NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
La Nación (Argentinië)

La Nación is een conservatief Argentijns dagblad, oorspronkelijk opgericht op 4 januari 1870 door voormalig president Bartolomé Mitre en consorten. De verkoop ervan vertegenwoordigt ongeveer een derde van alle kranten die in Buenos Aires worden verkocht (de krant heeft een oplage van 180.000 exemplaren per dag - 300.000 in het weekend). Het heeft een wereldwijde oplage en zijn belangrijkste rivaal is het centristische dagblad Clarín.
La Nación

La Nación – argentyński dziennik prawicowy. Charakterystyka Postrzegana jako dziennik zaangażowany polityczne w odróżnieniu do neutralnego „Clarín”. Jest jedyną gazetą w Argentynie wydawaną w formacie broadsheet. Po obecnym tytułem dziennik zaczął ukazywać się 28 sierpnia 1945 po zmianie tytułu „La Nación Argentina” założonego 4 stycznia 1870 przez byłego prezydenta Bartolomé Mitre. Do 1914 redaktorem naczelnym był prawnik Jose Luis Murature, argentyński minister spraw zagranicznych w latach 1914–1916. Przez 100 lat aż 30% całego nakładu jest dystrybuowane w Buenos Aires. Linki zewnętrzne Strona internetowa: LaNacion.com.ar
La Nación

La Nación é um jornal diário argentino com sede em Buenos Aires. Foi fundado em 4 de janeiro de 1870 pelo então presidente Bartolomé Mitre. O jornal tem tiragem de 160 mil exemplares de segunda-feira a sábado e de 250 mil aos domingos. História O jornal foi fundado em 4 de janeiro de 1870 (que substituiu a antiga publicação Nación Argentina), pelo ex-presidente argentino Bartolomé Mitre e associados. Até 1914, o editor-chefe era José Luis Murature, ministro das Relações Exteriores da Argentina entre 1914 e 1916. Desfrutando de maior número de leitores da América Latina até os anos 1930, a sua circulação diária média, cerca de 350 mil exemplares, era superada apenas pela do Crítica, um tabloide de Buenos Aires. Em 1945, o lançamento do Clarín criou um novo rival e seguindo o fechamento do Crítica em 1962 e a suspensão do Crónica em 1975, o La Nación assegurou a sua posição como o principal rival de mercado do Clarín. Orientação ideológica O La Nación, é considerado a principal liderança da direita conservadora do país, tendo sido historicamente uma via de expressão dos setores da Igreja Católica, das Forças Armadas da Argentina, e também dos ruralistas argentinos. Tem o diário Clarín, de centro-direita, como seu maior concorrente. Ver também Clarín Referências Ligações externas Site oficial (em espanhol)
La Nación

