NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Polish Immortal

Polish Immortal is the name given to a chess game between Glucksberg and Miguel Najdorf played in Warsaw. The game is celebrated because of Black's sacrifice of all four of his minor pieces. Some sources give the date of this game as 1930 or 1935, and give the name of the player of the white pieces as "Glucksberg". Garry Kasparov gives the date of the game as 1928, and the name of Najdorf's opponent as "Glinksberg", attributing these facts to Najdorf and his daughter. The game White: Glucksberg Black: Miguel Najdorf Opening: Dutch Defence (ECO A85) [Notes based on Kasparov's My Great Predecessors, Part IV, unless otherwise indicated] 1. d4 f5 2. c4 Nf6 3. Nc3 e6 4. Nf3 d5 5. e3 Savielly Tartakower suggests 5.Bf4. 5... c6 6. Bd3 Bd6 7. 0-0 0-0 8. Ne2 Tartakower recommends 8.Ne5 followed by 9.f4, "countering the Stonewall with another Stonewall". 8... Nbd7 9. Ng5? This move looks like an elementary blunder, losing a pawn, but in fact the position is more complicated than that. 9... Bxh2+! 10. Kh1!? After 10.Kxh2 Ng4+ 11.Kh1 Qxg5 Black is up a pawn for nothing. After 10.Kh1, White threatens both Nxe6, winning material, or to trap Black's bishop with g3 or f4. 10... Ng4! 11. f4 Defending White's knight on g5 and cutting off the escape route of Black's bishop; not 11.Nxe6? Qh4! 11... Qe8 12. g3 Qh5 13. Kg2 (see diagram) White has surrounded Black's bishop and threatens to win it with Rh1, Nf3, and Nxh2. 13... Bg1!! Sacrificing the bishop in order to continue the attack on White's king. 14. Nxg1 Not 14.Kxg1? Qh2#, or 14.Rxg1? Qh2+ and 15...Qf2#. 14... Qh2+ 15. Kf3 e5! 16. dxe5 Ndxe5+ 17. fxe5 Nxe5+ 18. Kf4 Ng6+ 19. Kf3 f4!! Threatening both 20...Ne5# and 20...Bg4+. 20. exf4 If 20.Bxg6 then 20...Bg4+ 21.Kxg4 Qxg3+ 22.Kh5 hxg6+ 23.Kxg6 Rf6+ 24.Kh5 Rh6#. 20... Bg4+!! 21. Kxg4 Ne5+! 22. fxe5 h5# 0–1 See also Peruvian Immortal Uruguayan Immortal References External links The game at chessgames.com Edward Winter, The Polish Immortal First day cover showing the moves in "La Inmortal Polaca"
Inmortal polaca

