NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cabildo de Buenos Aires

O Cabildo de Buenos Aires é um edifício histórico localizado na Praça de Maio da capital argentina. Durante a época colonial, o edifício foi sede do cabildo encarregado de representar a cidade frente à metrópole, com várias funções jurídicas e administrativas, além de servir de prisão. O cabildo de Buenos Aires cobrou mais importância a partir da criação em 1776 do Vice-Reino do Rio da Prata, cuja capital era Buenos Aires. Foi no cabildo da cidade que foi declarada a Revolução de Maio de 1810, primeiro passo da independência de vários países da região platina. História O primeiro edifício do cabildo foi construído no início do século XVII, no mesmo lugar do atual, na praça maior da cidade (atual Praça de Maio). Esta primeira estrutura, erguida de maneira precária, necessitava ser substituída por uma maior e mais sólida no final do século. As obras do atual edifício só começaram por volta de 1725, com projeto de Andrés Blanqui, um jesuíta italiano com vasta obra na atual Argentina. O novo cabildo foi inaugurado em 1740, mas o segundo andar só foi terminado em 1748, seguido da torre. A fachada do edifício, semelhante a outros construídos na época, possui dois andares com arcadas, o andar de cima dotado de um balcão contínuo de madeira com grades de ferro. No centro do edifício há um corpo central mais alto, com um frontão de perfil barroco, dotado de torre. As arcadas eram originalmente 11, mas a abertura de novas avenidas nos séculos XIX e XX reduziu o número de arcos aos cinco atuais. No pátio atrás do edifício principal há vários edifícios menores que serviram de prisão. Nas últimas décadas do século XIX o edifício do cabildo foi alterado várias vezes. Na década de 1880 ocorre uma grande reforma realizada pelo engenheiro Pedro Benoit: a torre foi substituída por outra mais alta, e o edifício colonial de linhas simples foi reformado em estilo eclético italianizante. A torre e várias arcadas foram demolidas para a abertura da Avenida de Mayo, após 1888. Mais tarde, em 1931, mais arcos do lado esquerdo foram destruídos para a abertura da Avenida Presidente Julio Roca. Em 1933, o edifício do Cabildo de Buenos Aires foi declarado patrimônio nacional. Em 1940 o histórico edifício foi devolvido a sua forma original pelo arquiteto Mario Buschiazzo. A abundância de documentos e imagens históricas permitiu uma restauração fiel. Atualmente o cabildo é uma atração turística, funcionando como Museo Nacional del Cabildo y la Revolución de Mayo, exibindo várias peças da época colonial e da independência. Referências Bibliografia El edificio del Cabildo y sus reformas. Governo da Cidade de Buenos Aires. (em castelhano) Ver também Praça de Maio Cabildo colonial Cabildo de Montevideu
Ратуша Буэнос-Айреса