La Nación (în română Națiunea) este un important cotidian argentinian. Cotidianul conservator centrist Clarín este principalul său concurent. Istoric Ziarul a fost fondat pe data de 4 ianuarie 1870 (înlocuind fosta publicație Nación Argentina) de către fostul președinte al Argentinei Bartolomé Mitre și asociații săi. Până în 1914, directorul publicației a fost José Luis Murature, ministru de externe al Argentinei în perioada 1914-1916. Cotidianul a avut cel mai mare număr de cititori din întreaga Americă Latină până în anii 1930, tirajul zilnic mediu fiind de circa 350.000 de exemplare și a fost depășit doar de Crítica, un tabloid din Buenos Aires. Lansarea în 1945 a cotidianului Clarín i-a creat un nou rival, iar după închiderea în 1962 a ziarului Crítica și suspendarea apariției ziarului Crónica în 1975 La Nación și-a asigurat poziția de principal rival al lui Clarín. Unii dintre cei mai renumiți scriitori din lumea hispanică precum José Martí, Miguel de Unamuno, Eduardo Mallea, José Ortega y Gasset, Rubén Darío, Alfonso Reyes, Jorge Luis Borges, Mario Vargas Llosa și Manuel Mujica Láinez au publicat scrieri în mod regulat în paginile sale. Ziarul a fost publicat inițial în casa lui Bartolomé Mitre (azi Muzeul Mitre), iar birourile sale au fost mutate de mai multe ori până când, în 1929, a fost inaugurat sediul plateresc de pe Calle Florida. Grupul editorial are astăzi sediul în Turnul Bouchard Plaza, o clădire postmodernistă de birouri cu 26 de etaje, ce a fost construită între 2000 și 2004 în locul clădirii de șase etaje a ziarului. Directorul cotidianului La Nación, Bartolomé Mitre (stră-stră-nepotul fondatorului), deține pachetul de acțiuni de control al ADEPA, asociația editorilor de presă din Argentina, și al Papel Prensa, cel mai mare producător de hârtie de ziar al țării, împreună cu Grupo Clarín, și a fost implicat astfel în conflictul între soții președinți Kirchner și presă care a avut loc în cursul anilor 2008 și 2009. La începutul anului 2012, La Nación a cumpărat ImpreMedia, compania ce edita El Diario-La Prensa, La Opinión și alte ziare de limbă spaniolă din SUA. Circulația Tirajul zilnic mediu al La Nación a fost de 165.166 de exemplare în 2012, reprezentând aproximativ 20% din tirajul cotidianelor din Buenos Aires; ziarul este, de asemenea, distribuit la nivel național și în întreaga lume vorbitoare de limbă spaniolă. Potrivit analizelor furnizate de analiștii de trafic Internet Alexa și SimilarWeb, situl La Nación se afla în august 2015 pe locul 9 și respectiv 17 în topul celor mai vizitate situri Internet din Argentina. SimilarWeb plasează situl pe locul 4 în topul celor mai vizitate situri de știri din Argentina, acesta atrăgând lunar aproape 32 de milioane de vizitatori. Imagini Referințe Legături externe es Versiunea electronică: lanacion.com.ar
La Nación

«Насьо́н» («La Nación», букв. «Нация») — ежедневная газета, выходящая в Буэнос-Айресе (Аргентина). Основана 4 января 1870 года Бартоломе Митре — бывшим президентом Аргентины. Имеет средний ежедневный тираж 160 000 экземпляров с понедельника по субботу и около 250 000 экземпляров в воскресенье. Издательство находится по адресу Бушар 557 в Буэнос-Айресе, хотя официальный адрес — Авенида дель Либертадор 101, Висенте-Лопес, провинция Буэнос-Айрес. История Одними из первых директоров и редакторов газеты «Насьон» являются Бартоломе Митре Ведиа и Эмилио Митре — дети основателя газеты президента Бартоломе Митре. Эмилио Митре создал компанию S.A. Nation в 1909 году, которая владеет газетой. Между 1909 и 1912 годами содиректорами были внуки основателя, Луис и Хорхе. Тогда первый был председателем правления, а второй был директором новостей. В 1932 году Луис Митре совместил обе должности, которые занимал до своей смерти в 1950 году. С 1950 года газету возглавлял до своей смерти в 1982 году Бартоломе Митре, правнук основателя, а с 1982 по настоящее время (2015 год) газету возглавляет Бартоломе Митре, праправнук основателя. Газета «Насьон» считается одной из самых престижных аргентинских газет и имеет преемственность стиля и политики на протяжении ее существования. Она получила множество наград от различных международных и национальных организаций, в том числе специального упоминания, Фонда Конекс в 1987 году за свою карьеру на протяжении всей своей истории. В настоящее время является второй ежедневной газетой в Аргентине, после «Кларин». Политика Газета «Насьон», традиционно стоящая между либералами и консерваторами, исторически была средством для публикации статей, посвящённых католической церкви, вооружённым силам Аргентины и крупным производителям сельскохозяйственной продукции в стране. Тем не менее, её авторами были представители различных идеологических течений. Многие из самых известных мировых писателей на испанском языке такие, как Хосе Марти, Мигель де Унамуно, Эдуардо Маллеа, Хосе Ортега-и-Гассет, Рубен Дарио, Альфонсо Рейес, Хорхе Луис Борхес, Марио Варгас Льоса и Мануэль Мухика Лайнес регулярно появлялись в колонках газеты. Расположение Первоначально издательство размещалось в доме Бартоломе Митре (сегодня музей Митре), после чего издательство меняло адрес несколько раз до тех пор, пока в 1929 году не получило постоянный адрес в здании архитектурного стиля Платереско на улице Флорида. Сегодня штаб-квартира издательства находится в Bouchard Plaza, это 26-этажное офисное здание в стиле постмодернизм, построенное в период с 2000 по 2004 годы. Галерея Примечания Ссылки Sitio web de La Nación Sitio web de La Nación — Sección Videos Архивная копия от 5 февраля 2016 на Wayback Machine Imágenes del viejo edificio de La Nación en la calle San Martín
La Nación

