NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Остров на фазаните

Островът на Фазаните (фр. Île des Faisans; исп. Isla de los Faisanes, баск. Konpantzia) е остров, намиращ се по средата на река Бидасоа, недалеч от нейното вливане в Бискайския залив, съвместно владение на Испания и Франция. Островът има площ от 6820 m² и е изкуствено защитен от реката. Администрацията на испанския град Ирун (вляво) и администрацията на френския град Андай (вдясно) се сменят помежду си на половин година (управляват по шест месеца годишно). По средата на острова е поставен паметен знак за подписания през 1659 година Пиренейски договор. Той е сключен след серия от 24 конференции между кардинал Мазарини от френска и Луис де Харо от испанска страна, след края на Тридесетгодишната война. В чест на това събитие французите понякога наричат острова Остров на конференцията (Île de la Conférence). На острова са осъществени няколко кралски срещи; 1615 – Луи XIII среща там своята испанска годеница Ана Австрийска, докато по същото време нейният брат Филип IV се среща със своята Елизабет Бурбонска, сестрата на Луи. 1659 – Луи XIV среща своята бъдеща съпруга Мария-Тереза Испанска (1638-1683); 1679 – Карлос II среща своята първа годеница красавицата Мария-Луиза Орлеанска (1662–1689); 1721 – Луи XV се среща със своята вероятна годеница Мариана-Виктория Бурбон-Испанска (1718-1781), но не се женят; Луи се жени за Мария Лешчинска, а Мариана се омъжва за бъдещия португалския крал Жузе I. Външни препратки Остров на Фазаните на Google Maps 43.342778, -1.765
Illa dels Faisans

L'illa dels Faisans (en èuscar Konpantzia o Faisaien Uhartea/Irla, en castellà Isla de los Faisanes, en francès Île des Faisans, Île de la Conférence o Île de l'Hôpital) és una illa de vora 6820 m² que es troba al riu Bidasoa. Pot considerar-se un condomini espanyol-francès i els ajuntaments d'Irun i Hendaia la mantenen respectivament cada un durant 6 mesos l'any.El fet històric més important ocorregut a l'illa fou la signatura del Tractat dels Pirineus el 1659, on fins i tot va construir-s'hi un pavelló especialment per a aquest esdeveniment. En l'actualitat hi ha un monòlit al centre de l'illa que ho recorda. Referències Enllaços externs Illa dels Faisans Arxivat 2011-04-15 a Wayback Machine. (informació de l'Ajuntament d'Irun)(basc)(castellà)(anglès)(francès) Nota a la secció d'Històries de Catalunya Arxivat 2006-09-15 a Wayback Machine. de TVC.
Bažantí ostrov

Bažantí ostrov (francouzsky Île des Faisans, španělsky Isla de los Faisanes, baskicky Konpantzia) je ostrůvek na dolním toku pohraniční řeky Bidasoa mezi španělským městem Irun a francouzským Hendaye. Funguje jako francouzsko-španělské kondominium, obě země si formální správu nad ním předávají každého půl roku. Od 1. února do 31. července patří Španělsku, po zbytek roku Francii. Ostrov je 210 metrů dlouhý a maximálně 40 metrů široký, vstup na něj je možný pouze na zvláštní povolení. Název Přestože se ostrov jmenuje Bažantí, žádní bažanti zde nežijí. Na to už upozorňoval v 19. století francouzský spisovatel Victor Hugo. V baskičtině se místo nazývalo „Pausoa“ (česky průchod), který Francouzi postupně zkomolili přes „Paysans“ (česky rolníci) až na „Faisans“ (česky bažanti). Historie Ostrov sloužil v minulosti jako neutrální půda k setkávání Francouzů a Španělů na nejvyšší úrovni, proto se mu neoficiálně říká také Konferenční ostrov. V roce 1615 se zde setkala princezna Anna Rakouská se svým ženichem Ludvíkem XIII., v roce 1659 na ostrově probíhala tříměsíční vyjednávání, po kterých byl podepsán Pyrenejský mír (roku 1861 byl na tomto místě vztyčen pomník). Roku 1679 se zde konaly zásnuby Karla II. Španělského s Marií Louisou Orleánskou. Správa ostrova Status kondominia upravila Smlouva z Bayonne roku 1856, podle níž obě nejbližší města jmenují námořního důstojníka jako vicekrále. Bažantí ostrov je nejmenším kondominiem na světě. Odkazy Reference Související články Administrativní dělení Francie Administrativní dělení Španělska Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bažantí ostrov na Wikimedia Commons https://web.archive.org/web/20160304102345/http://www.spanelsko-web.cz/clanky/ostrov-isla-de-los-faisanes http://www.oroitza-histoire-d-hendaye.fr/Ile_des_Faisans.aB.htm
Fasanøen