Ратуша Буэнос-Айреса (исп. Cabildo de Buenos Aires) — общественное здание в Буэнос-Айресе, которое использовалось как место заседаний городского совета с колониальных времён, а также во время существования вице-королевства Рио-де-ла-Плата. Основная часть здания построена в 1724-54 годы. В настоящее время в ратуше размещается музей. История Мануэль де Фриас, губернатор Парагвая и Рио-де-ла-Плата, предложил построить здание на Пласа-де-Майо для проведения в нём заседаний городского совета 3 марта 1608 года. Строительство ратуши финансировалось за счёт налогов с порта Буэнос-Айреса. Здание было готово к использованию в 1610 году, но вскоре оказалось, что оно малого размера, поэтому его пришлось расширять. К 1682 году из-за небрежения городских властей здание сильно обветшало, в связи с чем было запланировано строительство нового двухэтажного здания с 11-ю арками. Строительство было начато только 23 июля 1725 года, не велось в 1728-31 гг. и в конце концов было остановлено из-за отсутствия средств. Башня новой ратуши была завершена в 1764 году, но даже во время Майской революции 1810 года ратуша не было полностью завершена. В 1880 году архитектор Педро Бенуа увеличил башню на 10 метров и покрыл купол глазурованной плиткой вместо традиционной для колониальных времён красной черепицы. Башня была разрушена спустя девять лет, в 1889 году, чтобы создать пространство для проспекта Авенида де Майо, также были разрушены три северные арки. В 1931 году с целью создания пространства для улицы Хулио Рока были снесены три южных арки, тем самым была восстановлена центральная башню, но осталось только пять арок вместо изначальных одиннадцати. В 1940 году архитектор Марио Бушиазо осуществил реконструкцию колониальных деталей ратуши, используя архивные документы. Были отреставрированы башня, красная черепица, решётки на окнах, а также деревянные окна и двери. Национальный музей В настоящее время в ратуше располагается Национальный музей ратуши и Майской революции (исп. Museo Nacional del Cabildo y la Revolución de Mayo), в котором представлены картины, предметы быта, одежда и ювелирные украшения XVIII века. Патио ратуши украшает резной колодец 1835 года постройки. Библиография Gandía, Enrique (1972). «Federico Santa Coloma y la Batalla por el Cabildo». Buenos Aires: Boletín del Museo Social Argentino Año XLIX (Entrega 351 Abril-Mayo-Junio). pág. 193—204. San Martino de Dromi, María Laura (1996). El Cabildo. Buenos Aires: Ciudad Argentina. ISBN 950-9385-82-4. Piccioni, Raúl (2011). «El pueblo quiere saber de qué se trata». Viva (1845. Edición 23.608. 11 de septiembre de 2011.). pág. 128—129. ISSN 1514 9668 Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Ратуша Буэнос-Айреса
Ратуша Буенос-Айреса

Ратуша Буенос-Айреса (ісп. Cabildo de Buenos Aires) — публічна будівля в Буенос-Айресі, яка використовувалась як місце засідань міської ради за колоніальних часів, а також за часів існування віце-королівства Ріо-де-ла-Плати. Нині у будівлі розміщено музей. Історія Мер Мануель де Фріас запропонував будівлю, розміщену на Плаза де Майо, для проведення у ній засідань міської ради 3 березня 1608. Будівництво ратуші фінансувалось за рахунок податків з порту Буенос-Айреса. Будівля була готова до використання у 1610 році, але невдовзі виявилось, що вона замала і її довелось розширювати. У 1682 році через брак технічного обслуговування будівля майже зруйнувалась, у зв'язку з чим було заплановано будівництво нової двоповерхової будівлі з 11 арками. Будівництво не починалось до 23 липня 1725 року, призупинялось у 1728 та відновлювалось у 1731. Однак невдовзі будівництво було знову зупинено через відсутність коштів. Вежа нової ратуші була завершена у 1764 році, але навіть під час Травневої революції 1810 року ратушу не було цілком завершено. У 1880 році архітектор Педро Бенуа збільшив вежу на 10 метрів й укрив купол глазурованою плиткою замість традиційної червоної колоніальної черепиці. Вежу було зруйновано за дев'ять років, у 1889 році, щоб створити простір для вулиці Авеніда де Майо, також було зруйновано три північні арки. У 1931 році з метою створення простору для вулиці Хуліо Рока було видалено три південні арки, цим самим було відновлено центральну вежу, але залишилось тільки п'ять арок з первинних одинадцяти. У 1940 році архітектор Маріо Бушіазо здійснив реконструкцію колоніальних рис ратуші, використовуючи архівні документи. Були відновлені вежа, червона черепиця, залізні ґрати на вікнах, а також дерев'яні вікна і двері. Національний музей Ратуша Нині в ратуші розміщено Національний музей Ратуша та музей Травневої революції (Museo Nacional del Cabildo y la Revolución de Mayo), в яких виставлено картини, предмети побуту, одяг та ювелірні прикраси 18 століття. Патіо ратуші донині має декоративний колодязь 1835 року. Примітки Посилання Сайт мерії [Архівовано 18 квітня 2012 у Wayback Machine.]
Montserrat (Buenos Aires)