La Inmortal polaca, también conocida como la Inmortal polaco-argentina, es el nombre dado a una partida de ajedrez entre Glucksberg y Miguel Najdorf jugada en Varsovia, Polonia. El juego se celebra por el sacrificio de las cuatro piezas menores de las negras. Algunas fuentes dan la fecha de este juego en el año 1930 o 1935,​ y dan el nombre del jugador de las piezas blancas como «Glucksberg». Garri Kaspárov da la fecha del juego como 1928, y el nombre del oponente de Najdorf como «Glinksberg», citando como fuentes para estos hechos a Najdorf y a su hija.​ La partida Blancas: Glinksberg Negras: Miguel Najdorf Apertura: Defensa holandesa (ECO A85) Lugar: Varsovia, Polonia (Las notas están basadas en la obra Mis grandes predecesores de Gary Kasparov, parte IV , a menos que se indique lo contrario) 1.d4 f5 2.c4 Cf6 3.Cc3 Defensa holandesa con 2.c4 y 3.Cc3. 3.(...) e6 4.Cf3 d5 5.e3 Savielly Tartakower sugiere 5.Af4.​ 5.(...) c6 6.Ad3 Ad6 7.0-0 0-0 8.Ce2 Tartakower recomienda 8.Ce5 seguido de 9.f4, «contrarrestar el Muro de piedra con otro Muro de piedra».​ 8.(...) Cbd7 9.Cg5? Este movimiento parece un error elemental, perdiendo un peón, pero de hecho la posición es más complicada que eso. 9.(...) Axh2+! 10.Rh1!? Después de 10.Rxh2 Cg4 + 11.Rh1 Dxg5 las negras suben un peón por nada. Después de 10.Rh1, las blancas amenazan tanto Cxe6, material ganador o atrapar al alfil negro con g3 o f4. 10.(...) Cg4! 11.f4 Defender al Caballo blanco en g5 y cortar la ruta de escape del alfil negro; no 11.Cxe6? Dh4! 11.(...) De8 12.g3 Dh5 13.Rg2 Las blancas han rodeado al alfil negro y amenazan con ganarlo con Th1, Cf3 y Cxh2. 13.(...) Ag1!! Sacrificar al Alfil para continuar el ataque contra el rey blanco. 14. Cxg1 No correspondía 14.Rxg1? Dh2# o 14.Txg1? Dh2+ y 15.(...) Df2#. 14.(...) Dh2 + 15.Rf3 e5! 16.dxe5 Cdxe5+ 17.fxe5 Cxe5 + 18.Rf4 Cg6+ 19.Rf3 f4!! Amenazando a ambos 20.(...) Ce5# y 20.(...) Ag4+.​ 20. exf4 Si 20.Axg6 entonces 20.(...) Ag4+ 21.Rxg4 Dxg3+ 22.Rh5 hxg6+ 23.Rxg6 Tf6+ 24.Rh5 Th6#. 20.(...) Ag4+!! 21.Rxg4 Ce5+! 22.fxe5 h5# 0–1 Véase también Anexo:Partidas inmortales del ajedrez Referencias Enlaces externos
Immortelle polonaise

L'Immortelle polonaise est une partie d'échecs fameuse disputée à Varsovie par Miguel Najdorf au début de 1930. Selon les sources parues en 1930, le joueur des blancs s'appellerait « Glücksberg » ou « Gliksberg ». Une biographie de Miguel Najdorf parue en 1999, écrit que la partie aurait été jouée en 1928 (cette date est reprise par Garry Kasparov). Lors de cette partie, les noirs sacrifient leurs quatre pièces mineures pour obtenir le gain. Partie commentée Gliksberg (ou Glücksberg) - Miguel Najdorf Varsovie, Pologne, 1930 Défense hollandaise, variante Stonewall (Code ECO A 85) 1. d4 f5 2. c4 Cf6 3. Cc3 e6 4. Cf3 d5 5. e3 c6 6. Fd3 Fd6 7. 0-0 0-0 8. Ce2 Cbd7 9. Cg5? Ce coup semble une faute élémentaire, perdant un pion, mais la position est plus compliquée qu'il n'y paraît. 9... Fxh2+! 10. Rh1!? Après 10. Rxh2 Cg4+ 11. Rh1 Dxg5, les noirs ont obtenu un pion. Après 10. Rh1, les blancs menacent à la fois Cxe6 et de prendre le fou noir en jouant g3 ou f4. 10... Cg4! 11. f4 Défend le cavalier blanc sur g5 et coupe la retraite du fou noir. Si 11. Cxe6?, alors suit Dh4! 11... De8 12. g3 Dh5 13. Rg2 Les blancs entourent le fou noir et menacent de le prendre par Th1, Cf3 et Cxh2 (voir diagramme). 13... Fg1!! Sacrifie le fou noir pour continuer l'attaque contre le roi blanc. 14. Cxg1 Pas 14.Rxg1? Dh2#, ou 14. Txg1? Dh2+ et 15... Df2#. 14... Dh2+ 15. Rf3 e5! 16. dxe5 Cdxe5+ 17. fxe5 Cxe5+ 18. Rf4 Cg6+ 19. Rf3 f4!! 20. exf4 Si 20.Fxg6 Fg4+ 21. Rxg4 Dxg3+ 22.Rh5 hxg6+ 23. Rxg6 Tf6+ 24. Rh5 Th6#. 20...Fg4+!! 21. Rxg4 Ce5+! 22. fxe5 Ce coup découvre la colonne f sur laquelle est postée la tour noire. Le roi blanc est pris dans une nasse. 22... h5#. 0-1 Liens externes (en) Partie commentée sur ChessGames.com Notes et références Portail des échecs Portail des années 1930
Бессмертная польская партия

