NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lagune Verde (Mascardi)

Le Lagune Verde est un petit lac andin d'origine glaciaire situé en Argentine, à l'ouest de la province de Río Negro, dans le département de Bariloche, en Patagonie. Géographie La lagune Verde se trouve sur le territoire du parc national Nahuel Huapi. Il s'allonge du sud-est au nord-ouest sur quelque 500 mètres, dans une étroite vallée d'origine glaciaire. Il est situé à 1,2 kilomètre au sud-est du lac Mascardi et de la localité de Villa Mascardi. Ses rives sont recouvertes d'un dense manteau forestier, encore quasi vierge. Émissaire Le lac fait partie du bassin versant du río Manso, et appartient de ce fait au bassin de l'Océan Pacifique. Son très court émissaire se jette en rive droite dans l' arroyo Guillelmo (émissaire du lac Guillelmo), qui peu après déverse ses eaux dans le lac Mascardi. Accès On y accède par la route nationale 40 qui longe du nord au sud la rive ouest du lac Guillelmo et de l'arroyo Guillelmo. La RN 40 passe à plus ou moins 400 mètres au nord-est de la rive nord de la lagune. La lagune Verde se trouve dans les environs immédiats de Villa Mascardi, localité éminemment touristique. Voir aussi Le parc national Nahuel Huapi Le río Manso Le lac Mascardi Le lac Guillelmo Liens externes (es) Site hidricosargentina.gov.ar - Cuenca de los ríos Puelo y Manso (Bassin des ríos Puelo et Manso) (es) Carte détaillée de la province de Río Negro (es) « Situation du lac sur une carte du haut bassin du río Manso »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?) Portail de l’Argentine Portail des lacs et cours d'eau
Laguna de los Cisnes (Santa Cruz)

La laguna de los Cisnes es un pequeño lago en la Argentina. Se encuentra ubicado en el departamenton Río Chico, en la provincia de Santa Cruz, Patagonia.​​ Geografía La laguna se extiende de norte a sur en una longitud de 4,2 kilómetros, una altitud de 622 metros. Cubre un área de aproximadamente 4,5 km². Está situado a unos 27 kilómetros al este-sureste de la localidad de Bajo Caracoles y menos de 40 km del sitio de la Cueva de las Manos en el cañón del Río Pinturas, yacimiento prehistórico declarada Patrimonio de la Humanidad. Es alimentado por el río Olnie, emisario del lago Olnie II, alimentados por las lluvias en la parte oriental del Cerro Belgrano (de 1961 metros). La laguna forma parte de un sistema endorreico, que incluye al río Olnie, que se abre en la costa sureste y, a través de ella, elimina el exceso de agua de manera intermitente hacia la laguna Olin. Este tramo suele ser seco, pero se llena especialmente durante los períodos de inundaciones o de años húmedos. Este sistema permite que tanto el vaciado regular de los lagos Olnie I y Olnie II y de la laguna de los Cisnes y evita que las sales que se acumulen. Referencias Enlaces externos
Lagune de los Cisnes (Santa Cruz)

La Lagune de los Cisnes (en français Lagune des Cygnes) est un petit lac d'Argentine. Il est situé au nord-est du département de Río Chico de la province de Santa Cruz, en Patagonie. Géographie Le lac, situé en plein centre du plateau desséché de la Patagonie argentine s'étend du nord au sud sur une longueur de 4,2 kilomètres et à une altitude de 622 mètres. Il couvre une superficie de plus ou moins 4,5 km2. Le lac est situé à quelque 27 kilomètres à l'est-sud-est de la localité de Bajo Caracoles et moins de 40 km du site de la Cueva de las Manos dans le cañon du río Pinturas, site préhistorique, déclaré patrimoine mondial de l'Humanité. On y accède par la route nationale 40. Alimentation Il est alimenté par le río Olnie, émissaire du lac Olnie, lui-même alimenté par les précipitations du versant oriental du cerro Belgrano (1 961 mètres). Un système endoréique Le lac fait partie d'un système endoréique, comprenant le río Olnie ou río Olín, qui débouche au niveau de sa rive sud-est et qui le traverse, évacuant le trop-plein d'eau de manière intermittente en direction de la lagune Olín. Celle-ci, salée et située 17 kilomètres plus au sud, est généralement à sec, mais se remplit notamment lors des périodes de crue ou des années humides. Ce système permet une vidange régulière tant des eaux du lac Olnie que de celles de la lagune de los Cisnes, et évite ainsi que des sels ne s'y accumulent. Les sels sont en effet systématiquement chassés vers le dernier des plans d'eau, la lagune Olín. Voir aussi Le lac Olnie Le río Olnie La localité de Bajo Caracoles La lagune Olín La Cueva de las Manos Liens externes (es) Carte détaillée de la province de Santa Cruz (es) « Carte détaillée de la province de Santa Cruz par département, avec localités, routes, lacs et cours d'eau »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?) Portail de l’Argentine Portail des lacs et cours d'eau
Laguna de los Cisnes