Montserrat o Monserrat, és un barri del nucli antic de la Ciutat de Buenos Aires (Argentina). El barri es va crear el 1769. Aquest barri té una població de 39.175 habitants. Església de Montserrat El nom de Montserrat el pren d'una església, impulsada per catalans que vivien a la zona. L'església fou erigida en parròquia el 1769 i projectada i construïda l'any 1756 en honor a la Mare de Déu de Montserrat. La va construir l'arquitecte Antonio Masella a petició del granger català Joan Pere Serra. El 1859 l'església es va reconstruir, i es va inaugurar el 1865. Edificis significatius Palau Barolo Referències Enllaços externs Mapa del barri de Montserrat/carrés i edificis Arxivat 2007-07-02 a Wayback Machine. (castellà) Skyscraper City, visita fotogràfica del barri (castellà) Viccionari
Monserrat (Buenos Aires)

Monserrat (ou Montserrat) est un quartier (ou barrio) du centre historique de la ville de Buenos Aires. L'origine de son nom de Monserrat est dû au fait que, dans son église paroissiale, on vénérait depuis la fin du XVIIIe siècle une copie de la sculpture romane de la Vierge La Morenita du Monastère de Montserrat, en Espagne (Catalogne). Sur bien des cartes le quartier apparait sous le nom de Montserrat, bien que ce soit la forme Monserrat qui prévaille. Quelques chiffres La population du barrio s'élevait à 43.560 habitants en 2001. Sa superficie est de 2,2 km2 La densité de population est de 19.800 hab / km2, soit 198 par hectare. Le 8 septembre est le Jour du quartier de Montserrat ou Día del Barrio de Monserrat. Limites Le quartier est délimité essentiellement par l' Avenida Entre Ríos (à l'ouest), l' Avenida Rivadavia (au nord), l' Avenida Ing. Huergo (à l'est) et les rues Chile, Chacabuco ainsi que l' Avenida Independencia au sud. Sites importants Beaucoup de sites d'intérêt y sont concentrés : le Cabildo, la Plaza de Mayo, la Casa Rosada, la Place du Congrès, le siège du Gouvernement de la ville de Buenos Aires, ainsi que les églises de Monserrat, de San Francisco et de Santo Domingo. Se trouvent aussi sur le territoire du quartier la Manzana de las Luces (Îlot des lumières), dont les édifices principaux sont l'église de San Ignacio, le Collège national de Buenos Aires (Colegio Nacional de Buenos Aires), l'ancien édifice de l'Université de Buenos Aires et l'actuelle Université Favaloro. La partie la plus proche de la rivière, à l'est de l'actuelle rue Piedras c'est aussi la plus ancienne, appelée Cathédrale au sud ou Quartier Sud pendant les XVIIIe et XIXe siècles, et connue également comme Quartier du Tambour ou du Mondongo, parce que la population était surtout afrodescendente. Depuis le XXe siècle la partie la plus orientale du quartier, autour de la Plaza de Mayo, est souvent confondue avec le quartier de San Telmo, tandis que la zone proche de la Place du Congrès est habituellement appelée "Congreso". Voir aussi La Manzana de las Luces L'Avenida de Mayo La Plaza del Congreso Le Palais du Congrès de la Nation Argentine Les Quartiers de Buenos Aires Guide non-officiel de Monserrat (Français) Portail de Buenos Aires
Monserrat (Buenos Aires)