La Nación är en argentinsk morgontidning på spanska Historia La Nación är en av Argentinas äldsta dagstidningar. Tidningen grundades 1870, av den argentinske presidenten Bartolomé Mitre. Tidningen är Argentinas näst största tidning efter Clarín och har en konservativ inriktning. Bilder Externa länkar La Nación. Officiell webbplats (på spanska).
Ла Насьйон

Ла Насьйо́н (ісп. La Nación) — щоденна ранкова газета, що видається у місті Буенос-Айрес. Заснована президентом Аргентини Бартоломе Мітре 4 січня 1870 року. Є другим за тиражем друкованим виданням в Аргентині після газети Кларін. Загалом на ці два видання припадає 80 % ринку преси у країні. Має 5 щоденних розділів і 17 щотижневих додатків. Посилання Офіційний сайт [Архівовано 16 липня 2014 у Wayback Machine.](ісп.) Примітки
Isla Farallón

Die Isla Farallón ist eine im Río de la Plata gelegene uruguayische Insel. Farallón ist spanisch für Klippe. Die kleine, felsige und mit Bäumen bedeckte Insel befindet sich 6 km von Colonia del Sacramento entfernt in westsüdwestlicher Richtung. Auf der Isla Farallón steht ein 1870 errichteter, 20 Meter hoher, weißer Leuchtturm. Im Januar 2006 wurde sie gemeinsam mit der benachbarten, 2,4 km nordöstlich gelegenen Isla San Gabriel zum historischen Denkmal ernannt. Weblinks Foto des Leuchtturms auf der Isla Farallón Weiteres Foto der Insel Einzelnachweise
Isla Farallón (Uruguay)

La isla Farallón es un islote uruguayo ubicado en el Río de la Plata. Administrativamente, pertenece al departamento de Colonia. Descripción Farallón es una isla pequeña, peñascosa, con una altura de 4 m y cubierta de árboles. Está rodeada de piedras, salvo en el sector comprendido entre el N y el W; algunas de ellas afloran, razón por lo cual no es conveniente navegar a menos una milla de su orilla. En esta isla está instalado el faro de Isla de Farallón​ que data de agosto de 1876 y desde 1928 tiene una maquinaria que permite que funcione automáticamente con la entrada del sol, dejando de funcionar a la salida del mismo. En caso de que las mantillas, que producen un excelente foco de luz, se quemen, se reponen solas por medio de un ingenioso mecanismo. La estructura es en forma de torre circular de mampostería y construcción al pie pintadas de blanco. Tiene una cúpula a franjas radiales rojas y blancas. En enero de 2006 fue declarada Monumento Histórico, junto con la vecina isla San Gabriel.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Isla Farallón.
Talsperre Potrerillos