Бессмертная польская партия (пол. Polska partia nieśmiertelna) — название, которое с лёгкой руки Савелия Тартаковера закрепилось в шахматной литературе за шахматной партией Глюксберг — М. Найдорф, сыгранной в 1930 году в Варшаве. Названа так по аналогии с «бессмертной партией» середины XIX века. В «бессмертной польской партии» будущий гроссмейстер Мечислав Найдорф пожертвовал все четыре лёгкие фигуры, заманил короля соперника в центр шахматной доски и заматовал пешкой. Партию, скорее всего, сыграли в январе 1930 года в турнире II категории Варшавского общества любителей шахматной игры. Некоторые источники подают партию как сыгранную в 1928 или 1935 году, а фамилию соперника Найдорфа пишут Гликсберг (так напечатано, например, в одной из первых упоминаний о партии в газете «Варшавский курьер» в 1930 году). Сам Найдорф в блицинтервью во время «Матча века» 1970 г. утверждал, что партия была сыграна «в первенстве Польши в 1928 году» и называл своего противника Гликсбергом. Среди причин разночтений может быть то, что в польском языке ü обычно читается как и, а в 1929 году в Лодзи Найдорф действительно играл с Гликсбергом. Дата 1935 появилась, вероятно, благодаря Тартаковеру, автору названия «бессмертная польская партия», который в 1935 напечатал партию Глюксберг — Найдорф в «Wiener Schachzeitung» с текстом «Gespielt in einem Turnier zu Warschau 1935» (с нем. — «Сыграна на турнире в Варшаве в 1935 году»). Партия с комментариями Глюксберг — М. Найдорф, Варшава 1930 (Голландская защита A85) Комментарии М. Найдорфа: 1. d4 f5 2. c4 Кf6 3. Кc3 e6 4. Кf3 d5 5. e3 c6 6. Сd3 Сd6 7. 0-0 0-0 8. Кe2 Логичнее было 8. b3 и затем Сb2. 8…Кbd7 9. Кg5 Рискованный ход; белые хотят сыграть f2-f4, закрыв слона. Мой оппонент около получаса думал над этим ходом и просчитал все на несколько ходов вперед. Но я видел на один ход дальше. 9…С:h2+! 10. Крh1 Кg4 11. f4 Фe8 12. g3 Фh5 13. Крg2 (см. диаграмму) 13… Сg1!! 14. К:g1 Если взять слона королем, либо ладьей, белые получают мат, поэтому взятие конем вынужденное. 14… Фh2+ 15. Крf3 e5!! Под угрозой мата белые должны делать следующие ходы: 16. de Кd: e5+ 17. fe К:e5+ 18. Крf4 Кg6+ 19. Крf3 f4!! Вырисовывается мат 20…Кe5×. 20. ef Сg4+ 21. Кр: g4 Кe5+! 22. fe h5× Примечания Ссылки Партия на chessgames.com
Безсмертна польська партія