Fasanøen (spansk: Isla de los Faisanes, fransk: Île des Faisans, baskisk: Konpantzia) er en lille ubeboet ø i floden Bidasoa mellem Frankrig og Spanien. Fasanøen er et fælles fransk og spansk område. Øen, som er omkring 200 m lang og 40 m bred, ligger mellem byerne Hendaye i Pyrénées-Atlantiques på den franske side af Bidasoa og Irun i Baskerlandet på den spanske side. Historie Forhandlingerne mellem Frankrig og Spanien om Pyrenæerfreden i 1659 foregik på Fasanøen. Som en del af fredsaftalen blev det aftalt at gøre øen til et kondominat hvilket vil sige at de to lande deler suveræniteten over øen. Øen er således under spansk styre fra 1. februar til 31. juli hvert år, og under fransk styre fra 1. august hvert år til 31. januar det næste år. Referencer
Fácánok szigete

A Fácánok szigete (vagy Fácán-sziget; spanyolul: Isla de los Faisanes, franciául: Île des Faisans) egy kis területű, lakatlan sziget a Spanyolország és Franciaország határát képező Bidasoa (Bidassoa) folyóban. Ez a világ legrégebb óta fennálló és egyben legkisebb területű kondomíniuma, vagyis olyan területe, amely egyszerre több országhoz is tartozik. Ma ezt a közös fennhatóságot a gyakorlatban úgy oldják meg, hogy minden februártól júliusig Spanyolország, augusztustól januárig Franciaország igazgatja. Történetének legfontosabb eseménye, hogy itt írták alá 1659. november 7-én a francia–spanyol háborút lezáró pireneusi békeszerződést. Története Bár a sziget létezését már a római korból származó források is említik, jelentősége csak 1512-től kezdve növekedett meg, amikor Kasztília megszállta a Navarrai Királyságot. 1618-ban kitört az Európa jó részét érintő harmincéves háború, amelyet 1648-ban lezárt ugyan a vesztfáliai béke, a spanyolok és a franciák még ezek után is folytatták a maguk háborúját. Ezt végül a pireneusi béke zárta le: a békekötés pedig itt történt a Fácánok-szigetén, 1659. november 7-én, miután Luis de Haro márki és Jules Mazarin bíboros-főminiszter mintegy húsz tárgyalási alkalom után megállapodott a feltételekben. 1660 júniusában szintén itt találkozott egymással IV. Fülöp spanyol és XIV. Lajos francia király: előbbi leányával, Mária Terézia infánsnővel együtt érkezve, hogy bemutassák a menyasszonyt leendő férjének, a francia uralkodónak. Leírás Az alig 2000 m²-es, nagyjából nyugat–keleti irányban elnyúló sziget a Spanyolország és Franciaország határán húzódó Bidasoa (franciául: Bidassoa) folyó közepén fekszik. Amikor éppen Spanyolországé (februártól júliusig), akkor közigazgatásilag Baszkföld Guipúzcoa tartományához, azon belül is Irún községhez tartozik, amikor Franciaországé (az év többi részében), akkor Aquitania régió Pyrénées-Atlantiques megyéjének Hendaye településéhez. A sziget közepén állították fel 1856-ban az itt aláírt pireneusi békeszerződésre emlékező emlékművet: ennek Spanyolország felé néző oldalán spanyol, Franciaország felé néző oldalán francia felirat olvasható. A Fácánok szigetére nem vezet híd, és turisták sem látogathatják. Képek Jegyzetek
Fazanteneiland