La laguna de los Cisnes è un piccolo lago in Argentina. Si trova nel Dipartimento di Río Chico, Provincia di Santa Cruz, in Patagonia. È stato dichiarato Monumento naturale. Geografia La laguna si stende da nord a sud per una lunghezza di 4,2 km, ad un'altezza di 622 metri s.l.m.. Copre una superficie di approssimativamente 4,5 km². Si trova a 27 chilometri ad est-sudest di Bajo Caracoles e a meno di 40 km dalla Cueva de las Manos nel cañón del fiume Pinturas, nel giacimento preistorico dichiarato Patrimonio dell'umanità. È alimentato dal río Olnie, emissario del lago Olnie II, a sua volta alimentato dalle piogge della parte orientale del Cerro Belgrano (di 1961 metri s.l.m.) La laguna fa parte di un bacino endoreico, che comprende il río Olnie, che si apre nella costa sudest e, attraverso questa, elimina l'eccesso di acqua in modo intermittente verso la laguna Olin. Questo ramo è normalmente secco, ma si riempie specialmente durante i periodi di inondazione o negli anni piovosi. Questo sistema consente tanto lo svuotamento regolare tanto dei laghi Olnie I e Olnie II, che della laguna de los Cisnes, ed evita che si accumuli il sale. Note Collegamenti esterni (ES) Carta dettagliata della provincia di Santa Cruz (JPG), su argentour.com (archiviato dall'url originale il 30 settembre 2007).
Laguna de los Cisnes

Laguna de los Cisnes är en sjö i Argentina. Den ligger i provinsen Santa Cruz, i den södra delen av landet, 1 800 km sydväst om huvudstaden Buenos Aires. Laguna de los Cisnes ligger 623 meter över havet. Arean är 3,8 kvadratkilometer. Den sträcker sig 3,1 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,9 kilometer i öst-västlig riktning. Omgivningarna runt Laguna de los Cisnes är i huvudsak ett öppet busklandskap. Trakten runt Laguna de los Cisnes är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Kommentarer Källor
Laguna del Oro (Santa Cruz)

La Laguna del Oro es una laguna salada, ubicada en el Departamento Güer Aike, en la provincia de Santa Cruz, Patagonia argentina.​​ Se ubica en el centro de una pequeña cuenca endorreica, y por lo tanto no tiene desagüe. Pertenece al grupo llamado lagunas del Tero, y se encuentra a 35 km al norte de la confluencia del río Coig y su afluente río Pelque en la zona de la meseta patagónica bordeando el lado izquierdo de la misma. Referencias Enlaces externos
Lagune del Oro

La lagune del Oro est une lagune saumâtre située en Argentine, en Patagonie, au nord du département de Güer Aike de la province de Santa Cruz. Elle est au centre d'un petit bassin endoréique, et n'a donc pas d'émissaire. Elle fait partie du groupe de lagunes appelées lagunes del Tero, et se trouve 35 km au nord du confluent entre le río Coig et son affluent le río Pelque, dans la zone du plateau patagonique bordant la rive gauche de celui-ci. Voir aussi Lagunes del Tero Laguna Los Escarchados Patagonie Liens externes (es) Carte détaillée de la province de Santa Cruz (es) « Carte détaillée de la province de Santa Cruz par département, avec localités, routes, lacs et cours d'eau »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?) Portail de l’Argentine Portail des lacs et cours d'eau
Universidad Tecnológica Nacional