Безсмертна польська партія (пол. Polska partia nieśmiertelna) — назва, що з легкої руки Ксавери Тартаковера закріпилася в шаховій літературі за шаховою партією Ґлюксберґ — М. Найдорф, яку зіграли 1930 року у Варшаві. Названа так за аналогією із «безсмертною партією» зі середини XIX століття. У «безсмертній польській партії» майбутній гросмейстер Мечислав Найдорф пожертвував усі чотири легкі фігури, заманив короля суперника до центру шахівниці й заматував пішаком. Партію, радше за все, зіграли в січні 1930 року в турнірі II категорії Варшавського товариства любителів шахової гри. Деякі джерела подають партію як зіграну 1928 чи 1935 року, а прізвище суперника Найдорфа пишуть Ґліксберґ (так надруковано, наприклад, в одній із перших згадок про партію в газеті «Варшавський кур'єр» 1930 року). Серед причин може бути те, що в польській мові ü зазвичай читається як і, а 1929 року в Лодзі Найдорф дійсно грав із Ґліксберґом. Дата 1935 з'явлася, ймовірно, завдяки Ксавери Тартаковерові, авторові назви «безсмертна польська партія», який 1935 року надрукував партію Ґлюксберґ — Найдорф у «Wiener Schachzeitung» із текстом «Gespielt in einem Turnier zu Warschau 1935» (нім. Зіграна на турнірі у Варшаві 1935 року). Партія з коментарями Ґлюксберґ — М. Найдорф, Варшава 1930(Голландський захист A85) Коментарі М. Найдорфа: 1. d4 f5 2. c4 Кf6 3. Кc3 e6 4. Кf3 d5 5. e3 c6 6. Сd3 Сd6 7. 0-0 0-0 8. Кe2 Логічніше було 8. b3 і потім Сb2. 8…Кbd7 9. Кg5 Ризикований хід; білі хочуть зіграти f2-f4, закривши слона. Мій опонент близько пів години думав над цим ходом і прорахував усе на кілька ходів наперед. Але я бачив на один хід далі. 9…С:h2+! 10. Крh1 Кg4 11. f4 Фe8 12. g3 Фh5 13. Крg2 (див. діаграму) 13... Сg1!! 14. К:g1 Якщо взяти слона королем, або турою, білі отримують мат, тому взяття конем вимушене. 14... Фh2+ 15. Крf3 e5!! Під загрозою мату білі мусять робити наступні ходи: 16. de Kd:e5+ 17. fe К:e5+ 18. Крf4 Кg6+ 19. Крf3 f4!! Вимальовується мат 20…Кe5×. 20. ef Сg4+ 21. Кр:g4 Кe5+! 22. fe h5× Див. також Безсмертна партія Безсмертна українська партія References Посилання Партія на chessgames.com [Архівовано 24 травня 2017 у Wayback Machine.]
Лагуна дел Диаманте

Лагуна дел Диаманте (на испански: Laguna del Diamante) е езеро в западна Аржентина, в провинция Мендоса. В подножието на вулкана Майпо. Езерото се намира на височина 3300 m н.м.р. Средна дълбочина e 38,6 m а максимална 70 m. Площ е 14,1 km². Река Рио Диаманте, която изтича от езерото, до пристигането на Испанците е естествена граница между двете групи на коренното: Хуарпе, на север, и Чикуилланез, на юг. Източници Laguna del Diamante. Министерството на водните ресурси, 13.06.2010. Архив на оригинала от 2009-08-14 в Wayback Machine.
Diamantové jezero

Diamantové jezero (španělsky Laguna del Diamante) je jezero v provincii Mendoza v Argentině, blízko sopky Maipo. Má plochu 14,1 km2 a je jednou z největších zásobáren vody v provincii. Má ovšem 20 000× vyšší obsah arsenu než kolik je považováno za bezpečné z hlediska pití, a voda je také pětkrát slanější než voda v moři, proto jezero nikdy nezamrzá, ačkoliv jeho teplota je často nižší než teplota tuhnutí. Přestože extrémní podmínky jezerní vody nejsou k životu příliš přátelské, žijí v něm bakterie. Ty jsou zkoumány a od výzkumu se očekává další vhled jedna do historie života na Zemi, jednak do možnosti existence života na Marsu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Diamantové jezero na Wikimedia Commons
Laguna del Diamante (Provinz Mendoza)

Die Laguna del Diamante ist ein See in der argentinischen Provinz Mendoza, nahe der Grenze zum westlichen Nachbarland Chile. Lage Der See liegt in den argentinischen Anden und ist von Bergen mit einer Höhe von mehr als 5000 Metern umgeben. Auf Grund dieser Lage ist der See nur sehr schwer zu erreichen. Von Mendoza aus kann der See zwischen Dezember und März mit dem Auto erreicht werden, die Fahrt in holprigem Gelände dauert etwa vier Stunden. In unmittelbarer Nähe des Sees befindet sich der 5264 m hohe Vulkan Maipo. Name Das Spiegelbild des Vulkans Maipo im kristallklaren Wasser des Sees gab ihm den Namen den Laguna del Diamante, da die Berge im Wasser wie Diamanten aussehen. Der See ist Teil eines gleichnamigen Naturreservats. Einzelnachweise
Laguna del Diamante