Die Talsperre Potrerillos (spanisch Represa Potrerillos bzw. Dique Potrerillos) ist eine Talsperre mit Wasserkraftwerk in der Provinz Mendoza, Argentinien. Sie staut den Río Mendoza zu einem Stausee auf. Die Talsperre und das zugehörige Kraftwerk Cacheuta (span. Central hidroléctrica Cacheuta) werden auch als Wasserkraftwerkskomplex Potrerillos – Cacheuta (span. Complejo hidroeléctrico Potrerillos – Cacheuta) bezeichnet. Die Talsperre dient dem Hochwasserschutz und der Stromerzeugung. Mit ihrem Bau wurde im Januar 1999 begonnen. Sie wurde 2003 fertiggestellt. Die Talsperre und das Wasserkraftwerk sind in Staatsbesitz (Provincia de Mendoza). Die Konzession für den Betrieb wurde der CEMMPSA im Dezember 1997 übertragen. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist ein CFR-Damm mit einer Höhe von 116 m über dem Flussbett. Die Dammkrone liegt auf einer Höhe von 1386,3 m über dem Meeresspiegel. Die Länge der Dammkrone beträgt 450 (bzw. 480) m, ihre Breite an der Krone 11,1 m. Das Volumen des Absperrbauwerks liegt bei 6,3 Mio. m³. Der Staudamm verfügt sowohl über eine Hochwasserentlastung (Typ Überfalltrichter) als auch über einen Grundablass. Über die Hochwasserentlastung können maximal 1800 (bzw. 2200) m³/s abgeleitet werden, über den Grundablass maximal 350,4 m³/s. Stausee Das normale Stauziel liegt zwischen 1342,3 und 1377,3 m. Bei einem Stauziel von 1377,3 m erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 13,95 km² und fasst 451,46 Mio. m³ Wasser. Das maximale Stauziel beträgt 1381,3 m. Kraftwerk Das Maschinenhaus des Kraftwerks befindet sich ungefähr 4 km von der Talsperre entfernt in der Ortschaft Cacheuta auf dem linken Flussufer. Die installierte Leistung beträgt 122,8 (bzw. maximal 126,4) MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung wird mit 520 Mio. kWh angegeben. Die 4 Francis-Turbinen leisten jeweils maximal 30,7 (bzw. 31,6) MW und die zugehörigen Generatoren jeweils 39,2 MVA. Die Nenndrehzahl der Turbinen beträgt 500 min−1. Die Fallhöhe liegt zwischen 120 und 175 m. Der Durchfluss beträgt 20 m³/s (maximal 80, minimal 16 m³/s). Nachdem das Wasser die Turbinen des Kraftwerks passiert hat, wird es zunächst durch einen Tunnel und danach durch einen Kanal zum rund 7 km entfernten Kraftwerk Alvarez Condarco weitergeleitet. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Argentinien Liste von Talsperren der Welt (Argentinien) Weblinks Paredón del Dique Potrerillos, Mendoza. YouTube, 16. November 2017, abgerufen am 12. Mai 2019 (spanisch). Einzelnachweise
Potrerillos Dam

Potrerillos Dam is located on the Mendoza River, in Argentina's Potrerillos Valley. The dam was built between 1999 and 2003 by a consortium consisting of Industrias Metalúrgicas Pescarmona (IMPSA) and Cartellone to provide flood control, hydroelectricity and irrigation water. The dam cost US$ 312 million to construct. Located about 30 kilometres (19 mi) southwest of Mendoza, the concrete-faced rockfill dam is 116 metres (381 ft) high and 395 metres (1,296 ft) long, impounding the 12 km (7.5 mi) long Potrerillos Reservoir. The dam and reservoir have lost significant storage capacity due to the high silt content of the Mendoza River. When the reservoir was first filled in 2003, the capacity was estimated at 627,000 cubic decametres (508,000 acre⋅ft), with a total surface area of 1,500 hectares (3,700 acres). This has since decreased to 420,000 dam3 (340,000 acre⋅ft) with a surface area of 1,300 ha (3,200 acres). The reduction in capacity has threatened the flood control capability of the dam, with the concern that the emergency spillway may become inadequate to pass high flood flows as the reservoir loses its capability to retain them. Power plants Water from the reservoir is diverted into a series of two hydroelectric power plants, Power Station Cacheuta and Power Station Álvarez Condarco, with a combined capacity of 181 megawatts (243,000 hp). From the dam, a 4,274 m (14,022 ft) tunnel furnishes water to four Francis turbines at Cacheuta with a capacity of 120 megawatts (160,000 hp). The water then flows through a second tunnel to power three Francis turbines at Álvarez Condarco with a 61 megawatts (82,000 hp) capacity. The entire hydroelectric complex generates upwards of 850 million kilowatt hours per year, or 20% of the electrical consumption in Mendoza Province. Accidents In December 2015, A helicopter which was being used for filming an MTV reality show The Challenge has crashed into the reservoir killing the pilot and a technician. See also List of power stations in Argentina References Works cited Zhang, Changkuan; Tang, Hongwu (2009). Advances in Water Resources and Hydraulic Engineering: Proceedings of 16th IAHR-APD Congress and 3rd Symposium of IAHR-ISHS. Springer. ISBN 978-3-54089-465-0.
Embalse Potrerillos

