer producerer og markedsfører verdens mest omsatte lægemiddel, Lipitor (atorvastatin), som bruges mod dyslipidæmi (højt kolesterol). Pfizer markedsfører også Viagra (sildenafil), som bruges mod impotens. Den 2. september 2009 offentliggjorde USAs Justitsministerium at man havde indgået et forlig der til dels beskyttede Pfizer mod retslig forfølgelse af uredelig markedsføring. Pfizer gik med på at betale en bøde på 2,3 milliarder dollars, i det som frem til da var det økonomisk mest omfattende bøde i Justitsministeriets historie. Covid19-vaccine I 2020 udviklede og markedsførte Pfizer sammen med BioNTech en vaccine mod Covid19. Det var den første vaccine som blev (nød)godkendt i Nordamerika og EU. Pfizer er dog endt i en strid med Statens Serum Institut i Danmark, idet Pfizer har sat leveringen af vacciner ned, efter at det er kommet frem, at det - under visse omstændigheder - er muligt at trække 6 vaccinedoser op ad hvert hætteglas, fremfor 5. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger
Pfizer

Pfizer Inc. (ang. /'faɪzəɹ/) – koncern farmaceutyczny z siedzibą w USA w Nowym Jorku. Założony w 1849 roku przez Amerykanów niemieckiego pochodzenia, Charlesa Pfizera i Charlesa Erharta jako Charles Pfizer and Company. W 2006 roku osiągnął sprzedaż na poziomie 48,4 mld dolarów amerykańskich i zysk 19 mld dolarów, przy wydatkach na badania 7,6 mld dolarów i zatrudnieniu ponad 100 tysięcy osób. Spółka publiczna, od 17 stycznia 1944 roku notowana na NYSE (Giełdzie Papierów Wartościowych w Nowym Jorku), wchodzi w skład indeksu 30 największych spółek NYSE Dow Jones. W styczniu 2009 roku Pfizer podpisał umowę w sprawie przejęcia jednego ze swoich największych konkurentów – spółki Wyeth. Zobowiązał się do zapłaty akcjami i gotówką 68 mld dol. Transakcja była częściowo kredytowana (koncern dostał na przejęcie kredyt 22,5 mld dol.). Połączone spółki będą osiągać 75 mld dol. rocznych obrotów. W styczniu 2025 prezydent Joe Biden nadał przedsiębiorstwu National Medal of Technology and Innovation Organization. Produkty Wśród produktów koncernu znajdują np. Lipitor (atorwastatyna; w Polsce zarejestrowany jako Sortis), Diflucan (flukonazol), Zithromax (azytromycyna), Viagra (cytrynian sildenafilu), Zoloft (sertralina), Polocard (kwas acetylosalicylowy), Xanax (Alprazolam). Po wystąpieniu pandemii COVID-19, Pfizer razem z przedsiębiorstwem BioNTech wyprodukował szczepionkę przeciw COVID-19 – Tozinameran, należącą do nowatorskiej grupy szczepionek mRNA. Zawiera ona zmodyfikowane cząsteczki mRNA (modRNA), kodujące zmodyfikowaną formę glikoproteiny powierzchniowej wirusa SARS-CoV-2, umieszczone wewnątrz nanocząstek lipidowych. Linki zewnętrzne Strona domowa koncernu Polska strona grupy Pfizer Notowania Pfizera na NYSE. nyse.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-10-30)]. Przypisy
Pfizer

Pfizer, Inc. (/ˈfaɪzər/) este o corporație farmaceutică americană cu sediul în New York City. În 2012, a fost una dintre cele mai mari companii farmaceutice din lume și s-a clasat pe locul 57 pe lista Fortune 500 din 2018 a celor mai mari corporații din SUA după venituri totale. Prinre altele, compania produce și comercializează preparatul Viagra și primul vaccin aprobat de FDA contra Covid-19. Bextra În 2004, Pfizer a retras de pe piață analgezicul/antiinflamatorul Bextra, promovat prin mituirea unor medici, pentru multe alte afecțiuni nemenționate în prospect precum, tratarea durerilor menstruale și a artritei. Pacienții au riscat formarea unor cheaguri de sânge care au dus la atacuri de cord și la accidente vasculare cerebrale. În 2009, Pfizer a plătit cea mai mare amendă penală din istoria SUA: 2,3 miliarde de dolari americani pentru promovarea și prescripția incorectă a unui medicament. Note Legături externe www.pfizer.com - Site web oficial
Pfizer

