Stolnica v Huesci

Stolnica v Huesci ali stolnica Gospodovega spremenjenja, znana tudi kot stolnica svete Marije, je rimskokatoliška cerkev v Huesci v Aragoniji v severovzhodni Španiji. Je sedež hueškega škofa. Njena arhitektura je gotska, gradnja pa se je začela konec 13. stoletja in končala v začetku 16. stoletja. Gradnja Projekt gradnje stolnice v Huesci se je začel v času Jakoba I. Aragonskega (1213–1276), kar je precej pozno v primerjavi z drugimi cerkvami na tem območju, ki izvirajo iz romanike. To je zato, ker se je v Huesci krščansko bogoslužje skoraj dve stoletji odvijalo v mošeji, vse do poznega 13. stoletja. Kot novo posvečeni škof Huesce, nečak Jakoba I. (Jakob Sarroca), je kralj menil, da je krščansko bogoslužje v mošeji neprimerno. Zato je leta 1273 predlagal gradnjo nove gotske stolnice, ki je bila v Evropi v porastu, na vrhu stare mošeje (od katere je bil le podkvast lok v križnem hodniku, ki bi lahko služil kot vhod v minaretni stolp mošeje). Vendar je več tožb začetek gradnje odložilo do leta 1294. Prvotni načrt je predlagal gradnjo treh ladij s petimi kapelami spredaj in transeptom. Stoji poleg stare mošeje Wasqah Taifa in je bila zgrajena v 12. stoletju. Majhna romanska cerkev je bila posvečena sveti Mariji Veselja. Sestavljena je iz ogrodja s tremi arhivolti: segmentiranimi notranjimi in zunanjimi stebri pri vhodu. Najbolj notranji arhivolt je okrašen z zamoranskimi spiralami. Obogaten s parom pilastrov in kapel z ustreznimi stebri, ima preprosto notranjo dekoracijo. Del prvotnega romanskega križnega hodnika je pritrjen na severno stran templja, od katerega sta ostala le severni in vzhodni del ter južni del. Zahodni del je bil porušen za gradnjo gotskega križnega hodnika papeža Lune, ki je razširil južni in severni del romanskega. Splošna zasnova templja je sestavljena iz latinskega križa s stranskimi kapelami in tremi ladjami s štirimi deli ter prečne ladje. Pročelje s petimi apsidami je bilo zgrajeno med letoma 1294 in 1309. Zgrajena je bila tudi severna stena transepta z okroglimi loki v vratih, prizidkom, ki je bil uporabljen za zakristijo ("Stara zakristija") in za arhiviranje. Gradnja stranskih ladij je potekala med letoma 1296 in 1304. Kasneje je na lastno pobudo zgradil stranske kapele. Med letoma 1327 in 1348 so bili v stranskih ladjah postavljeni preprosti križni oboki, osrednja ladja in transept pa sta bili pokriti z leseno streho. Pročelje stolnice, ki je delo graditelja Guillema Inglésa, je izjemen kos gotskega kiparstva. Sestavljen je iz sedmih arhivolt, v katerih je šestnajst figur, štirinajst devic, deset angelov in osem prerokov. V timpanonu prevladuje kip Device Marije z detetom, na straneh pa modreci in vstali Kristus z Marijo Magdaleno. V istem obdobju 15. stoletja je na bil pobudo protipapeža Benedikta XIII. zgrajen del gotskega križnega hodnika z namenom obnove in zamenjave starega romanskega. Edini del, ki je bil dejansko zgrajen, je bil hodnik na južni strani. Preostanek je zdaj nedokončan in je v prostorih, ki je danes Dvorana srednjeveške umetnosti v Stolničnem muzeju. V začetku leta 1520 je bil Damian Forment naročen za postavitev glavnega oltarja stolnicee. Telo je izdelano iz alabastra in predstavlja velik triptih treh prizorov, ki prikazujejo Kristusovo trpljenje. Zvonik Stolp je bil zgrajen med letoma 1369 in 1423, prvič za štiri nadstropja. Zgradila sta ga izvajalca Juan de Alguiñero in Juan de Quadros, v zadnji fazi gradnje pa ga je dokončal Pere Jalopa in stolp okrasil s čudovitim peterokotnim zvonikom. Žal je ta izginil med republikanskim obleganjem mesta med špansko državljansko vojno leta 1936. Ta čudoviti zvonik, ki se je nekoč dvigal za tretjino višje od sedanje višine, iz različnih razlogov ni bil obnovljen. Vendar pa obstajajo načrti za projekt obnove, s katerim bi stolnici povrnili nekoč impozantno podobo. Galerija Sklici Zunanje povezave