Het Fazanteneiland (Spaans: Isla de los Faisanes, Frans: Île des Faisans of Île de l'hôpital, Baskisch: Konpantzia) is een eiland in de Bidasoa tussen Hendaye en Irun, een grensrivier tussen Frankrijk en Spanje, met een oppervlakte van 6820 m². Het eiland is een condominium: om beurten valt het zes maanden onder een van beide landen. Van 1 februari tot 1 augustus hoort het bij Spanje, van 1 augustus tot 1 februari bij Frankrijk. Op het eiland werden in de 17e eeuw veel conferenties gehouden. Onder andere werd hier in 1659 het Verdrag van de Pyreneeën gesloten. Midden op het eiland staat een steen ter herdenking van deze gebeurtenissen. Ook werden hier gijzelaars uitgewisseld, en troonopvolgers van huwbare leeftijd afgeleverd.
Île des Faisans

Île des Faisans (fr. także Île de la Conférence, hiszp. Isla de los Faisanes, bask. Faisaien uhartea lub Konpantzi) – mała wyspa na Bidasoa, rzece granicznej między Hiszpanią a Francją. Najmniejsze kondominium na świecie. Najsłynniejszym wydarzeniem, jakie rozegrało się na wyspie Faisans było spotkanie w 1660 roku młodego króla Francji, Ludwika XIV, z jego wujem, królem Hiszpanii Filipem IV, z okazji zaślubin Ludwika z infantką, Marią Teresą, córką Filipa IV i Elżbiety Francuskiej. Rok wcześniej małżeństwo to było przedmiotem negocjacji kardynała Mazarina i don Luisa de Haro, w ramach trzymiesięcznej konferencji (24 spotkania między 13 sierpnia i 7 listopada 1659, dniem zaślubin królewskich), równoległych do negocjacji w sprawie traktatu pokojowego zwanego traktatem pirenejskim. Od tej konferencji wywodzi się druga nazwa wyspy: Île de la Conférence. 5 i 6 czerwca 1660 Ludwik XIV i Filip IV spotkali się na wyspie, aby potwierdzić traktat pokojowy i małżeństwo, które zostało uroczyście zawarte w niedalekim Saint-Jean-de-Luz. W 1861 roku oba kraje wspólnie ufundowały pomnik upamiętniający konferencję z 1659. Od czasu traktatu pirenejskiego wysepka jest kondominium Francji i Hiszpanii, które sprawują zwierzchność nad wyspą na zmianę przez 6 miesięcy. Kondominium jest zarządzane przez dwóch wicekróli, oficerów marynarki wojennej, z których jeden jest dowódcą bazy Adour we Francji, drugi zaś bazy w Fuenterrabía i San Sebastián w Hiszpanii. Uwagi Bibliografia Delpont Hubert, Parade pour une Infante, le périple nuptial de Louis XIV à travers le Midi de la France (1659-1660). 2007, 240 s.
Ilha dos Faisões