Pfizer Inc. je ameriška multinacionalna farmacevtska korporacija. Spada med največja svetovna farmacevtska podjetja in je bila leta 2018 na seznamu Fortune 500 uvrščena na 57. mesto med največjimi ameriškimi korporacijami po skupnem prihodku. Od leta 2004 do leta 2020 je bila vključena tudi v borzni indeks Dow Jones Industrial Average; avgusta 2020 jo je v indeksu zamenjala družba Amgen. Pfizer je bila ustanovljen leta 1849 in je poimenovan po svojem ustanovitelju Charlesu Pfizerju. Leta 2018 je napovedala združitev z britansko multinacionalko GlaxoSmithKline. Izdelki Pfizer, ki ima sedež v mestu New York, razvija in proizvaja zdravila in cepiva za širok spekter medicinskih področij, vključno z imunologijo, onkologijo, kardiologijo, endokrinologijo in nevrologijo. Med njegove prodajne uspešnice spadajo zdravilo Lipitor (atorvastatin), ki se uporablja za zniževanje ravni LDL holesterola; Lyrica (pregabalin) za zdravljenje nevropatske bolečine in fibromialgije; Diflucan (flukonazol), peroralno protiglivično zdravilo; Zihromax (azitromicin), antibiotik; Viagra (sildenafil) za erektilno disfunkcijo; Celebrex (tudi Celebra, celekoksib), protivnetno zdravilo. Skupno proizvaja več kot 30 originalnih zdravil. Zdravilo, ki ji v svetovnem merilu prinaša največje zaslužke in je njeno najpogosteje predpisovano zdravilo, je Lipitor. Cepivo proti covidu-19 Maja 2020 je Pfizer v sodelovanju z nemško biotehnološko družbo BioNTech začel razvijati cepivo proti covidu-19. Julija 2020 sta družbi sporočili, da jima je Uprava ZDA za hrano in zdravila po hitrem postopku izdala dovoljenje za začetek preskušanja cepiva. Preskušanje se je začelo konec julija na 30.000 osebah, ZDA pa naj bi družbi za 100 milijonov odmerkov plačale 1,95 milijarde dolarjev. Cena je bila za ZDA ocenjena na 39 USD in naj se ne bi za nobeno državo v svetu znižala vse do konca pandemije. Predsednik uprave Pfizerja je to pojasnil s tem, da gre za zasebni družbi, katerih namen je ustvarjanje dobička. Septembra 2020 sta družbi Pfizer in BioNTech sporočili, da se z Evropsko komisijo dogovarjata za začetnih 200 milijonov odmerkov cepiva, 100 milijonov odmerkov pa bi jih bilo lahko dobavljenih pozneje. Oktobra 2020 je Pfizer sporočil, da je začel cepivo proti covidu-19, ki ga je razvil BioNTech, preskušati na številnih preskušancih, vključno z otroki, starimi 12 let ali več. To je bilo prvo preskušanje cepiva proti koronavirusu v ZDA, v katerega so vključili otroke. 9. novembra 2020 je Pfizer sporočil, da je cepivo več kot 90-odstotno učinkovito. Leta 2021 je Pfizer razvil tableto proti covidu-19 in jo združil z zdravilom za HIV. Zdravilo z imenom PF-07321332 naj bi zmanjšalo tveganje za hospitalizacijo ali smrt za 89 odstotkov. Sklici Zunanje povezave Pfizer Inc. Slovenska podružnica
Pfizer