Laguna del Diamante (Spanish for "lake of the diamond") is a lake located in the province of Mendoza, Argentina, in the San Carlos Department, some 198 kilometres (123 mi) from Mendoza. It covers a surface area of about 14.1 square kilometres (5.4 sq mi) and is one of the largest freshwater resources in the Province. Nearby is Maipo volcano. The volcano and its reflection in the lake forms diamond-shape image, which gives the lake its name. It is known for its stunning beauty. However, few get the chance to see it because it is passable only in February and only via an off-road vehicle. The lake was described by Antoine de Saint-Exupéry in his book Wind, Sand and Stars as quoted, "...he [Guillaumet] caught sight of a dark horizontal blot which he recognized as a lake Laguna Diamante".
Laguna del Diamante

Laguna del Diamante – jezioro w zachodniej Argentynie, w prowincji Mendoza, u podnóża wulkanu Maipo, 11 km od granicy z Chile. Jezioro położone jest na wysokości 3300 m n.p.m. Średnia głębokość wynosi 38,6 m, a maksymalna 70 m. Zajmuje powierzchnię 14,1 km². Rzeka Río Diamante, która wypływa z jeziora, aż do przybycia Hiszpanów stanowiła naturalną granicę pomiędzy dwoma tubylczymi grupami plemiennymi: Huarpe na północy i Chiquillanes na południu. Bibliografia Laguna del Diamante. Ministerstwo Zasobów Wodnych, 13.06.2010.
La Hoya, Chubut

La Hoya (Argentina) is a ski resort in Chubut Province, Patagonia, southern Argentina. Due to its southward orientation, the slope doesn't receive much sunshine, so the proper conditions are created for the formation of the powder snow which characterizes this resort and makes it popular. As its name suggests (hoyo is the Spanish for hole), the skiing area has the shape of a hole or amphitheater, with its back to the trajectory of the Sun. This is the reason why the snow typically endures until October, when winter sports can be played with less clothes on. There are runs for all skills of Alpine Ski, including competition. The resort offers as well an area for ski touring and a snowpark. History Not unlike other ski centers around the World, La Hoya started (towards the 1930s) as a snow area close to a town, used by some neighbors for recreation. At the time, La Hoya was reached from Esquel by horse. In the early 1940s, the Mountain Regiment Nº40 of the Argentine Army, based in Esquel, constructed shelters and opened trekking paths for their own military activities. More than ten years later, the Argentine Army ended all activities in the area and transferred their shelters to the Club Andino Esquel (CAE, founded on 1 November 1952), laying the foundations of the practice of Winter Sports in the region. In the mid-1950s, the works were started for opening a car road between Esquel and the newly-forming ski center. The works were carried out by a consortium constituted by the highway administration of Chubut (that had recently been promoted from territory to province), the town council of Esquel, the chamber of commerce of Esquel, and the Club Andino Esquel (CAE), with the aid of an important number of residents. The road was inaugurated after two years, and afterwards the CAE engaged in fitting-out and harmonization of the trails, while the Government of the Province of Chubut took on responsibility for developing the resort by means of its provincial Dirección de Turismo (Department of Tourism or Tourism Authority). In a joint effort, the CAE and the Government of Chubut carried out the surveys and the drafts for the first ski lifts and the first additional buildings. See also Cerro Castor Chapelco Las Leñas Cerro Catedral List of ski areas and resorts in South America References External links Sitio web oficial del centro de deportes invernales Cerro La Hoya Archived 2016-07-29 at the Wayback Machine
La Hoya (Argentina)