A ilha dos Faisões ou ilha da Conferência (em espanhol: Isla de los Faisanes; em francês: Île des Faisans, Île de l’hôpital ou Île de la Conférence; em basco: Konpantzia) é uma ilha fluvial localizada perto da foz do rio Bidasoa. Ela é administrada em condomínio entre a França e a Espanha. A cada seis meses, o controle da ilha é alternado entre a cidade espanhola de Irun e a comuna francesa de Hendaye. A ilha possui 3 000 m², sendo o menor território administrado em condomínio no mundo. Não há residentes. Tem 215 metros de comprimento e 38 metros de largura, e não há faisões. Vários eventos diplomáticos de monta foram realizados na ilha, sendo o principal deles a assinatura do Tratado dos Pirenéus em 1659, que encerrou os conflitos entre espanhóis e franceses na Guerra dos Trinta Anos. Na ilha, a infanta Maria Teresa da Áustria (filha do rei espanhol Felipe IV) foi entregue à corte francesa para casar com o rei Luís XIV — o matrimónio era uma das cláusulas do Tratado de Paz. O território, além de não ser habitado, não pode ser visitado, independentemente de estar a ser controlado por Espanha ou por França. A entrada é restrita a membros dos Comandos Navais de Donostia (Espanha) e Baiona (França) e a funcionários do governo municipal de Irún e Hendaye, que são responsáveis por cuidar da limpeza e da jardinagem da ilha. Referências Ligações externas «Caneta and Pheasant Island» (em inglês). Hendaye Tourism. Consultado em 9 de fevereiro de 2018. Cópia arquivada em 14 de março de 2016
Fasanön

Fasanön (spanska Isla de los Faisanes, franska Île des Faisans, baskiska Konpantzia) ligger i floden Bidasoa vid gränsen mellan Spanien och Frankrike. Den har en area på 6 820 m². Ön är ett fransk-spanskt kondominat och har varit det sedan år 1800. Ön tillhör båda länderna, men administreras av ett land i taget, halvårsvis. Ingen befolkning finns på ön och besök tillåts endast undantagsvis. Under romartiden kallades ön Pausoa, som betyder övergång eller steg på baskiska. Fransmännen tolkade det som Paysans (bonde) som senare blev till Faisans (fasan), men fasaner har aldrig funnits på ön. Kungliga möten mellan franska och spanska kungar ägde rum här 1615, 1659, 1679 och 1721. Pyreneiska freden skrevs under här 1659. Källhänvisningar Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fasanön.
Острів Фазанів

Острів Фазанів (фр. Île des Faisans, ісп. Isla de los Faisanes) — безлюдний річковий острів у річці Бідасоа, що розташований між Францією та Іспанією, та почергово належить кожній з цих країн. Географія Невеликий кам'янистий острівець, завдовжки до 224 м та завширшки 41 м. Острів є простим алювіальним наносом невеликого розміру, який річка давно б знищила, якби він не був оточений частоколом і кам'яною кладкою через його історичне значення. Історія Острів історично був важливим майданчиком для мирних перемовин між Іспанією та Францією: У 1463 році там зустрілися Людовик XI (король Франції) і Енріке IV Кастильський. У 1526 році Франциск I, узятий у полон Карлом V у битві при Павії (1525), був обміняний там на двох своїх синів. У 1659 році на острові пройшли 24 етапи перемовин між грандом Іспанії Луїсом де Аро та головним міністром Франції кардиналом Мазаріні. Перемовини завершились підписанням Піренейського договору, що ознаменувало завершення війни між Францією та Іспанією. Цього ж року французький король Людовик XIV зустрів свою наречену Марію Терезу Іспанську (1638—1683), а через рік відбулася зустріч на острові Фазанів, де Марія Тереза попрощалася зі своїм батьком, Філіпом IV та значною частиною іспанського двору, перш ніж перейти до Франції, щоб стати дружиною Людовика XIV. У 1615 році французький та іспанський посли обміняли двох королівських наречених на острові Фазанів: Єлизавету, дочку Генріха IV, короля Франції, обіцяну Філіппу IV, королю Іспанії; і сестру останнього, Анну, призначену для Людовика XIII, брата Єлизавети і сина Генріха IV. У 1721 році король Людовик XV зустрівся зі своєю нареченою Маріаною Вікторією Іспанською (1718—1781), але їхній шлюб не відбувся. 9 січня 1722 року, відбувається новий обмін між двома принцесами: трирічна принцеса Маріанна Вікторія Іспанська обіцяна одинадцятирічному королю Франції Людовику XV; а дванадцятирічна принцеса Луїза Єлизавета Орлеанська, обіцяна чотирнадцятирічному принцу Астурійському, майбутньому королю Іспанії Луїс I. Спільний суверенітет між Іспанією та Францією над островом затверджений Байонським договором 1856 року, остаточно оформлений конвенцією 1901 року. Статус Острів Фазанів є найменшим у світі кондомініумом під спільним суверенітетом Іспанії та Франції. З 1 лютого по 31 липня острів офіційно знаходиться під управлінням військово-морського командування Сан-Себастьяна (Іспанія), а з 1 серпня по 31 січня — військово-морського командування Байонни (Франція). На практиці островом керують відповідно мери Іруна (Іспанія) та Андая (Франція). Доступ до острова заборонений, за винятком дуже рідкісних днів відкритих дверей. Крім цього, співробітники муніципального управління Іруна або Андая можуть відвідувати острів раз на шість місяців для прибирання та садівництва, а члени військово-морського командування Сан-Себастьяна (Іспанія) та Байонни (Франція), що відповідальні за моніторинг острова, висаджуються на нього кожні п'ять днів. Посилання Pheasant Island article [Архівовано 28 січня 2018 у Wayback Machine.] from BBC News The World's Only Border-Swapping Island [Архівовано 20 листопада 2021 у Wayback Machine.] by The Tim Traveller on YouTube
Kanton La Teste-de-Buch