La presa y embalse Potrerillos están ubicados sobre el río Mendoza, en la provincia de Mendoza, Argentina. Su construcción comenzó en 1999 por el consorcio C.E.M.P.P.S.A. (Consorcio de Empresas Mendocinas Para Potrerillos Sociedad Anónima), cuyos principales accionistas eran Industrias Metalúrgicas Pescarmona S. A. (IMPSA) y José Cartellone Constucciones Civiles S. A. para controlar el flujo de agua, producir energía eléctrica y agua para riego.​ La presa se inauguró y comenzó a llenarse en 2001,​ y la usina hidroeléctrica fue inaugurada en 2003 por el entonces presidente Néstor Kirchner. Se encuentra a una altitud de 1380 m s. n. m., extendiéndose por una superficie de 900 hectáreas. Estructura La presa es una estructura de materiales aluviales sueltos, con una pantalla de hormigón armado sobre su cara aguas arriba. Tiene 116 metros de altura y 395 metros de largo en su coronamiento,​ y tuvo un costo de 312 millones de dólares.​ El embalse tiene 10 km de largo​ y está ubicado a unos 30 km al sudoeste de la ciudad de Mendoza. El agua proveniente del embalse es derivada a dos centrales hidroeléctricas sucesivas, ubicadas en Cacheuta y Álvarez Condarco, con una capacidad combinada de 181 MW. Un túnel de 4274 metros que parte del dique conduce a cuatro turbinas Francis en Cacheuta, con una capacidad instalada de 120 MW. El agua continúa fluyendo a través de un segundo túnel hasta la central Álvarez Condarco, donde mueve tres turbinas Francis, con una capacidad instalada total de 61 MW.​ En conjunto, el complejo hidroeléctrico genera más de 850 de GWh por año. Esta cantidad equivale al 20% del consumo anual de electricidad de la provincia de Mendoza.​ La presa y el embalse han perdido una parte significativa de su capacidad de almacenaje debido al elevado contenido de limo del río Mendoza. Cuando el embalse fue inaugurado en 2003, su capacidad fue estimada en 627 000 dam³, con una superficie total de 1500 ha.​ Éstas han disminuido desde entonces, llegando a 420 000 dam3 de capacidad​ y una superficie de 1300 ha.​ Si bien estas reducciones no han mermado su capacidad de producción de energía, en cambio han reducido su capacidad de control del caudal del río, con consecuencias peligrosas para el tramo inferior del río, e incluso de la capacidad del vertedero.​ Referencias Véase también Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Embalse Potrerillos. Anexo:Centrales hidroeléctricas de la Argentina
ГЕС Качеута