Die Nationale Technische Universität (spanisch Universidad Tecnológica Nacional; UTN) ist eine landesweite nationale Universität in Argentinien mit Hauptsitz in Buenos Aires und weiteren 29 Standorten. Die Nationale Technologische Universität (Universidad Tecnológica Nacional, UTN) wurde als Nationale Arbeiteruniversität (Universidad Obrera Nacional) durch den argentinischen Präsidenten Juan Perón am 19. August 1948 gegründet, um den Mangel an technischen Fachkräften im Lande zu decken. Der Abschluss war der des Fabrikingenieurs in vielen Fachbereichen. Bis 1954 hatte die Universität neun Niederlassungen in Buenos Aires, Córdoba, Mendoza, Rosario, Santa Fe, Bahía Blanca, La Plata, Tucumán und Avellaneda. Am 14. Oktober 1959 wurde die Universität in Nationale Technologische Universität umbenannt. Dies war der offizielle Beginn der Universität in ihrer heutigen Form. An den meisten dieser Standorte werden folgende Ingenieurstudiengänge angeboten: Luft- und Raumfahrttechnik Chemieingenieurwesen Bauingenieurwesen Elektrotechnik (Studiengang mit Schwerpunkt Energiesystemtechnik) Electronic Engineering (Studiengang mit Schwerpunkt Elektronik und Telekommunikationstechnik) Wirtschaftsingenieurwesen Ingenieurwesen und Informationssysteme Maschinenwesen Siehe auch Liste der Universitäten in Argentinien Weblinks Offizielle Website
Nemzeti Műszaki Egyetem

A Nemzeti Műszaki Egyetem (spanyolul: Universidad Tecnológica Nacional) egy argentínai állami egyetem, melyet 1959-ben alapított Arturo Frondizi elnök, mint az 1948-as alapítású Nemzeti Munkásegyetem jogutódát. Az egyetem szövetségi alapon szerveződik, s 29 regionális tanszékkel rendelkezik. Az oktatás elsősorban a mérnökképzésre irányul, de más szakterületeken is képeznek diplomás szakembereket. Források Nemzeti Műszaki Egyetem
Национальный технологический университет (Аргентина)

Национальный технологический университет (исп. Universidad Tecnológica Nacional (UTN)) — крупнейшее высшее учебное заведение технического профиля в Аргентине. Имеет разветвленную систему региональных отделений по всей стране. Является государственным и публичным, обучение бесплатное. В университете обучаются более 85 000 студентов, что составляет около половины всех студентов инженерных специальностей в Аргентине. Является третьим по величине университетом Аргентины после Университета Буэнос-Айреса (UBA) и Национального университета Ла-Платы. Университет предоставляет широкий спектр степеней на уровне высшего образования и последипломного образования, в том числе степени специалиста, магистра и доктора технических наук. История Был создан в 1948 году в Буэнос-Айресе, как Национальный рабочий университет, который должен был выпускать специалистов для аргентинской индустрии. 17 марта 1953 года Хуан Перон официально открыл вуз. В 1954 году были созданы региональные отделения в Баия-Бланке, Ла-Плате и Авельянеде, а в июле 1955 года — в Тукумане. 14 октября 1959 года был реорганизован в Национальный технологический университет. Структура Специальности В Национальном технологическом университете готовят специалистов следующим специальностям: Аэронавтика Гражданское строительство Электротехника Электроника Электромеханика Промышленная инженерия Машиностроение Металлургия Судостроение Рыболовный промысел Химическая технология Информационные системы Текстильная промышленность Региональные отделения Национальный технологический университет имеет 29 региональных отделений в следующих городах: Также в состав университета входят: Национальный Исполнительный совет транспорта Национальный институт преподавателей технического профиля Образовательный центр в Мар-дель-Плата Ссылки Сайт университета (исп.)
Національний технологічний університет