Der Kanton La Teste-de-Buch ist seit 1994 ein französischer Wahlkreis im Arrondissement Arcachon im Département Gironde in der Region Nouvelle-Aquitaine. Geschichte Mit der Neuordnung der Kantone in Frankreich veränderte sich der Kanton: Nunmehr besteht er aus der Gemeinde Arcachon und der Gemeinde La Teste-de-Buch. Die beiden Gemeinden Le Teich und Gujan-Mestras gehören mit zwei weiteren Gemeinden zum neu geschaffenen Kanton Gujan-Mestras. Siehe auch: Geschichte Département Gironde und Geschichte Arrondissement Bordeaux. Gemeinden Der Kanton besteht aus zwei Gemeinden mit insgesamt 38.658 Einwohnern (Stand: 1. Januar 2023) auf einer Gesamtfläche von 187,76 km²: Bis zur landesweiten Neuordnung der französischen Kantone im März 2015 gehörten zum Kanton La Teste-de-Buch die drei Gemeinden Gujan-Mestras, La Teste-de-Buch und Le Teich. Sein Zuschnitt entsprach einer Fläche von 321,27 km2. Er besaß vor 2015 einen anderen INSEE-Code als heute, nämlich 3349.
Canton of La Teste-de-Buch

The canton of La Teste-de-Buch (French: Canton de la Teste-de-Buch) is a canton (an administrative division) of the Gironde department, Southwestern France. Its borders were modified at the canton reorganisation that came into effect in March 2015. Its seat is La Teste-de-Buch, south of Arcachon Bay on the Atlantic coast. It elects two members of the Departmental Council of Gironde. It consists of the following two communes: Arcachon La Teste-de-Buch References
Cantone di La Teste-de-Buch

Il Cantone di La Teste-de-Buch è una divisione amministrativa dell'Arrondissement di Arcachon. A seguito della riforma approvata con decreto del 20 febbraio 2014, che ha avuto attuazione dopo le elezioni dipartimentali del 2015, è passato da 3 a 2 comuni. Composizione I 3 comuni facenti parte prima della riforma del 2014 erano: Gujan-Mestras Le Teich La Teste-de-Buch Dal 2015 i comuni appartenenti al cantone sono i seguenti 2: Arcachon La Teste-de-Buch Note
Kanton La Teste-de-Buch