ГЕС Качеута (ісп. Cacheuta) — гідроелектростанція в центральній Аргентині в провінції Мендоса. Знаходячись перед ГЕС Альварес-Кондарко, становить верхній ступінь у каскаді на річці Мендо́са, яка тече з Анд до болота Гванакаче, що дренується праворуч до річки Сан-Хуа́н (права притока Десагуаде́ро, яка в свою чергу є лівою притокою Ріо-Колорадо, що впадає в Атлантичний океан за сотню кілометрів південніше від Баїя-Бланки). Першу електростанцію на місці ГЕС Качеута спорудили ще 1926 року. Вона мала потужність 16 МВт та працювала до 1990-х років, коли ухвалили рішення про масштабну модернізацію гідровузла. У межах останньої річку перекрили новою греблею Потрерільйос (ісп. Potrerillos), зведеною у 1998—2003 роках. Ця кам'яно-накидна споруда з бетонним облицюванням має висоту 116 метрів, довжину 420 метрів та потребувала 6,3 млн м3 матеріалу. Вона утримує витягнуте по долині річки на 12,5 км водосховище з площею поверхні 13 км2 та об'ємом 450 млн м3, у якому можливе коливання рівня поверхні між позначками 1342 та 1377 метрів НРМ (при використанні комплексу з метою іригації припускається зниження рівня до 1332 метри НРМ). Від сховища до машинного залу прокладено дериваційний тунель довжиною 4,3 км та діаметром 5 метрів, який прямує під лівобережним гірським масивом та на завершальному етапі сполучений з балансувальним резервуаром висотою 106 метрів та діаметром 15 метрів. Основне обладнання станції складають чотири турбіни типу Френсіс номінальною потужністю по 30 МВт (максимальна 31,6 МВт), які при напорі від 139 до 175 метрів забезпечують виробництво 520 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода потрапляє у нижній балансуючий резервуар, з якого може скидатись у річку або спрямовуватись до наступної ГЕС Альварес-Кондарко. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Окрім виробництва електроенергії, комплекс виконує протиповеневу функцію, забезпечує водопостачання (після модернізації проектний відбір збільшився з 3 до 7 м3/с з перспективою зростання до 13,5 м3/сек) та іригацію. Якщо до модернізації у провінції Мендоса зрошувалось 30 тисяч гектарів з 30-відсотковою гарантією водопостачання, то по завершенні проекту цей показник збільшився до 80 тисяч гектарів з 70-відсотковою гарантією. Примітки
Telecom Argentina

Telecom Argentina S.A. ist ein großes Telekommunikationsunternehmen mit Sitz in Buenos Aires. Es ist im MERVAL an der Bolsa de Comercio de Buenos Aires gelistet. Telecom Argentina wurde am 8. November 1990 gegründet, nach einer Ausschreibung von Telekommunikationslizenzen durch die Regierung von Argentinien. Geschichte Im Jahre 1948 unter Präsident Juan Domingo Perón wurden alle privaten Telekommunikationsunternehmen verstaatlicht und die Teléfonos des Estado gebildet. Diese wurde 1957 in Empresa Nacional de Telecommunicaciones (ENTel) umbenannt. Im Jahre 1990 wurde die ENTel privatisiert und in eine südliche und eine nördliche Gesellschaft aufgeteilt (Sociedad Licenciataria Norte S.A.). Im Norden wurde die Nortel Inversora SA am 8. November 1990 gegründet. Anteilseigner Die Anteile der Telecom Argentina werden von folgenden Anteilseigner gehalten: 31,53 % Fintech Telecom LLC 18,75 % Cablevisión Holding S.A. (CVH) 20,06 % VLG S.A.U. 29,65 % öffentliches Anbieten 0,01 % Anteile der Klasse C Strukturdaten Die Telecom Argentina hat über 12.000 km Glasfaserleitungen und IP-Backbone-Netze und ist das größte südamerikanische ATM-Netzwerk mit über 560 Knoten. Sie hat fast 14.000 Beschäftigte. Tochtergesellschaften Telecom bietet Festnetztelefonie Personal bietet Mobilfunkzugänge Arnet bietet Internetzugänge Publicom ist Herausgeber von Telefonbüchern und Gelben Seiten Siehe auch MERVAL Weblinks Homepage der Telecom Argentina (spanisch) Homepage von „Personal“ Einzelnachweise
Telecom Argentina

Telecom Argentina est un opérateur téléphonique argentin fondé en 1990 et faisant partie du Merval, le principal indice boursier de la bourse de Buenos Aires. Historique Le 19 octobre 2008, à la suite de difficultés, l'entreprise annonce suspendre le remboursement de sa dette, qui dépasse alors 3,3 milliards de dollars. En mars 2024, l'entreprise CNH Industrial, spécialisée dans le secteur agricole, engage un partenariat avec Telecom Argentina. Voir aussi Liens externes Site officiel Notes et références Portail des entreprises Portail des télécommunications Portail de l’Argentine
Telecom Argentina

Telecom Argentina — провайдер телекоммуникационных услуг в Аргентине. Оказывает услуги местных, междугородних и международных звонков, доступа в интернет. Владеет брендами Personal (услуги сотовой связи) и Arnet (интернет-провайдер). См. также Entel Telefonica de Argentina Примечания Ссылки Официальный сайт компании (исп.)