Національний технологічний університет (ісп. Universidad Tecnológica Nacional (UTN)) — найбільший вищий навчальний заклад технічного профілю в Аргентині. Має розгалужену систему регіональних відділень по всій країні. Є державним і безкоштовним. В університеті навчаються 98 тисяч осіб, що становить близько половини усіх студентів інженерних спеціальностей в Аргентині. Історія 1948 року в Буенос-Айресі було створено Національний робітничий університет, який мав випускати фахівців для аргентинської індустрії. 17 березня 1953 року Хуан Перон офіційно відкрив його. 1954 року були створені регіональні відділення у Баїя-Бланці, Ла-Платі й Авельянеді, а у липні 1955 року — у Тукумані. 14 жовтня 1959 року виш було реорганізовано у Національний технологічний університет. Склад Спеціальності У Національному технологічному університеті викладаються такі спеціальності: Аеронавтика Цивільне будівництво Електротехніка Електроніка Електромеханіка Промислова інженерія Машинобудування Металургія Суднобудування Риболовецький промисел Хімічна технологія Інформаційні системи Текстильна промисловість Регіональні факультети Національний технологічний університет має 29 регіональних відділень у таких містах: Авельянеда Баїя-Бланка Буенос-Айрес Чубут Консепсьйон Консепсьйон-дель-Уругвай Конкордія Кордова Відділення Дельта у Кампані Хенераль-Пачеко Аедо Ла-Плата Ла-Ріоха Мендоса Неукен Парана Пласа-Вінкуль Рафаела Реконкіста Ресістенсія Ріо-Гранде Росаріо Сан-Франсіско Сан-Ніколас-де-лос-Арройос Сан-Рафаель Відділення Санта-Крус у Ріо-Гальєгосі Санта-Фе-де-ла-Вера-Крус Тренке-Лаукен Сан-Мігель-де-Тукуман Венадо-Туерто Вілья-Марія Також до складу університету входять: Національна Виконавча рада транспорту Національний інститут викладачів технічного профілю Освітній центр у Мар-дель-Платі Посилання Офіційний сайт Відділення в Авельянеді Відділення в Баїя-Бланці Відділення в Буенос-Айресі Відділення в Чубуті Відділення в Консепсьйон-дель-Уругвай Відділення в Конкордії Відділення в Кордові Відділення в Кампані Відділення в Хенераль-Пачеко Відділення в Аедо Відділення в Ла-Платі Відділення в Ла-Ріосі Відділення в Мендосі Відділення в Неукені Відділення в Парані Відділення в Рафаелі Відділення в Реконкісті Відділення в Реконкісті Відділення в Ріо-Гранде Відділення в Росаріо Відділення в Сан-Франциско Відділення в Сан-Ніколасі Відділення в Сан-Рафаелі Відділення в Санта-Фе Відділення в Тукумані Відділення в Венадо-Туерто Відділення у Вілья-Марія Примітки
Клуб Атлетико Уракан

