Katedrála Saint-Caprais (Agen)

Katedrála svatého Kaprasia v Agenu (francouzsky Cathédrale Saint-Caprais d'Agen) je římskokatolická gotická katedrála ve francouzském městě Agen (departement Lot-et-Garonne). Tato stavba z 12. století slouží jako sídlo agenské diecéze. Od roku 1862 je katedrála zapsána na seznamu historických památek francouzského ministerstva kultury. Protože leží na jedné z poutních tras Svatojakubské cesty, je v rámci celku „Poutní místa do Santiaga de Compostely ve Francii“ zapsána na seznamu světového dědictví UNESCO. Katedrála náleží k farnosti svaté Víry (Sainte-Foy), pod kterou spadá dalších devět místních kostelů. Od roku 2020 tuto farnost spravuje Komunita svatého Martina. Historie Podle tradice nechal první kostel zasvěcený svatému Kaprasiovi (umučenému v roce 303 krátce po svaté Foy) postavit na začátku 5. století biskup svatý Dulcidius, který sem přenesl ostatky mučedníků. Existence baziliky je s jistotou doložena k roku 580, kdy se o ní zmiňuje Řehoř z Tours v souvislosti s válečnými taženími a útěkem manželky generála Renauda, která v chrámu hledala azyl. Současná podoba katedrály pochází z 12. století. Byla vystavěna na místě starší biskupské baziliky ze 6. století, kterou roku 853 vyplenili Normané. V písemných pramenech z roku 961 je zmiňována jako kolegiátní kostel v závěti toulouského hraběte Raymonda. Během náboženských válek v prosinci 1561 byl chrám znovu vydrancován. Po Velké francouzské revoluci, kdy byla zničena původní katedrála svatého Štěpána v Aigen, sloužil objekt krátce jako sklad píce (1791). Znovuotevřen byl v roce 1796 a roku 1802 získal oficiální status katedrály. V letech 1838–1847 prošla stavba výraznou rekonstrukcí pod vedením architekta Gustava Bourrièrese. Během těchto úprav bylo přestavěno jižní průčelí, zvonice a položena nová vnitřní dlažba. Architektura Katedrála svatého Kaprasia se vyznačuje několika architektonickými zajímavostmi: na románskou apsidu navazuje gotická loď o jednom poli. Současná zvonice, která nahradila původní dřevěnou věž, byla vystavěna v roce 1835 z iniciativy biskupa Jean-Aimé de Levezou de Vezins. Její unikátnost spočívá v kombinaci tří gotických slohů (rané, vrcholné a pozdní gotiky), které jsou zde však nezvykle seřazeny v obráceném chronologickém pořadí. V nároží severního transeptu se dochovala konzola, která představuje samostatný dekorativní prvek. Slouží jako patka pro dvě mohutná podélná žebra a jeden lomený oblouk o velkém rozpětí. Nástěnné a nástropní malby zachycují počátky křesťanství v regionu, přičemž ústřední místo zaujímají první agenští mučedníci. Další malby jsou uspořádány do tematických cyklů: evangelisté, apoštolové, starozákonní patriarchové (např. Abrahám, Noe) či významní izraelští králové. Při pohledu na rozlehlý chór působí katedrála nezvykle krátkým dojmem. Na její výslednou podobu měly totiž zásadní vliv politické a finanční potíže během výstavby. Výzdoba a vybavení Malířská výzdoba je dílem Jeana-Louise Bézarda, toulouského rodáka a držitele Římské ceny z roku 1829. Ten v roce 1845 vyzdobil také kapli místního špitálu svatého Jakuba (dnešní sídlo departementu), tato díla se však nedochovala. Ve stejném období zahájil práce na Mariánské kapli v katedrále a ve výzdobě chrámu pokračoval až do roku 1869. Výběr témat byl plně v režii katedrálního duchovenstva a stal se předmětem diskusí mezi malířem a abbém Deychem. Pro konchu apsidy bylo zvoleno téma umučení agenských svatých. Zbytek výzdoby kombinuje lokální náměty s mariánskou ikonografií a postavami ze Starého i Nového zákona. Při tvorbě medailonů na obloucích v křížení transeptu se Bézard inspiroval výzdobou sicilských chrámů v Palermu a Monreale. Oltářní souprava, zahrnující oltářní kříž a šest svícnů, je chráněna jako kulturní památka. Na vnitřní straně průčelí jsou umístěny dvě sochy od Louise Rocheta: vpravo svatý Kaprasius, vlevo svatý Štěpán. Varhany Varhany na kůru Hlavní nástroj vyrobil varhanář Jean-Baptiste Stoltz a v roce 1855 byl prezentován na světové výstavě v Paříži. Podle legendy je katedrále v roce 1858 darovala císařovna Evženie, neboť chrám do té doby nedisponoval žádným hudebním nástrojem. Jedná se o největší varhany v departementu Lot-et-Garonne – mají 45 rejstříků rozdělených mezi tři manuály a pedál. Traktura nástroje je mechanická. Varhany jsou zapsány na seznamu historických památek. Chórové varhany Chórové varhany postavil varhanář Jules Magen v roce 1885. Nástroj má 15 rejstříků, dva manuály a pedál. I tento nástroj je chráněn jako historická památka. Od roku 2002 na katedrální varhany hraje koncertní klavírista a varhaník Jérôme Chabert. Ten je zároveň zakladatelem mezinárodního festivalu Heures d'Orgue, který se koná každé léto v červenci a srpnu a využívá oba nástroje katedrály. Galerie Literatura Pierre Dubourg-Noves, Guyenne romane, Éditions du Zodiaque, La Pierre-qui-Vire (France), 1969; s. 254–256. Stéphane Thouin, La restauration de la cathédrale Saint-Caprais, Agen, Lot-et-Garonne, in Monumental, Paris, Éditions du Patrimoine, 2004, semestriel 2, Chantiers/Actualités, s. 20–25, (ISBN 2-85822-794-2). Raoul Marboutin, La cathédrale d'Agen, s. 121-136, 209-219, Revue de l'Agenais, 1931, sv. 58. Église Saint-Caprais, cathédrale d'Agen, s. 5-9, dans Congrès archéologique de France. 68e session. À Agen et Auch. 1901, Société française d'archéologie, Paris, 1902. Georges Tholin, Études sur l'architecture religieuse de l'Agenais du Xe au XVIe siècle suivies d'une notice sur les sépultures du Moyen Âge, s. 30-41, Librairie J. Michel, Agen, 1874. Philippe Lauzun, Souvenirs du vieil Agen, Saint-Caprais d'Agen, s. 381-402, Revue de l'Agenais, année 1912, sv. 39. Geneviève Reille-Taillefert, Conservation-restauration des peintures murales: De l'Antiquité à nos jours, s. 228-237, Eyrolles, Paris, 2010 (ISBN 978-2-212-12269-5). Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cathédrale Saint-Caprais d'Agen na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála Saint-Caprais d'Agen na Wikimedia Commons