Monserrat (o Montserrat) è uno storico barrio (quartiere) della capitale dell'Argentina Buenos Aires. Ha 43 560 abitanti su un'area di 2,2 km². Geografia fisica Il confine nord, quello con San Nicolás, è segnato da Avenida Rivadavia, quello est (Puerto Madero) da Avenida Ing. Huergo, quello sud (San Telmo) da Chile, Chacabuco e Avenida Independencia, e quello ovest (Balvanera) da Avenida Entre Ríos. Storia La storia del quartiere affonda le sue radici direttamente alle origini della città di Buenos Aires, fondata dagli Spagnoli nel 1580. Nel 1594 fu costruito un fortino e, nel 1608, furono garantiti ai Gesuiti alcuni appezzamenti di terra sui quali poi eressero la chiesa di Sant'Ignazio e la Manzana das Luces. Nel 1765 fu aperta al culto la chiesa di Nostra Signora di Montserrat che diede poi il nome all'intero quartiere. Monumenti e luoghi d'interesse Situata nella parte più storica e centrale della capitale argentina, il barrio di Monserrat ospita alcuni tra i più importanti monumenti e siti culturali di Buenos Aires. Tra i più noti spiccano la Plaza de Mayo, il Cabildo di Buenos Aires, la Casa Rosada, Avenida de Mayo, il Café Tortoni, palazzo Barolo, il Palazzo della Legislatura della Città di Buenos Aires, Plaza del Congreso, Casa Escasany, la chiesa di Sant'Ignazio, la Basilica di San Francesco, il Convento di San Domenico, la Manzana de las Luces, la chiesa di Nostra Signora di Montserrat e la chiesa degli Italiani. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monserrat Collegamenti esterni (EN) Monserrat, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Barrio Montserrat

Montserrat, stadsdel i den argentinska huvudstaden Buenos Aires. Stadsdelen har 43 560 invånare (2001). I området finns flera av stadens viktigare byggnader som El Cabildo och Casa Rosada. Avenyn Avenida de Mayo går genom stadsdelen, från torget Plaza de Mayo (Majtorget) till Plaza de los Dos Congresos (Kongresstorget).
Ambassade du Canada en Argentine

L’ambassade du Canada en Argentine est la représentation diplomatique du Canada auprès de la République argentine. Elle est située à Buenos Aires, la capitale du pays. Son ambassadeur est Stewart Wheeler, depuis 2024. L'ambassadeur est également accrédité auprès du Paraguay. Ambassadeurs Références Lien externe Site officiel Portail de l’Argentine Portail du Canada Portail de Buenos Aires Portail des relations internationales
Cathedral of La Plata

The Cathedral of La Plata or the Cathedral of the Immaculate Conception (Spanish: Catedral de la Inmaculada Concepción) in La Plata, Argentina, dedicated to the Immaculate Conception, is the 58th tallest church in the world. This Neogothic edifice is located in the geographical center of the city, facing the central square, Plaza Moreno, and the City Hall. Inspired by the European cathedrals of Amiens and Cologne, its plans were drawn by architect Ernesto Meyer under the direction of city planner Pedro Benoit. The cornerstone was laid in 1884, and it was consecrated as the Parroquia Nuestra Señora de los Dolores in 1902. The parish church, which continued undergoing works, was designated a cathedral in 1932. History The cathedral was projected by the Engineering Department of the Buenos Aires province headed by engineer Pedro Benoit. The drawings were done by the architect Ernesto Mayer and the architect Emilio Coutaret collaborated with both of them. The design found inspiration in the Amiens Cathedral (France) and the Cologne Cathedral (Germany). Its style belongs to the Gothic Revival architecture (Neo-Gothic). Restoration and completion In the 1930s, fearing that the foundation was insufficient for the projected size and weight of the structure, workers halted construction. The spires were left unfinished and the exterior brick work was left undressed. In the mid 1990s, an ambitious plan of restoration and completion was carried out. The 1990s plan included the following: Strengthening the foundation. Reversing the damage in the bricks and joints. Completing two spires, six turrets, 200 pinnacles, and 800 needles. Installing a 25-bell carillon. Once the brickwork was restored and completed, the decision was made to leave the exterior undressed. The building's exposed-brick exterior is thus unusual to some extent, and it makes La Plata Cathedral resemble the brick Gothic or Neogothic style of many churches in northern Europe, such as Uppsala Cathedral in Sweden, St. John's Church, Helsinki in Finland and Roskilde Cathedral in Denmark. The refurbishment was inaugurated to the public in the year 2000. With its towers rising 367 feet (112 m), it is among the six tallest churches in the Americas. Gallery See also List of highest church naves List of tallest churches in the world Roman Catholic Archdiocese of La Plata in Argentina Plaza Moreno External links (in Spanish) Excursión a la Catedral de La Plata Videos Catedral de La Plata (YouTube.com video) Catedral de La Plata (YouTube.com video) .
Szeplőtelen fogantatás székesegyház (La Plata)