La Hoya​ es un centro de esquí y snowboard, ubicado a 13 km de la ciudad de Esquel en la provincia del Chubut, Argentina. La orientación sur del cerro hace que sus pistas reciban poca insolación, por lo que se crean las condiciones necesarias para la formación de la nieve en polvo que lo caracteriza y hace atractivo internacionalmente. Como su nombre lo indica, tiene la forma de un hoyo o anfiteatro ubicado a espaldas de la trayectoria del Sol en el cielo, por lo cual conserva nieve hasta entrado el mes de octubre, época en la que se puede practicar el deporte con poco abrigo. Cuenta con sectores para la práctica del esquí alpino aptos para principiantes, avanzados, expertos y de competición; un área para esquí de travesía y un snowpark. Casi como una historia paralela con la mayoría de los centros de esquí, La Hoya en sus comienzos (década del '30) no fue más que un "área nevada cercana al pueblo" que algunos vecinos aprovecharon para su recreación, llegando hasta allí a caballo. En los albores de la década del '40 el Regimiento de Montaña N.º 21 de Esquel construye refugios y senderos para sus actividades. Algo más de 10 años luego el Ejército suspende sus trabajos y cede los refugios al joven Club Andino Esquel (CAE - creado el 1 de noviembre de 1952), sentando la base para la práctica del deporte invernal. Tocando la mitad de la década del '50 se comienza (a fuerza de barreta, picos y palas) las obras para construir el camino. Con la conformación de un consorcio entre Vialidad Provincial, Municipalidad de Esquel, Cámara de Comercio, el CAE y la colaboración de gran cantidad de vecinos; dos temporadas después el camino fue inaugurado. Así se dio inicio a una nueva etapa, donde el CAE (que tuvo una intervención fundamental en la organización del actual complejo La Hoya), socios y amigos realizaron el relevamiento de las pistas. Así la provincia del Chubut, a través de la Dirección de Turismo asume la responsabilidad de desarrollar el Centro de Deporte de Invierno (CDI). En trabajo conjunto entre el CAE y Dirección de Turismo se hicieron todos los estudios y anteproyectos para los edificios y los primeros medios. Datos técnicos Pistas = 24 Elevación máxima: 2115 m Desnivel esquiable: 850 m Medios de elevación: 11 4 telesillas de distintas longitudes 5 teleesquíes 1 T-bar 1 Poma bambi Long. total esquiable: 14 km Long. máx. esquiable: 5,1 km Altitud sobre el nivel del mar: 1.350 Base, 1.600 La Piedra y 1.850 El Refugio. Referencias Véase también Esquel Parque Nacional Los Alerces Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre La Hoya. Página del centro
La Hoya (Argentine)

La Hoya est une station de sports d'hiver d'Argentine. Elle est située à 13 km de la ville de Esquel, dans la province de Chubut. Le nom « Hoya » fait référence à une casserole, la station étant située dans un amphithéâtre anciennement glaciaire. Orientée au sud, donc peu exposée au soleil car située dans l'hémisphère sud, la station de pistes pour tous les niveaux, ainsi qu'un snowpark. Il existe deux restaurants d'altitude situés à 1 600 m (La piedra) et 1 800 m (El Refugio). Informations techniques Pistes = 24 Altitude maximum: 2 150 m Dénivelé skiable: 850 m Remontées mécaniques: 11 4 télésièges 5 téléskis 1 T-bar (ancres) 1 fil-neige bambi Long. total skiable: 14 km Long. max. skiable: 5,1 km Altitude : 1350 Base, 1600 La Piedra et 1850 El Refugio. Liens externes Site internet de la station La Hoya sur WikiMapia Portail des sports d’hiver Portail de l’Argentine
Talsperre Futaleufú