Клуб Атлетико „Уракан“ (на испански: Club Atlético Huracán), по-популярен под името „Уракан“, което в превод означава „Ураган“ е футболен клуб от квартал Parque Patricios в Буенос Айрес, Аржентина. Състезава в аржентинската Примера Б Насионал и е шампион на страната за 1973 г. История Клубът е създаден на 11 ноември 1908 г. В ерата на аматьорския футбол в Аржентина (1891 – 1930) отборът печели четири шампионски титли (1921, 1922, 1925 и 1928). По тези си показатели Уракан се превръща в петия най-успешен клуб в страната за този период. От създаването на професионалния футбол през 1931 г. Уракан печели шампионата Метрополитано през сезон 1973 г., която е и единствената му шампионска титла в професионалния футбол. В други четири шампионата отбора завършва втори, а в пет сезона е бронзов медалист. Уракан на два пъти печели и шампионата на втора дивизия (1989 – 90 и 1999 – 00) и съответно промоция в елита на Аржентина. През 2009 Уракан е напът да спечели шампионата Клаусура, като кръг преди края води с една точка на Велес Сарсфийлд, но загуба с 0:1 от прекия си конкурент в последния кръг му отрежда сребърните медали. Уракан е най-неудобният съперник за Ривър Плейт, като няколко пъти в историята си побеждава „гранда“ или завършва наравно в решаващия последен кръг и на практика го лишава от шампионската титла. Основният противник на клуба е градският съперник Сан Лоренцо. Успехи Шампионат на Аржентина до 1930 (аматьорско ниво) (4): 1921, 1922, 1925, 1928 Примера Дивисион Шампион (1): 1973 Метрополитано Вицешампион (4): 1975 Метрополитано, 1976 Метрополитано, 1993 – 94 Клаусура, 2008 – 09 Клаусура Бронзов медалист (5): 1939, 1942, 1972 Метрополитано, 1976 Насионал Известни бивши футболисти Алфредо ди Стефано Гилермо Стабиле Карлос Арано Ектор Купер Освалдо Ардилес Клаудио Борхи Алфио Базиле Лучо Гонсалес Мигел Анхел Бриндизи Бивши треньори Гилермо Стабиле Ектор Купер Алфио Базиле Освалдо Ардилес Мигел Анхел Бриндизи Сезар Луис Меноти Стадион Естадио Томас Адолфо Дуко се намира в квартал „Parque Patricios“ на Буенос Айрес. Построен е на 11 ноември 1949 година от аржентинската армия и най-вече благодарение на усилията на Сеньор Томас Дуко. През май 2008 г. са открити пукнатини в една от структурните му колони и съоръжението е затворено за основен ремонт. През това време Уракан играе домакинските си мачове на клубния стадион на Архентинос Хуниорс. На 13 декември 2008 г. след 438 дни в последния кръг на шампионата Уракан се завръща отново в своя дом за да отпразнува своята 100-годишнина. Външни препратки ((es)) Официален сайт на клуба ((es)) Patria Quemera Архив на оригинала от 2011-02-26 в Wayback Machine. ((es)) La Quema Web Архив на оригинала от 2008-01-19 в Wayback Machine. ((es)) Semanario Quemero
Club Atlético Huracán

El Club Atlético Huracán és un club de futbol argentí de la ciutat de Buenos Aires. També disposa de secció d'hoquei patins. Història Tot i que el club fou fundat oficialment l'1 de novembre de 1908, alguns documents parlen d'una fundació prèvia el 15 de maig de 1903. El seu gran rival local és el San Lorenzo. Localitzat al barri de Parque Patricios, el club visqué el seu moment de glòria durant el Metropolitano de 1973, quan guanyà el seu únic títol professional argentí. També ha guanyat els títols de segona divisió les temporades 1989/90 i 1999/2000. A més havia guanyat el campionat amateur els anys 1921, 1922, 1925 i 1928. Los Angeles de Cappa Després de complir amb campanyes mitjanament satisfactòries durant els anys 2007 i 2008, en el Torneo Clausura 2009, l'equip, que va comptar amb la decisiva participació de Mario Bolatti, Javier Pastore, Matías Defederico i altres, amb Àngel Cappa a la direcció tècnica, va desplegar un joc vistós que va rescatar l'essència d'un estil que semblava oblidat, complint una actuació els ecos de la qual perduren en el temps. Es van reflotar les arrels de bon futbol del club, provocant una adhesió de simpatitzants d'altres equips, en una àmplia franja del país. Huracàn va recollir 38 punts, aconseguint el segon lloc, després del campió, Vélez Sarsfield. S'hi va enfrontar a l'Estadi José Amalfitani, caient per 0:1 a vuit minuts del final, en un partit ple d'irregularitats, i amb un gol mal anul·lat d'Eduardo Domínguez, inclosa la falta contra l'arquer Montsó, que va derivar en el gol del títol per Vélez Sarsfield. Aquest fet, va originar una protesta formal del club davant l'AFA i el reconeixement d'un ampli espectre d'opinió a la campanya de l'equip, al punt que el prestigiós diari esportiu Olé el va consagrar com el segon millor equip de l'any, per sobre dels dos campions, Vélez Sarsfield i Banfield, i només darrere del subcampió mundial, Estudiantes. Així mateix Mario Bolatti va ser triat el segon millor jugador, després de Sebastián Verón, Javier Pastore va ser, segons el mateix diari, la revelació de l'any, i l'entrenador Ángel Cappa el millor director tècnic Alineació: 22 Gastón Monzón 4 Carlos Araujo 2 Paolo Goltz 25 Eduardo Domínguez 3 Carlos Arano 18 Patricio Toranzo 28 Mario Bolatti 11 César González 16 Javier Pastore 20 Matías Defederico 19 Federico Nieto DT: Ángel Cappa Altres integrants del planter :Lucas Calviño, Kevin Cura, Ezequiel Filippetto, Leandro Díaz, Gastón Esmerado, Gastón Beraldi, Alan Sánchez, Luciano Nieto, Leonardo Medina, Ariel Colzera. Palmarès 5 Lliga argentina de futbol: 1921, 1922, 1925, 1928, Metropolitano 1973 2 Lliga argentina de segona divisió: 1989/90, 1999/2000 Jugadors destacats Referències Vegeu també Pista del Club Atlético Huracán Enllaços externs Web oficial del club PatriaQuemera - Web no oficial del club Arxivat 2011-02-26 a Wayback Machine.
CA Huracán