Fajzer (engl. Pfizer); (NYSE: PFE) američka je multinacionalna farmaceutska korporacija. Najpoznatiji su po tome što su izumeli vijagru. Upravno sedište kompanije je Menhetn, Njujork, dok je sedište za naučna istraživanja Grotonu, Konektikat, SAD. Pfizer proizvodi Lipitor (atorvastatin, koji se koristi za snižavanje krvnog holesterola); lek za neuropatski bol/fibromialgiju Lirika (pregabalin); oralni antifungalni lek Diflukan (flukonazol), antibiotik Zitromaks (azitromicin), Vijagra (sildenafil) za impotenciju, i antiinflamatorni Celebreks (celekoksib) (takođe poznat kao Celebra u nekim zemljama). Pfizerove deonice su postale komponenta industrijskog indeksa Dau Džounsa 8. aprila, 2004. Pfizer je priznao krivicu 2009. za najveću zdravstvenu proneveru u istoriji SAD-a i kažnjen je najvećim kriminalnom kaznom ikad presuđenom za nelegalnu prodaju četiri svoja leka: Bekstra, Geodon, Zivoks, i Lirika. To je bila Pfizerova četvrta nagodba takve vrste sa Ministarstvom pravde Sjedinjenih Država u prethodnih deset godina. Reference Literatura Spoljašnje veze Fajzer UK Fajzer SAD
Colegio Pestalozzi (Argentina)

Colegio Pestalozzi (German: Pestalozzi Schule) is a German international school in Belgrano, Buenos Aires. It is governed by the Asociación Cultural Pestalozzi. It serves kindergarten through secondary school: Colegio Pestalozzi offers elementary and secondary education as well as an "initial level" for children from two to five years. It was founded in 1934 by Dr. Ernesto Alemann, an Argentine of Swiss origin. It was founded in opposition to the Nazi regime that was prevalent in Germany at the time, as a consequence of the incoming migration from Germany into Argentina. The school welcomed many pedagogues that were fleeing Germany for political reasons, as well as many German-Jewish, mostly secular, students. Colegio Pesalozzi houses the first Stolpersteine in Buenos Aires (and the first outside of Europe), a plate that commemorates the victims of Nazism. Alemann's aim was to create a place for free and humanistic education in accordance with the thoughts of the Swiss pedagogue Johann Heinrich Pestalozzi, where the values of the central European culture and the German language could be upheld. References External links (in German) Pestalozzi-Schule (in Spanish) Pestalozzi-Schule
Tres Arroyos

Tres Arroyos je město v provincii Buenos Aires v Argentině. Je centrem stejnojmenného partida. V roce 2010 ve městě žilo 46 867 obyvatel, z nichž významná část má nizozemský a dánský původ. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tres Arroyos na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tres Arroyos na Wikimedia Commons
Tres Arroyos

Tres Arroyos er en by i det østlige Argentina med ca. 62.835 (2022) indbyggere. Byen ligger midt i Argentinas pampas, 580 km syd for Buenos Aires. Tres Arroyos er beliggende i provinsen Buenos Aires og er desuden hovedsæde for amtet Partido de Tres Arroyos, som har ca. 62.000 indbyggere og et areal på 5,681 km². Historie Byen blev grundlagt den 24. april 1884 . Ved en folketælling i 1902 boede der 670 personer i Tres Arroyos, hvor der efterhånden var opstået en lille by med diverse faciliteter. Danske indvandrere De danske indvandrere i og omkring Tres Arroyos var langt overvejende landbrugere og derfor bosat i campen (fra spansk "campo, der betyder "landet") mellem de to amtshovedstæder Tres Arroyos og Coronel Dorrego. Koncentrationen af danskere var størst omkring stationsbyerne Cascallares, Irene, Aparicio, Oriente, Orense og Copetonas. Områdets danske skole var en kostskole midt ude på landet, nær Cascallares. Tres Arroyos har mange efterkommere af danske indvandrere. Byen har en dansk klub, dansk skole ca. 20 km fra byen og et dansk alderdomshjem. Efter hundrede år taler kun den ældre del af efterkommerne af de danske indvandrere i Tres Arroyos dansk, de yngre stort set kun spansk. I Tres Arroyos findes den eneste danske kirkegård uden for Danmark samt et kapel, der i dag også bruges til gudstjenester, bryllupper, dåb og lignende af den danske menighed. Den danske lutheranske menighed i Tres Arroyos blev stiftet den 1. maj 1901 og har ca. 600 medlemmer som er bosat i den såkaldte dansker-trekant, der ligger mellem byerne Tres Arroyos, Tandil og Necochea. Menigheden er medlem af Danske Sømands- og Udlandskirker. Se også Danske indvandrere i Argentina Dannevirke, New Zealand – en dansk udvandrerby i New Zealand Solvang, Californien – en dansk udvandrerby i Californien Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Danes in Argentina (kilde) Arkiveret 14. august 2016 hos Wayback Machine
Tres Arroyos