La Teste-de-Buch is een kanton van het Franse departement Gironde. Het kanton maakt sinds januari 2007 deel uit van het arrondissement Arcachon, daarvoor behoorde het tot het arrondissement Bordeaux. Gemeenten Het kanton La Teste-de-Buch omvatte tot 2014 de volgende 3 gemeenten: Gujan-Mestras Le Teich La Teste-de-Buch (hoofdplaats) Na de herindeling van de kantons bij decreet van 20 februari 2014, met uitwerking op 20 maart 2015, omvat het kanton de volgende gemeenten: Arcachon La Teste-de-Buch (hoofdplaats)
Église Notre-Dame de Pau

L'église Notre-Dame est l'une des églises de Pau, située au cœur de la ville, implantée au carrefour du boulevard Alsace Lorraine, des rues Émile Garet et Jean-Jacques de Monaix. D'inspiration Art déco, elle est construite dans la première moitié du XXe siècle. Histoire Création de la paroisse La paroisse Notre-Dame de Pau est créée le 15 août 1913 en hommage à Notre-Dame de Lourdes, par Mgr Gieure, évêque de Bayonne, Lescar et Oloron. Le curé-fondateur est Raymond Campo, dont le portrait en mosaïque orne la façade du presbytère attenant à l’église. Construction Les travaux de construction durent de 1921 à 1929 pour le gros œuvre. Le clocher, haut de 50 mètres, est érigé en 1936. Entre 1932 et 1936, Maurice Puget construit l’orgue en traction pneumatique et avec de nombreuses extensions. L’ornementation intérieure n’est achevée qu’en 1933. L’édifice présente trois nefs de style néo-roman très vastes. En 1970, les facteurs Pesce et fils effectuent un relevage de l’orgue et quelques modifications dont la pose des pleins-jeux. L’église a été entièrement rénovée à partir de 1982. Entre 1979 et 1981, la maison Pesce reconstruit l’instrument qui est inauguré par l’organiste parisien Jean Guillou le 24 octobre 1981. Description générale Édifice hybride d'inspiration Art déco, trahissant les marques de différentes campagnes de construction, l'église Notre-Dame de Pau est fédérée par un clocher-porche. L'édifice, y compris son porche, mesure 45 m de long. La hauteur intérieure de la nef est de 16 m, celle des bas-côtés de 11,50 m et celle du nouveau chœur de 12,50 m. La hauteur extérieure de la nef est de 21 m et celle du transept de 28 m. Les vitraux et le parvis ont fait l'objet d'une restauration. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des édifices religieux de Pau Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France Observatoire du patrimoine religieux Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail des Pyrénées-Atlantiques Portail du Béarn
Notre-Dame (Auros)

Die katholische Pfarrkirche Notre-Dame in Auros, einer französischen Gemeinde im Département Gironde in der Region Nouvelle-Aquitaine, wurde 1878 auf den Fundamenten eines Vorgängerbaus aus dem 13. Jahrhundert errichtet. Die Kirche ist der Muttergottes geweiht. Der neugotische Bau wurde nach Plänen des Architekten Gustave Alaux aus Bordeaux errichtet. Literatur Le Patrimoine des Communes de la Gironde. Flohic Éditions, Band 1, Paris 2001, ISBN 2-84234-125-2, S. 90. Weblinks Einzelnachweise
Notre-Dame (Bieujac)

Die katholische Kirche Notre-Dame in Bieujac, einer französischen Gemeinde im Département Gironde in der Region Nouvelle-Aquitaine, wurde 1884 errichtet. Die Kirche befindet sich inmitten des Friedhofs. Die im Ursprung aus dem 11. Jahrhundert stammende Kirche wurde zwischen 1830 und 1884 Stil der Neuromanik umgebaut. Die Kirche besitzt im Osten über dem Chorraum einen offenen Glockengiebel, der von zwei rechteckigen Türmen flankiert wird. Der Glockenturm wird von einem Kreuz bekrönt. Eine Treppe in einem Rundturm führt zum Glockengiebel. Literatur Le Patrimoine des Communes de la Gironde. Flohic Éditions, Band 2, Paris 2001, ISBN 2-84234-125-2, S. 829. Weblinks Einzelnachweise
Notre-Dame (Fargues)