Club Atlético Huracán je argentinský fotbalový klub z jižního předměstí Buenos Aires, který je účastníkem nejvyšší argentinské soutěže. Získal pět titulů mistra Argentiny. Klubové barvy jsou červená a bílá. Historie V roce 1903 založila skupina studentů ve čtvrti Nueva Pompeya klub Los Chiquitos de Pompeya (Děti z Pompeya), roku 1907 přejmenovaný na Verde esperanza y no pierde (Zelená naděje a žádné ztráty). Roku 1908 přijal název Huracán (Hurikán) podle stejnojmenného horkovzdušného balónu argentinského vzduchoplavce Jorge Newberyho, balón se objevil také v klubovém znaku. Newbery přijal čestné předsednictví klubu, protože Huracán postoupil ze třetí ligy do první, stejně jako jeho balón přeletěl tři země (Brazílii, Uruguay a Argentinu). Huracán má přezdívku El Globo (Balón), říká se mu také Quemeros (Paliči) podle toho, že původní hřiště leželo nedaleko městské spalovny odpadků. V roce 1947 se klub přestěhoval na stadión Estadio Tomás Adolfo Ducó ve čtvrti Pargue Patricios. Úspěchy CA Huracán se stal čtyřikrát amatérským mistrem Argentiny (1921, 1922, 1925, 1928), po profesionalizaci ligové soutěže získal jediný titul v roce 1973, vicemistrem se stal v letech 1975, 1976, 1994 a 2009. Odehrál 75 ročníků nejvyšší soutěže (naposledy se do ní vrátil roku 2014 po tříletém pobytu ve druhé lize) a v historické tabulce ligy figuruje na osmém místě. V roce 2014 vyhrál Copa Argentina i Supercopa Argentina. Druholigové prvenství získal Huracán v letech 1990 a 2000. Na mezinárodní scéně vyhrál Copa Ciudad de Santiago 1980 a Trofeo Ibérico 1984, na Copa Sudamericana 2015 postoupil do finále, kde po dvou bezbrankových remízách prohrál s kolumbijským Independiente Santa Fe na penalty. Třikrát se zúčastnil Poháru osvoboditelů: v roce 1974 skončil v semifinálové skupině, v roce 2015 vypadl v základní skupině a v roce 2016 bylo jeho konečnou stanicí osmifinále. Významní hráči klubu Guillermo Stábile Herminio Masantonio Jorge Alberti Alfredo Di Stéfano Carlos Babington Osvaldo Ardiles René Houseman Walter Pelletti David Depetris Luciano Ospina Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Club Atlético Huracán na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Club Atlético Huracán

Club Atlético Huracán (eller bare Huracán) er en argentinsk fodboldklub fra Buenos Aires-bydelen Parque Patricios. Klubben spiller i landets bedste liga, Primera División de Argentina, og har hjemmebane på stadionet Estadio Tomás Adolfo Ducó. Klubben blev grundlagt den 11. november 1908, og vandt i 1973 sit første, og hidtil eneste argentinske mesterskab, da man vandt den såkaldte Nacional-liga. Derudover er klubben fire gange, i 1975, 1976, 1994 og 2009, sluttet på ligaens andenplads. Huracáns største rivaler er et andet Buenos Aires-hold, San Lorenzo de Almagro. Titler Argentinsk mesterskab (1): 1973 (Nacional) Kendte spillere Danske spillere Ingen Eksterne henvisninger Klubbens officielle hjemmeside