Torre de San Martín, Teruel

Torre de San Martín (Stolp sv. Martina) je srednjeveška stavba v Teruelu v Aragoniji v severni Španiji. Zgrajen je bil v aragonskem mudéjar slogu leta 1316 in obnovljen v 16. stoletju, leta 1986 pa je bil skupaj z drugimi mudéjar stavbami v Teruelu vpisan na seznam Unescove dediščine. Stolp je bil zgrajen med letoma 1315 in 1316. Leta 1550 je bil njegov spodnji del obnovljen zaradi erozije, ki jo je povzročila vlaga. Tako kot druge zgradbe v Teruelu je tudi to stolp z vrati, okrašen s keramično glazuro. Cesta poteka skozi šilast lok. Stolp je dobil ime po prizidani cerkvi sv. Martina iz baročnega obdobja. Stolp sledi shemi minaretov Almohadov z dvema koncentričnima kvadratnima stolpoma, med katerima sta stopnišča. Notranji stolp ima tri nadstropja, prekrita s križnimi oboki. Zgodovina Zgrajen je bil med letoma 1315 in 1316, med letoma 1549 in 1551 pa ga je obnovil Quinto Pierres Vedel, ki je odstranil sosednje hiše, da bi ustvaril odprt trg pred stolpom, in ob vznožju zgradil kamnito ojačitev, da bi popravil in preprečil propadanje spodnjega dela, ki ga je močno erodirala vlaga. Leta 1926 je Ricardo García Guereta izvedel večjo obnovo; v povojnem obdobju je Manuel Lorente Junquera ponovno delal na stolpu in keramične kose zamenjal s svetlejšimi od originalov. Med letoma 2002 in 2007 je bila izvedena popolna obnova, tako znotraj kot zunaj, ki je vključevala obnovo starega vhoda pod stolpom. Opis Stoji na trgu Plaza de Pérez Prado, nasproti ulice Calle de los Amantes. Tako kot drugi stolpi v mestu Teruel je tudi ta opečnati vhodni stolp, okrašen z glaziranimi keramičnimi okraski, pod katerim poteka Cuesta de la Andaquilla. Njegovo podnožje je dostopno skozi koničast lok. Tri njegove strani so vidne na prvem nadstropju, četrta pa je pritrjena na baročno cerkev sv. Martina. Zvonik posnema strukturo minareta Almohadov z dvema koncentričnima kvadratnima stolpoma, med katerima so stopnišča. Notranji stolp ima tri nadstropja, prekrit z rebrastimi oboki. Nacionalni spomenik in območje svetovne dediščine Medtem ko je bil Carlos Castel y González de Amezúa (1873–1927) podsekretar za javno izobraževanje, se je »sprožil postopek za razglasitev mudéjarskih stolpov San Martína in Salvadorja za nacionalna spomenika«. Mudéjarski monumentalni kompleks mesta Teruel je UNESCO leta 1986 razglasil za območje svetovne dediščine. Utemeljitev njegovega pomena je bila opisana takole: Razvoj mudéjarske umetnosti v Aragoniji v 12. stoletju je bil posledica posebnih političnih, družbenih in kulturnih razmer, ki so prevladovale v Španiji po rekonkvisti. Ta umetnost, na katero je vplivala islamska tradicija, odraža tudi različne sodobne evropske sloge, zlasti gotiko. Prisotna je bila do začetka 17. stoletja, zanjo pa je značilna izjemno prefinjena in izvirna uporaba opeke in glaziranih ploščic v arhitekturi, zlasti v cerkvenih zvonikih. Utemeljitev izjave temelji na merilu IV iste organizacije: Merilo IV. Ker gre za izjemen primer vrste stavbe, arhitekturnega ali tehnološkega ansambla ali krajine, ki ponazarja pomembno obdobje v človeški zgodovini. Sklici Literatura Alcalá Prats, Icíar (2010). Diputación General de Aragón Departamento de Política Territorial, Justicia e Interior, ed. El arte mudéjar en la Comunidad de Teruel. Zaragoza. ISBN 978-84-8380-066-9. «Gran Enciclopedia Aragonesa (GEA)». Castel y González de Amezúa, Carlos. 2000. Archivado desde el original el 20 de diciembre de 2016. Consultado el 5 de diciembre de 2016. Zunanje povezave Aragonmudejar.com: Torre de San Martín webpage—(špansko)