Castelnaud (hrad)

Castelnaud je hrad ze 13. – 17. století nalézající se nad soutokem řek Dordogne a Céou ve francouzské obci Castelnaud-la-Chapelle v departementu Dordogne. V roce 1966 byl hrad zapsán na seznam historických památek francouzského ministerstva kultury a v roce 1980 bylo toto zařazení rozšířeno i na jeho opevnění a současně byla mezi historické památky zapsána i jeho vstupní brána. Hrad je soukromým majetkem. Historie Hrad Castelnaud vznikl pravděpodobně na konci 12. století jako majetek Bernarda de Casnac, katarského pána a vazala hraběte z Toulouse. V roce 1214 se hradu zmocnil Simon IV. z Montfortu v rámci křížové výpravy proti katarům. Bernard de Casnac hrad sice dobyl zpět, ale v roce 1215 jej nakonec vypálil arcibiskup z Bordeaux. V polovině 13. století byl za vlády Kapetovců postaven nový hrad. Po uzavření Pařížské smlouvy v roce 1259 uznal Castelnaud svrchovanost akvitánského vévody Jindřicha III. Anglického. V roce 1368 se Magne de Castelnaud provdala za pána Nompara de Caumont, čímž rod Caumontů získal panství Castelnaud a Berbiguières. Na počátku stoleté války se Caumontové přidali na stranu Angličanů. Během války hrad několikrát změnil majitele v závislosti na spojenectvích a konkrétních zájmech. V březnu 1437, po šestnáctileté anglické okupaci, dobyla hrad zpět vojska pod velením Jeana de Carbonnières, spolu s Jeanem de Veyrines de Saint-Alvère a Jeanem d'Aynac. Mathelin de Montbrun, pán z Cardaillacu, požadoval jeho navrácení do svého vlastnictví, neboť v předchozím roce obdržel od krále příslib k jeho opětovnému získání. V březnu 1439 se však hrad opět dostal do rukou Angličanů. V roce 1442 nařídil francouzský král Karel VII. Francouzský obléhání hradu, který tehdy drželi stoupenci anglického krále Jindřicha VI. Po třech týdnech se posádka vzdala a pevnost vydala za 400 zlatých. Francouzi hrad Castelnaud definitivně ovládli 7. října 1442 a o jedenáct let později vyhráli celou stoletou válku v bitvě u Castillonu. Po skončení stoleté války získali hrad zpět Caumontové, v jejichž držení zůstal až do revoluce. V 16. století, během náboženských válek, bránil pevnost jménem tohoto protestantského rodu hugenotský kapitán Geoffroy de Vivans. Protože se Geoffroy (přezdívaný „Bojovník“) těšil v celém Périgordu velké autoritě a hrad získal nové opevnění (bastion a dělostřeleckou věž), nikdo se jej během válek nepokusil dobýt. Až do revoluce pak na hradě sídlila různě početná posádka. Poté, co majitelé z hradu uprchli, byl Castelnaud v roce 1789 prohlášen za konfiskát (tzv. národní majetek) a začal sloužit jako kamenolom. Dělostřelecká věž a jižní část hlavní budovy přišly o střechy, památka postupně zarostla vegetací a upadla v zapomnění. Renovace V roce 1965 koupil hrad Castelnaud za účelem jeho rekonstrukce Philippe Rossillon (bývalý student ENA, diplomat a starosta obce Beynac-et-Cazenac) se svou ženou Véronique. V roce 1985 opustil jeho syn Kléber Rossillon společnost Aérospatiale, aby po otci převzal správu hradu a zpřístupnil jej veřejnosti. Založil zde muzeum středověkého válečnictví a nechal zhotovit funkční repliky obléhacích strojů v životní velikosti, jako jsou trebuchet, bombarda, mangonel, pierrière (prak), bricole a couillard. Popis Jako výjimečná ukázka feudálního stavitelství se hrad vyznačuje promyšlenou a účinnou architektonickou koncepcí. Donjon (hlavní věž) ze 13. století se střílnami z počátku 14. století se tyčí nad hradbami ve tvaru ostruhy, čímž chrání hlavní vchod a dominuje okrouhlé dělostřelecké věži z počátku 16. století. Kurtina s četnými střílnami tvoří součást propracovaného obranného systému, který nahradil původní parkánové opevnění. Vstup do horního nádvoří pak chrání barbakan s příkopy, střílnami, hradbami a padací mříží. Válečné muzeum středověku Válečné muzeum středověku, otevřené v roce 1985, v sálech panského paláce. Po pařížském Musée de l'Armée jde o nejvýznamnější sbírku svého druhu ve Francii. Fond tvoří 300 zbraní z 13. až 17. století pocházejících z Evropy, převážně z německy mluvících zemí (Rakouska, Německa a Švýcarska). Soubor zahrnuje meče, halapartny, brnění, kuše, dělostřelecké zbraně (včetně funkční repliky bombardy), modely obléhacích strojů a historický nábytek. Expozice je rozdělena do patnácti částí, které zahrnují například dělostřelecký sál, chodby s expozicí, zbrojnice, sály s maketami a videoprojekcemi, vyhlídkové terasy, kasematy, zbrojířskou dílnu, kuchyni, horní sál zařízeného donjonu či galerii s podsebitím (hourds). V roce 2020 získal hrad Castelnaud za kvalitu svých služeb certifikát Qualité Tourisme. S 245 000 návštěvníky v roce 2022 je hrad po replice jeskyně Lascaux druhou nejnavštěvovanější turistickou památkou v departementu. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Château de Castelnaud na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Castelnaud na Wikimedia Commons