Die katholische Kirche Notre-Dame in Fargues, einer französischen Gemeinde im Département Gironde in der Region Nouvelle-Aquitaine, wurde ursprünglich im 12. Jahrhundert errichtet und im 15. Jahrhundert vergrößert. Im 18./19. Jahrhundert fanden weitere Umbauten statt. Die Kirche im Stil der Romanik besitzt noch ein Portal aus dem 12. Jahrhundert. Der offene Glockenstuhl stammt aus dem Jahr 1767. Die Sakristei wurde 1875 angebaut. Von der Kirchenausstattung ist eine Madonna mit Kind aus dem 15. Jahrhundert erwähnenswert. Literatur Le Patrimoine des Communes de la Gironde. Flohic Éditions, Band 2, Paris 2001, ISBN 2-84234-125-2, S. 834. Weblinks
Notre-Dame (Mazères)

Die katholische Kirche Notre-Dame in Mazères, einer französischen Gemeinde im Département Gironde in der Region Nouvelle-Aquitaine, wurde ursprünglich im 16. Jahrhundert errichtet und im 19. Jahrhundert verändert. Die Kirche im Ortskern steht inmitten des Friedhofs. Die Saalkirche mit einer Flachdecke und einer gerade abschließenden Apsis besitzt eine Westfassade, die im 19. Jahrhundert komplett neu gestaltet wurde. Ein Pyramidenturm in der Mitte und zwei kleine Ecktürme bekrönen die Eingangsfassade. Literatur Le Patrimoine des Communes de la Gironde. Flohic Éditions, Band 2, Paris 2001, ISBN 2-84234-125-2, S. 846. Weblinks
Église Saint-Barthélemy d'Argelos

L’église Saint-Barthélzmy d’Argelos est un lieu de culte catholique situé sur la commune d’Argelos, dans le département français des Landes. Elle est rattachée à la paroisse de Saint-Girons-en-Chalosse et au diocèse d’Aire et Dax. Localisation et description L’église est située à l’est de la commune et au sud du bourg, route du Luy France. Elle est constituée de trois vaisseau voûtés d’ogives et éclairés par des fenêtres en plein cintre, prolongés par une sacristie, une abside et deux absidioles semi-circulaire. Elles font office de chapelles dédiées à la Vierge et à saint Joseph. Le clocher porche carré est surmonté d’une flèche en ardoise. Les murs sont constitués de moellon alios et calcaire de Gaujacq, tandis que les angles sont en briques et pierre. Histoire La première église est érigée au XIIe siècle et démolie en 1875. Ses seuls vestiges sont les deux chapiteaux pseudo corinthiens placés sur la façade actuelle. Le devis pour l’église actuelle est daté de 1873 et réalisé par Romain Cazenave et la date de la fin de la construction inscrite sur le porche est 1876. Bibliographie Pouillé du diocèse d’Aire, Jean-Marie Cazauran Notes et références Annexes Voir aussi Liste des églises des Landes Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France Observatoire du patrimoine religieux Ressource relative à l'architecture : Mérimée Portail des Landes Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne
Église Saint-Barthelémy de Bassussarry

L'église Saint-Barthélemy de Bassussarry est une église sise dans la commune française de Bassussary placée sous le vocable de saint Barthélemy. Description Une maquette du bateau offerte par la famille Légasse y est exposée. L’église est inscrite à l'Inventaire général du patrimoine culturel. Elle fut reconstruite à la fin du XIXe siècle. Notes et références Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France Observatoire du patrimoine religieux Ressource relative à l'architecture : Mérimée Portail des Pyrénées-Atlantiques