A La Plata-i Szeplőtelen fogantatás székesegyház Argentína egyik leghíresebb és a világ egyik legnagyobb temploma, a La Plata-i főegyházmegye központja. Története 1881-ben pályázat nyílt az újonnan alapítandó városba, La Platába építendő városi középületek, köztük egy templom megtervezésére; utóbbinak feltételül szabták, hogy az épület monumentális hatású legyen. Bár Argentínán kívül érkeztek pályázatok Franciaországból, Németországból, Nagy-Britanniából, Belgiumból, Chiléből és Uruguayból is, a bírálóbizottság végül minden ötletet elutasított. Hogy mégis megvalósulhasson a templom, Buenos Aires tartomány közmunkaügyi minisztériumának mérnöki osztályát bízták meg a tervezéssel. A végső tervrajzokat Ernesto Meyer készítette Emilio Coutaret közreműködésével, a teljes projektet Pedro Benoit mutatta be. Az alapkövet 1884-ben, két évvel a város hivatalos megalapítása után tették le. A templomot is tartalmazó központi tengely köré szerveződő La Plata felépítésében többek között olasz, francia, spanyol és német bevándorlók is részt vettek. Ünnepélyes, misével egybekötött felavatására 1932. november 19-én került sor, bár ekkor az építkezés még mindig nem fejeződött be: hiányoztak a homlokzati tornyok, valamint számos szobor és egyéb díszítőelem, valamint hátra voltak még a belsőben elhelyezendő, fából készült elemekkel kapcsolatos munkálatok is. A két torony építését csak 1997-ben kezdték meg, egyúttal felújításokat is végeztek az épületen, és az alapzatot is megerősítették, hogy elbírja az újonnan hozzáépítendő 2000 tonnás tömeg súlyát. Az új épületrészek elkészültét 1999. november 19-én mintegy 150 000 ember ünnepelte a templom körül. A rendezvényen Raúl Primatesta bíboros felolvasta II. János Pál pápa levelét is, és miközben Händel Hallelujája hangzott el az Argentin Színház szimfonikus zenekara és egy 400-fős kórus előadásában, tűzijátékot is fellőttek. 1996-ban a templom nevét, mint a Föld egyik legnagyobb templomáét, felírták a vatikáni Szent Péter-bazilika márványpadlójára. Az épület A templom La Plata központi terének, a Moreno térnek a délnyugati oldalán található, a 14. és 15. utcák, valamint az 51. és 53. utak között. A háromhajós, neogótikus téglaépület hossza 120, szélessége 76 méter, területe 7000 m², és ugyanennyi ember befogadására alkalmas. Tornyai összesen 113 méter magasak, ebből 63 méter téglából, 20 méter fehér kőből épült, a rézfedésű toronysisakok pedig további 30 métert tesznek ki. A homlokzatot 57 darab, 3 és 4 méter közötti magasságú, kőből készült, vallásos témájú műalkotás díszíti, központi alakja a templom névadója, a szeplőtelen fogantatás. Harangjátéka 25 darab, összesen csaknem 20 tonna össztömegű harangból áll. Ezeket a harangokat Carlos Galán érsek áldotta meg, mielőtt elhelyezték volna az 51. út felőli, úgynevezett Mária-toronyba. A legnagyobb harang, amely nevét II. János Pál pápáról kapta, 172 cm magas és 3400 kg-os. Képek Jegyzetek
Kathedraal van La Plata

De Kathedraal van La Plata is de grootste kathedraal van Argentinië en met zijn 112 meter hoge torens de 58ste hoogste kerk van de wereld. De kathedraal bevindt zich in La Plata, de hoofdstad van de provincie Buenos Aires, en is de zetel van het aartsbisdom La Plata. De plannen werden getekend door Ernesto Meyer onder toezicht van Pedro Benoit, die de stad La Plata ontworpen had. Het neogotische bouwwerk werd geïnspireerd op de Notre-Dame van Amiens en de Dom van Keulen. De eerste steen werd gelegd in 1884 en in 1902 ging de Parroquia Nuestra Señora de los Dolores open. Er werd nadien nog verder gebouwd en in 1932 werd de kerk een kathedraal, toegewijd aan de Onbevlekte Ontvangenis van Maria.
Catedral de La Plata