Tres Arroyos is a city in Buenos Aires Province, Argentina. It is the administrative seat of Tres Arroyos Partido. The city has a sizable population of Danish and Dutch descent. Tres Arroyos is served by Tres Arroyos Airport. Climate Tres Arroyos has an oceanic climate (Köppen climate classification Cfb) bordering on humid subtropical. Summers are warm while winters are mild with snowfall happening occasionally. Rainfall is fairly distributed (836mm per year), with winter being a slightly drier. Sunshine is moderate, with summer being sunnier, and averages to 2374 hours a year. Archaeological site Roughly 5 km from the city of Tres Arroyos lies the "Arroyo Seco" archaeological site, which is considered to be one of the oldest yet found in Argentina. Over 40 skeletons, presumably in burial positions, were found at the site, dated to estimated age of 9000 years B.P. The site includes tools, hunting implements and fossils of extinct mammals. Much of the extensive materials are on display at the José A. Mulazzi Municipal Museum, which includes reconstructions of how the people of the time lived.. Sport The city is home to Huracán de Tres Arroyos, a football team playing in the regional leagues, but who played in the Argentine Primera as recently as 2004-05. References External links Municipal information: Municipal Affairs Federal Institute (IFAM), Municipal Affairs Secretariat, Ministry of Interior, Argentina. (in Spanish) (in Spanish) Municipal website (in Spanish) Diario La Voz Del Pueblo
Tres Arroyos

Tres Arroyos è una città argentina della provincia di Buenos Aires, capoluogo dell'omonimo dipartimento. Situata nella parte meridionale della provincia, secondo l'Instituto Nacional de Estadística y Censos nel 2022 contava 62.835 abitanti. Storia Fondata il 24 aprile 1884, vi ospita la principale comunità d'origine olandese dell'Argentina. Monumenti e luoghi d'interesse Sito archeologico A circa 5 km dalla città si trova il sito archeologico di Arroyo Seco, uno dei più antichi mai riportati alla luce in Argentina. Vi furono trovati più di 40 scheletri, in posizione da sepoltura, di un'epoca stimata intorno al 7000 a.C. Il sito, inoltre, comprendeva strumenti da caccia e resti fossili di mammiferi estinti. Gran parte degli oggetti ritrovati è in esposizione al Museo Municipale "José A. Mulazzi". Cultura Istruzione Musei Tres Arroyos ospita il Museo di Belle Arti ed il Museo Municipale José A. Mulazzi, situato nei locali dell'ex Mercato Municipale San Martín. Fondato nel 1979, ospita al suo interno collezioni permanenti di archeologia locale e nazionale, nonché esposizioni sulla storia locale. Infrastrutture e trasporti Strade Tres Arroyos è situata all'intersezione tra la strada nazionale 3, che unisce Buenos Aires alla Patagonia, e la strada nazionale 228 per Necochea. Sport La principale società calcistica cittadina è l'Huracán de Tres Arroyos, che vanta anche una partecipazione nella massima divisione argentina nella stagione 2004-05. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tres Arroyos Collegamenti esterni (ES) Sito istituzionale, su tresarroyos.gov.ar.