Die Talsperre Futaleufú bzw. Talsperre General San Martín (spanisch Represa Futaleufú bzw. Represa General San Martín) ist eine Talsperre mit Wasserkraftwerk in der Provinz Chubut, Argentinien. Sie staut den Río Futaleufú zu einem Stausee (span. Embalse Amutui Quimey) auf. Die Talsperre und das zugehörige Wasserkraftwerk werden auch als Wasserkraftwerkskomplex Futaleufú (span. Complejo hidroeléctrico Futaleufú) bezeichnet. Die Ortschaft Trevelin liegt rund 10 km östlich der Talsperre. Der Nationalpark Los Alerces befindet sich nördlich des Stausees. Die Talsperre dient der Stromerzeugung. Sie wurde errichtet, um die Aluminiumhütte von Aluar Aluminio Argentina S.A.I.C in Puerto Madryn mit Elektrizität zu versorgen. Mit dem Bau der Talsperre wurde 1971 begonnen. Sie wurde 1978 fertiggestellt. Die Talsperre und das Wasserkraftwerk sind in Staatsbesitz (Estado Nacional). Die Konzession für den Betrieb wurde der Hidroeléctrica Futaleufú S.A. am 15. Juni 1995 übertragen. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist ein Schüttdamm mit einer Höhe von 120 m über dem Flussbett. Die Dammkrone liegt auf einer Höhe von 500 m über dem Meeresspiegel. Die Länge der Dammkrone beträgt 600 m, ihre Breite 10 m. Das Volumen des Absperrbauwerks liegt bei 3,1 (bzw. 6) Mio. m³. Der Staudamm verfügt sowohl über eine Hochwasserentlastung als auch über einen Grundablass. Über die Hochwasserentlastung können maximal 2880 m³/s abgeleitet werden, über den Grundablass maximal 355 m³/s. Stausee Das normale Stauziel liegt zwischen 472 und 492,5 m. Bei einem Stauziel von 492,5 m erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 88,1 km² und fasst 5,378 (bzw. 5,7 oder 6,8) Mrd. m³ Wasser. Das maximale Stauziel beträgt 495 m, das minimale 465 m. Kraftwerk Das Maschinenhaus des Kraftwerks befindet sich etwa 3 km flussabwärts der Talsperre am rechten Flussufer. Die installierte Leistung beträgt 448 (bzw. 472 516 oder 560) MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung wird mit 2,56 (bzw. 2,613 2,737 oder 2,9) Mrd. kWh angegeben. Das Kraftwerk ging am 18. April 1978 in Betrieb. Die 4 Francis-Turbinen leisten jeweils maximal 112 (bzw. 118) MW; nach anderen Angaben leisten zwei Turbinen jeweils 118 MW und die beiden anderen jeweils 140 MW. Die Nenndrehzahl der Turbinen beträgt 230,8 min−1. Die Fallhöhe liegt zwischen 121,5 und 157 m. Der Durchfluss beträgt 90 m³/s (maximal 105, minimal 35 m³/s). Sonstiges Die hauptsächlichen Anteilseigner von Hidroeléctrica Futaleufú S.A. sind Aluar Aluminio Argentina S.A.I.C (60,2 %) und die Provinz Chubut (33,51 %). Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Argentinien Liste von Talsperren der Welt (Argentinien) Weblinks Inicio. Hidroeléctrica Futaleufú S.A., abgerufen am 4. Mai 2019 (spanisch). Einzelnachweise
ГЕС Футалеуфу

ГЕС Футалеуфу )ісп. Complejo hidroeléctrico Futaleufú — гідроелектростанція в центральній Аргентині у провінції Чубут. Використовує ресурс річки Футалеуфу, яка тече з Анд у розташоване в Чилі озеро Єльчо, яке дренується до Тихого океану через річку Єльчо. В межах проекту спорудили земляну греблю General San Martin висотою 160 метрів, довжиною 600 метрів та товщиною по гребеню 10 метрів, яка потребувала 6 млн м3 матеріалу. Створений нею підпір об'єднав озера Сітуасьйон (з якого раніше брала початок Футалеуфу), Лаго-Нумеро-Уно (Кіньє), Лаго-Нумеро-Дос (Епу) та Лаго-Нумеро-Трес (Кула) в єдине водосховище Лаго-Амутуї-Кімей з об'ємом 5,7 млрд м3 (корисний об'єм 2,3 млрд м3). Оскільки одна із заток сховища витягнулась паралельно річці, що витікає з нього, водозабір розташували за 2 км праворуч від греблі. Від нього до розташованого на березі Футалеуфу машинного залу прямує підвідний тунель довжиною 1,9 км та діаметром від 8 до 7,7 метра (зміна відбувається після сполучення з надземним балансувальним резервуаром баштового типу). Надалі тунель переходить у чотири короткі (від 10 до 60 метрів) водоводи діаметром 3,7 метра. Основне обладнання станції становлять чотири турбіни типу Френсіс потужністю по 118 МВт, які при напорі від 140 до 155 метрів забезпечують виробництво 2560 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП довжиною 550 км, розрахованій на роботу під напругою 330 кВ. Електростанція розташована на території Національного парку Лос-Алерсес, тому її відвідування обмежене. Примітки