A Catedral de La Plata em La Plata, Argentina, dedicada à Imaculada Conceição, é a 58ª igreja mais alta do mundo. Este edifício neogótico está localizado no centro geográfico da cidade, de frente para a praça central, a Plaza Moreno e a Câmara Municipal. Inspirado pelas catedrais europeias de Amiens e Colônia, seu projeto foi desenhado pelo arquiteto Ernesto Meyer sob a direção do planejador da cidade, Pedro Benoit. A pedra angular foi colocada em 1884 e foi consagrada como a Paróquia Nossa Senhora dos Dolores em 1902. A igreja paroquial, que continuou em obras, foi designada como uma catedral em 1932. Referências Ligações externas Media relacionados com Catedral de La Plata no Wikimedia Commons
Собор Ла-Платы

Кафедральный собор Ла-Платы, посвящённый Непорочному зачатию Девы Марии, — крупнейший римско-католический храм в городе Ла-Плата в Аргентине и один из крупнейших в Латинской Америке. Это здание в неоготическом стиле находится в географическом центре города, напротив центральной площади, Пласа Морено, и мэрии. План собора был разработан архитектором Эрнесто Майером под руководством городского архитектора Педро Бенуа. Архитекторов вдохновляли здания соборов в Амьене и Кёльне. Первый камень был заложен в 1884 году. В 1930-х годах, опасаясь того, что фундамент не выдержит нагрузки, строительные работы были остановлены. Шпили остались незавершёнными, а также не были проведены наружные работы. В середине 1990-х годов был представлен амбициозный план по завершению работ, который был воплощён в жизнь. Этот план включал: Усиление фундамента; Реставрацию кирпича на стыках; Завершение двух шпилей, шести башен, 200 вершин и 800 шпилей; Установку колокольни с 25 колоколами. Имея высоту 111,9 метра, собор является четвёртым по высоте в Америке. См. также Список самых высоких церквей мира Архиепархия Ла-Платы Примечания
Catedral de La Plata

Catedral de La Plata är en kyrkobyggnad i La Plata i Argentina. Kyrkan, som började byggas 1884, är den 58:e högsta kyrkan i världen. Den invigdes 1902, och blev katedral 1932. Under 1990-talet renoverades kyrkan. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Catedral de La Plata.
Кафедральний собор Ла-Плати

Кафедральний собор Ла-Плати, присвячений Непорочному зачаттю — найбільший римо-католицький храм у місті Ла-Плата в Аргентині, та один з найбільших у Латинській Америці. Ця будівля у неоготичному стилі знаходиться у географічному центрі міста, навпроти центральної площі, Плаза Морено, та мерії. Архітектура План собору було розроблено архітектором Ернесто Маєром під керівництвом міського архітектора Педро Бенуа. Архітекторів надихали будівлі соборів в Амьєні та Кельні. Перший камінь було закладено у 1884 році. У 1930-их роках, остерігаючись того, що фундамент не витримає навантаження, будівельні роботи було зупинено. Шпилі залишились незавершеними, а також не було проведено зовнішні роботи. В середині 1990-их років було представлено амбіційний план із завершення робіт, який було втілено в життя. Цей план включав: Посилення фундаменту. Реставрація цегли на стиках. Завершення двох шпилів, шести веж, 200 вершин та 800 голок. Встановлення 25-дзвінної дзвіниці. Маючи висоту 111,9 метрів, собор є четвертим за висотою в Америці. Джерела Екскурсія собором Ла-Плати (ісп.) Посилання Catedral de La Plata [Архівовано 19 липня 2013 у Wayback Machine.] (YouTube.com video) Catedral de La Plata [Архівовано 25 липня 2013 у Wayback Machine.] (YouTube.com video)